b"\n_START_ARTICLE_\nJuan Antonio Lavalleja\n_START_SECTION_\nPrimeres lluites per la independ\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nL'al\xc3\xa7ament del seu pa\xc3\xads responent al del 25 de maig de 1810 a Buenos Aires, va tenir a Lavalleja un decidit i entusiasta soldat des del seu inici, que va lluitar a la batalla de Las Piedras el 1811, sent promogut capit\xc3\xa0 el 1814._NEWLINE_Sota les ordres de Fructuoso Rivera i acompanyant a Jos\xc3\xa9 Gervasio Artigas durant la lluita entaulada contra els unitaris, va combatre contra Manuel Dorrego als camps de Guayabos, el 10 de gener de 1815, sent aquest \xc3\xbaltim derrotat.\n_START_SECTION_\nActuaci\xc3\xb3 durant les invasions portugueses\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1816 es va produir la invasi\xc3\xb3 per part del Regne Unit de Portugal, el Brasil i l'Algarve, ben vista pels enemics d'Artigas, i Lavalleja va saber exercir-se amb bon \xc3\xa8xit contra els estrangers a la regi\xc3\xb3 de Minas, els paratges del qual b\xc3\xa9 coneixia._NEWLINE_El 1817 va combatre al costat de Rivera al Paso de Cuello, contra un molt superior nombre de soldats del general portugu\xc3\xa8s Carlos Federico Lecor. Aquell mateix any va contreure matrimoni amb Ana Monterroso. El 3 d'abril de l'any 1818 una for\xc3\xa7a portuguesa el va fer presoner al rierol Valent\xc3\xadn (Salto). Un cop a Montevideo, va ser trasbordat a Rio de Janeiro, on va ser empresonat, posteriorment va ser transferit a l'illa Das Cobras al costat de Fernando Otorgu\xc3\xa9s, Manuel Francisco Artigas i Leonardo Olivera._NEWLINE_El 1821 es va autoritzar la seva tornada a Montevideo i immediatament va prendre servei al Regimiento de Dragones de la Uni\xc3\xb3n, el cap del qual era el coronel Rivera._NEWLINE_Quan es va proclamar la independ\xc3\xa8ncia del que avui \xc3\xa9s el Brasil per constituir-se en Imperi del Brasil, Rivera i Lavalleja van estar juntament amb Lecor a favor, firmant l'acta d'aclamaci\xc3\xb3 i reconeixement de l'emperador Pere I del Brasil, el 17 d'octubre de 1822._NEWLINE_En passar a Buenos Aires el 1824, les autoritats imperials el van declarar desertor, confiscant-li els b\xc3\xa9ns.\n_START_SECTION_\nArribada dels Trenta-Tres Orientals\n_START_PARAGRAPH_\nEls seus antecedents significaven molt per a l'emigraci\xc3\xb3 oriental repartida en totes les Prov\xc3\xadncies Unides del Riu de la Plata, i els plans de revolucionar la Prov\xc3\xadncia Cisplatina que lentament es venien teixint, van cobrar aparences de realitat. I en combinaci\xc3\xb3 amb els caps que tenien algun comandament a la Banda Oriental que es trobaven disposats a secundar una temptativa de revolta, segurament emparaulant abans que ning\xc3\xba al coronel Fructuoso Rivera, al servei del governador Lecor, es va aconseguir reunir despr\xc3\xa9s de molts esfor\xc3\xa7os, els diners necessaris per a l'equip de la petita expedici\xc3\xb3 que desembarcant a la costa oriental havia de provocar l'aixecament de la prov\xc3\xadncia contra els seus ocupants portuguesos._NEWLINE_Lavalleja va ser l'elegit com a cap de la perillosa empresa. L'\xc3\xa8pica gesta es va realitzar el 19 d'abril de 1825, prenent terra