b'\n_START_ARTICLE_\nAureliano in Palmira\n_START_SECTION_\nOrigen i context\n_START_PARAGRAPH_\nAmb vint-i-un anys, Rossini va compondre aquesta hist\xc3\xb2ria d\'amor i guerra ambientada a la Roma imperial el 1813, un any que tamb\xc3\xa9 va veure l\'estrena de Il signor Bruschino, L\'italiana in Algeri i Tancredi. Els cr\xc3\xadtics van veure en Aureliano una \xc3\xb2pera menor -especialment en comparaci\xc3\xb3 amb el Tancredi rebut amb entusiasme- i va caure en l\'oblit a partir de 1830, fins al renaixement del 1980, a G\xc3\xa8nova. El declivi d\'aquesta \xc3\xb2pera tamb\xc3\xa9 es va veure accelerat per l\'\xc3\xa8xit d\'Il Barbiere di Siviglia, en la qual Rossini recicla parts significatives d\'Aureliano, m\xc3\xa9s notablement l\'obertura, que sembla que s\'ajusti molt millor a una com\xc3\xa8dia estrident que a un dramma serio ambientada a l\'antiga Roma._NEWLINE_El llibret en el qual el llibretista va ser acreditat nom\xc3\xa9s portava les inicials "G. F. R.". El llibret ha estat generalment atribu\xc3\xaft al prol\xc3\xadfic Giuseppe Felice Romani, per\xc3\xb2 de vegades al desconegut Gian Francesco Romanelli, poeta principal del teatre la Scala abans del nomenament de Romani. En tot cas, Felice Romani va proporcionar els llibrets per a les tres comissions de Rossini per a La Scala, les altres dues serien Il turco in Italia (1814), i Bianca e Falliero (1819). Romani fou molt conegut i apreciat pels seus molts llibrets per a Donizetti i Bellini. La majoria dels llibrets de Roman\xc3\xad van ser establerts per diversos compositors, encara que els tres llibrets que va escriure per Rossini nom\xc3\xa9s van ser per ell.  _NEWLINE_Aureliano in Palmira va ser la segona comissi\xc3\xb3 de la Scala per a Rossini. Es va obrir la temporada de carnaval del teatre amb el fam\xc3\xb3s castrat, Giovanni Battista Velluti com a Arsace. Fou l\'\xc3\xbanic paper que Rossini va escriure per a la veu de castrato. Originalment havia escrit el paper d\'Aureliano per a Giovanni David, un dels tenors m\xc3\xa9s reconeguts de l\'\xc3\xa8poca, per\xc3\xb2 per problemes de coll durant els assajos van portar David a retirar-se de la producci\xc3\xb3, i Luigi Mari va prendre el seu lloc. La popular soprano, Lorenza Correa, va cantar el paper de la reina Zenobia. L\'orquestra en l\'estrena va ser dirigida per Alessandro Rolla, amb la posada en escena dirigida per Alessandro Sanquirico._NEWLINE_Rossini no descansava, malgrat que aquest any 1813 ja va comen\xc3\xa7ar a agafar-se la feina amb m\xc3\xa9s tranquil\xc2\xb7litat, segurament perqu\xc3\xa8 la seva situaci\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica ja havia millorat, aix\xc3\xad com la dels seus pares, als quals estimava molt. Tot i aix\xc3\xad, va escriure Aureliano en uns mesos, aquesta vegada utilitzant el g\xc3\xa8nere serio. Seria l\'\xc3\xbaltima \xc3\xb2pera que Rossini escriuria en aquest estil antic i passat de moda, amb uns personatges de l\'antiguitat cl\xc3\xa0ssica incapa\xc3\xa7os de despertar ja cap emoci\xc3\xb3 a l\'auditori.\n_START_SECTION_\nRepresentacions\n_START_PARAGRAPH_\nAureliano in Palmira fou l\'\xc3\xb2pera escollida per l\'obertura de la temporada de carnaval del Teatro alla Scala de Mil\xc3\xa0 el 26 de desembre de 1813 i va tenir una freda rebuda. El director de l\'estrena fou un dels mentors del virtu\xc3\xb3s Niccol\xc3\xb2 Paganini, Alessandro Rolla, que va dirigir una important orquestra en la posada en escena que presentava els decorats del genial arquitecte Alessandro Sanquirico._NEWLINE_A la Scala Rossini ja havia estrenat La pietra del paragone, molt diferents d\'aquesta. Despr\xc3\xa9s de la mala recepci\xc3\xb3, l\'obra va guanyar una mica de popularitat i va acabar amb quinze funcions en aquella temporada. Si tenim en compte que a partir de dotze funcions es considerava satisfact\xc3\xb2ria, l\'\xc3\xa8xit doncs va ser mitj\xc3\xa0. Probablement la manca d\'\xc3\xa8xit es va deure en part als cantants. El