b"\n_START_ARTICLE_\nComtat d'Anjou\n_START_SECTION_\nEls or\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nEl 845, Carles el Calb va nomenar per al c\xc3\xa0rrec de Forestier royal de la regi\xc3\xb3 a l'est d'Angers un senyor de segona fila anomenat Tortulf, que va governar fins despr\xc3\xa9s del 851, en qu\xc3\xa8 el va succeir el seu fill Tertul, cap militar, que va destacar en les lluites contra el rei bret\xc3\xb3 Erispo\xc3\xa9 i el 852 contra els n\xc3\xb2rdics, per la qual cosa va rebre m\xc3\xa9s possessions a Chateau Landon (Gatinais) i l'Orleanesat. Tertul va morir el 877 i el va succeir el seu fill Ingelger que, per la seva mare Peronel\xc2\xb7la, estava emparentat amb Hug, l'abat duc de N\xc3\xa8ustria, i principal personatge del regne. Va rebre el vescomtat d'Orleans i despr\xc3\xa9s la prefectura militar de Tours. Ingelger tamb\xc3\xa9 es va emparentar amb els senyors de Buzancais i la seva dona li va portar en dot algunes terres (Chatillon sur Indre i una part del territori d'Amboise). El 879, el rei li va concedir la part oriental d'Anjou a l'est de Mayenna (l'oest pertanyia al comte Lambert de Nantes, per\xc3\xb2 va ser conquerida pels bretons). Va morir el 888 i el va succeir el seu fill Folc I el Roig._NEWLINE_El 898, el rei va donar a Folc el vescomtat d'Angers (on va succeir a Hardrad) i la part occidental d'Anjou. La seva dona era Roscilla, filla de Garnier, senyor de Loches. Va rebre el t\xc3\xadtol de comte d'Anjou el 929, t\xc3\xadtol que van portar des de llavors els seus successors. En l\xc3\xadnia directa, aquesta primera dinastia es va extingir el 1060 i el comtat va passar a Jofr\xc3\xa9 III el Barbut, comte de Gatinais, fill d'Ermengarda, germana del darrer comte, que va inaugurar la dinastia anomenada Plantagenet. Amb Enric, fill de Jofr\xc3\xa9 V d'Anjou, aquesta dinastia va arribar al tron d'Anglaterra el 1154.\n_START_SECTION_\nEl pas a la corona reial i la dinastia Capet d'Anjou-Sic\xc3\xadlia\n_START_PARAGRAPH_\nConfiscat pel rei Felip August de Fran\xc3\xa7a, va pert\xc3\xa0nyer a la corona fins al 1237, en qu\xc3\xa8 el rei Llu\xc3\xads IX de Fran\xc3\xa7a el va donar a son germ\xc3\xa0 Carles I d'Anjou, comte de Proven\xc3\xa7a per matrimoni, que va conquerir el Regne de Sic\xc3\xadlia. El 1282, la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 de Sic\xc3\xadlia en favor de Pere el Gran, rei de Catalunya-Arag\xc3\xb3, coneguda amb el nom de Vespres sicilianes, li va prendre l'illa i de seguida Cal\xc3\xa0bria. Les lluites entre els Anjou i els catalans van durar 21 anys. Carles II d'Anjou, fill de Carles I, va ajustar la pau tres vegades amb els catalans, per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s la darrera, el 1303, va ser definitiva. El 1290, Carles II va cedir els comtats d'Anjou i Maine a la seva filla Margarida d'Anjou com a dot al seu matrimoni amb Carles I de Valois (Carles III d'Anjou); a aquest, el va succeir (1325) el seu fill Felip que, el 1328, va arribar al tron de Fran\xc3\xa7a (Felip VI) i hi incorpor\xc3\xa0 ambd\xc3\xb3s comtats._NEWLINE_El 1331, el comtat d'Anjou fou cedit a Joan, segon fill de Felip VI de Fran\xc3\xa7a, que el 1350 va pujar al tron de Fran\xc3\xa7a (Joan II de Fran\xc3\xa7a), i el 1351 el va cedir al seu segon fill Llu\xc3\xads I d'Anjou. El 1360, el comtat va ser convertit en ducat paeria. Llu\xc3\xads fou adoptat per la reina Joana I de N\xc3\xa0pols, que el va designar hereu, per\xc3\xb2 abans d'arribar al pa\xc3\xads el tron va ser ocupat per l'anterior adoptat i hereu Carles de Durazzo (Carles III de N\xc3\xa0pols), i va morir el 30 de setembre de 1384. El va succeir el seu fill Llu\xc3\xads II, que el 1387 va ocupar el comtat de Proven\xc3\xa7a als partidaris de Carles de Durazzo, i el 1389, mort Carles, va poder coronar-se rei de N\xc3\xa0pols, encara que al cap de deu anys va ser expulsat pels senyors del regne. El 1400, Llu\xc3\xads II es va casar amb Violant d'Arag\xc3\xb3; el 1410, va tornar a N\xc3\xa0pols i va derrotar el rei Ladislau de Durazzo sense poder recuperar el tron. Va morir el 29 d'abril de 1417 i el va succeir el seu fill Llu\xc3\xads III d'Anjou, que va morir el 1434 i el va succeir el seu germ\xc3\xa0 Renat d'Anjou, que va lluitar amb Alfons d'Arag\xc3\xb3 per la possessi\xc3\xb3 de N\xc3\xa0pols, fins al 1442, quan Alfons es va imposar. Alfons, rei de Trinacria (Sic\xc3\xadlia) i de Sic\xc3\xadlia (N\xc3\xa0pols), va prendre el t\xc3\xadtol de rei de les Dues Sic\xc3\xadlies. Renat va fixar la seva resid\xc3\xa8ncia a Saumur, a l'Anjou, i despr\xc3\xa9s a Ais de Proven\xc3\xa7a. A la seva mort, el 1480, i morts el seu fill Joan el 1471 i el seu n\xc3\xa9t Nicolau el 1473, un nebot de Renat, Carles (fill de Carles del Maine, germ\xc3\xa0 de Renat) es va proclamar rei nominal de N\xc3\xa0pols, duc d'Anjou i Maine, i comte de Proven\xc3\xa7a, per\xc3\xb2 va morir el 1481 i l'her\xc3\xa8ncia va correspondre al rei Llu\xc3\xads XI de Fran\xc3\xa7a, i les possessions franceses, aix\xc3\xad com els presumptes drets sobre N\xc3\xa0pols despr\xc3\xa9s de la mort de Violant, filla de Renat, el 1483, restaren incorporades definitivament a la corona (fou donat, aix\xc3\xb2 no obstant, en apanatge)._NEWLINE_Vegeu: llista de comtes d'Anjou."