b'\n_START_ARTICLE_\nSultanat d\'Ouadai\n_START_PARAGRAPH_\nEl sultanat d\'Ouadai (1635\xe2\x80\x931912) (tamb\xc3\xa9 conegut com a Imperi Wadai) fou un estat musulm\xc3\xa0 de l\'\xc3\x80frica, al modern Txad. Originalment era un regne no musulm\xc3\xa0 a l\'est del llac Txad. Va sorgir al segle XVI escindit del sultanat de Darfur.\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nAl segle XVI la primera dinastia de Darfur (de llengua daju) fou enderrocada pels tunjurs i nombrosos refugiats es van despla\xc3\xa7ar cap al Ouadai o Wadai. Aquests refugiats van constituir un regne, el Dar Sila, de llengua daju. Al final del segle els tunjurs o tanjurs que havien conquerit el Darfur van conquerir tamb\xc3\xa9 el Ouadai que va passar a ser un estat feudatari. Les capitals dels tanjurs eran llavors Uri i Ayn Farah al nord del Darfur._NEWLINE_El 1635 el poble maba (boro mabang) i altres grups menors de la regi\xc3\xb3, es van unir al cap \xc3\xa0rab musulm\xc3\xa0 Abd al-Karim, que va dirigir una invasi\xc3\xb3 des de l\'est i va descon\xc3\xa8ixer el poder dels tanjurs en decad\xc3\xa8ncia. Abd al-Karim tenia el suport dels pastors \xc3\xa0rabs i va esdevenir el primer "kolak" o sult\xc3\xa0 d\'una dinastia que va subsistir fins al segle XX. Mentre al Darfur els tanjurs foren suplantats per la nova dinastia dels Kayra poc disposada a renunciar al Ouadai. Durant gran part del segle XVIII Waddai va resistir la seva incorporaci\xc3\xb3 al Darfur i finalment els dos regnes es van consolidar de forma separada i van crear els seus "imperis"; el Darfur cap a l\'est en direcci\xc3\xb3 al Nil, i el Ouadai cap a l\'oest fins al llac Txad, absorbint el regne de Baguirmi.\n_START_SECTION_\nExpansi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nVers l\'any 1800, durant el regnat de Sabun, el sultanat d\'Ouadai va comen\xc3\xa7ar a expandir-se aprofitant la seva situaci\xc3\xb3 a les rutes transaharianes. Una nova ruta comercial cap al nord, via Ennedi, Kufra, i Bengasi fou descoberta, i Sabun va enviar caravanes reials per treure\'n profit; va encunyar les seves pr\xc3\xb2pies monedes i va importar cotes de malles, armes de foc i consellers militars del nord d\'\xc3\x80frica. El successors de Sabun no foren tan h\xc3\xa0bils i Darfur va aprofitar lluites success\xc3\xb2ries (1838) per posar al seu propi candidat al tron a Wara, la capital de l\'Ouadai. Aquesta t\xc3\xa0ctica va fracassar quan l\'home del Darfur, Muhammad Sharif (1834-1858) va rebutjar l\'autoritat dels seus protectors i va consolidar la seva pr\xc3\xb2pia autoritat; amb aix\xc3\xb2 fou acceptat per les faccions del Ouadai i va esdevenir el m\xc3\xa9s h\xc3\xa0bil governant del pa\xc3\xads._NEWLINE_Muhammad Sharif va fer campanyes militars a l\'oest fins al Bornu i va establir l\'hegemonia sobre Baguirmi i altres petits regnes fins al riu Chari. A la Meca Muhammad Sharif es va trobar amb el fundador de la confraria senusita, un moviment que havia arrelat a la Cirenaica i esdevindr\xc3\xa0 la for\xc3\xa7a pol\xc3\xadtica dominant i el principal opositor a la colonitzaci\xc3\xb3 francesa. El sultanat estava dividit en quatre prov\xc3\xadncies corresponents als quatre punts cardinals; cada prov\xc3\xadncia estava subdividida en districtes formats pels territoris de les diverses comunitats \xc3\xa8tniques; entremig d\'aquesta organitzaci\xc3\xb3 hi havia una extensa xarxa de propietats reials administrades per senescals; a part de les terres reials hi havia les propietats de les reines mare i potser d\'altres personatges, molt menys extenses; la riquesa venia de les terres i aquestes estaven taxades en esp\xc3\xa8cie i els productes que arribaven al poder reial retornava al conjunt, excepte una part considerada impostos que passava a Wara per les necessitats de la cort, i una part destinada a reserves ubicades prop dels llocs d\'origen, per alimentar a l\'ex\xc3\xa8rcit o per les necessitats del poble en temps de fam.\n_START_SECTION_\nDarrers anys\n_START_PARAGRAPH_\nA Sharif el va succeir el seu fill Ali (1858-1874) i despr\xc3\xa9s el germ\xc3\xa0 d\'aquest, Yusuf (1874-1898) que va haver de frenar les ambicions dels mahdistes del Sudan. Despr\xc3\xa9s de 1898 es va iniciar una lluita pel poder entre diversos pr\xc3\xadnceps amb suport de les diferents faccions locals i de poders exteriors (Darfur, Sanusiyya, Fran\xc3\xa7a). El 6 de juny de 1909 els francesos van ocupar la capital, que llavors era Ab\xc3\xa9ch\xc3\xa9, i van instal\xc2\xb7lar un sult\xc3\xa0 sense poder. La resist\xc3\xa8ncia va seguir fins que el darrer sult\xc3\xa0 independent fou fet presoner el 1912. El sultanat va quedar llavors dins el territori militar del Txad.'