b'\n_START_ARTICLE_\nLlengua liter\xc3\xa0ria\n_START_PARAGRAPH_\nLa llengua liter\xc3\xa0ria \xc3\xa9s la varietat ling\xc3\xbc\xc3\xadstica utilitzada en l\'escriptura de la llengua. Normalment es pot identificar amb el registre formal d\'una llengua, i es contraposa a la varietat parlada o registre informal (o col\xc2\xb7loquial), de la qual pot diferir sensiblement. En els casos en qu\xc3\xa8 la diverg\xc3\xa8ncia entre la llengua liter\xc3\xa0ria i la llengua vernacla oral \xc3\xa9s m\xc3\xa9s gran es pot parlar de digl\xc3\xb2ssia.  _NEWLINE_Un concepte relacionat \xc3\xa9s escriptura lit\xc3\xbargica, la qual \xc3\xa9s la llengua o o varietat ling\xc3\xbc\xc3\xadstica utilitzada en la lit\xc3\xbargia d\'algunes religions.\n_START_SECTION_\nEl catal\xc3\xa0 literari\n_START_PARAGRAPH_\nTot i que els primers documents escrits en catal\xc3\xa0 s\xc3\xb3n del segle XII, es considera que el catal\xc3\xa0 literari s\'origina en els segles XIII i XIV, principalment amb l\'obra de Ramon Llull, considerat el forjador del catal\xc3\xa0 literari, ja que va crear els recursos l\xc3\xa8xics i sint\xc3\xa0ctics necessaris per a utilitzar la llengua, que fins llavors era b\xc3\xa0sicament nom\xc3\xa9s parlada, en el registre escrit culte. En aquest sentit, tamb\xc3\xa9 van tenir un paper destacat les quatre grans cr\xc3\xb2niques, i en el segle XIV destaca el paper de la Cancelleria Reial, que amb la redacci\xc3\xb3 dels documents administratius difonien un model de llengua a tot el territori de la corona. La tradici\xc3\xb3 del model de llengua escrita es va perdent al llarg dels segles XVI, XVII i XVIII, a causa de l\'\xc3\xbas del llat\xc3\xad per als usos acad\xc3\xa8mics i erudits i per la progressiva imposici\xc3\xb3 del castell\xc3\xa0, inicialment pel prestigi a l\'\xc3\xa0mbit literari, i posteriorment per la persecuci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica del catal\xc3\xa0 als usos formals. De manera que al segle XIX, quan la Renaixen\xc3\xa7a recupera el catal\xc3\xa0 com a llengua de cultura, els escriptors van trobar-se el dilema d\'establir quin era el model de llengua liter\xc3\xa0ria que havien de fer servir. La literatura d\'aquest per\xc3\xadode vacil\xc2\xb7la entre una llengua liter\xc3\xa0ria arca\xc3\xaftzant que busca el model de segles enrere i els partidaris del "catal\xc3\xa0 que ara es parla", amb uns textos molt propers al parlar del carrer de la Barcelona vuitcentista, per\xc3\xb2 plens de castellanismes. La soluci\xc3\xb3 d\'aquest dilema va arribar amb Jacint Verdaguer, escriptor d\'una s\xc3\xb2lida formaci\xc3\xb3 en els cl\xc3\xa0ssics, per\xc3\xb2 que beu tamb\xc3\xa9 en les arrels del seu catal\xc3\xa0 de la Plana de Vic, amb la qual cosa rescata el l\xc3\xa8xic popular sense contaminaci\xc3\xb3 de barbarismes. La fixaci\xc3\xb3 del catal\xc3\xa0 literari modern, per\xc3\xb2, va ser principalment obra de Pompeu Fabra, el qual, des de l\'Institut d\'Estudis Catalans, va establir primer l\'ortografia, la gram\xc3\xa0tica i finalment el l\xc3\xa8xic normatiu del catal\xc3\xa0. Els escriptors (catalans, valencians, mallorquins, rossellonesos...) han estat els que han anat consolidant i difonent el catl\xc3\xa0 literari, comen\xc3\xa7ant pel noucentisme, que van ser els primers a usar i difondre el catal\xc3\xa0 tal com el va prescriure Fabra. Aix\xc3\xad el catal\xc3\xa0 literari modern no s\xe2\x80\x99ha fixat a partir del model ling\xc3\xbc\xc3\xadstic d\'una cort ni s\xe2\x80\x99ha imposat des de l\xe2\x80\x99oficialitat d\xe2\x80\x99un Estat centralitzat, com seria el cas franc\xc3\xa8s o espanyol. Tampoc no s\xe2\x80\x99ha adoptat una variant dialectal com a llengua liter\xc3\xa0ria, com va succeir a It\xc3\xa0lia amb el tosc\xc3\xa0, sin\xc3\xb3 que la literatura catalana s\xe2\x80\x99ha anat construint fins a l\'actualitat respectant la riquesa dialectal.\n_START_SECTION_\nAngl\xc3\xa8s literari\n_START_PARAGRAPH_\nEn gran part de la hist\xc3\xb2ria de la llengua anglesa, hi ha hagut una distinci\xc3\xb3 entre una llengua liter\xc3\xa0ria elevada i una llengua col\xc2\xb7loquial. Despr\xc3\xa9s de la conquesta normanda d\'Anglaterra, el llat\xc3\xad i el franc\xc3\xa8s van despla\xc3\xa7ar l\'angl\xc3\xa8s com a lleng\xc3\xbces liter\xc3\xa0ries i de l\'administraci\xc3\xb3, i l\'est\xc3\xa0ndard literari angl\xc3\xa8s no va emergir fins al final de l\'edat mitjana. En aquesta \xc3\xa8poca i al Renaixement, era freq\xc3\xbcent la incorporaci\xc3\xb3 de llatinismes a l\'angl\xc3\xa8s com a cultismes (fenomen conegut en angl\xc3\xa8s com a aureation) a fi de recuperar l\'estatus de la llengua, cultismes que han esdevingut mots d\'\xc3\xbas com\xc3\xba en l\'actualitat. L\'angl\xc3\xa8s modern ja no t\xc3\xa9 la mateixa distinci\xc3\xb3 entre registres literaris i col\xc2\xb7loquials._NEWLINE_L\'angl\xc3\xa8s ha estat utilitzat com a llengua liter\xc3\xa0ria en pa\xc3\xafsos que eren anteriorment part de l\'Imperi brit\xc3\xa0nic, com el cas de l\'\xc3\x8dndia fins avui dia, Mal\xc3\xa0isia a principis del segle XX i Nig\xc3\xa8ria, on l\'angl\xc3\xa8s es mant\xc3\xa9 com a llengua oficial.\n_START_SECTION_\n\xc3\x80rab\n_START_PARAGRAPH_\nL\'\xc3\xa0rab est\xc3\xa0ndard modern \xc3\xa9s el registre literari i est\xc3\xa0ndard contemporani de l\'\xc3\xa0rab cl\xc3\xa0ssic usat en l\'escriptura a tots pa\xc3\xafsos de parla \xc3\xa0rab i a qualsevol entitat amb l\'\xc3\xa0rab com a llengua oficial. Els estudiosos occidentals distingeixen dues varietats: l\'\xc3\xa0rab cl\xc3\xa0ssic de l\'Alcor\xc3\xa0 i la literatura de l\'islam primerenc (segles VII a IX), i l\'\xc3\xa0rab est\xc3\xa0ndard modern, la llengua est\xc3\xa0ndard en \xc3\xbas avui. La llengua est\xc3\xa0ndard moderna es basa en la llengua cl\xc3\xa0ssica, i la majoria d\'\xc3\xa0rabs consideren que les dues varietats s\xc3\xb3n dos registres de la mateixa llengua. L\'\xc3\xa0rab literari o l\'\xc3\xa0rab cl\xc3\xa0ssic \xc3\xa9s la llengua oficial de tots els pa\xc3\xafsos  \xc3\xa0rabs i \xc3\xa9s la forma \xc3\xbanica de l\'\xc3\xa0rab ensenyat a les escoles en totes les etapes._NEWLINE_La situaci\xc3\xb3 socioling\xc3\xbc\xc3\xadstica de l\'\xc3\xa0rab en