b"\n_START_ARTICLE_\nLegat (Antiga Roma)\n_START_SECTION_\nAmbaixadors romans\n_START_PARAGRAPH_\nAmbaixadors o legats romans eren enviats del senat rom\xc3\xa0 a estats estrangers. El seu nomenament era considerat un gran honor i nom\xc3\xa9s es concedia a homes il\xc2\xb7lustres. Dion\xc3\xads d'Halicarn\xc3\xa0s diu que els legats romans tenien el poder d'un magistrat i el car\xc3\xa0cter sagrat d'un sacerdot. _NEWLINE_Un legat a l'estranger que moria durant la seva missi\xc3\xb3 era honorat amb una sepultura p\xc3\xbablica a la Rostra; les seves despeses eren pagades pel tresor p\xc3\xbablic; si el legat era enviat a una prov\xc3\xadncia les despeses anaven a c\xc3\xa0rrec dels provincials.\n_START_SECTION_\nLegats republicans\n_START_PARAGRAPH_\nDurant la rep\xc3\xbablica romana els legats acompanyaven als generals de l'estat, com a lloctinents; eren els seus legats, els que els representaven all\xc3\xa0 on els generals (generalment els c\xc3\xb2nsols o pretors) no arribaven. Al darrer segle de la rep\xc3\xbablica alguns proc\xc3\xb2nsols o propretors no van voler assolir els governs provincials que els havien pertocat i enviaven com a governador al seu legat._NEWLINE_Per ser legat calia un senatus consultum i els c\xc3\xb2nsols, pretors o dictadors que nomenaven legats havien d'esperar l'aprovaci\xc3\xb3 del senat. Generalment es nomenava a persones de gran talent militar que podia ajudar al seu superior en tot el que necessitava i podia exercir si calia tamb\xc3\xa9 l'administraci\xc3\xb3 civil. Eren per descomptat persones de la m\xc3\xa0xima confian\xc3\xa7a del que els nomenava, i molt sovint germans o parents propers. El legat no tenia poder independent del seu general. _NEWLINE_El nombre de legats variava segons la import\xc3\xa0ncia de la guerra o l'extensi\xc3\xb3 de la prov\xc3\xadncia; el m\xc3\xadnim en guerra era tres, per\xc3\xb2 per exemple Gneu Pompeu Magne tenia 15 legats durant la guerra a l'\xc3\x80sia Menor. Quan un c\xc3\xb2nsol deixava l'ex\xc3\xa8rcit o un proc\xc3\xb2nsol la seva prov\xc3\xadncia, els legats o un d'ells ocupava el seu lloc i llavors tenia el poder i era anomenat legat propretor. Sovint algunes prov\xc3\xadncies foren governades per legats sense cap refer\xc3\xa8ncia a un superior, per\xc3\xb2 \xc3\xa9s de suposar que perqu\xc3\xa8 estaven ocupats en feines m\xc3\xa9s importants.\n_START_SECTION_\nLegats imperials\n_START_PARAGRAPH_\nDurant l'imperi Rom\xc3\xa0 les prov\xc3\xadncies del senat foren governades per proc\xc3\xb2nsols o propretors, i els primers tenien sempre tres legats i els segons nom\xc3\xa9s un. A les prov\xc3\xadncies imperials el proc\xc3\xb2nsol imperial era de nomenament per l'emperador i havia de correspondre a persones que havien estat c\xc3\xb2nsols, pretors o almenys senadors; aquest proc\xc3\xb2nsols imperials van rebre el nom de legats propretors d'August, o legats pretorians, o legats consulars o simplement legats, i al seu torn tenien tres legats com ajudants._NEWLINE_Al segle I van apar\xc3\xa8ixer els anomenats legats lliures, que eren senadors que feien viatges particulars a prov\xc3\xadncies i es feien nomenar legats pel senat per tenir les despeses cobertes pels provincials. Eren legats formalment per\xc3\xb2 no tenien cap missi\xc3\xb3 a complir. El nom llat\xc3\xad de la seva feina fou legatio libera. Cicer\xc3\xb3 va voler acabar amb aquesta pr\xc3\xa0ctica sense \xc3\xa8xit, i Juli C\xc3\xa8sar va limitar el temps a cinc anys, i aix\xc3\xad va romandre almenys fins al segle III."