b"\n_START_ARTICLE_\nPere Josep Avell\xc3\xa0 i Navarro\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1802 Avell\xc3\xa0 ja era canonge de la catedral de Barcelona. Durant la Guerra del Franc\xc3\xa8s va ser jutge del Tribunal del Breu Apost\xc3\xb2lic i el 1811 membre vocal de la resistent Junta Superior de Catalunya, per\xc3\xb2 aquell mateix any el marqu\xc3\xa8s de Campoverde el va bandejar de Tarragona obligant-lo a viatjar a Mallorca per haver-se oposat al seu nomenament com a cap de la Junta. Des d'all\xc3\xad, encara l'any 1811, va publicar un pol\xc3\xa8mic Manifiesto que presenta al juicio y censura de la naci\xc3\xb3n espa\xc3\xb1ola._NEWLINE_Ja el 1820, Avell\xc3\xa0 era governador de la mitra. Durant el Trienni Liberal els seus enfrontaments amb els constitucionalistes l'obligaren a exiliar-se dues vegades, fins que el 1823 va tornar a Barcelona amb l'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s dels Cent Mil Fills de Sant Llu\xc3\xads que venia a restaurar l'absolutisme a Espanya. En aquell moment es va convertir en un dels l\xc3\xadders del reaccionisme conservador que va caracteritzar la d\xc3\xa8cada ominosa fins al 1833: Implacable, va iniciar una persecuci\xc3\xb3 de tots els clergues liberals per tal de castigar-los; i tamb\xc3\xa9 fou l'home de confian\xc3\xa7a del govern de Madrid a la ciutat que proporcionava informaci\xc3\xb3 sobre els barcelonins m\xc3\xa9s destacats._NEWLINE_Amb el temps encara radicalitzaria m\xc3\xa9s el seu anticonstitucionalisme. A la mort de Ferran VII el 1833 s'adher\xc3\xad a la causa del carlisme."