b"\n_START_ARTICLE_\nI\xc3\xb3 (Plat\xc3\xb3)\n_START_SECTION_\nEl di\xc3\xa0leg: definir l'art del poeta i del rapsode\n_START_PARAGRAPH_\nI\xc3\xb3 tracta sobre la poesia i s'interroga m\xc3\xa9s espec\xc3\xadficament sobre la naturalesa de la font d'on els poetes treuen el seu talent. \xc2\xbf\xc3\x89s la poesia un art o \xc3\xa9s solament una q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 d'inspiraci\xc3\xb3?\n_START_SECTION_\nEscena introduct\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl rapsode I\xc3\xb3 d'Efes ve de la ciutat d'Epidauros, on acaba de guanyar el premi de la recitaci\xc3\xb3 en ocasi\xc3\xb3 de les festes d'Asclepi, gr\xc3\xa0cies al seu domini sense paral\xc2\xb7lel de la Il\xc3\xadada i de l'Odissea. Es creua amb S\xc3\xb2crates i, orgull\xc3\xb3s, li informa del seu \xc3\xa8xit. Amb la seva habitual ironia, S\xc3\xb2crates admet envejar el dest\xc3\xad dels rapsodes, que dediquen la seva vida sencera a recitar i comentar les obres mestres dels m\xc3\xa9s grans poetes.\n_START_SECTION_\nQui s'hagi tornat autoritat en un art per complet, pot jutjar totes les parts d'aquest art\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xb2crates reconeix que l'extensi\xc3\xb3 dels coneixements de I\xc3\xb3 sobre Homer \xc3\xa9s, sens dubte, admirable. Per\xc3\xb2, \xc2\xbfconeix ell tan b\xc3\xa9 altres poetes, com per exemple Hes\xc3\xadode o Arqu\xc3\xadloc de Paros? I\xc3\xb3 reconeix tenir llacunes respecte d'ells, ja que els altres poetes no l'interessen i no ha estudiat mai altra cosa que no siguin les epopeies d'Homer. S\xc3\xb2crates li fa, llavors, adonar-se que els tres poetes parlen, no obstant aix\xc3\xb2, de coses notablement semblants, tals com la guerra, les relacions m\xc3\xbatues dels humans o les relacions que els d\xc3\xa9us tenen entre si. \xc2\xbfPer qu\xc3\xa8, llavors, no podria I\xc3\xb3 ser competent per a comentar Hes\xc3\xadode i *Arqu\xc3\xadloc tan b\xc3\xa9 com Homer? Despr\xc3\xa9s de tot, el matem\xc3\xa0tic pot, per exemple, distingir sense dificultat entre qui parla correctament dels nombres i qui parla incorrectament. El metge, igualment, pot diferenciar entre les opinions veritables i les falses sobre els aliments convenients a la salut. I, per fi, un escultor \xc3\xa9s susceptible d'apreciar i jutjar qualsevol escultura, sense importar-ne l'autor. En suma, resumeix S\xc3\xb2crates, qui s'hagi tornat autoritat en un art per complet pot jutjar totes les parts d'aquest art i precisar les qualitats i els defectes de qualsevol artista.\n_START_SECTION_\nLa poesia no \xc3\xa9s un efecte de l'art sin\xc3\xb3 de la inspiraci\xc3\xb3 divina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbfPer quina ra\xc3\xb3 I\xc3\xb3 no \xc3\xa9s capa\xc3\xa7 de jutjar el valor de qualsevol poeta? La resposta, per a S\xc3\xb2crates, s'imposa per si mateixa: \xc3\xa9s, diu, perqu\xc3\xa8 el poeta i el rapsode, igual que els profetes, no extreuen el seu talent d'un art o d'una ci\xc3\xa8ncia, sin\xc3\xb3 d'una inspiraci\xc3\xb3 que els \xc3\xa9s comunicada pels d\xc3\xa9us. Els poetes i els rapsodes ocupen el rol d'int\xc3\xa8rprets entre els d\xc3\xa9us i la poblaci\xc3\xb3, cosa que t\xc3\xa9 l'efecte de crear una veritable \xe2\x80\x9ccadena d'inspirats\xe2\x80\x9d: els d\xc3\xa9us i les muses, primer, insuflen la inspiraci\xc3\xb3 en l'esperit dels poetes, que escriuen els seus versos sota la influ\xc3\xa8ncia d'aquesta for\xc3\xa7a sobrenatural. Els