b"\n_START_ARTICLE_\nRafael Casanova i Comes\n_START_SECTION_\nUn fadristern de Moi\xc3\xa0 a Barcelona\n_START_PARAGRAPH_\nEra un dels onze fills de Rafael Casanova i Sol\xc3\xa0 (1625-1682), propietari rural de Moi\xc3\xa0, i de Maria Comes i Sors (\xe2\x80\xa01684), de Lli\xc3\xa7\xc3\xa0 d'Amunt. En el moment del seu naixement els Casanova gaudien d'una s\xc3\xb2lida posici\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica basada en l'explotaci\xc3\xb3 de les seves terres i el comer\xc3\xa7 del gra i la llana que subministraven a la potent ind\xc3\xbastria t\xc3\xa8xtil de la sotsvegueria del Moian\xc3\xa8s. La fam\xc3\xadlia tenia una llarga tradici\xc3\xb3 de participaci\xc3\xb3 en els assumptes p\xc3\xbablics: son pare va ser cap del sometent del Moian\xc3\xa8s (1650), conseller de la poblaci\xc3\xb3 (1652), sotsveguer del Moian\xc3\xa8s (1659) i batlle de la vila._NEWLINE_Reservada l'her\xc3\xa8ncia de les terres familiars al seu germ\xc3\xa0 gran \xe2\x80\x94i hereu del llinatge\xe2\x80\x94 Francesc Casanova, el fadristern Rafael emigr\xc3\xa0 de ben jove a Barcelona on estudi\xc3\xa0 dret a l'Estudi General de la capital; el 1678, tenint uns 18 anys, ja havia assolit la dignitat de doctor en dret. El 1682 mor\xc3\xad el seu pare i el 1684 la seva mare. Tres anys despr\xc3\xa9s, el 1687, el seu germ\xc3\xa0 gran Francesc fou nomenat ciutad\xc3\xa0 honrat de Barcelona car la vila de Moi\xc3\xa0 tenia la dignitat de \xc2\xabcarrer i bra\xc3\xa7 de Barcelona\xc2\xbb, \xc3\xa7o \xc3\xa9s, els moianesos gaudien de les mateixes franqueses que els barcelonins i estaven sota la jurisdicci\xc3\xb3 dels consellers de Barcelona. _NEWLINE_El 1696, cap als 36 anys i amb una carrera consolidada, va contraure matrimoni amb la pubilla barcelonina Maria Bosch i Barba, filla de Pau Bosch i de Maria Barba. Els Bosch eren un llinatge d'adroguers de Barcelona que comptava amb importants propietats a Sant Boi de Llobregat. Maria Bosch havia quedat v\xc3\xaddua del doctor en medicina Josep Campllonch i Puig, amb qui havia tingut un fill anomenat tamb\xc3\xa9 Josep. _NEWLINE_Als cap\xc3\xadtols matrimonials s'estipul\xc3\xa0 que Rafael Casanova \xc2\xabentrava de pubill\xc2\xbb a la casa dels Bosch en tal manera que no obtindria la possessi\xc3\xb3 del patrimoni dels Bosch sin\xc3\xb3 que nom\xc3\xa9s n'esdevindria administrador temporal durant la minoria d'edat dels fills que nasquessis del matrimoni, que per via femenina n'esdevindrien els hereus. D'aquesta manera Rafael Casanova, el jove fadristern que havia emigrat de Moi\xc3\xa0, consolidava econ\xc3\xb2micament la seva ascendent posici\xc3\xb3 a Barcelona, mentre que els Bosch obtenien un gendre per a gestionar el seu patrimoni. _NEWLINE_Pau Bosch determin\xc3\xa0 en 2.750 lliures el dot de la seva filla afegint-hi 2.500 lliures m\xc3\xa9s pels fills que nasquessin del nou matrimoni, imports que la fam\xc3\xadlia Campllonch tenia en possessi\xc3\xb3 i que havia de retornar, per b\xc3\xa9 que nom\xc3\xa9s en retornaren 759 lliures. El matrimoni pass\xc3\xa0 a viure a la casa on residia Rafael Casanova de lloguer, al carrer dels Banys Nous n\xc2\xba16 tal com descobr\xc3\xad l'historiador Albert Garcia Espuche, en una casa desapareguda on actualment s'al\xc3\xa7a un edifici de nova construcci\xc3\xb3 i on el 2014 \xe2\x80\x94durant els actes del Tricentenari del 1714\xe2\x80\x94 s'hi bast\xc3\xad una placa commemorativa. Rafael Casanova i Maria Bosch tingueren quatre fills: el primer fou Francesc, que mor\xc3\xad el 1710, dos bessons Pau i Teresa que van morir el 1704 acabats de n\xc3\xa9ixer, i el fill mitj\xc3\xa0 Rafael Casanova Bosch, nascut el 1701 i que fou l'\xc3\xbanic que arrib\xc3\xa0 a l'edat adulta i que esdevingu\xc3\xa9 l'hereu del patrimoni Bosch.