b"\n_START_ARTICLE_\nLe\xc3\xb2nids\n_START_SECTION_\nOrigen: El cometa 55P/Tempel-Tuttle\n_START_PARAGRAPH_\nEls eixams d'estreles fugaces estan associats als cometes. El 1861, Kirkwood va afirmar que estos corpuscles eren restes dels cometes. Le Verrier va publicar l'\xc3\xb2rbita dels Le\xc3\xb2nids, i quan Oppolzer va examinar l'\xc3\xb2rbita del cometa 55P/Tempel-Tuttle de 1866 es va fer evident la identitat d'ambdues traject\xc3\xb2ries. Aquest cometa va ser descobert el 19 de desembre de 1865 i t\xc3\xa9 un per\xc3\xadode orbital de 33,2 anys.\n_START_SECTION_\nLes tempestats\n_START_PARAGRAPH_\nEls Le\xc3\xb2nids poden donar lloc a espectaculars tempestats de meteors cada 33 anys coincidint amb el pas del cometa pel periheli. L'astr\xc3\xb2nom nord-americ\xc3\xa0 H.-A. Newton va demostrar, el 1864, que les brillants pluges d'estreles descrites pels historiadors el 902, 931, 934, 1002, 1101, 1202, 1366, 1533, 1602 i 1698 es devien a est eixam. Es parla d'una tempestat de meteors quan l'activitat supera els 1.000 meteors per hora. _NEWLINE_Des de 902, les dates anuals han anat avan\xc3\xa7ant trenta dies: en aquella \xc3\xa8poca, el fenomen tenia el seu m\xc3\xa0xim el 12 d'octubre; el 1202, tenia lloc el 19 d'octubre; el 1366, el 22 del mateix mes i el 1799 s'efectua en la nit de l'11 al 12 de novembre. Esta pluja d'estreles, el 1766, va cridar poderosament l'atenci\xc3\xb3 dels habitants de Vene\xc3\xa7uela.\n_START_SECTION_\nEl 1799\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1799, la van observar A. de Humboldt i Bonpland a Cuman\xc3\xa1 i, segons aquestos, va donar lloc a \xc2\xabmilers i milers d'estreles fugaces i b\xc3\xb2lids de foc van caure durant quatre hores consecutives\xc2\xbb. Tamb\xc3\xa9 els esquimals de Labrador i Groenl\xc3\xa0ndia hi van quedar sorpresos: els meteors m\xc3\xa9s grans tenien un di\xc3\xa0metre aparent com el de la Lluna o major.\n_START_SECTION_\nEl 1833\n_START_PARAGRAPH_\nEl 13 de novembre de 1833 la costa oest dels Estats Units va estar il\xc2\xb7luminada durant m\xc3\xa9s de 6 hores a causa dels Le\xc3\xb2nids. Iniciada poc abans de la mitjanit, Olmsted, de Boston, va dir que \xc2\xabel seu nombre era com la meitat dels flocs de neu que s'observen durant una nevada\xc2\xbb, i va comptar m\xc3\xa9s de 240.000 meteors. Algunes persones supersticioses ho van considerar com un anunci de la fi del m\xc3\xb3n. En la nit seg\xc3\xbcent, un colon americ\xc3\xa0 va tenir la curiositat de mirar al cel per veure si encara quedaven estreles.\n_START_SECTION_\nEl 1866\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1866, va tenir lloc una altra pluja important, per\xc3\xb2 menys intensa que les dues anteriors, en qu\xc3\xa8 es van comptar fins a 6.000 meteors per hora. El 1834, Olbers va observar que les pluges de 1766, 1799 i 1833 estaven separades per 33,5 anys i esperava una pluja interessant per a 1899 o 1900; per\xc3\xb2, els c\xc3\xa0lculs de Downing i Stoven van demostrar que a causa de les pertorbacions de J\xc3\xbapiter, Saturn i Ur\xc3\xa0, la massa principal de l'eixam havia sigut desviada en m\xc3\xa9s de 3 milions de quil\xc3\xb2metres de la Terra. Segons a\xc3\xa7\xc3\xb2, la pluja de fi de segle havia de ser insignificant, predicci\xc3\xb3 que es va confirmar per complet.