b'\n_START_ARTICLE_\nPatronat reial\n_START_PARAGRAPH_\nEl Patronat reial va consistir en el conjunt de privilegis i facultats especials que els Papes van concedir als reis de diferents monarquies europees de l\'Antic R\xc3\xa8gim i que els permetien, al principi, ser sentits abans d\'una decisi\xc3\xb3 Papal o escollir directament en substituci\xc3\xb3 de les autoritats eclesi\xc3\xa0stiques, a determinades persones que anessin a ocupar c\xc3\xa0rrecs vinculats a l\'Esgl\xc3\xa9sia Cat\xc3\xb2lica (Dret de patronat)._NEWLINE_M\xc3\xa9s tard, els monarques van aconseguir l\'exercici de totes o la majoria de facultats atribu\xc3\xafdes a l\'Esgl\xc3\xa9sia al govern dels fidels, convertint-se, de fet i de dret, en la m\xc3\xa0xima autoritat eclesi\xc3\xa0stica als territoris sota el seu domini (Patronat rial stricto sensu)._NEWLINE_El m\xc3\xa9s important hist\xc3\xb2ricament \xc3\xa9s el que es va concedir entre 1508-1523 als reis d\'Espanya o de la Monarquia Hisp\xc3\xa0nica; per\xc3\xb2 ja en 1516 s\'havien concedit privilegis semblants al rei de Fran\xc3\xa7a (pel Papa Lle\xc3\xb3 X) i abans encara al rei de Portugal (per la butlla Dudum cupientes del papa Juli II, en 1506); ara b\xc3\xa9, aquestes prerrogatives \xc2\xabs\'estenien solament a bisbats i beneficis consistorials\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nOrigen i significat\n_START_PARAGRAPH_\nLa desintegraci\xc3\xb3 de l\'Imperi Rom\xc3\xa0 primer, i del Sacre Imperi despr\xc3\xa9s, juntament amb el proc\xc3\xa9s de r\xc3\xa0pida cristianitzaci\xc3\xb3 de la majoria dels territoris que s\'hi trobaven, va donar lloc a la creaci\xc3\xb3 de nombrosos i petits regnes, enfrontats les m\xc3\xa9s de les vegades, per\xc3\xb2 que mantenien unes mateixes creences espirituals. Aix\xc3\xad, el poder del Papa es va anar incrementant, no nom\xc3\xa9s com a autoritat espiritual, sin\xc3\xb3 com a autoritat terrenal donant lloc a una mena de teocr\xc3\xa0cia. El poder de l\'Esgl\xc3\xa9sia es refor\xc3\xa7a amb el pas del temps, i els pont\xc3\xadfexs dirimeixen disputes entre regnes, determinen els sobirans i les seves l\xc3\xadnies success\xc3\xb2ries, avalen o condemnen determinats actes i pr\xc3\xa0ctiques i es consoliden com a garants enfront de tercers. Neix el vell concepte que el poder real t\xc3\xa9 un origen div\xc3\xad, i ser\xc3\xa0 l\'Esgl\xc3\xa9sia l\'encarregada d\'assenyalar aquesta voluntat divina._NEWLINE_Aquesta situaci\xc3\xb3 no va estar mai exempta de disputes entre els reis i senyors dels territoris i l\'Esgl\xc3\xa9sia. Conforme els territoris adquirien import\xc3\xa0ncia, incrementen els seus recursos econ\xc3\xb2mics i militars i s\'estabilitzen amb el pas del temps, el recurs a l\'autoritat Papal \xc3\xa9s menys necessari i molt menys freq\xc3\xbcent. A aix\xc3\xb2, s\'uneixen les aliances entre sobirans que reforcen determinades l\xc3\xadnies de govern, moltes d\'elles duradores. Durant aquest temps, els reis es converteixen en bra\xc3\xa7os executors de les ordres, instruccions i mesures de govern ordinari de l\'Esgl\xc3\xa9sia als seus territoris. La situaci\xc3\xb3 beneficia a ambdues parts (l\'Esgl\xc3\xa9sia i els principats): la primera no pot atendre des de la llunyana Roma totes les necessitats i no pot, tampoc, avaluar de forma convenient cadascuna de les decisions que caldria adoptar, per exemple, davant la substituci\xc3\xb3 d\'un determinat bisbe; els monarques amplien el seu poder, i a la seva sobirania per imperi de la for\xc3\xa7a afegeixen, no ja la benedicci\xc3\xb3 de l\'Esgl\xc3\xa9sia, sin\xc3\xb3 que ells mateixos reben l\'autoritzaci\xc3\xb3 