\n_START_SECTION_\nCatalunya continua la guerra en solitari\n_START_PARAGRAPH_\nVeient l'evacuaci\xc3\xb3 general de les tropes aliades, els diputats de la Generalitat de Catalunya de 1710-1713 i el conseller en Cap de Barcelona de 1712-1713 Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3 es resignaren a acceptar la realitat dels fets preparant les disposicions per rendir la submissi\xc3\xb3 a Felip V. Per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s de m\xc3\xbaltiples pressions una facci\xc3\xb3 radical de l'aristocr\xc3\xa0cia catalana va for\xc3\xa7ar els diputats de la Generalitat a convocar pel 30 de juny la Junta General de Bra\xc3\xa7os, assenyalant que nom\xc3\xa9s aquesta instituci\xc3\xb3 podia dictaminar si Catalunya havia de sotmetre's a Felip V o, en cas contrari, havia d'organitzar-se per continuar la guerra per si sola en defensa de les seves Constitucions. Foren congregats els tres Bra\xc3\xa7os \xe2\x80\x94tres estaments\xe2\x80\x94, que es reuniren per separat. Rafael Casanova, com a ciutad\xc3\xa0, form\xc3\xa0 part de les reunions del bra\xc3\xa7 reial, mentre que en el bra\xc3\xa7 militar \xe2\x80\x94estament dels arist\xc3\xb2crates\xe2\x80\x94 els vots es dividiren entre els partidaris de la submissi\xc3\xb3 i els partidaris de la guerra, tot i que aquests darrers estaven dividits en dues faccions: moderats i radicals. Despr\xc3\xa9s de diverses discussions finalment el 6 de juliol de 1713 els Bra\xc3\xa7os resolgueren declarar la continuaci\xc3\xb3 de la guerra, fent p\xc3\xbablica la proclamaci\xc3\xb3 el 9 de juliol de 1713._NEWLINE_Sense rei, ni virrei, la Junta General de Bra\xc3\xa7os de Catalunya va quedar prorrogada per sis mesos delegant la seva sobirania en una junta deliberativa de govern, la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb, que havia d'aconsellar els diputats de la Generalitat de Catalunya en els qui residia, en darrera inst\xc3\xa0ncia, el poder executiu. La \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb estava formada per 12 membres escollits per cadascun dels tres bra\xc3\xa7os pel que, conseq\xc3\xbcentment, els radicals hi obtingueren la majoria. Havent marxat les tropes aliades, tot seguit es public\xc3\xa0 el ban per reclutar efectius pel nou ex\xc3\xa8rcit, essent nomenat per general comandant Antonio de Villarroel i Pel\xc3\xa1ez que, tot i que no era catal\xc3\xa0, fou triat pel fet d'haver nascut a Barcelona. Despr\xc3\xa9s de publicar la \xc2\xabheroica resoluci\xc3\xb3\xc2\xbb, com l'anomenaven els radicals, diversos ciutadans de Barcelona abandonaren la capital en desacord amb la declaraci\xc3\xb3 de guerra; no nom\xc3\xa9s es tractava dels pocs partidaris de Felip V que havien resistit fins llavors a Barcelona, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 i majorit\xc3\xa0riament d'austriacistes que consideraven que declarar la guerra contra Felip V i contra Fran\xc3\xa7a era \xc2\xabuna inhumana i b\xc3\xa0rbara resoluci\xc3\xb3\xc2\xbb i que l'\xc3\xbanic que els radicals aconseguirien seria enfonsar Catalunya en la m\xc3\xa9s absoluta devastaci\xc3\xb3. Entre els que abandonaven Barcelona hi havia Josep Campllonch i Bosch, el fill que la seva difunta muller havia tingut del seu primer matrimoni, qui al\xc2\xb7leg\xc3\xa0 que la seva \xc3\xa0via Maria Puig era d'edat avan\xc3\xa7ada i patia moltes xacres, ra\xc3\xb3 per la qual no podria resistir una situaci\xc3\xb3 de setge militar, per\xc3\xb2 que aquesta nom\xc3\xa9s accedia a fer-ho si el seu n\xc3\xa9t l'acompanyava \xc2\xabper no tenir altra persona de qui se pogu\xc3\xa9s prometrer la assist\xc3\xa8ncia\xc2\xbb. Finalment el 25 de juliol de 1713 les tropes borb\xc3\xb2niques sota el comandament del duc de P\xc3\xb3poli arribaren davant les muralles de Barcelona. P\xc3\xb3poli sol\xc2\xb7licit\xc3\xa0 que la ciutat prest\xc3\xa9s obedi\xc3\xa8ncia a Felip V, per\xc3\xb2 la sol\xc2\xb7licitud fou rebutjada el mateix dia. Davant la impossibilitat de prendre Barcelona a l'assalt P\xc3\xb3poli segu\xc3\xad l'estrat\xc3\xa8gia que des de feia segles s'havia seguit en els setges als quals s'havia sotm\xc3\xa8s a Barcelona, bloquejant-la per terra i centrant el millor de les seves tropes en la conquesta de la fortalesa de Montju\xc3\xafc des de la qual, una vegada presa, podrien obligar a la rendici\xc3\xb3 de la ciutat.