rapsodes, despr\xc3\xa9s, van de ciutat en ciutat recitant poemes i, posse\xc3\xafts per la mateixa inspiraci\xc3\xb3 divina, comuniquen una part del seu fervor a la poblaci\xc3\xb3. La inspiraci\xc3\xb3 po\xc3\xa8tica \xc3\xa9s, per tant, semblant a l'imant, que pot atreure un anell de ferro, que \xc3\xa9s al seu torn imantat i pot atreure un nou anell. \xc3\x89s aquesta la ra\xc3\xb3 per la qual els poetes es dediquen generalment a un sol g\xc3\xa8nere (ditirambes, paneg\xc3\xadrics, epopeies, etc.), perqu\xc3\xa8 no poden tenir \xc3\xa8xit m\xc3\xa9s que en l'\xc3\xbanic domini al qual les muses els han emp\xc3\xa8s. \xc2\xbfNo ha escrit, per exemple, el gran T\xc3\xadnic de Calcis, nom\xc3\xa9s un poema digne de mem\xc3\xb2ria al llarg de la seva vida, per\xc3\xb2 un dels m\xc3\xa9s bells que existeixen? I\xc3\xb3, per la seva banda, ha estat orientat per la seva musa cap al coneixement d'Homer, i heus aqu\xc3\xad per qu\xc3\xa8 no t\xc3\xa9 ni la necessitat ni l'impuls d'estudiar una altra cosa.\n_START_SECTION_\nSegons I\xc3\xb3, nom\xc3\xa9s la recitaci\xc3\xb3 seria resultat de la inspiraci\xc3\xb3 divina, no la interpretaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nI\xc3\xb3, si b\xc3\xa9 admirat per les idees desenvolupades per S\xc3\xb2crates, no es confessa m\xc3\xa9s que conven\xc3\xa7ut a mitges pel que acaba d'escoltar. Reconeix de bona gana que la part del seu ofici que consisteix a recitar poemes podria ser el resultat d'una inspiraci\xc3\xb3 divina, perqu\xc3\xa8 sent amb una extraordin\xc3\xa0ria intensitat totes les coses que conta, arribant a riure o a plorar segons el passatge que reciti._NEWLINE_Pel que fa a la seva segona missi\xc3\xb3, que \xc3\xa9s la d'interpretar els poemes i la de fer l'elogi d'Homer, afirma que es tracta d'un veritable art que requereix un llarg aprenentatge, com qualsevol altra ci\xc3\xa8ncia.\n_START_SECTION_\nSegons S\xc3\xb2crates, el rapsode no \xc3\xa9s mai el m\xc3\xa9s savi per a jutjar i comentar un text\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xb2crates vol immediatament provar-li el contrari. Al passatge de la Il\xc3\xadada en el qual N\xc3\xa8stor recomana al seu fill Ant\xc3\xadloc que vagi amb compte durant la cursa de cavalls organitzada en honor de P\xc3\xa0trocle (Il\xc3\xadada, XXIII, 335), \xc2\xbfqui, el rapsode o el conductor, \xc3\xa9s el m\xc3\xa9s apte per a jutjar sobre els prop\xc3\xb2sits d'Homer? \xc3\x89s, reconeix I\xc3\xb3, evidentment, el conductor. De la mateixa manera, quan Hecamede, la concubina de N\xc3\xa8stor, oferix una poci\xc3\xb3 per a calmar la ferida de Maca\xc3\xb3 (Il\xc3\xadada, XI, 630) correspon al metge i no al rapsode jutjar si Homer domina b\xc3\xa9 el tema. No hi ha, aix\xc3\xad, un sol passatge en qu\xc3\xa8 el conductor, el metge, el fuster o l'endev\xc3\xad no siguin m\xc3\xa9s competents que el rapsode per a decidir si Homer diu o no la veritat. Si, malgrat la ignor\xc3\xa0ncia de totes aquestes ci\xc3\xa8ncies, I\xc3\xb3 arriba, no obstant aix\xc3\xb2, a comentar aquest gran poeta amb tant de talent, \xc3\xa9s doncs for\xc3\xa7osament perqu\xc3\xa8 extreu la seva inspiraci\xc3\xb3 dels d\xc3\xa9us.