a la vora del Riu Uruguai, platja de l'Agraciada, amb unes quantes armes i al capdavant d'un grup indeterminat de companys orientals i d'altres prov\xc3\xadncies, que la tradici\xc3\xb3 denomina trenta-tres orientals, majorit\xc3\xa0riament caps i oficials._NEWLINE_Es van emprendre operacions ofensives, aconseguint el 24 entrar a Santo Domingo de Soriano i seguir despr\xc3\xa9s a la recerca del coronel Rivera, al qual se li va trobar al paratge anomenat Monz\xc3\xb3n el dia 29. Despr\xc3\xa9s d'una breu entrevista dels antics companys i amics, Rivera va quedar incorporat a les forces patriotes amb els soldats a les seves ordres._NEWLINE_Hi ha controv\xc3\xa8rsia en la hist\xc3\xb2ria sobre si Rivera va ser sorpr\xc3\xa8s i fet presoner per Lavalleja a Monz\xc3\xb3n, i en tals circumst\xc3\xa0ncies Rivera va optar per plegar-se davant els invasors, o si all\xc3\xb2 va ser la conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d'un arranjament pr\xc3\xa8viament combinat, com sembla m\xc3\xa9s natural, per\xc3\xb2 Rivera necessitava si m\xc3\xa9s no salvar les aparences._NEWLINE_L'adhesi\xc3\xb3 de Rivera va equivaler a una primera batalla guanyada. Prosseguint les operacions, les viles de San Jos\xc3\xa9 i Canelones van caure en poder dels patriotes, i el 14 de juny era establert a Florida un Govern Provisori sota la presid\xc3\xa8ncia de Manuel Calleros i all\xc3\xa0, el 25 d'agost de 1825, la Sala de Representants va proclamar la independ\xc3\xa8ncia de la prov\xc3\xadncia i tot seguit va declarar la seva uni\xc3\xb3 a les altres del Riu de la Plata. Tanmateix, Rivera va v\xc3\xa8ncer els seus adversaris al Rinc\xc3\xb3n de Haedo, i el 24 de setembre i el 12 d'octubre Lavalleja va obtenir el seu triomf a Sarand\xc3\xad.\n_START_SECTION_\nActuacions posteriors\n_START_PARAGRAPH_\nEl govern de Buenos Aires, accionat per la creixent pressi\xc3\xb3 de l'opini\xc3\xb3 p\xc3\xbablica, va acceptar a la Prov\xc3\xadncia Oriental com a unida a les altres, la qual cosa significava la guerra amb l'Imperi del Brasil, donant lloc a les hostilitats el gener de 1826. Mentrestant, ja havien aparegut les primeres dissensions entre Lavalleja i Rivera._NEWLINE_Lavalleja va ser incorporat a l'Ex\xc3\xa8rcit Republic\xc3\xa0 precisament per allunyar-lo del camp de la pol\xc3\xadtica i va marxar a la campanya de Rio Grande do Sul. Van seguir els seus desafectes amb el general Carlos de Alvear, la qual cosa va produir la inacci\xc3\xb3 de l'Ex\xc3\xa8rcit Republic\xc3\xa0, mentre els imperials es preparaven activament per reobrir les hostilitats. Hi va haver necessitat de retirar-se i Alvear es va establir a Cerro Largo i Lavalleja a Durazno, fins i tot que a la separaci\xc3\xb3 d'Alvear, el juliol de 1827, Lavalleja va ser investit amb el comandament superior de l'esmentat ex\xc3\xa8rcit._NEWLINE_Embolicat en dissid\xc3\xa8ncies i ambicions de l'\xc3\xa8poca, desitj\xc3\xb3s naturalment de comandament i sense la diplom\xc3\xa0cia que \xc3\xa9s atribut essencial dels homes de govern, el general Lavalleja es va involucrar aviat en una s\xc3\xa8rie de viol\xc3\xa8ncies d'ordre politicoadministratiu, culminant amb l'execuci\xc3\xb3 de la seva ordre del 