\n_START_SECTION_\nDivisi\xc3\xb3 entre moderats i radicals\n_START_PARAGRAPH_\nEn la festivitat de Santa Maria Magdalena \xe2\x80\x9422 de juliol\xe2\x80\x94 de 1713 es proced\xc3\xad a la tradicional renovaci\xc3\xb3 dels 6 diputats de la Generalitat pel trienni 1713-1716, del que van resultar sortejats, despr\xc3\xa9s de diverses ren\xc3\xbancies, denegacions i vots nuls, 6 addictes a la facci\xc3\xb3 radical: els eclesi\xc3\xa0stics Josep de Vilamala i Diego d'Olzina, els arist\xc3\xb2crates Antoni de Berenguer i Francesc de Perpiny\xc3\xa0, i els ciutadans Antoni Grases, i Tom\xc3\xa0s Antich. Paral\xc2\xb7lelament diversos dels que havien abandonat Barcelona, tant botiflers com austriacistes, van comen\xc3\xa7ar a reunir-se a Matar\xc3\xb3 des d'on comen\xc3\xa7aren una campanya de propaganda intentant desacreditar la facci\xc3\xb3 radical. Per\xc3\xb2 l'oposici\xc3\xb3 als radicals no s'organitzava nom\xc3\xa9s fora de les muralles de Barcelona. A l'interior de la ciutat van comen\xc3\xa7ar a desfermar-se les tensions contra el conseller en Cap de Barcelona de  1712-1713, Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3, declarat partidari de la submissi\xc3\xb3 negociada amb Felip V. Aquest havia continuat en el c\xc3\xa0rrec i feia tot el possible per evitar que els disbarats dels radicals afectessin els civils; deman\xc3\xa0 a Villarroel que orden\xc3\xa9s als miquelets sortir fora de Barcelona, va aconseguir evitar diverses execucions \xe2\x80\x94entre elles la d'un familiar del noble Francesc de Castellv\xc3\xad\xe2\x80\x94, i va restablir l'ordre p\xc3\xbablic. A m\xc3\xa9s, al\xc2\xb7legant que la ciutat estava sotmesa a un bloqueig militar, el conseller en Cap Manuel Flix va formar la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb \xe2\x80\x94d'\xc3\xa0mbit municipal\xe2\x80\x94 des de la qual bloquejava els excessos de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb i dels nous diputats de la Generalitat, esperant que per fi tot acab\xc3\xa9s en una negociaci\xc3\xb3 amb el menor vessament de sang. Els radicals de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb, farts de les maniobres i l'obstruccionisme del conseller en Cap de Barcelona Manuel Flix li presentaren una protesta formal (llegiu document \xc3\xadntegre) i les dissensions arribaren a tal extrem que el general comandant Villarroel va denunciar que \xc2\xabl'atac m\xc3\xa9s fort [..] no ens pot fer mai tant de mal com la disparitat de consells, desuni\xc3\xb3 de voluntats, malintroducci\xc3\xb3n de disc\xc3\xb2rdies de les Juntes i mal m\xc3\xa8tode de governar-se\xc2\xbb._NEWLINE_Sense poder controlar el poder municipal de Barcelona els radicals de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb centraren la seva atenci\xc3\xb3 fora de les muralles. El mes d'agost la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb va abanderar el llan\xc3\xa7ament d'una expedici\xc3\xb3 que, sota el comandament del general Rafael Nebot i el nou diputat militar de la Generalitat, enllac\xc3\xa9s amb les fortaleses resistents i reclut\xc3\xa9s tropes de voluntaris. Per\xc3\xb2 l'expedici\xc3\xb3 del diputat militar va resultar en un complet desastre; el frac\xc3\xa0s de la campanya va enfonsar en el descr\xc3\xa8dit a la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb i va deixar en crisi als nous diputats de la Generalitat. En aquest context el