b'\n_START_ARTICLE_\nHist\xc3\xb2ria d\'Eritrea\n_START_PARAGRAPH_\nLa hist\xc3\xb2ria d\'Eritrea \xc3\xa9s la hist\xc3\xb2ria del territori de l\'actual estat d\'Eritrea. Fins al 1890 el nom Eritrea nom\xc3\xa9s va ser la versi\xc3\xb3 italiana de la paraula grega "Erythraia", presa del nom que els antics grecs donaven al Mar Roig. Les terres del pa\xc3\xads actualment conegut com a Eritrea pertanyien o eren aliades de diversos poders i imperis durant diferents \xc3\xa8poques, entre els quals destaca la zona central del regne cristi\xc3\xa0 d\'Axum. Despr\xc3\xa9s de l\'arribada de l\'islam al segle VII, els sultanats isl\xc3\xa0mics aliats o directament lligats al califat omeia i despr\xc3\xa9s al Califat abb\xc3\xa0ssida (imperis isl\xc3\xa0mics d\'Ar\xc3\xa0bia) van ser substitu\xc3\xafts per l\'Imperi Otom\xc3\xa0 i els seus vassalls \xc3\xa0rabs d\'Egipte i del Iemen. Altres regions van ser aliades, culturalment influenciades o directament lligades als regnes d\'Abiss\xc3\xadnia.\n_START_SECTION_\nConquesta i administraci\xc3\xb3 brit\xc3\xa0nica\n_START_PARAGRAPH_\nL\'ofensiva brit\xc3\xa0nica es va iniciar el febrer de 1941. Els italians foren derrotats a la batalla de Keren un conjunt de combats que es van allargar del 3 de febrer de 1941 al 27 de mar\xc3\xa7 de 1941 i que van portar a la rendici\xc3\xb3 italiana l\'1 d\'abril de 1941 i posterior ocupaci\xc3\xb3 d\'Asmara i Massawa. La infraestructura industrial va quedar greument damnada per la guerra; al port de Massawa els vaixells alemanys i italians foren enfonsats per impedir el seu \xc3\xbas pels aliats i va costar,m\xc3\xa9s d\'un any tornar a posar el port en funcionament. Els italians van organitzar una lluita de guerrilles en la que van participar bona part de les tropes colonials (ascaris, tamb\xc3\xa9 askaris) i que no es va acabar del tot fins a l\'armistici itali\xc3\xa0 del setembre de 1943. Eritrea va quedar sota administraci\xc3\xb3 militar brit\xc3\xa0nica. Els brit\xc3\xa0nics van desmantellar les ind\xc3\xbastries d\'Asmara i Massawa i les van portar a Kenya com a compensaci\xc3\xb3 de guerra; fins i tot una part de les vies f\xc3\xa8rries foren desmantellades._NEWLINE_L\'administraci\xc3\xb3 brit\xc3\xa0nica va romandre fins al 1951. Despr\xc3\xa9s de la guerra els brit\xc3\xa0nics proposaven el seu repartiment entre Sudan i Eti\xc3\xb2pia seguint l\xc3\xadnies religioses (musulmans i cristians. La Uni\xc3\xb3 Sovi\xc3\xa8tica (que esperava el triomf dels comunistes a les eleccions italianes) proposava retornar la col\xc3\xb2nia als italians com a mandat. Els pa\xc3\xafsos musulmans donaven suport a la independ\xc3\xa8ncia esperant que esdevindria un estat isl\xc3\xa0mic. Eti\xc3\xb2pia va reclamar Eritrea (i Som\xc3\xa0lia) en una carta al president Franklin D. Roosevelt, a la Confer\xc3\xa8ncia de pau de Par\xc3\xads i a la primera sessi\xc3\xb3 de les Nacions Unides. Els Estats Units s\'inclinaven per la cessi\xc3\xb3 a Eti\xc3\xb2pia com a compensaci\xc3\xb3 per la seva cooperaci\xc3\xb3 en la guerra i donaven suport a l\'annexi\xc3\xb3, excepte la prov\xc3\xadncia occidental musulmana. Estats Units va donar garanties a Eti\xc3\xb2pia en un memor\xc3\xa0ndum secret. El bloc de partits independentistes d\'Eritrea va exigir un refer\xc3\xa8ndum per determinar l\'estatus final.