temps moderns proporciona un exemple primordial del fenomen ling\xc3\xbc\xc3\xadstic de digl\xc3\xb2ssia\xe2\x80\x94l\'\xc3\xbas de dues varietats distintes de la mateixa llengua, normalment en contextos socials diferents. Els parlants d\'\xc3\xa0rab instru\xc3\xafts s\xc3\xb3n capa\xc3\xa7os normalment de comunicar-se en situacions formals utilitzant l\'\xc3\xa0rab est\xc3\xa0ndard modern. Aquesta situaci\xc3\xb3 digl\xc3\xb2ssica facilita el canvi de codi en el qual parlant alterna entre les dues varietats de la llengua (culta i col\xc2\xb7loquial), de vegades fins i tot dins de la mateixa frase. En els casos en qu\xc3\xa8 parlants \xc3\xa0rabs altament instru\xc3\xafts de nacionalitats diferents s\'involucren en una conversa, malgrat que trobin els seus dialectes m\xc3\xbatuament inintel\xc2\xb7ligibles (p. ex. un marroqu\xc3\xad parlant amb un kuwaiti\xc3\xa0), s\xc3\xb3n capa\xc3\xa7os de canviar de codi a l\'\xc3\xa0rab est\xc3\xa0ndard en benefici de la comunicaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nArameu\n_START_PARAGRAPH_\nL\'Arameu ha estat digl\xc3\xb2ssic en gran part de la seva hist\xc3\xb2ria, amb molts est\xc3\xa0ndards literaris diferents servint com a lleng\xc3\xbces lit\xc3\xbargiques altes, incloent sir\xc3\xadac, arameu palest\xc3\xad jueu, arameu babil\xc3\xb2nic jueu, arameu samarit\xc3\xa0 i llengua mandea, mentre les lleng\xc3\xbces neoaramees vernacles servien com a llengua vernacla parlada pels pobles, com el neoarameu nord-oriental (neoarameu assiri, neoarameu de Bohtan, neoarameu caldeu, neoarameu hertevin, Koy Sanjaq Surat, Senaya), neoarameu occidental, neoarameu nord-oriental, neoarameu central (Mlahs\xc3\xb4, Turoyo), neomandeu, hulaul\xc3\xa1, lishana deni, lishanid noshan, lish\xc3\xa1n did\xc3\xa1n, neoarameu jueu betanure, i neoarameu jueu barzani.\n_START_SECTION_\nArmeni\n_START_PARAGRAPH_\nL\'armeni fou digl\xc3\xb2ssic en gran part de la seva hist\xc3\xb2ria, amb l\'armeni cl\xc3\xa0ssic usat com a est\xc3\xa0ndard literari alt i com a llengua lit\xc3\xbargica, i els dialectes de l\'armeni occidental i l\'armeni oriental que servien com a llengua vernacla dels armenis. L\'armeni oriental i l\'armeni occidental amb el temps van ser estandarditzats amb les seves lleng\xc3\xbces liter\xc3\xa0ries respectives.\n_START_SECTION_\nXin\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nEl xin\xc3\xa8s literari, W\xc3\xa9ny\xc3\xa1nw\xc3\xa9n (\xe6\x96\x87\xe8\xa8\x80\xe6\x96\x87), "Escriptura Liter\xc3\xa0ria", \xc3\xa9s la forma del xin\xc3\xa8s escrit utilitzat des del final de la dinastia Han fins a principis del segle XX quan va ser reempla\xc3\xa7at pel Xin\xc3\xa8s vernacle escrit, o Baihua (\xe7\x99\xbd\xe8\xa9\xb1) parlat segons la pronunciaci\xc3\xb3 del mandar\xc3\xad est\xc3\xa0ndard. El xin\xc3\xa8s literari s\'anava diferenciant del Xin\xc3\xa8s cl\xc3\xa0ssic a mida que els dialectes de xina esdevenien m\xc3\xa9s diferenciats i mentre la llengua escrita cl\xc3\xa0ssica esdevenia menys representativa de la llengua parlada. Alhora, el xin\xc3\xa8s literari es basava en gran part