conseller en Cap de Barcelona Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3 va intentar una operaci\xc3\xb3 per for\xc3\xa7ar una sortida negociada al conflicte de com\xc3\xba acord amb l'ambaixador catal\xc3\xa0 a Londres, el marqu\xc3\xa8s de Vilallonga Pau Ignasi Dalmases. Aquest, totalment desenganyat dels brit\xc3\xa0nics, havia aconsellat als Tres Comuns de Catalunya que negociessin amb Felip V i, fins i tot, el seu propi pare va ser dels que va abandonar Barcelona per refugiar-se en Matar\xc3\xb3. Davant el rumb que estaven prenent els esdeveniments l'ambaixador Dalmases, aprofitant els seus bons contactes a les corts de Madrid i de Par\xc3\xads, comptant amb el suport del conseller en Cap de Barcelona Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3, i conven\xc3\xa7ut que \xc2\xabquedant esclaus els catalans i arru\xc3\xafnada Catalunya, haurem amb les nostres desgr\xc3\xa0cies i ru\xc3\xafnes fabricat el benefici dels alemanys, anglesos, holandesos i portuguesos\xc2\xbb, va abandonar Londres amb la intenci\xc3\xb3 d'arribar a Par\xc3\xads on pretenia negociar amb Llu\xc3\xads XIV de Fran\xc3\xa7a la submissi\xc3\xb3 de Catalunya intentant salvar el m\xc3\xa0xim qu\xc3\xa8 es pogu\xc3\xa9s de les Constitucions catalanes i acabar amb aquell in\xc3\xbatil vessament de sang.\n_START_SECTION_\nEls radicals prenen el poder a Barcelona: Rafael Casanova, conseller en Cap\n_START_PARAGRAPH_\nLes dissensions entre els radicals de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb i el conseller en Cap Manuel Flix al capdavant de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb van generar una enorme tensi\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica a l'interior de Barcelona. Desacreditats pol\xc3\xadticament, sense ser reconeguts oficialment per part de Carles d'\xc3\x80ustria i sense capacitat militar ofensiva, els radicals estaven a un pas del frac\xc3\xa0s, mentre que a La Haia l'ambaixador Dalmases esperava l'\xc3\xbaltima autoritzaci\xc3\xb3 per anar a Par\xc3\xads a negociar la submissi\xc3\xb3 de Catalunya. El moment decisiu s'acostava doncs el desembre de 1713 expirava el mandat de sis mesos que s'havia concedit a la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb, moment en el qual havia de dissoldre's. En canvi una mica abans, a finals de novembre, finalitzava tamb\xc3\xa9 el mandat anual dels consellers de Barcelona de 1712-1713 encap\xc3\xa7alats per Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3._NEWLINE_Davant la proximitat de la data per renovar el consistori municipal el Consell dels 100 de Barcelona va acabar fallant salom\xc3\xb2nicament que, malgrat l'estat de guerra, s\xc3\xad que era procedent triar nous consellers de Barcelona per\xc3\xb2 que a canvi es mantindria la composici\xc3\xb3 de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb nomenada per Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3. Seguint el tradicional ritual marcat durant segles el 30 de novembre de 1713 es va realitzar el sorteig dels sis nous magistrats municipals pel per\xc3\xadode de 1713-1714, resultant Rafael Casanova extret per conseller en Cap de Barcelona, la m\xc3\xa0xima autoritat pol\xc3\xadtica i militar de la ciutat. El c\xc3\xa0rrec duia afegit el t\xc3\xadtol de governador militar de la pla\xc3\xa7a i coronel de la mil\xc3\xadcia gremial \xe2\x80\x94la Coronela de Barcelona\xe2\x80\x94, que era el component m\xc3\xa9s nombr\xc3\xb3s de la guarnici\xc3\xb3 i que tributava obedi\xc3\xa8ncia \xc3\xbanicament i personal al conseller a Cap. Escollit Rafel Casanova com a conseller en Cap, nom\xc3\xa9s 4 dies despr\xc3\xa9s \xe2\x80\x94el 3 de desembre\xe2\x80\x94, les tropes borb\xc3\xb2niques requisaren la seva casa pairal de Sant Boi de Llobregat, vila que ocupaven des de l'agost del 1713.   _NEWLINE_Historiadors com Salvador Sanpere i Miquel (1905) han especulat amb la possibilitat que l'extracci\xc3\xb3 de Rafael Casanova no fos, per a res, aleat\xc3\xb2ria sentenciant \xc2\xab!Sempre intel\xc2\xb7ligents i patri\xc3\xb2tiques les bosses insaculat\xc3\xb2ries!\xc2\xbb. Alternativament el seu bi\xc3\xb2graf Carles Serret i Bern\xc3\xbas assenyala que no hi ha prova documental que pugui demostrar de manera fefaent si va existir manipulaci\xc3\xb3, o no, en el sorteig; no obstant aix\xc3\xb2, apunta, cal tenir en consideraci\xc3\xb3 que Rafael Casanova era aleshores l'\xc3\xbanic, d'entre els possibles candidats, amb l'experi\xc3\xa8ncia d'haver governat la ciutat durant un setge militar, ja que durant el setge borb\xc3\xb2nic de Barcelona de 1706 havien governat Barcelona amb m\xc3\xa0 dura fins que, finalment, l'armada anglesa va apar\xc3\xa8ixer salvadora a l'horitz\xc3\xb3 provocant la fugida de Felip V i les seves tropes. Un altre dels avantatges de Rafael Casanova era que gaudia de bona ascend\xc3\xa8ncia amb l'emperador Carles d'\xc3\x80ustria, car es coneixien personalment arran del setge de 1706 i a m\xc3\xa9s havia tractat a la seva muller la reina Elisabet durant la celebraci\xc3\xb3 del matrimoni reial a Barcelona. _NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 el seu altre bi\xc3\xb2graf Ramon Tarter i Fonts coincideix que no hi ha prova documental que demostri si va existir manipulaci\xc3\xb3 o no en el sorteig, per\xc3\xb2 que s'ha de tenir present que Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3, el conseller en Cap que finalitzava el seu mandat, s'havia guanyat l'afecte dels barcelonins en avantposar la protecci\xc3\xb3 dels civils enfront dels deliris dels radicals. Per tant aquests necessitaven situar al capdavant de Barcelona un Ciutad\xc3\xa0 Honrat que gaud\xc3\xads de prestigi i de reputaci\xc3\xb3 entre la poblaci\xc3\xb3, i que alhora fos un pr\xc3\xb2cer capa\xc3\xa7 de governar-la fins, si era necessari, l'\xc3\xbaltima extremitat. De tot aix\xc3\xb2 Rafael Casanova n'havia donat mostres m\xc3\xa9s que suficients durant el setge de 1706 amb la qual cosa, conclou el seu bi\xc3\xb2graf, els radicals haurien acordat el seu nomenament sol\xc2\xb7licitant-li que accept\xc3\xa9s la responsabilitat de posar-se al capdavant del principal basti\xc3\xb3 de la guerra contra Felip V. Un altre indici de manipulaci\xc3\xb3 del sorteig seria, segons el bi\xc3\xb2graf, que pel c\xc3\xa0rrec de conseller segon \xe2\x80\x94el que tenia per responsabilitat proveir dels vitals subministraments a la ciutat\xe2\x80\x94 en va sortir escollit, precisament, el mercader Salvador Feliu de la Penya, el que m\xc3\xa9s capitals ja tenia compromesos amb la guerra i que al seu torn era tamb\xc3\xa9 membre de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb que estava a punt de dissoldre's; mentre que el nou conseller quart Francesc Anton Vidal era parent del conseller en Cap sortint Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3 i que el nou conseller quint Josep Llaurador i Satorre era precisament el cunyat de Ramon Frederic de Vilana-Perles, el primer ministre de Carles d'\xc3\x80ustria a Viena. _NEWLINE_El nou govern de Rafael Casanova va suposar un canvi total respecte a l'anterior de Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3. Si fins llavors Antonio de Villarroel havia gaudit de plena autonomia militar com general comandant de l\xe2\x80\x99ex\xc3\xa8rcit, i havia plantejat una estrat\xc3\xa8gia defensiva que buscava guanyar temps a l'espera d'una negociaci\xc3\xb3 amb el menor vessament de sang, el nou conseller en Cap Rafael Casanova li exig\xc3\xad que immediatament orden\xc3\xa9s llan\xc3\xa7ar atacs continus, cada nit, contra el cord\xc3\xb3 de bloqueig per desgastar les tropes borb\xc3\xb2niques, accedint-hi el general comandant. _NEWLINE_Al cap