b"\n_START_ARTICLE_\nArgenter\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nA Catalunya aquest lux\xc3\xb3s ofici va agafar relleu quan l'art g\xc3\xb2tic estava ja en ple auge en els gustos culturals de l'\xc3\xa8poca, moment en el qual els obradors d'argent dels monestirs comen\xc3\xa7aren a ser substitu\xc3\xafts per professionals en llurs tallers familiars urbans. Per exemple, la confraria d'argenters de Barcelona est\xc3\xa0 documentada com a m\xc3\xadnim ja des del 13 de maig del 1381, data en la qual el llavors infant Joan va cedir-los el privilegi d'autoritzar o no l'entrada d'aquells que aspiraven a exercir aquest ofici a la ciutat. Els nous permisos s'anunciaven durant la diada de Sant Eloi, el patr\xc3\xb3 del gremi. _NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 treballaven argenters en ciutats com Lleida o Girona._NEWLINE_Imposats els canvis de la Nova Planta, a Barcelona, Matar\xc3\xb3 i Reus l'any 1732 aquest ofici va canviar llur organitzaci\xc3\xb3 tradicional en gremi o confraria per passar a considerar-se congregaci\xc3\xb3 o art. Despr\xc3\xa9s l'ofici mantingu\xc3\xa9 un col\xc2\xb7legi d'argenters fins que aquest va desapar\xc3\xa8ixer entre el 1870 i el 1873."