b"\n_START_ARTICLE_\nTir a l'arc turc\n_START_PARAGRAPH_\nEl tir a l'arc turc \xc3\xa9s una tradici\xc3\xb3 de tir amb arc que es va desenvolupar en l'Imperi Otom\xc3\xa0, encara que els seus or\xc3\xadgens daten de les t\xc3\xa8cniques d'arqueria turqueses antigues practicades a l'estepa eurasi\xc3\xa0tica, documentades en el segon mil\xc2\xb7lenni aC. _NEWLINE_\xc3\x89s un esport que va popularitzar-se durant l'imperi otom\xc3\xa0 i es practica amb un arc compost curvilini fet de fusta i banya que es pot tensar amb ajuda dels peus o nom\xc3\xa9s amb els bra\xc3\xa7os. Quan s'usava a la guerra, es llan\xc3\xa7aven diverses fletxes de manera successiva abans de la rec\xc3\xa0rrega, que se subjectaven entre els dits de la m\xc3\xa0 que tibava la corda. Els arquers solien anar muntats a cavall per assolir major velocitat i van integrar-se a l'ex\xc3\xa8rcit otom\xc3\xa0 malgrat la davallada de l'arqueria enfront l'auge de les armes de foc. _NEWLINE_Aquests guerrers practicaven en temps de pau i van donar peu a la variant esportiva del tir amb l'arc, que va practicar-se ass\xc3\xadduament des del segle\xc2\xa0xviii fins a la d\xc3\xa8cada de 1930.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nA partir de la decad\xc3\xa8ncia del tir amb arc per a finalitats militar despr\xc3\xa9s de la batalla de Lepant, els fabricants d'arcs turcs van perfeccionar el model amb finalitats de ca\xc3\xa7a, obtenint el que ara es pot considerar el millor arc de ca\xc3\xa7a tradicional. Es va comen\xc3\xa7ar a practicar el tir amb arc com a esport, i els arquers turcs es van especialitzar en armes que eren particularment bones per impartir alta velocitat a fletxes molt lleugeres. _NEWLINE_L'esport del tir amb arc es va reduir gradualment fins al regnat de Mahmud II, que va fer grans esfor\xc3\xa7os per reactivar-lo. Tamb\xc3\xa9 va ordenar a l'estudiant de tir amb arc, Mustafa Kani, que escriv\xc3\xads un llibre sobre la hist\xc3\xb2ria, la construcci\xc3\xb3 i l'\xc3\xbas d'aquests arcs, del qual procedeix la major part del que es coneix actualment de l'arqueria turca. Despr\xc3\xa9s de la mort de Mahmud II el 1839, el tir amb arc va reprendre el seu declivi. _NEWLINE_L'art viu de l'arqueria turca es va perdre a la d\xc3\xa8cada de 1930 amb la mort de l'\xc3\xbaltim arquer i fam\xc3\xb3s cal\xc3\xadgraf, Ne\xc3\xa7meddin Okyay, marcant la fi d'aquest tipus d'arma.\n_START_SECTION_\nArc turc\n_START_PARAGRAPH_\nL'arc turc \xc3\xa9s un arc compost curvilini utilitzat en l'Imperi Otom\xc3\xa0. La construcci\xc3\xb3 \xc3\xa9s similar a la d'altres arcs compostos asi\xc3\xa0tics cl\xc3\xa0ssics, amb un nucli de fusta (l'arc era el m\xc3\xa9s desitjable), una banya d'animal al ventre de l'arc (la que assenyala el tirador) i uns tendons als extrems, amb les capes protegides i unides amb cola animal. _NEWLINE_No obstant aix\xc3\xb2, diverses caracter\xc3\xadstiques de l'arc turc s\xc3\xb3n diferents. La curvatura tendeix a ser m\xc3\xa9s extrema quan l'arc no est\xc3\xa0 estirat, formant la lletra \xc2\xabC\xc2\xbb. En alguns arcs, els puntes r\xc3\xadgides dels extrems (\xc2\xabkasan\xc2\xbb) fins i tot toquen. L'\xc3\xa0rea d'adher\xc3\xa8ncia no est\xc3\xa0 encastada, com altres arcs asi\xc3\xa0tics, i \xc3\xa9s bastant plana al ventre, mentre que la part davantera de l'empunyadura sobresurt cap a l'exterior._NEWLINE_La curvatura