de pocs dies es va desfermar un nou conflicte per la supremacia militar; davant la negativa del governador de Montju\xc3\xafc a obeir les ordres del conseller en Cap de Barcelona al\xc2\xb7legant que ell, com a militar, nom\xc3\xa9s havia d'obeir al general comandant de l'ex\xc3\xa8rcit Villarroel, Rafael Casanova va ordenar que el coronel Pau Tohar, governador de la fortalesa, fos arrestat i empresonat, ordenant aix\xc3\xad mateix a tots els portals de la ciutat que no havien d'executar cap ordre militar que no hagu\xc3\xa9s expedit ell en persona. L'enfrontament entre el govern de Rafael Casanova i el general comandant militar Villarroel era ja total; finalment el Consell dels 100 reunit en plenari va fallar salom\xc3\xb2nicament resolent que, efectivament, Rafael Casanova era el governador de la pla\xc3\xa7a i armes de Barcelona, i tamb\xc3\xa9 de la fortalesa de Montju\xc3\xafc, m\xc3\xa9s s'acceptava que les atribucions de governador de Montju\xc3\xafc havien estat delegades en el general comandant, el qual havia de retre comptes davant el conseller en Cap Rafael Casanova.\n_START_SECTION_\nGener de 1714: Catalunya desperta\n_START_PARAGRAPH_\nEl seg\xc3\xbcent pas de Casanova fou posar en ordre al servei diplom\xc3\xa0tic i acabar amb l'operaci\xc3\xb3 de l'ambaixador Dalmases. El consistori municipal va informar els ambaixadors del canvi de govern, mentre que el mateix Rafael Casanova va escriure una dur\xc3\xadssima carta a l'ambaixador Dalmases retirant-li tota atribuci\xc3\xb3 diplom\xc3\xa0tica i advertint-lo que en quinze dies es present\xc3\xa9s a Barcelona per retre comptes del que havia obrat. L'ambaixador Dalmases, angoixat, no respondria fins al 2 de febrer demanant disculpes i rendint obedi\xc3\xa8ncia al nou conseller en Cap Rafael Casanova (llegiu la carta \xc3\xadntegra), per\xc3\xb2 no sense abans haver aconseguit que interced\xc3\xads per ell Ramon de Vilana Perlas, el primer ministre de Carles d'\xc3\x80ustria, qui li havia concedit nous poders en nom de Carles d'\xc3\x80ustria. _NEWLINE_Havent consolidat la seva supremacia pol\xc3\xadtica a Barcelona, avortat qualsevol temptativa diplom\xc3\xa0tica de negociar la submissi\xc3\xb3, i havent posat en ferm l'estat major de l'ex\xc3\xa8rcit, el govern de Casanova se centr\xc3\xa0 a passar a l'ofensiva. Per mar va organitzar l'esquadra mar\xc3\xadtima decretant les ordenances militars que havien de regir-la i nomenant per comandant suprem a Miquel Vaquer qui estava a les ordres, no de Villarroel, sin\xc3\xb3 dels consellers de Barcelona, i per terra va organitzar una altra expedici\xc3\xb3 al front exterior. Despr\xc3\xa9s del desastre de l'expedici\xc3\xb3 del diputat militar comandada pel general Nebot, Casanova va ordenar al marqu\xc3\xa8s del Poal que organitz\xc3\xa9s una nova expedici\xc3\xb3 amb l'objectiu de propagar la guerra per l'interior del pa\xc3\xads \xe2\x80\x94 \xc2\xabDespertar a Catalunya\xc2\xbb \xe2\x80\x94, establ\xc3\xads zones de resist\xc3\xa8ncia prenent com a quarter general la Fortalesa de Cardona, i hostilitz\xc3\xa9s les rutes que subministraven queviures a les tropes que bloquejaven Barcelona provocant aix\xc3\xad que aquestes haguessin de desviar efectius del cord\xc3\xb3 de bloqueig que asfixiava la ciutat. L'operaci\xc3\xb3 estava seriosament compromesa per la manca de cavalls per\xc3\xb2 result\xc3\xa0 un \xc3\xa8xit quan esclat\xc3\xa0 un aixecament general a principis de gener de 1714. El motiu de l'aixecament general va ser el cobrament de la quinzenada \xe2\x80\x94un impost de guerra\xe2\x80\x94 que havia ordenat l'intendent de l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic Jos\xc3\xa9 Pati\xc3\xb1o en rebre aquestes ordres del ministre Jean Orry de recaptar impostos a Catalunya fos com fos per tal d'evitar la imminent bancarrota que amena\xc3\xa7ava les arques de Felip V._NEWLINE_Que el rei decret\xc3\xa9s impostos a Catalunya suposava una grav\xc3\xadssima vulneraci\xc3\xb3 de les Constitucions catalanes, ja que aquestes consagraven que aquesta potestat nom\xc3\xa9s la podien exercir les Corts de Catalunya, no el rei. Davant l'evid\xc3\xa8ncia ser falsa la promesa que Felip V respectaria les seves constitucions la pagesia catalana va esclatar a Sant Mart\xc3\xad Sarroca i l'aixecament es propag\xc3\xa0 per tota la ruralia de l'interior: la crida al sometent al crit de \xc2\xabVia fora, lladres!