eclesi\xc3\xa0stica per prendre decisions que incumbeixen al Papat. Aquest moment hist\xc3\xb2ric, que no est\xc3\xa0 definit per tota Europa en un mateix per\xc3\xadode, sin\xc3\xb3 que varia segons els Estats, \xc3\xa9s el conegut com del Dret de patronat._NEWLINE_Una vegada formades les esgl\xc3\xa9sies en els llocs de missi\xc3\xb3 o d\'expansi\xc3\xb3 del cristianisme, els poders pol\xc3\xadtics eren els \xc3\xbanics en condicions de sostenir la creaci\xc3\xb3 de di\xc3\xb2cesi i la progressiva institucionalitzaci\xc3\xb3. Per aix\xc3\xb2, el papa els va concedir el dret de presentaci\xc3\xb3, que consisteix a proposar els noms dels qui ocuparien c\xc3\xa0rrecs en la jerarquia eclesi\xc3\xa0stica del lloc. A canvi, el rei o el pr\xc3\xadncep havia de finan\xc3\xa7ar ("fundar" i "dotar") les noves esgl\xc3\xa9sies._NEWLINE_Es pot afirmar que, cap a 1302, amb la butlla Unam Sanctam del papa Bonifaci VIII, s\'aconsegueix el m\xc3\xa0xim grau de descripci\xc3\xb3 te\xc3\xb2rica del poder eclesi\xc3\xa0stic: el poder temporal est\xc3\xa0 sotm\xc3\xa8s al Papat i ser\xc3\xa0 el pont\xc3\xadfex qui legitimar\xc3\xa0 als sobirans._NEWLINE_Climent VI va concedir a l\'infant Luis de la Cerda les Illes Can\xc3\xa0ries perqu\xc3\xa8 fossin cristianitzades: aix\xc3\xb2 per mitj\xc3\xa0 de la butlla Tuae devotionis sinceritas de 1344 per\xc3\xb2 encara que s\'oferia la sobirania pol\xc3\xadtica no es donava dret de patronat pr\xc3\xb2piament dit a Luis de la Cerda. Alguna cosa semblant passa en el cas de la corona portuguesa que va rebre del papa la legitimaci\xc3\xb3 de la seva expansi\xc3\xb3 territorial per\xc3\xb2, almenys inicialment, no dret de presentaci\xc3\xb3._NEWLINE_Ser\xc3\xa0 la Monarquia Hisp\xc3\xa0nica, amb la seva expansi\xc3\xb3 territorial i militar abans del descobriment d\'Am\xc3\xa8rica, la que en primer lloc comen\xc3\xa7ar\xc3\xa0 el cam\xc3\xad cap al Patronat reial. El poder dels regnes de Castella i Arag\xc3\xb3 en el segle XV \xc3\xa9s m\xc3\xa9s que significatiu en l\'entorn europeu. L\'anomenada Reconquesta converteix als monarques hisp\xc3\xa0nics en defensors de la fe cristiana enfront dels seguidors de l\'Islam, per\xc3\xb2 a m\xc3\xa9s ofereix a la cristiandat nous territoris que evangelitzar. Aix\xc3\xad, la creaci\xc3\xb3 dels delmes (el pagament a la Corona d\'una desena part de les aportacions dels fidels) permetr\xc3\xa0 l\'extensi\xc3\xb3 territorial de l\'evangelitzaci\xc3\xb3 i, a m\xc3\xa9s, converteix al monarca absolut i el seu Estat en recaptador i gestor d\'aquests b\xc3\xa9ns, determinant l\'oportunitat o no de la creaci\xc3\xb3 de noves missions, esgl\xc3\xa9sies, di\xc3\xb2cesis, etc. Aix\xc3\xad, les relacions entre el Papat i l\'Estat cat\xc3\xb2lic de finals del segle\xc2\xa0xv s\'han invertit parcialment, i el que era un dret del sobir\xc3\xa0 reconegut de iure i de facto pel Papa, es converteix en un patronatge reial, en el qual la Corona representa i substitueix sovint l\'autoritat eclesi\xc3\xa0stica, que a trav\xc3\xa9s d\'instruccions i butlles va cedint el seu poder. El context hist\xc3\xb2ric europeu i atl\xc3\xa0ntic que permet aquest canvi de rols est\xc3\xa0 marcat per dos successos: la colonitzaci\xc3\xb3 d\'Am\xc3\xa8rica (1492) i l\'aparici\xc3\xb3 de Mart\xc3\xad Luter (1517), fet aquest \xc3\xbaltim en el qual el Papat requerir\xc3\xa0 tot el poder militar i pol\xc3\xadtic dels regnes cat\xc3\xb2lics per enfrontar-se a la Reforma.