\n_START_SECTION_\nEl 1966\n_START_PARAGRAPH_\nLa tempestat de Le\xc3\xb2nids que va oc\xc3\xb3rrer el 17 de novembre de 1966 va registrar uns 100.000 meteors per hora durant un curt interval de temps. No obstant aix\xc3\xb2, no sempre es produ\xc3\xafxen tempestats de Le\xc3\xb2nids cada 33 anys. El 1933, per exemple, l'activitat mai va superar els 200 meteors per hora._NEWLINE_Les tempestats m\xc3\xa9s espectaculars dels \xc3\xbaltims dos segles s\xc3\xb3n, per tant, els Le\xc3\xb2nids de 1833 i 1966.\n_START_SECTION_\nEl 1999\n_START_PARAGRAPH_\nPer al 18 de novembre de 1999, s'esperava en la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica una intensa pluja de meteorits i el IAC va fer una campanya perqu\xc3\xa8 els alumnes d'ensenyan\xc3\xa7a mitjana sortiren a observar-la: inclo\xc3\xafa una unitat did\xc3\xa0ctica._NEWLINE_Les previsions apuntaven que les millors condicions d'observaci\xc3\xb3 es donarien per a Centreeuropa i \xc3\x80frica del Nord. La resta de pa\xc3\xafsos observarien tamb\xc3\xa9 una gran activitat, per\xc3\xb2 no tan alta com en el m\xc3\xa0xim. D'altra banda, el model proposat per David Asher i Robert McNaught preveia una activitat de 1.000 meteors/hora en el m\xc3\xa0xim a les 02:08 T.U. del 18 novembre 1999 (3\xc2\xa0h 8\xc2\xa0min hora oficial ), basant-se en la distribuci\xc3\xb3 de part\xc3\xadcules ejectades fa 100 anys pel cometa Tempel-Tuttle. _NEWLINE_Segons informaren diversos observadors catalans, els Le\xc3\xb2nids no van decebre en absolut i ompliren totes les expectatives que s'hi tenien posades. Un m\xc3\xa0xim molt curt per\xc3\xb2 intens es va poder observar des d'Europa al voltant de les 2\xc2\xa0h de temps universal. En eixos moments, una taxa per hora de milers d'estreles fugaces van caure del cel. Rafael Ju\xc3\xa1rez, des de Granada, comenta: \xc2\xabQuina meravella, no sabia cap a on enfocar la c\xc3\xa0mera, n'hi havia per totes bandes i cont\xc3\xadnuament\xc2\xbb. Jos\xc3\xa9 Antonio Duc: \xc2\xabPerdoneu la nostra falta de rigor cient\xc3\xadfic, per\xc3\xb2 hi ha hagut un moment en qu\xc3\xa8 hem deixat de realitzar anotacions i ens hem posat a gaudir de l'espectacle\xc2\xbb. _NEWLINE_A les Penyes de D\xc3\xa9u (Val\xc3\xa8ncia, prop d'Higueruelas), a 1.100\xc2\xa0m d'altitud i amb una temperatura d'1,5\xc2\xb0C, els Le\xc3\xb2nids 99 van representar una experi\xc3\xa8ncia inoblidable. El cel estava quasi clar i es va tenir molta m\xc3\xa9s sort que en altres llocs de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica. Al principi no va haver-hi activitat, a soles s'observaven algunes estreles fugaces procedents del radiant dels T\xc3\xa0urids, l'activitat dels quals s'estenia fins a eixa nit. La Lluna, present en esta primera part de la nit, se sabia que no molestaria si el m\xc3\xa0xim ocorria a l'hora prevista. A la 1\xc2\xa0h 40\xc2\xa0min (T.U.