personatge principal, Aureliano, escrit per al reconegut tenor napolit\xc3\xa0 que despr\xc3\xa9s cantaria en la seg\xc3\xbcent obra rossiniana i en moltes altres, Giovanni David, per culpa d\'una afecci\xc3\xb3 lar\xc3\xadngia. Va comptar amb Luigi Mari, i segons les cr\xc3\xadtiques de l\'\xc3\xa8poca, nasalitzava i la seva actuaci\xc3\xb3 fou fluixa. Zenobia va ser cantada per una gran soprano malaguenya (tot i que s\'ha dit que provenia de Lisboa), Lorenza Correa, de qui sabem que posse\xc3\xafa una dol\xc3\xa7a i agil\xc3\xadssima veu, ideal per a aquest personatge. Per\xc3\xb2 tampoc va deixar gaire empremta segons diuen les cr\xc3\xb2niques de l\'estrena. El fam\xc3\xb3s castrato Giovanni Battista Velluti, per al que Rossini va escriure el paper d\'Arsace, que no va estar a l\'altura de la seva fama._NEWLINE_Rossini va creure en la validesa de la m\xc3\xbasica, i la recuper\xc3\xa0 per Elisabetta, regina d\'Inghilterra, que gr\xc3\xa0cies a una millor trama dram\xc3\xa0tica i la bona companyia de cantants, va ser un enorme \xc3\xa8xit. En particular, l\'obertura simf\xc3\xb2nica, despr\xc3\xa9s d\'aprofitar-la per Elizabeth va arribar a Il barbiere di Siviglia, convertint-se en una de les peces m\xc3\xa9s famoses del compositor._NEWLINE_El 26 de desembre de 1817 va arribar al Teatre Regio de Tor\xc3\xad amb Benedetta Rosmunda Pisaroni, el 7 de juny de 1820 al Teatro Comunale de Bolonya amb Carolina Bassi i el 23 de setembre al Teatro San Giovanni Grisostomo de Ven\xc3\xa8cia tamb\xc3\xa9 amb la Bassi. El 19 de juny 1821 es va dur a terme al primer Teatro Coppola de Cat\xc3\xa0nia i el 24 d\'agost de 1822 al Teatro Carlo Ludovico (llavors Teatro San Marco) de Liorna amb la Bassi. El 10 d\'octubre de 1824 es va veure per primera vegada al Teatre Nacional de S\xc3\xa3o Carlos de Lisboa i el 28 d\'abril de 1827 va inaugurar el Teatro delle Muse a Ancona. L\'1 de juny de 1830 es va estrenar al Teatro della Canobbiana de Mil\xc3\xa0 amb Clorinda Corradi i Giovanni Battista Verger i la seg\xc3\xbcent, el 8 de setembre al Teatro Metastasio de Prato. L\'\xc3\xb2pera va tenir circulaci\xc3\xb3 fins a finals de la d\xc3\xa8cada del 1830, gr\xc3\xa0cies a Velluti que va desenterrar el seu paper d\'Arsace diverses vegades, per despr\xc3\xa9s caure en l\'oblit._NEWLINE_A Barcelona es va estrenar el 12 d\'agost de 1822, segons el Diario constitucional, mercantil y pol\xc3\xadtico de Barcelona, que no indicava el teatre, la qual cosa fa pensar en el Teatre de la Santa Creu. Els int\xc3\xa8rprets de l\'estrena varen ser Carolina Pellegrini, Antonieta Mosca i Claudio Bonoldi, qui tamb\xc3\xa9 es va fer c\xc3\xa0rrec de la direcci\xc3\xb3 esc\xc3\xa8nica, sota la direcci\xc3\xb3 de Ramon Carnicer i Batlle. Es van fer diverses representacions fins al novembre del mateix any._NEWLINE_La primera actuaci\xc3\xb3 en els temps moderns es va dur a terme el 1980 a G\xc3\xa8nova, amb Luciana Serra com a Zenobia, flanquejada per Helga M\xc3\xbcller-Molinari en el paper d\'Arsace i Paolo Barbacini com a Aureliano. Posteriorment es van fer representacions el 1991 al Teatro del Giglio de Lucca (amb Denia Mazzola i Luciana d\'Intino), el 1996 a Bad Wildbad, el 2011 a Martina Franca i el 2014 al Rossini Opera Festival.\n_START_SECTION_\nActe I\n_START_PARAGRAPH_\nLa reina Zenobia, el seu amant Arsace i els sacerdots ofereixen sacrificis al temple d\'Isis i preguen per l\'alliberament del perill que representa l\'ex\xc3\xa8rcit rom\xc3\xa0 que s\'acosta. El general Oraspe entra al so de la m\xc3\xbasica marcial i anuncia que l\'ex\xc3\xa8rcit d\'Aureliano est\xc3\xa0 als afores de Palmira. Arsace ofereix les seves tropes perses per defensar la ciutat, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s d\'una escena de batalla fora de la ciutat, els perses s\xc3\xb3n derrotats. Mentre els soldats romans celebren la seva vict\xc3\xb2ria, Aureliano arriba i interroga a Arsace, ara pres, i aquest li respon amb dignitat que