\n_START_SECTION_\nPatronat reial en la Monarquia Hisp\xc3\xa0nica i les \xc3\x8dndies\n_START_PARAGRAPH_\nPer al particular cas dels Reyes d\'Espanya i Portugal a canvi que aquests recolzessin l\'evangelitzaci\xc3\xb3 i l\'establiment de l\'Esgl\xc3\xa9sia Cat\xc3\xb2lica a Am\xc3\xa8rica i a \xc3\x80sia. Es va derivar de les butlles papals Romanus Pontifex (1455) i Inter caetera (1456), atorgats en benefici de Portugal en les seves rutes atl\xc3\xa0ntiques, i de les Butlles Alexandrines emeses el 1493, immediatament despr\xc3\xa9s del Descobriment a petici\xc3\xb3 dels Reis Cat\xc3\xb2lics. El patronat reial o indi\xc3\xa0 per la Corona Espanyola, va ser confirmat pel Papa Juli II en 1508.\n_START_SECTION_\nAntecedents\n_START_PARAGRAPH_\nJa abans, el 13 de desembre de 1486, el papa Innocenci VIII havia concedit a la reina de Castella i al seu esp\xc3\xb2s, el rei d\'Arag\xc3\xb3, a petici\xc3\xb3 d\'aquests, el patronat perpetu de Can\xc3\xa0ries i Port Real incloent a m\xc3\xa9s Granada, en preveure la seva propera conquesta. Aix\xc3\xad va quedar estipulat amb la butlla Ortodoxae Fidei. No obstant aix\xc3\xb2, no va ser fins a 1505 que els monarques van sol\xc2\xb7licitar al papa les prerrogatives plenes del patronat a les zones descobertes i al territori espanyol sota el seu domini. I cap al 1523 el papa Adri\xc3\xa0 VI les concedir\xc3\xa0.\n_START_SECTION_\nDesenvolupament\n_START_PARAGRAPH_\nEls poders del monarca per dirigir l\'Esgl\xc3\xa9sia van ser augmentant amb el temps. Aquests poders reals van ser: l\'enviament i selecci\xc3\xb3 dels missioners a Am\xc3\xa8rica (butlla Inter caetera, 1456), cobrament del delme (butlla Eximiae devotionis, 1501), facultat per fixar i modificar l\xc3\xadmits de les di\xc3\xb2cesis a Am\xc3\xa8rica (butlla Ullius fulcite praesidio, 1504) i facultat per vetar l\'elecci\xc3\xb3 d\'arquebisbats o bisbats, aix\xc3\xad com del dret de presentaci\xc3\xb3 (butlla Universalis ecclesiae, 1508). En 1539 l\'emperador Carles V del Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic va exigir que les peticions dels bisbes a la Santa Seu passin per la seva m\xc3\xa0, imposant la passada reial (passada r\xc3\xa8gia o regium exequatur) als documents pontificis per poder ser executats._NEWLINE_Es va expedir la Reial C\xc3\xa8dula de Patronat en \xc3\x8dndies (Reial Patronat Indi\xc3\xa0) que va consolidar la instituci\xc3\xb3. Hi quedava sota autoritzaci\xc3\xb3 reial la construcci\xc3\xb3 d\'esgl\xc3\xa9sies, catedrals, convents, hospitals, la concessi\xc3\xb3 de bisbats, arquebisbats, dignitats, beneficis i altres c\xc3\xa0rrecs eclesi\xc3\xa0stics. Els prelats havien de donar comptes al Rei dels seus actes. Per a la provisi\xc3\xb3 de curats el bisbe havia de convocar a concurs i dels candidats seleccionats, presentar dos a l\'autoritat civil perqu\xc3\xa8 aquesta decid\xc3\xads. A m\xc3\xa9s, es va obtenir la dispensa de la visita ad limina apostolorum dels bisbes a la Santa Seu; es va sotmetre la correspond\xc3\xa8ncia dels bisbes a la revisi\xc3\xb3 del Consell d\'\xc3\x8dndies; els concilis provincials havien de celebrar-se sota vigil\xc3\xa0ncia de virreis i presidents de les audi\xc3\xa8ncies reials; per erigir convents o cases religioses havia d\'enviar-se informe al Rei sobre fundacions, hisendes i nombre de religiosos en regi\xc3\xb3 i esperar el benepl\xc3\xa0cit reial; cap superior regular podria exercir el seu ofici sense obtenir l\'autoritzaci\xc3\xb3 reial; es va ordenar vigil\xc3\xa0ncia a la vida conventual, castigant als eclesi\xc3\xa0stics que no complien amb els seus deures. La Reial Audi\xc3\xa8ncia es constitueix en tribunal per, en primera inst\xc3\xa0ncia, dirimir conflictes eclesi\xc3\xa0stics. Finalment, a alguns ordes religiosos com els Franciscans, se\'ls