\n_START_SECTION_\nL'\xc3\xbaltima objecci\xc3\xb3 de I\xc3\xb3: el rapsode i el general comparteixen el mateix art\n_START_PARAGRAPH_\nConf\xc3\xb3s per la dial\xc3\xa8ctica de S\xc3\xb2crates, I\xc3\xb3 intenta plantejar una \xc3\xbaltima objecci\xc3\xb3. El rapsode no \xc3\xa9s tal vegada el millor situat per a jutjar tots aquests passatges, per\xc3\xb2 sabr\xc3\xa0 apreciar \xe2\x80\x9cel llenguatge que conv\xc3\xa9 tant a un home com a una dona, a l'esclau com a l'home lliure, al subaltern com al cap\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Per\xc3\xb2, continua el despietat S\xc3\xb2crates, \xc2\xbfqui, entre el rapsode i el pilot, \xc3\xa9s el m\xc3\xa9s competent per a comandar als marins? El capit\xc3\xa0. I, \xc2\xbfqui, el rapsode o el general, pot parlar-li millor als soldats? El rapsode, respon I\xc3\xb3, en aquest domini, \xc3\xa9s tan competent com el general. Interrogat per S\xc3\xb2crates, \xc3\xa9s de seguida condu\xc3\xaft a concloure que l'art del rapsode i l'art de la guerra s\xc3\xb3n un sol i mateix art, i que, sent ell el millor rapsode de Gr\xc3\xa8cia, \xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 el millor general._NEWLINE_\xc2\xbfPer qu\xc3\xa8, llavors, pregunta S\xc3\xb2crates amb una seriositat perfecta, els atenesos no han anat fa temps a buscar I\xc3\xb3 para posar-lo al capdavant de l'ex\xc3\xa8rcit? \xc3\x89s, explica el pobre I\xc3\xb3, perqu\xc3\xa8, sent originari de la ciutat d'Efes, dominada pels atenesos, dif\xc3\xadcilment el nomenarien general. Per\xc3\xb2, respon S\xc3\xb2crates, \xc2\xbfno coneix per ventura I\xc3\xb3 Apolodor de C\xc3\xadzic, a qui els atenesos han escollit per general malgrat ser estranger?_NEWLINE_Ja exhaust I\xc3\xb3, S\xc3\xb2crates li planteja un dilema: o b\xc3\xa9 I\xc3\xb3 \xc3\xa9s injust, perqu\xc3\xa8 coneixent tan b\xc3\xa9 Homer i havent-li prom\xc3\xa8s demostrar-li-ho, no compleix la seva promesa; o b\xc3\xa9 \xc3\xa9s un home div\xc3\xad, que no deu el seu elogi d'Homer a l'art sin\xc3\xb3 a la inspiraci\xc3\xb3. En triar I\xc3\xb3 la segona opci\xc3\xb3, S\xc3\xb2crates li concedeix ir\xc3\xb2nicament el t\xc3\xadtol d'home div\xc3\xad, i el di\xc3\xa0leg finalitza.\n_START_SECTION_\nContingut filos\xc3\xb2fic\n_START_PARAGRAPH_\nLa q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 abordada en I\xc3\xb3 no \xc3\xa9s sin\xc3\xb3 un dels aspectes de la idea general que Plat\xc3\xb3 es fa de totes les disciplines diferents a la filosofia. Nom\xc3\xa9s aquesta \xc3\xbaltima es revela capa\xc3\xa7 d'arribar a la ci\xc3\xa8ncia \xc3\xbaltima, la del b\xc3\xa9 i el mal, contr\xc3\xa0riament a la poesia o a la ret\xc3\xb2rica._NEWLINE_Com en molts dels altres di\xc3\xa0legs de joventut, Plat\xc3\xb3 s'ocupa m\xc3\xa9s del plaer de contradir i ridiculitzar les opinions dels seus adversaris que d'oferir alternatives convincents. L'asserci\xc3\xb3 segons la qual la poesia \xc3\xa9s \xc3\xbanicament font d'inspiraci\xc3\xb3, i no d'art o ci\xc3\xa8ncia, \xc3\xa9s menyspreadora respecte del treball del poeta i est\xc3\xa0 r\xc3\xa0pidament establerta._NEWLINE_L'autenticitat de I\xc3\xb3 ha estat llargament posada en dubte al segle XIX, especialment a causa de la contradicci\xc3\xb3 que apareix amb Fedre, en qu\xc3\xa8 S\xc3\xb2crates fa un magn\xc3\xadfic elogi dels poetes. Goethe, en particular, rebutja la tosquedat dels trets dels personatges: I\xc3\xb3, d'una banda, d'una niciesa inefable i, per l'altra, un S\xc3\xb2crates d'una malvolen\xc3\xa7a poc habitual._NEWLINE_Aquest di\xc3\xa0leg conserva, no obstant aix\xc3\xb2, un lloc de prefer\xc3\xa8ncia en la biblioteca plat\xc3\xb2nica, tant per la c\xc3\xa8lebre met\xc3\xa0fora de l'imant com per la vivacitat de l'estil."