+1) encara no hi havia activitat i es dubtava que n'hi hagu\xc3\xa9s. Una hora m\xc3\xa9s tard, estava clar que s'anava a assistir a un espectacle \xc3\xbanic. A la gent, li va sorprendre el r\xc3\xa0pid augment i disminuci\xc3\xb3 de l'activitat prop del m\xc3\xa0xim i l'extrema velocitat dels meteors. Tamb\xc3\xa9 va sorprendre l'exactitud de la predicci\xc3\xb3 de l'instant del m\xc3\xa0xim. Es va registrar una taxa hor\xc3\xa0ria zenital (THZ) m\xc3\xa0xima de 6.615 meteors a l'hora, en l'interval entre les 2\xc2\xa0h 50\xc2\xa0min les 3\xc2\xa0h 0\xc2\xa0min de temps TU+1h. _NEWLINE_Els resultats combinats de totes les observacions compilades per la International Meteor Organisation (IMO) apunta que pareix albirar-se un m\xc3\xa0xim doble amb un primer pic a 01:53T.U. i el m\xc3\xa0xim principal a les 02:01T.U. Entre mitges es redu\xc3\xafx l'activitat sensiblement. No obstant aix\xc3\xb2, el punt m\xc3\xa9s alt indica una THZ m\xc3\xa0xima de 5.400, encara que t\xc3\xa9 un error molt gran. Les dades del Nippon Meteor Society (NMS) omplin un buit entre les observacions de l'IMO. Les observacions japoneses posteriors al m\xc3\xa0xim mostren un efecte molt curi\xc3\xb3s. Veiem un segon m\xc3\xa0xim, no tan fort, per\xc3\xb2 al nivell de subtempestat, despr\xc3\xa9s del migdia del dia 18. Durant quasi tres hores, la THZ estava per damunt de 250 per hora, aconseguint un m\xc3\xa0xim de 350 per hora al voltant de les 16:30, m\xc3\xa9s de 14 hores despr\xc3\xa9s del m\xc3\xa0xim principal.\n_START_SECTION_\nEl 2001\n_START_PARAGRAPH_\nEn la tempesta de 2001, es registra una taxa THZ m\xc3\xa0xima de 1.500 meteors per hora.\n_START_SECTION_\nPrevisions\n_START_PARAGRAPH_\nEls registres hist\xc3\xb2rics disponibles no s\xc3\xb3n massa \xc3\xbatils per a caracteritzar el nivell d'activitat i la posici\xc3\xb3 del m\xc3\xa0xim de les tempestats per l'escassetat d'observadors i la falta d'una metodologia d'observaci\xc3\xb3 adequada. A m\xc3\xa9s, s'ha de tenir en compte que estimar l'activitat quan apareixen diversos meteors per segon \xc3\xa9s realment dif\xc3\xadcil. No obstant aix\xc3\xb2, s'han fet grans esfor\xc3\xa7os per determinar les caracter\xc3\xadstiques dels retorns dels Le\xc3\xb2nids dels \xc3\xbaltims 200 anys._NEWLINE_Quins s\xc3\xb3n els mecanismes f\xc3\xadsics que donen lloc a les tempestats de Le\xc3\xb2nids? Per qu\xc3\xa8 hi ha anys en qu\xc3\xa8 no ocorren? Podem predir si hi haur\xc3\xa0 una tempesta o no, i la seva intensitat? Els nostres coneixements sobre l'origen de les tempestats de Le\xc3\xb2nids han sigut molt limitats fins fa poc. En els \xc3\xbaltims anys, aix\xc3\xb2 no obstant, hi ha hagut un avan\xc3\xa7 espectacular gr\xc3\xa0cies a l'excel\xc2\xb7lent conjunt de dades obtingudes pels observadors de l'Organitzaci\xc3\xb3 Internacional de Meteors. L'activitat registrada el 1998 va trencar tots els esquemes i ha sigut el motor per al desenvolupament de models num\xc3\xa8rics que expliquen les tempestats de Le\xc3\xb2nids amb una precisi\xc3\xb3 mai abans aconseguida._NEWLINE_Els Le\xc3\xb2nids estan associats, com hem dit, amb el cometa Tempel (1866 l), el qual es va observar el 1866 i el 1998. La dist\xc3\xa0ncia af\xc3\xa8lica d'aquest cometa \xc3\xa9s sensiblement igual al radi de l'\xc3\xb2rbita d'Ur\xc3\xa0 i la duraci\xc3\xb3 de la seva revoluci\xc3\xb3 era, el 1866, de 33,18 anys. Le Verrier va pensar que aquest cometa tenia una \xc3\xb2rbita parab\xc3\xb2lica quan l'atracci\xc3\xb3 del planeta Ur\xc3\xa0, del qual va passar prop l'any 126 de la nostra era. Aix\xc3\xad, els Le\xc3\xb2nids (en realitat, el cometa) van ser incorporats al nostre sistema solar per l'acci\xc3\xb3 d'Ur\xc3\xa0."