en la llengua cl\xc3\xa0ssica, i els escriptors manllevaven freq\xc3\xbcentment llengua cl\xc3\xa0ssica en les seves escriptures liter\xc3\xa0ries. El xin\xc3\xa8s literari per aix\xc3\xb2 mostra una gran semblan\xc3\xa7a amb el xin\xc3\xa8s cl\xc3\xa0ssic, fins i tot encara que la semblan\xc3\xa7a vagi disminuint amb els segles._NEWLINE_Iniciat a principis del segle XX, el xin\xc3\xa8s vernacle escrit ha esdevingut un est\xc3\xa0ndard per a l\'escriptura xinesa, la qual s\'alinea majorit\xc3\xa0riament amb una forma estandarditzada del xin\xc3\xa8s mandar\xc3\xad, la qual cosa tanmateix significa que hi ha diverg\xc3\xa8ncia entre el Xin\xc3\xa8s vernacle escrit i les altres variants xineses com el canton\xc3\xa8s, la llengua de Xanghai, la de Hokkien i la de Sichuan. Algunes d\'aquestes variants tenen la seva forma liter\xc3\xa0ria pr\xc3\xb2pia per\xc3\xb2 cap d\'elles s\'utilitza en el registre formal.\n_START_SECTION_\nFin\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nLa llengua finesa t\xc3\xa9 una variant liter\xc3\xa0ria, literari finland\xc3\xa8s, i una variant parlada, parlat finland\xc3\xa8s. Tots dos s\xc3\xb3n considerats una forma de no-dialectal llengua est\xc3\xa0ndard, i \xc3\xa9s utilitzat per tot el pa\xc3\xads. Literari finland\xc3\xa8s \xc3\xa9s una fusi\xc3\xb3 conscientment creada de dialectes per \xc3\xbas com a llengua liter\xc3\xa0ria, el qual \xc3\xa9s rarament parlat en absolut, sent limitat a escriptura i discursos oficials.\n_START_SECTION_\nGeorgi\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nEl Georgi\xc3\xa0 t\xc3\xa9 una forma lit\xc3\xbargica liter\xc3\xa0ria, el georgi\xc3\xa0 antic, mentre que les varietats parlades s\xc3\xb3n els dialectes del georgi\xc3\xa0 i altres lleng\xc3\xbces kartvelianes relacionades com el Svaneti\xc3\xa0, el Mingreli\xc3\xa0, i el  laz.\n_START_SECTION_\nAlemany\n_START_PARAGRAPH_\nL\'alemany diferencia entre Hochdeutsch/Standarddeutsch (alemany Est\xc3\xa0ndard) i Umgangssprache (llengua col\xc2\xb7loquial). Entre les difer\xc3\xa8ncies hi ha  l\'\xc3\xbas regular del cas de genitiu o el passat simple Pr\xc3\xa4teritum en la llengua escrita. En alemany col\xc2\xb7loquial les frases de genitiu ("des Tages") freq\xc3\xbcentment es reemplacent amb una construcci\xc3\xb3 de "von" + datiu objecte ("von dem Tag"). Aix\xc3\xad mateix el Pr\xc3\xa4teritum ("ich ging") pot ser substitu\xc3\xaft amb el perfet ("ich galleda gegangen") en un cert grau. No obstant aix\xc3\xb2, l\'\xc3\xbas del Pr\xc3\xa4teritum o del cas de genitiu no s\xc3\xb3n totalment inusuals en llengua col\xc2\xb7loquial, nom\xc3\xa9s bastant rar, tot i aix\xc3\xad tamb\xc3\xa9 depenen del dialecte de la regi\xc3\xb3  i/o del nivell d\'educaci\xc3\xb3 del parlant. Les persones amb un grau de formaci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s alta utilitzen el genitiu m\xc3\xa9s regularment en llengua col\xc2\xb7loquial i l\'\xc3\xbas de perfet en comptes de Pr\xc3\xa4teritum \xc3\xa9s especialment com\xc3\xba al sud d\'Alemanya, on el Pr\xc3\xa4teritum \xc3\xa9s considerat una mica