\xc2\xbb fou seguida per multitud de viles generalitzant-se els assassinats a les petites guarnicions all\xc3\xad destacades i les emboscades contra els destacaments borb\xc3\xb2nics que protegien als recaptadors de l'impost. P\xc3\xb3poli va haver de retirar prop de 10.000 homes del bloqueig de Barcelona per sufocar l'aixecament i recuperar el control de Catalunya. Les not\xc3\xadcies de l'aixecament arribaren a l'interior de la ciutat el 14 de gener i els consellers de Barcelona  plantejaren el fer un atac contra el cord\xc3\xb3 borb\xc3\xb2nic. El 19 de gener Rafael Casanova es reun\xc3\xad amb el gremi de botiguers de tela i els expos\xc3\xa0 que moltes viles i llocs del Principat s'havien aixecat en armes contra els enemics per \xc2\xabsacudirse dels yugo en que estan y estam\xc2\xbb i que calia que \xc2\xabper nostra part els ajudem en quant se puga\xc2\xbb, per la qual cosa els demanava quants milicians podrien estar \xc2\xabequipatjats en armas\xc2\xbb per prestar ajuda; les reunions es feren amb tots els gremis que aportaven companyies a la Coronela de Barcelona. Finalment per\xc3\xb2 s'acord\xc3\xa0 de com\xc3\xba acord amb Villarroel que sortiria de la ciutat un destacament comandat per coronel de fusellers Ermengol Amill i que els milicians de la Coronela conservessin tots els seus efectius en la cust\xc3\xb2dia i defensa de Barcelona. Malgrat tot per\xc3\xb2 els destacaments borb\xc3\xb2nics \xe2\x80\x94despr\xc3\xa9s de deixar rere seu una corrua de viles en flames, masies saquejades i civils penjats\xe2\x80\x94, van aconseguir esclafar l'aixecament a l'interior del pa\xc3\xads. Aix\xc3\xb2 no obstant, la inseguretat a la rereguarda borb\xc3\xb2nica va continuar drenant efectius per assegurar el control de la Catalunya interior, fet que redu\xc3\xad cr\xc3\xadticament els efectius destinats al bloqueig de la capital aconseguint guanyar uns mesos m\xc3\xa9s de temps.\n_START_SECTION_\nFebrer del 1714: Confian\xc3\xa7a en la vict\xc3\xb2ria i enfrontament amb els mercaders\n_START_PARAGRAPH_\nPel febrer del 1714 la situaci\xc3\xb3 al front militar s'havia tornat cr\xc3\xadtica per Felip V. El seu ex\xc3\xa8rcit s'havia vist obligat a passar el dur hivern de 1713-1714 en improvisades barraques suportant fred i pluja davant de les muralles de Barcelona. El nerviosisme es va apoderar de la cort de Madrid on no s'entenia com transcorreguts set mesos el duc de P\xc3\xb3poli no havia aconseguit cap aven\xc3\xa7. El duc va respondre amb r\xc3\xa0bia als cortesans de Madrid recordant-los que durant tot l'hivern les seves tropes nom\xc3\xa9s havien menjat pa i ordi, que no havien cobrat des del mes de juny i que despr\xc3\xa9s de l'hivern presentaven un estat deplorable, molts vestits nom\xc3\xa9s amb parracs i sense sabates essent \xc2\xabuniversal la nuesa, en qu\xc3\xa8 es troba aix\xc3\xad la infanteria, com la cavalleria\xc2\xbb. Davant tal panorama les desercions borb\xc3\xb2niques estaven augmentant sent cada vegada m\xc3\xa9s els que intentaven escapar cap a l'interior de Barcelona amb el greu risc que el seu ex\xc3\xa8rcit acab\xc3\xa9s desintegrant en un \xc2\xabdesbandada general\xc2\xbb._NEWLINE_Paral\xc2\xb7lelament els dirigents de la resist\xc3\xa8ncia estaven euf\xc3\xb2rics sentint que tenien la vict\xc3\xb2ria a les