b"\n_START_ARTICLE_\nCasa de York\n_START_SECTION_\nDescend\xc3\xa8ncia d'Eduard III\n_START_PARAGRAPH_\nEdmund de Langley, primer duc de York i quart fill d'Eduard III, tingu\xc3\xa9 dos fills: Eduard i Ricard de Conisburgh. Eduard va succeir-lo al ducat el 1402, per\xc3\xb2 mor\xc3\xad sense descend\xc3\xa8ncia a la Batalla d'Azincourt el 1415. El germ\xc3\xa0 petit s'havia casat amb Anna de Mortimer, una besn\xc3\xa9ta de Lionel d'Anvers, el segon fill d'Eduard III. Anna tamb\xc3\xa9 era l'hereva del comtat de March, despr\xc3\xa9s de la mort del seu germ\xc3\xa0 Edmund el 1425. Edmund havia estat l'hereu aparent a la corona anglesa abans de la usurpaci\xc3\xb3 de la Casa de Lancaster en la persona d'Enric Bolingbroke, el 1399._NEWLINE_Ricard de Conisburgh va ser executat pel seu involucrament a la Conspiraci\xc3\xb3 de Southampton per deposar Enric V d'Anglaterra. Per aix\xc3\xb2 el ducat pass\xc3\xa0 directament al seu fill, Ricard Plantagenet. A trav\xc3\xa9s de la seva mare, Ricard tamb\xc3\xa9 va heretar les terres del comtat de March i els drets al tron dels Mortimer.\n_START_SECTION_\nEls reis la Casa de York\n_START_PARAGRAPH_\nLa primera part del regnat d'Eduard IV va estar marcada per complots lancastrians i revoltes a favor d'Enric VI. Ricard Neville va canviar de b\xc3\xa0ndol, i va ajudar a Margarida d'Ajou i el germ\xc3\xa0 rebel del rei a restaurar breument a Enric entre 1470 i 1471. Quan Eduard va recuperar el tron va aconseguir eliminar la pr\xc3\xa0ctica totalitat de la Casa de Lancaster, amb Enric VI morint assassinat a la Torre de Londres el 1471._NEWLINE_A la mort d'Eduard el 1483, la corona va passar al seu fill de 12 anys Eduard. El germ\xc3\xa0 petit d'Eduard, Ricard de Gloucester, va ser nomenat protector del jove rei, i al\xc2\xb7legant voler protegir-los, va tancar-los a ell i al seu germ\xc3\xa0 a la Torre de Londres i mai m\xc3\xa9s foren vistos. Mentrestant el Parlament va declarar que els dos nois eren de fet fills il\xc2\xb7leg\xc3\xadtims, basant-se en el fet que el matrimoni d'Eduard IV era inv\xc3\xa0lid. Ricard, era per tant l'hereu a la corona, i va ser coronat com a Ricard III el juliol de 1483.\n_START_SECTION_\nDesfeta de la Casa de York\n_START_PARAGRAPH_\nRicard III tenia molts enemics, principalment els simpatitzans dels Lancaster, que ara s'aplegaven al voltant d'Enric Tudor, ja que la Casa de Tudor estava estretament vinculada amb l'extingida Casa de Lancaster. Un intent d'atemptat va fracassar a fi de 1483, per\xc3\xb2 el 1485 Ricard i Enric es veieren les cares a la Batalla del Camp de Bosworth. Durant la batalla, alguns dels aliats de Ricard van canviar de b\xc3\xa0ndol o b\xc3\xa9 van mantenir-se al marge de l'acci\xc3\xb3. Tot i aix\xc3\xb2 Ricard va liderar una \xc3\xbaltima c\xc3\xa0rrega contra Enric Tudor, i va ser mort. Amb ell moria l'\xc3\xbaltim rei Plantagenet, i fou l'\xc3\xbaltim rei d'Anglaterra a morir en batalla._NEWLINE_Enric Tudor es va declarar rei i va prendre Elisabet de York, la filla gran d'Eduard IV, com a esposa. D'aquesta manera unia simb\xc3\xb2licament les cases de York i de Lancaster, i es f\xc3\xa9u coronar com a Enric VII, fundador de la dinastia dels Tudor que va regnar fins al 1603. La fam\xc3\xadlia de la Pole va ser reconguts m\xc3\xa9s tard com a hereus leg\xc3\xadtims dels York. Despr\xc3\xa9s que Ricard de la Pole mor\xc3\xads a la Batalla de Pavia, l'\xc3\xbanic vestigi de la dinastia York qued\xc3\xa0 en la comtessa de Salisbury Margarida Pole."