b'\n_START_ARTICLE_\nCanut II de Dinamarca\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nSegon fill del pr\xc3\xadncep Sven de Dinamarca. No se sap del cert qui era la seva mare i els indicis s\xc3\xb3n contradictoris. Segons el Cronic\xc3\xb3 de Thietmar de Merseburg, la mare de Canut era filla de Miecislau I de Pol\xc3\xb2nia; segons la Heimskringla una cr\xc3\xb2nica noruega es deia Gunhilda i era filla de Burilav dels wends. Adam de Bremen, autor de la Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum creu que la seva mare va estar casada tamb\xc3\xa9 amb el rei de Su\xc3\xa8cia Eric el Victori\xc3\xb3s, per\xc3\xb2 no n\'esmenta el nom.Per\xc3\xb2 aix\xc3\xb2 contradiu la Heimskringla on es diu que el pare de Canut es va casar amb S\xc3\xadgrid l\'Altiva, v\xc3\xaddua del rei Eric, per\xc3\xb2 Canut era nascut de la primera esposa Gunhilda. _NEWLINE_Sobre la seva infantes hi ha poques dades, se sap pel Flateyjarb\xc3\xb3k que el seu instructor en mat\xc3\xa8ria de guerra va ser Thorkell l\'Alt i que l\'any 1003 o 1004, encara un noiet, va acompanyar el seu pare a l\'atac efectuat sobre Norwich. De tot aix\xc3\xb2 es dedueix que potser va n\xc3\xa9ixer vers el 990, per\xc3\xb2 podria ser una confusi\xc3\xb3 amb un altre atac i llavors hauria nascut vers l\'any 1000 .\n_START_SECTION_\nAnglaterra\n_START_PARAGRAPH_\nVa acompanyar el seu pare en l\'ef\xc3\xadmera invasi\xc3\xb3 d\'Anglaterra l\'agost del 1013. A la mort d\'aquest, el 3 de febrer del 1014, alguns anglesos de North\xc3\xbambria, cansats de la poca seguretat que els donava Etelred l\'Indec\xc3\xads, el van proclamar rei. El pare de Canut, era l\'hereu del rei de Dinamarca, per tant Canut va marxar cap a la seva terra nadiua per ser confirmat en la successi\xc3\xb3. Mentrestant Edmund Ironside, fill d\'Etelred, va prendre el control del pa\xc3\xads i va castigar durament els que havien proclamat rei d\'Anglaterra a Canut. _NEWLINE_L\'agost del 1015 Canut va tornar a envair Anglaterra i combat\xc3\xa9 en una s\xc3\xa8rie de batalles contra Etelred i, a la mort d\'aquest, contra el seu successor Edmund Ironside. Sembl que tenia alguna mena de pacte amb Boleslau I de Pol\xc3\xb2nia, ja que aquest va posar al seu servei unes tropes. Primer van arribar a Sandwich, per\xc3\xb2 van continuar navegant cap a l\'oest fins a Frome on van penetrar pel riu terra endins per saquejar Dorset, Wiltshire i Somerset. llavors Eadric Streona, ealdorman de M\xc3\xa8rcia va desertar i es va unir a Canut._NEWLINE_Un altre que se li va unir va ser Thorkell l\'Alt un mercenari que pr\xc3\xa8viament havia lluitat del b\xc3\xa0ndol dels anglesos contra Sven Tvesk\xc3\xa6g.Despr\xc3\xa9s va anar cap a Noth\xc3\xbambria, on va rebre refor\xc3\xa7os d\'Eirik H\xc3\xa5konsson. El seg\xc3\xbcent pas va ser assetjar Londres on estava en nou rei angl\xc3\xa8s, Edmund, el qual va trencar la vigil\xc3\xa0ncia i va marxar a Wessex per aplegar un ex\xc3\xa8rcit. Les dues forces es van enfrontar a Penselwood i a Sherston sense hi hagu\xc3\xa9s una vict\xc3\xb2ria clara per cap dels dos b\xc3\xa0ndols. A Brentford es van tornar a trobar i va guanyar Edmund per\xc3\xb2 va tenir moltes p\xc3\xa8rdues. L\'ex\xc3\xa8rcit v\xc3\xadking va tornar a assetjar Londres. _NEWLINE_Canut derrot\xc3\xa0 Edmund a la batalla d\'Assandun i els dos reis finalment arribarien a un acord pel qual es dividirien el regne en dues parts iguals: Canut regnaria les terres al nord del T\xc3\xa0mesi i Edmund les del sud. Hi havia, per\xc3\xb2, una cl\xc3\xa0usula segons la qual quan un dels dos mor\xc3\xads l\'altre heretaria el seu territori. _NEWLINE_Per\xc3\xb2 el 30 de novembre de 1016 Edmund va morir (o fou assassinat pels fills d\'Eadric Streona), i el gener del 1017 l\'assemblea de nobles anglesos (witenagemot) va proclamar Canut rei de tota Anglaterra._NEWLINE_Per assegurar la seva posici\xc3\xb3 al tron, va casar-se el juliol del 1017 amb la v\xc3\xaddua d\'Etelred, Emma de Normandia. El 1036 els dos fills que Emma havia tingut amb l\'anterior marit van anar-la a visitar: Alfred, el fill gran, va ser cegat i va morir, el segon Eduard va aconseguir fugir.