declamatori. L\'alemany Konjunktiv I / II ("er habe" / "er h\xc3\xa4tte") tamb\xc3\xa9 s\'utilitzat m\xc3\xa9s regularment de forma escrita i es reempla\xc3\xa7a pel condicional ("er w\xc3\xbcrde geben") en llengua col\xc2\xb7loquial, tot i que en alguns dialectes alemanys del sud el Konjunktiv II \xc3\xa9s utilitzat m\xc3\xa9s sovint. Generalment hi ha un continuum entre varietats m\xc3\xa9s dialectals i varietats m\xc3\xa9s est\xc3\xa0ndards en alemany, mentre l\'alemany col\xc2\xb7loquial no obstant aix\xc3\xb2 tendeix a usar m\xc3\xa9s elements anal\xc3\xadtics a costa d\'elements sint\xc3\xa8tics.\n_START_SECTION_\nGrec\n_START_PARAGRAPH_\nDes de principis del segle XIX fins a mitjan segle XX, es va utilitzar el Kathar\xc3\xa9vussa, una forma de grec a mig cam\xc3\xad entre el grec cl\xc3\xa0ssic i el grec actual, per als \xc3\xa0mbits formals, com els documents oficials, la literatura, etc.; mentre que el grec dem\xc3\xb2tic (Dhimotiki) o grec popular, era la llengua quotidiana. Aix\xc3\xb2 va crear una situaci\xc3\xb3 digl\xc3\xb2ssica, fins que el 1976 es va establir el grec dem\xc3\xb2tic com a llengua oficial.\n_START_SECTION_\nItali\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nQuan es va produir la unificaci\xc3\xb3 d\'It\xc3\xa0lia, el 1861, l\'itali\xc3\xa0 ja existia com a llengua liter\xc3\xa0ria, tot i que hi havia varietats ling\xc3\xbc\xc3\xadstiques diferents parlades per tota la Pen\xc3\xadnsula italiana, que eren les lleng\xc3\xbces Rom\xc3\xa0niques que s\'havien desenvolupat en cada regi\xc3\xb3, a causa de la fragmentaci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica d\'It\xc3\xa0lia. Ara, l\'itali\xc3\xa0 \xc3\xa9s la llengua est\xc3\xa0ndard d\'It\xc3\xa0lia.\n_START_SECTION_\nJapon\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nFins a finals de la d\xc3\xa8cada de 1940, la llengua liter\xc3\xa0ria preeminent dins Jap\xc3\xb3 era el japon\xc3\xa8s cl\xc3\xa0ssic (\xe6\x96\x87\xe8\xaa\x9e "Bungo"), el qual es basa en la llengua parlada en per\xc3\xadode Heian (antic japon\xc3\xa8s tard\xc3\xa0) i \xc3\xa9s diferent de la llengua japonesa contempor\xc3\xa0nia pel que fa a la gram\xc3\xa0tica i en part al vocabulari. Encara \xc3\xa9s usada  per historiadors, estudiosos de la literaratura i advocats (moltes lleis japoneses que van sobreviure Segona Guerra Mundial encara estan escrites en bungo, tot i que actualment s\'est\xc3\xa0 intentant modernitzar-ne la llengua). La gram\xc3\xa0tica i el vocabulari bungo s\'utilitzen ocasionalment en el japon\xc3\xa8s modern per efecte, i la poesia de forma fixada com Haiku i Tanka s\'escriu principalment en aquesta forma._NEWLINE_En l\'era Meiji (1868-1912), alguns autors van comen\xc3\xa7ar autilitzar la forma col\xc2\xb7loquial de la llengua en la seva literatura. Seguint la pol\xc3\xadtica de govern despr\xc3\xa9s de la Segona Guerra Mundial, la forma est\xc3\xa0ndard de llengua japonesa contempor\xc3\xa0nia \xc3\xa9s utilitzada per la majoria de literatura publicada des de la d\xc3\xa8cada de 1950. La llengua est\xc3\xa0ndard es basa en la llengua