b"\n_START_ARTICLE_\nFrancesc Abad i G\xc3\xb3mez\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEs va formar a l'Escola d'Arts i Oficis de Terrassa i al Centre de Documentaci\xc3\xb3 Pedag\xc3\xb2gica de Par\xc3\xads. El 1972 s'instal\xc2\xb7l\xc3\xa0 a Nova York. Entr\xc3\xa0 al m\xc3\xb3n de l'art a trav\xc3\xa9s de la pintura, caracteritzada per la simplificaci\xc3\xb3 de formes i la reducci\xc3\xb3 del color. M\xc3\xa9s tard va abandonar aquesta disciplina per passar-se a l'experimentaci\xc3\xb3 amb a l'art conceptual i a la realitzaci\xc3\xb3 d'accions i instal\xc2\xb7lacions, dins del marc del Grup de Treball. Destac\xc3\xa0 en accions que pretenien renovar la percepci\xc3\xb3 del cos i la seva capacitat de transformaci\xc3\xb3, el cos com a objecte de l'obra d'art, per a posar en relleu la seva alienaci\xc3\xb3 de la vida quotidiana, com a Comptar i numerar una part del bra\xc3\xa7 pels assistents (1 de desembre de 1973)._NEWLINE_En els darrers anys es mou en una l\xc3\xadnia de treball art\xc3\xadstic multim\xc3\xa8dia. Destaca la seva exposici\xc3\xb3 sobre El Camp de la Bota, projecte basat en els successos del Camp de la Bota de Barcelona, platja on entre el 1939 i el 1952 el franquisme va afusellar almenys 1.704 persones. Abad va voler rescatar de l'oblit aquests successos arran de les obres del F\xc3\xb2rum Universal de les Cultures del 2004. L'exposici\xc3\xb3 constava d'un conjunt de documents i testimonis de familiars o amics de les v\xc3\xadctimes, i es va presentar a Girona, al Prat de Llobregat, a Manresa i a Barcelona. El 27 de juliol del 2007 l'artista va donar-la al Museu d'Art Contemporani de Barcelona (MACBA).\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nLa seva activitat art\xc3\xadstica es construeix i es reconeix com una reflexi\xc3\xb3 cultural articulada en forma d'imatges dial\xc3\xa8ctiques, centrada en la fragilitat de l'home, el paisatge i la paraula, el pas del temps i el pes de la mem\xc3\xb2ria, l'agonia industrial i la progressi\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica, el final de mons que s'acaben, l'exili i el dolor, configurant una particular escriptura dels l\xc3\xadmits que prioritza clarament el comprom\xc3\xads personal i la recerca social per damunt de la qualitat est\xc3\xa8tica i el car\xc3\xa0cter objectual. Una reflexi\xc3\xb3, en definitiva, molt \xc3\xbatil tamb\xc3\xa9 per repensar els esdeveniments socials i pol\xc3\xadtics amb els quals s'ha anat determinant la hist\xc3\xb2ria del segle XX."