li agrada Zenobia i est\xc3\xa0 disposat a morir per ella._NEWLINE_Zenobia ha amagat els tresors del regne a les criptes sota el palau. Decideix oferir amb les seves tropes una \xc3\xbaltima resist\xc3\xa8ncia a l\'invasor. Ella sol\xc2\xb7licita una entrevista a Aureliano per tal d\'alliberar els presoners. Quan Aureliano es nega, ella demana veure a Arsace per \xc3\xbaltima vegada, cosa que accepta. Aureliano interromp la conversa entre Zenobia i Arsace i anuncia que Arsace ser\xc3\xa0 alliberat si renuncia a Zenobia, per\xc3\xb2 ho refusa; Arsace llavors \xc3\xa9s condemnat a mort. Els dos ex\xc3\xa8rcits es preparen per a una \xc3\xbaltima batalla.\n_START_SECTION_\nActe II\n_START_PARAGRAPH_\nPalmira es troba ara en mans dels romans. Aureliano entra al palau de Zenobia i li ofereix el seu amor, que ella refusa. Mentrestant, Arsace \xc3\xa9s alliberat per Oraspe i fuig als turons al costat de l\'Eufrates, on \xc3\xa9s recollit per un grup de pastors. Els soldats se li uneixen i li diuen que Zenobia ha estat feta presonera. Per alliberar-la, Arsace planejant un nou atac contra els romans._NEWLINE_Al palau, Aureliano proposa a Zenobia de compartir amb ell la corona de Palmira, per\xc3\xb2 ella no vol. Durant la nit, i Zenobia i Arsace es retroben, per\xc3\xb2 s\xc3\xb3n descoberts pels soldats romans. Aureliano decreta que acabin els seus dies en cel\xc2\xb7les separades. Publia, filla del general rom\xc3\xa0 i secretament enamorada d\'Arsace, suplica a Aureliano la seva compassi\xc3\xb3._NEWLINE_L\'escena final t\xc3\xa9 lloc en una gran sala del palau. Els l\xc3\xadders i els sacerdots de l\'imperi derrotat es reuneixen per implorar a Aureliano. Oraspe, Arsace i Zenobia s\xc3\xb3n portats a l\'habitaci\xc3\xb3 encadenats. Mentrestant, la postura d\'Aureliano ha canviat, allibera els captius i d\xc3\xb3na a Arsace i Zenobia la possibilitat que regnin en tot l\'Imperi de Palmira com a fidels aliats de l\'Imperi Rom\xc3\xa0. El cor final canta les bondats d\'Aureliano i d\xc3\xb3na curs a la seva alegria.\n_START_SECTION_\nAn\xc3\xa0lisi musical\n_START_PARAGRAPH_\nAureliano in Palmira seria la darrera \xc3\xb2pera seriosa d\'antiga factura de Rossini, completament passada de moda. Potser per aquesta causa, la partitura \xc3\xa9s menys inspirada que la resta que va escriure en aquesta \xc3\xa8poca. S\'ha de recon\xc3\xa8ixer el m\xc3\xa8rit de l\'obertura, que utilitz\xc3\xa0 posteriorment en Elisabetta, regina d\'Inghilterra i en El barber de Sevilla. El paper principal havia estat escrit pensant en el castrato Giambattista Velluti, el qual, amb les seves extravag\xc3\xa0ncies, provoc\xc3\xa0 que Rossini, indignat, escriv\xc3\xads a partir de llavors totes les ornamentacions de les \xc3\xa0ries i no deix\xc3\xa9s als int\xc3\xa8rprets cap marge per a la improvisaci\xc3\xb3, cosa que era caracter\xc3\xadstica de la tradici\xc3\xb3 oper\xc3\xadstica del segle XVIII. Aix\xc3\xb2 li va suposar m\xc3\xa9s feina, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 no perdre el control de la seva obra. Aquest detall desmenteix la suposada vag\xc3\xa0ncia de Rossini i el seu suposat cinisme respecte a l\'obra escrita per ell mateix. Mai m\xc3\xa9s tornaria a destinar un paper oper\xc3\xadstic a un castrat.  _NEWLINE_L\'\xc3\xb2pera passa desapercebuda sobretot per trobar-se cronol\xc3\xb2gicament entre dues \xc3\xb2peres importants: L\'italiana in Algeri i Il turco in Italia. Es tracta d\'una \xc3\xb2pera seriosa basada en els amors d\'Ars\xc3\xa0cides i Zen\xc3\xb2bia i la invasi\xc3\xb3 a la qual Palmira es veu sotmesa per l\'emperador Aureli\xc3\xa0, que estima Zen\xc3\xb2bia. Els romans s\'imposen a les tropes de Palmira i Ars\xc3\xa0cides ha de sortir fugint del lloc. Posteriorment ser\xc3\xa0 atrapat i en un rampell clement d\'\xc3\xbaltima hora, Aureliano alliberar\xc3\xa0 Palmira i permetr\xc3\xa0 la uni\xc3\xb3 de Zen\xc3\xb2bia i Ars\xc3\xa0cides, produint aix\xc3\xad el conegut lieto fine.'