dram\xc3\xa0tica dels arcs els fa molt diferents als arcs m\xc3\xa9s rectes que es troben a Europa. Hi ha una dita antiga a Turquia que hi ha \xc2\xab120 formes d'encordar un arc\xc2\xbb, tot i que els m\xc3\xa8todes m\xc3\xa9s comuns consisteixen en estar assegut al terra amb els peus pressionats contra l'empunyadura. Els arcs m\xc3\xa9s pesats normalment requereixen l'\xc3\xbas d'una corretja llarga, anomenada \xc2\xabkemend\xc2\xbb, tirar les extremitats cap enrere i mantenir-les mentre la corda est\xc3\xa0 tensa._NEWLINE_Durant molts anys es va poder veure l'excel\xc2\xb7l\xc3\xa8ncia dels arcs turcs des dels r\xc3\xa8cords hist\xc3\xb2rics. El 1910 es va celebrar un concurs d'arquer\xc3\xada a la platja de Le Touquet (Fran\xc3\xa7a), on Ingo Simon va poder disparar una fletxa a 434 m amb arc compost turc que requeria una for\xc3\xa7a de 440 N.\n_START_SECTION_\nSiper i majra\n_START_PARAGRAPH_\nEl siper i la majra (o navak) s\xc3\xb3n dispositius usats per disparar fletxes m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 de l'extremitat del davant de l'arc on la fletxa normalment descansa. _NEWLINE_El siper \xc3\xa9s un tipus de prestatge en forma de tub adherit a la m\xc3\xa0 de l'arquer, que permet que l'arquer pugui retirar l'arc m\xc3\xa9s cap enrere per obtenir la m\xc3\xa0xima quantitat de for\xc3\xa7a darrere de la fletxa. \xc3\x89s els m\xc3\xa9s utilitzat en el tir amb arc per aconseguir la major dist\xc3\xa0ncia. _NEWLINE_La majra \xc3\xa9s una fusta amb un canal tallat, coberta amb una tela prima, i amb un petit bucle per a la m\xc3\xa0 de l'arquer. El dispositiu permet que l'arquer retingui fletxes molt m\xc3\xa9s curtes del que es pretenia per a l'arc. Hi ha algun debat entre els historiadors si aquest dispositiu estava dissenyat per disparar fletxes que eren massa curtes perqu\xc3\xa8 l'enemic es retir\xc3\xa9s, o si era una forma de reutilitzar les fletxes curtes disparades pels ballesters xinesos. En els temps moderns, s'utilitza principalment en el tir amb arc per disparar fletxes m\xc3\xa9s curtes i m\xc3\xa9s lleugeres.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xa8cnica\n_START_PARAGRAPH_\nIgual que molts altres estils d'arc d'orient, el tir a l'arc turc utilitza un \xc2\xabtir de pessic\xc2\xbb, que empra un tipus d'adher\xc3\xa8ncia anomenat \xc2\xabmandal\xc2\xbb. Aquesta adher\xc3\xa8ncia evita que la fletxa es mogui si l'arquer est\xc3\xa0 en un cavall i / o pugui disparar en un angle inusual. L'encordament en si mateix \xc3\xa9s relativament curt, generalment sota la barbeta o la galta, en comparaci\xc3\xb3 amb els estils d'arqueria de la Xina o Jap\xc3\xb3, on la fletxa llan\xc3\xa7ada passa del cap. Quan es llan\xc3\xa7a la fletxa, el bra\xc3\xa7 es mant\xc3\xa9 relativament estable, en lloc de permetre que el bra\xc3\xa7 giri cap enrere._NEWLINE_Els arquers turcs van desenvolupar diverses t\xc3\xa8cniques \xc3\xbaniques que utilitzaven en combat. Una era la pr\xc3\xa0ctica de sostenir diverses fletxes entre els dits de la m\xc3\xa0 que tibava la corda, permetent repeticions r\xc3\xa0pides. Un altre era el \xc2\xabjarmakee\xc2\xbb, que consistia en encordar l'arc amb el bra\xc3\xa7 pel darrere del cap i que els permetia llen\xc3\xa7ar la fletxa en un angle baix cap a baix. Aix\xc3\xb2 va ser utilitzat per disparar des de dalt de les parets a les tropes enemigues."