\n_START_SECTION_\nDinamarca\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1018 moria el seu germ\xc3\xa0 gran, el rei Harald II de Dinamarca, Canut el va succeir i va nomenant jarl (\xc2\xabregent\xc2\xbb) del regne al seu cunyat Ulf Thorgilsson. Aprofitant la llunyania de Canut i el desori causat per una invasi\xc3\xb3 conjunta de Su\xc3\xa8cia i Noruega, Ulf va intentar conv\xc3\xa8ncer els nobles danesos perqu\xc3\xa8 proclamessin rei al fill de Canut, Hardecanut. Com que Hardecanut encara era menor, Ulf hauria governat en nom seu._NEWLINE_En assabentar-se de la situaci\xc3\xb3, Canut va tornar a Dinamarca el 1026. Va derrotar les forces noruegues i sueques en la batalla d\'Helge\xc3\xa5, i l\'endem\xc3\xa0 de la vict\xc3\xb2ria, faria assassinar a Ulf.\n_START_SECTION_\nViatge a Roma\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1027 el rei alemany Conrad II el va convidar a assistir a la seva coronaci\xc3\xb3 a Roma com a emperador del Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic. At\xc3\xa8s que els regnes de Canut estaven pacificats, va acceptar la invitaci\xc3\xb3. Els dos monarques es van fer amics i va ser un honor que el tract\xc3\xa9s com a un germ\xc3\xa0. Aquesta visita va ser molt celebrada en el poema Kn\xc3\xbatsdr\xc3\xa1pa de Sigvatr \xc3\x9e\xc3\xb3r\xc3\xb0arson.\n_START_SECTION_\nNoruega\n_START_PARAGRAPH_\nDe retorn a Dinamarca, li van arribar rumors que a Noruega estaven descontents amb el seu rei i alguns noruegs li van oferir or perqu\xc3\xa8 an\xc3\xa9s a pacificar el pa\xc3\xads. Va salpar des d\'Anglaterra amb 50 vaixells cap a la ciutat noruega de Trondheim._NEWLINE_El rei Olav II el Sant va rendir-se, incapa\xc3\xa7 de plantar cara a Canut en veure que gran part de la seva noblesa estava descontenta amb ell i no li donava suport. Canut va ser coronat rei de Noruega, el tercer dels seus reialmes, i a m\xc3\xa9s controlava parts de Su\xc3\xa8cia.\n_START_SECTION_\nCultura popular [cal\xc2\xa0citaci\xc3\xb3]\n_START_PARAGRAPH_\nEl rei Canut, que va intentar fer retrocedir les ones del mar, s\'ha convertit en folklore com un model d\'arrog\xc3\xa0ncia, estupidesa i pensament il\xc2\xb7lusori. Un dia, el rei va convidar els nobles a la platja a mesura que la marea pujava, i va ordenar que el seu tron fos col\xc2\xb7locat en el lloc on les onades avan\xc3\xa7aven per la sorra._NEWLINE_"No est\xc3\xa0s subjecte a mi", va cridar, "Sent que la terra on estic assegut \xc3\xa9s meva... T\'ordeno, per tant, que no t\'elevis a la meva terra, ni t\'atreveixis a mullar la roba o les extremitats del teu amo"._NEWLINE_Sense cap sorpresa, la mar no li va prestar atenci\xc3\xb3. D\'acord amb la versi\xc3\xb3 escrita m\xc3\xa9s antiga de la hist\xc3\xb2ria, la marea s\'aproximava. "Les onades van xopar" irrespectuosament "els peus i la barba del rei", per la qual cosa va haver de retrocedir per evitar mullar-se._NEWLINE_Posteriorment, el rei va dir: "Que tothom ho s\xc3\xa0piga", va cridar mentre es retirava del seu tron i es contemplava els peus mullats, "que el poder dels reis est\xc3\xa0 buit i no t\xc3\xa9 cap valor!". Va cridar a les ones, en altres paraules, per transmetre el missatge que no era tan poder\xc3\xb3s com podria semblar, i va embellir el seu punt amb una lli\xc3\xa7\xc3\xb3 addicional de religi\xc3\xb3. "No hi ha rei digne d\'aquest t\xc3\xadtol", va proclamar, "Salvi D\xc3\xa9u aquells que per la seva voluntat ... el cel, la terra i el mar obeeixen les lleis eternes".'