va imposar la figura del vicari apost\xc3\xb2lic per a Am\xc3\xa8rica, que limitava el poder del superior general._NEWLINE_El patronat reial va permetre que l\'Esgl\xc3\xa9sia Cat\xc3\xb2lica compt\xc3\xa9s amb nombrosos missioners, dispos\xc3\xa9s dels recursos econ\xc3\xb2mics i financers necessaris i, sobretot, facilit\xc3\xa9s la seva mobilitzaci\xc3\xb3 i distribuci\xc3\xb3. No obstant aix\xc3\xb2, va tenir tamb\xc3\xa9 altres conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies menys favorables a la perspectiva papal, com la submissi\xc3\xb3 de l\'Esgl\xc3\xa9sia al poder reial, l\'a\xc3\xafllament de Roma i la relaxaci\xc3\xb3 de la disciplina eclesi\xc3\xa0stica i religiosa en afeblir-se l\'autoritat dels bisbes i superiors religiosos._NEWLINE_Institucions com l\'encomienda i debats com el dels justos t\xc3\xadtols deixen clara quin era la veritable import\xc3\xa0ncia de la justificaci\xc3\xb3 religiosa pel domini colonial. El control de la Monarquia Hisp\xc3\xa0nica sobre l\'Esgl\xc3\xa9sia, no nom\xc3\xa9s a Am\xc3\xa8rica, sin\xc3\xb3 a la Pen\xc3\xadnsula (presentaci\xc3\xb3 de bisbes, butlla de Croada, control sobre els ordes militars i la inquisici\xc3\xb3) provocava enveges en altres monarquies europees que no s\xc3\xb3n alienes a moviments com la Reforma o, en la Fran\xc3\xa7a cat\xc3\xb2lica, el gal\xc2\xb7licanisme o regalisme; als quals la Contrareforma papal va respondre, entre altres moviments, amb la instituci\xc3\xb3 de Propaganda Fide (1622).\n_START_SECTION_\nSegle XVIII\n_START_PARAGRAPH_\nAl segle\xc2\xa0xviii, amb Espanya i les \xc3\x8dndies sota la dinastia dels Borb\xc3\xb3, es van estendre les idees regalistes afegides a la mateixa tradici\xc3\xb3 regalista espanyola (Chumacero i Pimentel, al segle XVII, Macanaz en la primera meitat del segle\xc2\xa0xviii). En 1735 la Junta del Reial Patronat que tenia a Gaspar de Molina y Oviedo com a president va proclamar que els reis d\'Espanya tenien dret al patronat universal que implicava l\'assumpci\xc3\xb3 de tots els beneficis del regne. Sobre aquestes bases, en el context de les interminables discussions pel Concordat de 1753, els conflictes fronterers hispano-portuguesos sobre el territori de Misiones i l\'expulsi\xc3\xb3 de la Companyia de Jes\xc3\xbas (1767); es va desenvolupar entre els juristes espanyols una tend\xc3\xa8ncia a expressar el control reial sobre l\'Esgl\xc3\xa9sia mitjan\xc3\xa7ant noves formulacions doctrinals, que implicaven que tant el Patronat com la submissi\xc3\xb3 de l\'Esgl\xc3\xa9sia a l\'Estat no derivaven d\'una concessi\xc3\xb3 de la Santa Seu, sin\xc3\xb3 que era la resultant d\'un dret inherent a la sobirania dels reis. El concordat va confirmar aquesta idea encara quan es va reservar 52 beneficis.\n_START_SECTION_\nEdat Contempor\xc3\xa0nia\n_START_PARAGRAPH_\nEl nou concordat, signat en 1851 va mantenir el patronat universal que va romandre com a dret de la Corona espanyola fins a l\'adveniment de la Segona Rep\xc3\xbablica Espanyola (1931)._NEWLINE_Aquesta doctrina, mantinguda a Espanya, va ser invocada tamb\xc3\xa9 per les recentment formades rep\xc3\xbabliques americanes despr\xc3\xa9s de les guerres d\'independ\xc3\xa8ncia hispanoamericanes (1808-1821). Els nous estats americans volien mantenir el dret de patronat, en considerar-se com a continuadors de les obligacions hist\xc3\xb2riques i legals de la corona espanyola, sobre l\'Esgl\xc3\xa9sia cat\xc3\xb2lica dins dels seus territoris. El patronat reial es va mantenir fins a la separaci\xc3\xb3 entre l\'Esgl\xc3\xa9sia i l\'Estat al comen\xc3\xa7ament del segle\xc2\xa0xx.'