\n_START_SECTION_\nAdministraci\xc3\xb3 brit\xc3\xa0nica sota l\'ONU\n_START_PARAGRAPH_\nEl 19 de febrer de 1951 fou enviada una comissi\xc3\xb3 de les Nacions Unides sota un alt Comissionat, el bolivi\xc3\xa0 Eduardo Arce Matienzo que tenia al seu costat a un nou administrador en cap brit\xc3\xa0nic nomenat el mateix dia (Duncan Camerone Cumming) i va estar en funcions fins al final de la missi\xc3\xb3 (15 de setembre de 1952). Fou llavors quan l\'ambaixador americ\xc3\xa0 a l\'ONU John Foster Dulles, va dir, "Des del punt de vista de la just\xc3\xadcia les opinions del poble eritreu han de rebre consideraci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 des del punt de vista dels interessos estrat\xc3\xa8gics dels Estats Units a la mar Roja i de la pau i seguretat mundial \xc3\xa9s necessari unir a Eritrea amb el nostre aliat Eti\xc3\xb2pia". En aquell moment ja se sabia que el poble eritreu es decantava per la independ\xc3\xa8ncia ._NEWLINE_La comissi\xc3\xb3 va proposar l\'establiment d\'una forma d\'associaci\xc3\xb3 federal amb Eti\xc3\xb2pia i l\'assemblea general de l\'ONU va adoptar la proposta, amb l\'afegit de qu\xc3\xa8 l\'administraci\xc3\xb3 brit\xc3\xa0nica s\'havia d\'acabar com a m\xc3\xa0xim el 15 de setembre de 1952. Els brit\xc3\xa0nics van organitzar eleccions per una assemblea representativa de 68 membres el 16 de mar\xc3\xa7 de 1952. Aquest cos va redactar una constituci\xc3\xb3 per establir l\'estat federal, treball que fou entregat al comissionat de l\'ONU el 10 de juliol de 1952. L\'11 de setembre de 1952 l\'emperador d\'Eti\xc3\xb2pia va ratificar la constituci\xc3\xb3 i l\'assemblea representativa va esdevenir Assemblea d\'Eritrea; el dia 15 la col\xc3\xb2nia va esdevenir l\'estat federat d\'Eritrea.\n_START_SECTION_\nFederaci\xc3\xb3 i annexi\xc3\xb3 a Eti\xc3\xb2pia\n_START_PARAGRAPH_\nDes de la partida dels anglesos fins a 1961, Eritrea va ser un estat federat de l\'Imperi et\xc3\xadop; despr\xc3\xa9s va passar a ser una simple prov\xc3\xadncia. El moviment independentista es va configurar immediatament al voltant del Front per a l\'Alliberament d\'Eritrea (FLE), (1961), les activitats de resist\xc3\xa8ncia es van dirigir contra les forces armades et\xc3\xadops. A 1969, alguns dels membres del FLE, desil\xc2\xb7lusionats per la seva pol\xc3\xadtica islamista i conservadora, es van separar d\'aquest i van fundar un altre moviment de resist\xc3\xa8ncia contra l\'ocupaci\xc3\xb3 et\xc3\xadop: el Front Popular per a l\'Alliberament d\'Eritrea ( FPLE). A difer\xc3\xa8ncia del seu antecessor, el FPLE ser de tall socialista i igualitari, ja que promovia la igualtat de g\xc3\xa8nere i de credo. Despr\xc3\xa9s d\'una breu guerra civil entre l\'FPLE i el FLE, el FPLE dominar la resta de la lluita per la independ\xc3\xa8ncia._NEWLINE_El sorgiment d\'un r\xc3\xa8gim militar de tall comunista a Eti\xc3\xb2pia el 1974 no va modificar substancialment les relacions entre els independentistes i l\'Estat et\xc3\xadop, per\xc3\xb2 s\xc3\xad comportar diversos fets significatius: els vint diputats eritreus van renunciar als seus escons, es va produir una nova ofensiva et\xc3\xadop amb ajuda de l\'URSS, que va arraconar a la resist\xc3\xa8ncia al nord del pa\xc3\xads, i la capital Asmara va quedar sota el domini de l\'ex\xc3\xa8rcit et\xc3\xadop. A principis dels anys 1970, prop de 50.000 eritreus van abandonar el pa\xc3\xads per la utilitzaci\xc3\xb3 de napalm durant els atacs massius de l\'ex\xc3\xa8rcit et\xc3\xadop._NEWLINE_A 1977 les Nacions Unides van