col\xc2\xb7loquial de l\'\xc3\xa0rea de T\xc3\xb2quio, i la seva estil\xc3\xadstica liter\xc3\xa0ria en forma educada difereix poc del seu discurs formal. Caracter\xc3\xadstiques notables de llengua liter\xc3\xa0ria en el japon\xc3\xa8s contemporani inclouria un \xc3\xbas m\xc3\xa9s freq\xc3\xbcent de paraules d\'origen xin\xc3\xa8s, menys \xc3\xbas d\'expressions no acceptades per lagram\xc3\xa0tica prescriptiva com "\xe3\x82\x89\xe6\x8a\x9c\xe3\x81\x8d\xe8\xa8\x80\xe8\x91\x89", i \xc3\xbas de formes normals no-corteses ("-\xe3\x81\xa0/-\xe3\x81\xa7\xe3\x81\x82\xe3\x82\x8b"), estil que \xc3\xa9s rarament utilitzat en llenguatge col\xc2\xb7loquial.\n_START_SECTION_\nLlat\xc3\xad\n_START_PARAGRAPH_\nEl llat\xc3\xad cl\xc3\xa0ssic era el registre literari utilitzat en escriptura des del 75 aC fins al segle III dC, mentre que el llat\xc3\xad vulgar era la varietat comuna, parlada utilitzat arreu de l\'Imperi Rom\xc3\xa0. El llat\xc3\xad portat per soldats Romans a G\xc3\xa0l\xc2\xb7lia, Hisp\xc3\xa0nia, o D\xc3\xa0cia no va ser id\xc3\xa8ntica al llat\xc3\xad de Cicer\xc3\xb3, i diferien en vocabulari, sintaxi, i gram\xc3\xa0tica. Algunes obres liter\xc3\xa0ries amb llenguatge de registre baix del per\xc3\xadode llat\xc3\xad cl\xc3\xa0ssic fan una picada d\'ull al llat\xc3\xad vulgar primerenc. Les obres de Plaute i Terenci, com\xc3\xa8dies on apareixen personatges que eren esclaus, conserva algun tret basilectal primerenc del llat\xc3\xad, com per exemple el discurs documentat del llibert del Satiric\xc3\xb3 de Petroni. Al tercer Concili de Tours, el 813, es va demanar als sacerdots que prediquessin en la llengua vernacla \xe2\x80\x94\xc3\xa9s a dir, en rustica lingua romanica (llat\xc3\xad vulgar), o en les lleng\xc3\xbces vernacles germ\xc3\xa0niques\xe2\x80\x94, ja que les persones comunes ja no podien entendre el llat\xc3\xad formal.\n_START_SECTION_\nTibet\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nEl tibet\xc3\xa0 cl\xc3\xa0ssi era el registre alt utilitzat universalment per tots els tibetans, i les diverses lleng\xc3\xbces tibetanes m\xc3\xbatuament inintel\xc2\xb7ligibles servien com a llengua vernacle registre baix, com el tibet\xc3\xa0 central de \xc3\x9c-Tsang, el de Kham, el de Amdo, Ladakhi llengua en Ladakh i Dzongkha dins Bhutan. El tibet\xc3\xa0 cl\xc3\xa0ssic s\'utilitzava per prop\xc3\xb2sits oficials i religiosos, com els textos religiosos budistes tibetans, com \xc3\xa9s ara el c\xc3\xa0non budista tibet\xc3\xa0, i ensenyava i s\'aprenia en monestirs i escoles de les regions tibetanes budistes._NEWLINE_Ara, l\'est\xc3\xa0ndard tibet\xc3\xa0, basat en el dialecte de Lhasa, serveix com el registre alt a la Xina. Al Bhutan, la llengua tibetana Dzongkha ha estat estandarditzada i ha reempla\xc3\xa7at el tibet\xc3\xa0 cl\xc3\xa0ssic en l\'\xc3\xa0mbit administratiu i en l\'educaci\xc3\xb3. A Ladakh, la llengua oficial est\xc3\xa0ndard apresa s\xc3\xb3n ara les lleng\xc3\xbces Hindi-Urdu i l\'angl\xc3\xa8s, i a Baltistan, el Balti (llengia tibetana)  serveix com el registre baix i l\'Urdu \xc3\xa9s la llengua oficial.'