b"\n_START_ARTICLE_\nCarles Eduard Stuart\n_START_SECTION_\nPrimers anys\n_START_PARAGRAPH_\nEra fill del pretendent jacobita James III, qui havent nascut a Gran Bretanya havia intentat vanament restablir als Stuart en el tron brit\xc3\xa0nic, i de la princesa Cl\xc3\xa9mentina Sobieska (1702 \xe2\x80\x93 1735), n\xc3\xa9ta de Joan III de Pol\xc3\xb2nia._NEWLINE_Carles va n\xc3\xa9ixer a Roma, on havien donat al seu pare una resid\xc3\xa8ncia per ordre del papa Climent XI. Va passar gaireb\xc3\xa9 tota la seva infantesa entre Roma i Bolonya, educant-se en el catolicisme igual que la resta de la seva fam\xc3\xadlia. En 1734 va participar en el setge franc\xc3\xa8s i espanyol de Gaeta. Va ser la seva primera exposici\xc3\xb3 en una operaci\xc3\xb3 militar, en la qual va actuar al servei de Fran\xc3\xa7a.\n_START_SECTION_\nPretendent de Gran Bretanya\n_START_PARAGRAPH_\nEn vida del seu pare, al desembre de 1743, Carles va rebre el t\xc3\xadtol de Regent per dirigir els assumptes de la seva fam\xc3\xadlia i eventualment restaurar als Stuart en el tron brit\xc3\xa0nic, per aix\xc3\xb2 el 1744 va demanar suport a Fran\xc3\xa7a. No obstant, el suport franc\xc3\xa8s mai va ser gener\xc3\xb3s amb Carles perqu\xc3\xa8 el r\xc3\xa8gim de Luis XV no desitjava enemistar-se amb Gran Bretanya ni dirigir la seva flota naval a un perill\xc3\xb3s combat entorn de les Illes Brit\xc3\xa0niques. Tot i aix\xc3\xb2, Carles confiava obtenir gran suport entre els clans m\xc3\xa9s tradicionalistes d'Esc\xc3\xb2cia, aix\xc3\xad com obtenir ajuda de la petita aristocr\xc3\xa0cia anglesa que encara mantenia lleialtat als Stuart.\n_START_SECTION_\nAixecament jacobita de 1745\n_START_PARAGRAPH_\nAl juliol de 1745 Carles va dirigir una expedici\xc3\xb3 desembarcant a Esc\xc3\xb2cia i formant un ex\xc3\xa8rcit bastant nombr\xc3\xb3s per iniciar l'aixecament jacobita m\xc3\xa9s poder\xc3\xb3s dels realitzats fins aquell dia; gr\xc3\xa0cies a les seves tropes de highlanders escocesos, Carles va poder controlar gaireb\xc3\xa9 totes les zones rurals d'Esc\xc3\xb2cia i a la tardor de 1745 fins i tot va prendre Edimburg despr\xc3\xa9s de derrotar a les guarnicions locals fidels a la Casa d'Hannover. Malgrat comptar amb unes forces menys experimentades i disciplinades, les tropes jacobites van avan\xc3\xa7ar cap al nord d'Anglaterra al novembre, prenent Carlisle i Manchester, i avan\xc3\xa7ant fins a Derbyshire aconseguint apropar-se perillosament al mateix Londres. Per\xc3\xb2\xc2\xa0 Carles va poder constatar que el suport popular a la causa dels Stuart era molt menor que l'esmentat pels seus informants a Fran\xc3\xa7a, aix\xc3\xad que va retrocedir fins Esc\xc3\xb2cia a inicis de l'any seg\xc3\xbcent, on les seves tropes ja havien pres Glasgow al desembre de 1745. L'auxili naval prom\xc3\xa8s per Luis XV tampoc es va fer efectiu i el mal clima va for\xc3\xa7ar a la flota francesa a retirar-se. _NEWLINE_Finalment, l'abril de 1746, Carles no va mostrar gran per\xc3\xadcia militar for\xc3\xa7ant un enfrontament a camp obert entre les seves forces i les tropes reials del Duc de Cumberland, qui el van v\xc3\xa8ncer definitivament en la Batalla de Culloden. Aquesta derrota decisiva va suposar la fi de l'aixecament i del sistema feudal de clans a Esc\xc3\xb2cia. El jove pretendent va haver de fugir durant mesos, ocultant-se en cases dels seus partidaris. El frac\xc3\xa0s de la revolta va acabar amb les esperances dels Stuart de tornar al tron brit\xc3\xa0nic per sempre m\xc3\xa9s. _NEWLINE_Carles havia gaudit de gran simpatia personal, fins i tot entre els seus opositors, i va ser recordat com un l\xc3\xadder carism\xc3\xa0tic que podia atreure la bona voluntat de la gent comuna. No obstant aix\xc3\xb2, tenia fama de ser summament capritx\xc3\xb3s, a m\xc3\xa9s de molt irascible, qualitats que no l'afavorien com a l\xc3\xadder d'una rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 contra la Casa d'Hannover. La seva afici\xc3\xb3 a l'alcohol \xe2\x80\x93reconeguda fins i tot pels seus partidaris en l'exili\xe2\x80\x93 li va fer perdre nombrosos suports a la seva causa.\n_START_SECTION_\nExili definitiu\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de 1746,\xc2\xa0 Carles va viure en l'exili a Fran\xc3\xa7a, des d'on va buscar nou suport per a una altra expedici\xc3\xb3 contra Gran Bretanya. En 1759, durant la Guerra dels Set Anys, les derrotes navals franceses a Canad\xc3\xa0 i l'Oce\xc3\xa0 Atl\xc3\xa0ntic van fer impracticable qualsevol opci\xc3\xb3 de recolzar una altra expedici\xc3\xb3 jacobita. Carles va seguir a Fran\xc3\xa7a fins que el seu alcoholisme i el seu temperament extremadament voluble i explosiu li van fer perdre la simpatia de l'aristocr\xc3\xa0cia francesa, per la qual cosa va tornar a les possessions que la seva fam\xc3\xadlia tenia a It\xc3\xa0lia. _NEWLINE_Les seves aventures amoroses li van fer perdre encara m\xc3\xa9s popularitat entre els anglesos cat\xc3\xb2lics exiliats, i de fet Carles no va ser mai reconegut per la Santa Seu com a Rei d'Anglaterra i Esc\xc3\xb2cia, a difer\xc3\xa8ncia del seu pare, qui s\xc3\xad va rebre aquest esment especial. A It\xc3\xa0lia va degenerar la seva afici\xc3\xb3 a la beguda i va acabar sent un anci\xc3\xa0 malalt. No va tenir fills del seu matrimoni amb la princesa alemanya Llu\xc3\xadsa de Stolberg-Gedern, i a la seva mort el 1788, va heretar els seus drets din\xc3\xa0stics el seu germ\xc3\xa0 menor, el Cardenal de York Enric IX."