calcular que fins llavors el conflicte havia deixat mig mili\xc3\xb3 de despla\xc3\xa7ats, uns 20.000 morts i prop de 25.000 persones confinades en camps de concentraci\xc3\xb3. Les ofensives et\xc3\xadops en 1978, amb ajuda de material b\xc3\xa8l\xc2\xb7lic de l\'URSS, no van aconseguir fer retrocedir la guerrilla, que comptava amb uns 35.000 milicians._NEWLINE_A 1983 es va produir una ofensiva governamental per acabar amb la resist\xc3\xa8ncia, per\xc3\xb2 no va donar el resultat esperat. A 1987, novament es va recon\xc3\xa8ixer a Eritrea la condici\xc3\xb3 de regi\xc3\xb3 aut\xc3\xb2noma, tot i que el FPLE ja mantenia el control de gaireb\xc3\xa9 tot el territori de l\'actual Eritrea. A 1991, Issa\xc3\xadas Afewerki, l\xc3\xadder del FPLE, va formar un govern provisional al marge del r\xc3\xa8gim et\xc3\xadop; aquest any tamb\xc3\xa9 es va celebrar a Londres una confer\xc3\xa8ncia-en qu\xc3\xa8 van participar els Estats Units, durant la qual es va recon\xc3\xa8ixer de fet la nova situaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nLa independ\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nA 1993 es va celebrar el refer\xc3\xa8ndum que va aprovar la independ\xc3\xa8ncia del territori, proclamada el 24 de maig. Immediatament el pa\xc3\xads va ser reconegut per l\'ONU, la  OUA i la Lliga \xc3\x80rab._NEWLINE_Per\xc3\xb2 els problemes no van acabar amb la independ\xc3\xa8ncia. A 1994 es va arribar a un acord amb Sudan respecte a la delimitaci\xc3\xb3 de les fronteres i al retorn d\'uns 115.000 refugiats de la guerra-dels 500.000 estimats pel govern sudan\xc3\xa8s-que es trobaven al seu territori. No obstant aix\xc3\xb2, les acusacions entre Sudan i Eritrea sobre l\'entrenament de grups rebels de l\'altre pa\xc3\xads en els seus territoris van continuar fins a 1994. Alhora, va sorgir un conflicte amb Iemen per les illes d\'Hanish al Mar Roig, arribant-se a un acord sobre la seva sobirania en 1996. D\'altra banda, a 1997 i 1998 continuaven els conflictes fronterers amb Sudan que es va resoldre en una reuni\xc3\xb3 celebrada a Qatar._NEWLINE_El 1997, amb la creaci\xc3\xb3 de la moneda nacional, el Nakfa, van apar\xc3\xa8ixer tensions econ\xc3\xb2miques amb Eti\xc3\xb2pia, les quals van desembocar en una guerra de fronteres (Guerra entre Eti\xc3\xb2pia i Eritrea, iniciada el 1998), que va comen\xc3\xa7ar amb la invasi\xc3\xb3 eritrea del poble fronterer de Badme. Al mar\xc3\xa7 de 1999, gr\xc3\xa0cies a la mediaci\xc3\xb3 de l\'OUA, dels Estats Units i de Ruanda, Eritrea i Eti\xc3\xb2pia acceptar acabar amb el conflicte, encara que poc despr\xc3\xa9s la guerra es va reactivar a causa d\'un atac massiu d\'Eti\xc3\xb2pia a Eritrea. L\'ONU va intervenir en el conflicte interposant entre les parts 4.500 cascos blaus com a for\xc3\xa7a de pau. El 12 de desembre de 2002 es va arribar a un acord a Alg\xc3\xa8ria, en qu\xc3\xa8 s\'encarregava a l\'ONU la delimitaci\xc3\xb3 de fronteres. A l\'abril de 2002, el Tribunal Internacional de Just\xc3\xadcia de La Haia va establir els fronteres definitives entre els dos pa\xc3\xafsos, condemnant a Eti\xc3\xb2pia al pagament de m\xc3\xa9s de 800 milions de d\xc3\xb2lars en compensaci\xc3\xb3 a Eritrea pels danys causats. La resoluci\xc3\xb3 va ser acceptada per Eritrea, per\xc3\xb2 rebutjada per Eti\xc3\xb2pia. Per tant, els cascos blaus de l\'ONU segueixen patrullant la frontera i persisteix l\'amena\xc3\xa7a de guerra.'