b'\n_START_ARTICLE_\nToni Kurz\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nToni Kurz va n\xc3\xa9ixer el 13 de gener de 1913 a Berchtesgaden, Baviera, Alemanya, on va ser criat. Va completar un breu aprenentatge com a lampista abans d\'unir-se al Wehrmacht el 1934 com a soldat professional. Juntament amb el seu amic de la inf\xc3\xa0ncia Andreas Hinterstoisser, va fer nombroses primeres ascensions de pics en els Alps de Berchtesgaden, incloent algunes de les escalades m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcils de l\'\xc3\xa8poca. Els dos joves van pujar la paret sud-oest del Berchtesgadener Hochthron el 1934, i la paret sud de la columna recta el 1936. Tamb\xc3\xa9 van fer els primers ascensos al Reiter Alpe a la frontera entre Alemanya i \xc3\x80ustria, i de la ruta del sud directe fins a la Watzmannkinder al Watzmann el 1935._NEWLINE_Al juliol de 1936, Kurz i Hinterstoisser van deixar Berchtesgaden, on estaven servint a l\'ex\xc3\xa8rcit, i van viatjar amb bicicleta a Kleine Scheidegg, Su\xc3\xafssa per intentar escalar l\'Eiger per la cara nord. A la muntanya, es van trobar amb dos escaladors austr\xc3\xadacs\xe2\x80\x94Edi Rainer i Willy Angerer\xe2\x80\x94 i els quatre van decidir continuar junts._NEWLINE_Durant l\'ascens, Angerer va ser ferit per la caiguda de roques despreses per la calor del sol mentre creuaven la primera glacera. Com a resultat de l\'empitjorament de Angerer i el seu progr\xc3\xa9s lent a trav\xc3\xa9s de la segona glacera, van abandonar l\'intent al Eiger i van decidir baixar. Un altre repte va sorgir quan Kurz i els seus companys no van poder travessar pel Pas Hinterstoisser i van haver de rapelar. Una altra allau va provocar la mort de Hinterstoisser. M\xc3\xa9s tard, Willy Angerer, ara pujant per sota de Kurz, es va estavellar contra la paret, morint a l\'instant. Edi Rainer, l\'escalador que havia estat assegurant els altres dos, va ser envestit contra la paret i va morir minuts despr\xc3\xa9s per asf\xc3\xadxia. Kurz va quedar il\xc2\xb7l\xc3\xa8s._NEWLINE_M\xc3\xa9s tard aquest mateix dia, quan el clima estava empitjorant, un equip de rescat va intentar arribar Kurz des de baix, ascendint a trav\xc3\xa9s del t\xc3\xbanel de ferrocarril que corre a trav\xc3\xa9s de la muntanya, el Jungfraubahn. No van poder arribar a Kurz a causa de la severitat de la tempesta i van ser obligats a abandonar-lo penjat, desprotegit i exposat a la intemp\xc3\xa8rie durant tota la nit. L\'endem\xc3\xa0, l\'equip va intentar de nou efectuar el rescat; Kurz va fer l\'esfor\xc3\xa7, malgrat una m\xc3\xa0 congelada a causa de la p\xc3\xa8rdua d\'un guant, per rapelar per la cara de la muntanya i arribar a l\'equip. Per aconseguir aix\xc3\xb2, primer havia de tallar la corda que l\'unia al cad\xc3\xa0ver del seu company que penjava sota seu, i despr\xc3\xa9s pujar i tallar la corda de l\'altre company mort. Per augmentar la longitud de la seva corda, va desfer les tres vetes i les va lligar juntes de nou. Tot aquest proc\xc3\xa9s va durar cinc hores esgotadores. Despr\xc3\xa9s va baixar la corda als rescatadors, perqu\xc3\xa8 unissin la seva corda._NEWLINE_Els guies de muntanya nom\xc3\xa9s tenien una corda llarga - 60 metres -. Hans Schlunegger la portava entre la seva esquena i la motxilla (no en la seva motxilla) per estalviar una mica de temps. Una pr\xc3\xa0ctica habitual. Per desgr\xc3\xa0cia, en un moviment brusc la corda va caure als peus de la paret. Com a resultat, l\'equip va combinar dues cordes m\xc3\xa9s curtes per arribar a la longitud que necessitaven; per\xc3\xb2 les cordes combinades encara es van quedar curtes. Kurz va tibar la seva corda, i ho va arreglar, i va comen\xc3\xa7ar el r\xc3\xa0pel. Es va aturar a un parell de metres per sobre dels rescatadors pel nus. Desesperadament, Kurz va tractar de moure el nus per poder seguir baixant, per\xc3\xb2 no ho va aconseguir. Davant la inutilitat de la seva situaci\xc3\xb3, es va limitar a dir "Ich kann nicht mehr" ("no puc m\xc3\xa9s") i va morir. El seu cos va ser recuperat per un equip alemany.'