12 d'octubre de 1827 en la qual es va dissoldre la Junta de Govern que presidia Joaqu\xc3\xadn Su\xc3\xa1rez._NEWLINE_La Convenci\xc3\xb3 Preliminar de Pau que es va convenir el 1828 entre l'Imperi del Brasil i les Prov\xc3\xadncies Unides, va obligar a Lavalleja a deixar de banda la seva dictadura i el general Jos\xc3\xa9 Rondeau es va fer c\xc3\xa0rrec del Govern Provisori l'1 de desembre. Rebel\xc2\xb7lat contra l'ordre institucional el juliol de 1832, va ser derrotat i obligat a refugiar-se al Brasil. El 1834 reincideix en la seva actitud, envaint la Rep\xc3\xbablica amb l'auxili de Juan Manuel de Rosas, per finalitzar de la mateixa manera que abans.\n_START_SECTION_\nA l'Uruguai independent\n_START_PARAGRAPH_\nDurant la presid\xc3\xa8ncia de Manuel Oribe (1835-36), havent emigrat a l'Argentina, Rosas es va valer d'ell usant-lo com a element d'amena\xc3\xa7a contra aquest. Tanmateix, quan el general Rivera es va rebel\xc2\xb7lar contra el govern d'Oribe, a mitjan any 1836, la seva actitud va tenir un complet gir i va venir a oferir la seva espasa a Oribe, desembarcant a Colonia l'1 d'agost de 1836 al capdavant d'un centenar d'homes._NEWLINE_Li va ser restablert el seu grau de l'ex\xc3\xa8rcit nacional, i va compartir amb el general Ignacio Oribe la vict\xc3\xb2ria a la batalla de Carpinter\xc3\xada, el 19 de setembre de 1836, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 li va cabre la responsabilitat de la derrota de Palmar, el 15 de juny de 1838._NEWLINE_Amb la ren\xc3\xbancia d'Oribe l'octubre de 1838, Lavalleja creua a l'Argentina per posar-se a servei directe de Rosas. Acompanya al general Pascual Echag\xc3\xbce, durant la invasi\xc3\xb3 de 1839 i el 29 de desembre tots dos sofreixen una derrota a la batalla de Cagancha. Tornen a l'Argentina, i el 1840 van ser ven\xc3\xa7uts a Don Crist\xc3\xb3bal._NEWLINE_El llarg per\xc3\xadode de la Guerra Gran va transc\xc3\xb3rrer foscament per a ell, residint des de 1845 al camp del Cerrito, on tenia el seu govern Oribe._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la pau del 8 d'octubre de 1851, va ser readm\xc3\xa8s a l'ex\xc3\xa8rcit com a brigadier general, sent comandant militar dels departaments de Cerro Largo, Minas i Maldonado.\n_START_SECTION_\nLavalleja a la cultura popular\n_START_PARAGRAPH_\nEs creu que va lluitar al costat de Rivera i de Venancio Flores al Triumvirat de Govern que el 25 de setembre de 1853 va substituir al govern constitucional de Juan Francisco Gir\xc3\xb3, per\xc3\xb2 abans de complir un mes en les seves funcions, va morir sobtadament mentre despatxava al fort de Govern._NEWLINE_Sense mirar a Juan Antonio Lavalleja res m\xc3\xa9s que al capit\xc3\xa0 d'Artigas, al cap dels Treinta i Tres i al general de Sarand\xc3\xad, \xc3\xa9s considerat un heroi de la p\xc3\xa0tria uruguaiana i consagrat com a un dels pr\xc3\xb2cers de la independ\xc3\xa8ncia nacional. Minas, la ciutat del seu naixement, li va erigir a la pla\xc3\xa7a principal, el 12 d'octubre de 1902, la primera est\xc3\xa0tua eq\xc3\xbcestre aixecada a la Rep\xc3\xbablica i, per llei del 26 de desembre de 1927, el departament de Minas va prendre la denominaci\xc3\xb3 de Lavalleja."