b'\n_START_ARTICLE_\nJohn Birmingham (astr\xc3\xb2nom)\n_START_SECTION_\nPrimers anys\n_START_PARAGRAPH_\nEra fill d\'Edward Birmingham i de Elly Bell. Es va criar en Millbrook Estate, als voltants de Milltown, (Comtat de Galway) i es va educar a la Universitat de St. Jarlath en Tuam. Entre 1844 i 1854 va passar diversos anys viatjant a trav\xc3\xa9s d\'Europa, i va pensar continuar els seus estudis a Berl\xc3\xadn. En 1846 i 1847 va intervenir per pal\xc2\xb7liar la fam en la seva localitat natal de Tuam. En 1852 va visitar Roma. Quan va tornar a Irlanda en 1854 va organitzar una xarxa de diaris i revistes en la qual va comen\xc3\xa7ar a contribuir amb articles cient\xc3\xadfics i sobre altres assumptes. Els seus primers articles van fixar la seva atenci\xc3\xb3 en les roques sediment\xc3\xa0ries de l\'oest d\'Irlanda, servint de contribuci\xc3\xb3 a la Revista de la Societat Geol\xc3\xb2gica de Dubl\xc3\xadn._NEWLINE_Va heretar part de la propietat de Millbrook (amb possessions en Galway i Mayo) en 1865, i es va instal\xc2\xb7lar en Millbrook House amb dues ties ancianes i un oncle matern, Arthur Bell, qui el va ajudar en les seves recerques. Era conegut com un terratinent bondad\xc3\xb3s per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 com a erudit i intel\xc2\xb7lectual. En 1858 va comen\xc3\xa7ar a contribuir amb articles sobre astronomia en diaris locals. En Millbrook va construir el que el "Tuam Herald" va definir com una casa de fusta gran amb un sostre corred\xc3\xads, en el qual va instal\xc2\xb7lar el seu primer observatori. El 12 de maig de 1866 va descobrir l\'estel variable T Coronae Borealis en la constel\xc2\xb7laci\xc3\xb3 Corona Borealis. L\'\xc3\xa8xit d\'aquesta troballa el va portar a adquirir un nou telescopi m\xc3\xa9s potent, constru\xc3\xaft per Thomas Cooke de York (li va costar 120 lliures), muntant una lent feta per Thomas Grubb de Dubl\xc3\xadn.\n_START_SECTION_\nCr\xc3\xa0ter lunar Birmingham\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1866, va escriure un assaig sobre la desaparici\xc3\xb3 d\'un cr\xc3\xa0ter en la superf\xc3\xadcie de la lluna i la subseg\xc3\xbcent aparici\xc3\xb3 d\'un vast n\xc3\xbavol llumin\xc3\xb3s en el seu lloc. En la seva revisi\xc3\xb3 de l\'assaig, The Irish Times va comentar: \xe2\x80\x9cNo coneixem cap article que contingui una quantitat igual de coneixements en tan breu espai, en un estil tan atractiu, la qual cosa el qualifica amb el segell dels homes conreats, eloq\xc3\xbcents i de gust refinat combinat amb la genialitat.\xe2\x80\x9d En 1883, la Reial Acad\xc3\xa8mia Irlandesa va atorgar a Birmingham una medalla d\'or per les seves valuoses contribucions a les transaccions de la societat._NEWLINE_El cr\xc3\xa0ter lunar Birmingham  porta aquest nom en el seu honor.\n_START_SECTION_\nEstudi dels estels vermells\n_START_PARAGRAPH_\nJohn Birmingham, utilitzant el seu telescopi refractor de 4.5-polzades (110 mm) fabricat per Cooke, va fer un estudi particularitzat dels estels vermells i va revisar i va estendre el Cat\xc3\xa0leg de Schjellerup d\'estels vermells. Va incloure sis-cents cinquanta-vuit d\'aquests objectes._NEWLINE_Va presentar aquest treball a la Reial Acad\xc3\xa8mia Irlandesa en 1876 i va rebre la Medalla Cunningham. En 1881 va descobrir un estel vermell profund en la constel\xc2\xb7laci\xc3\xb3 del Cigne. Aquest estel va rebre el seu nom. Altres temes sobre els quals va publicar articles van ser la pluja de meteors, el tr\xc3\xa0nsit de Venus i les taques solars. Va mantenir correspond\xc3\xa8ncia amb altres astr\xc3\xb2noms importants.\n_START_SECTION_\nEp\xc3\xadleg\n_START_PARAGRAPH_\nJohn Birmingham era fill \xc3\xbanic. Mai es va casar, encara que se li atribueix una filla. Va morir en Millbrook Estate en 1884 i la seva casa va quedar posteriorment en ru\xc3\xafnes. L\'\xc3\xbanica resta de les seves possessions \xc3\xa9s el seu telescopi, exhibit en el museu comunitari de Milltown._NEWLINE_No obstant aix\xc3\xb2, en vida va ser molt conegut i respectat. Robert Ball va escriure sobre l\'observatori de Birmingham en un dels seus llibres, mantenint nombrosos contactes amb William I. Wilson en l\'Observatori de Dunsink.'