seves mans. La Pau d'Utrecht havia postergat la soluci\xc3\xb3 del \xc2\xabCas dels catalans\xc2\xbb per a un tractat posterior, una \xc2\xabPau Universal\xc2\xbb en la que es fonamentava l'estrat\xc3\xa8gia dels dirigents radicals. El desembre de 1713 \xc3\x80ustria i Fran\xc3\xa7a ja havien iniciat les negociacions de pau a la ciutat de Rastatt, i un cop es firm\xc3\xa9s la pau les tropes franceses que ajudaven Felip V s'haurien de retirar del setge de Barcelona. Altrament per\xc3\xb2 entre els barcelonins el descontentament havia augmentat en haver-se deteriorat la qualitat del pa, haver-se multiplicat els preus i estendre's la carestia de pertrets, una situaci\xc3\xb3 que colpejava m\xc3\xa9s cruament els pobres, v\xc3\xaddues i orfes dels morts en combat. Finalment el conseller en Cap de Barcelona Rafael Casanova va acabar esclatant i va acusar al conseller segon Salvador Feliu de la Penya d'incompetent i a la resta de mercaders de la seva confian\xc3\xa7a d'haver format un monipodi per lucrar-se amb il\xc2\xb7l\xc3\xadcits guanys a costa de la ciutat. Rafael Casanova va ordenar fixar per decret els preus de tots els subministraments b\xc3\xa0sics i va destituir diversos dels homes de confian\xc3\xa7a de Feliu de la Penya. El seu coetani Francesc de Castellv\xc3\xad va descriure a Rafael Casanova de la seg\xc3\xbcent manera: \xc2\xabEra el conseller diligent en el servei, per\xc3\xb2 ardent en l'explicaci\xc3\xb3\xc2\xbb._NEWLINE_Els mercaders van protestar recordant que en cada comboi de subministraments posaven en joc tota la seva fortuna personal, que ells estaven alimentant tota una ciutat envoltada per terra i bloquejada per mar, i que tan arriscada empresa pol\xc3\xadtica es mantenia nom\xc3\xa9s gr\xc3\xa0cies als seus capitals. Aix\xc3\xb2 no va servir per aturar el decret i despr\xc3\xa9s de l'acusaci\xc3\xb3 de pretendre enriquir-se a costes de la ciutat els mercaders es van convertir en ac\xc3\xa8rrims detractors de Casanova. Aquests van contraatacar llan\xc3\xa7ant una campanya de difamaci\xc3\xb3 en contra seva fent c\xc3\xb3rrer la veu que havia posat a la seva dona fora de perill fora de Barcelona, i que els seus dos fills servien en l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic. Francesc de Castellv\xc3\xad va constatar que la mentida va ser repetida tantes vegades que ho haurien jurat com a cert fins a \xc2\xabdeu mil testimonis\xc2\xbb. Per\xc3\xb2 la veritat certa era que Casanova era vidu, que la seva dona havia mort nou anys enrere, i que el seu \xc3\xbanic fill de 13 anys servia de cadet voluntari amb les tropes del marqu\xc3\xa8s del Poal. L'enfrontament amb els mercaders va dividir la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb. Encara que Casanova comptava amb el suport de Manuel de Ferrer i Sitges i la resta de l'aristocr\xc3\xa0cia, la seva autoritat es fonamentava en la reputaci\xc3\xb3 aconseguida despr\xc3\xa9s del setge borb\xc3\xb2nic de 1706, per\xc3\xb2 difamat pels mercaders i davant el creixent descontentament social va haver de recolzar-se cada vegada m\xc3\xa9s en beats religiosos per refor\xc3\xa7ar la seva autoritat.\n_START_SECTION_\nMar\xc3\xa7 de 1714: Tractat de Rastatt i frac\xc3\xa0s de l'estrat\xc3\xa8gia dels radicals\n_START_PARAGRAPH_\nEntre tant les negociacions de pau a Rastatt havien quedat bloquejades perqu\xc3\xa8 el representant franc\xc3\xa8s va advertir als austr\xc3\xadacs de \xc2\xabla necessitat de desistir de les seves pretensions pel que mira a Catalunya\xc2\xbb. Acorralat davant el bloqueig de les negociacions si no deixava de banda el \xc2\xabCas dels catalans\xc2\xbb, finalment Carles d'\xc3\x80ustria va cedir i el 6 de mar\xc3\xa7 de 1714 es firm\xc3\xa0 el tractat de Rastatt. Fran\xc3\xa7a reconeixia a \xc3\x80ustria el domini sobre el Flandes espanyol i els regnes espanyols d'It\xc3\xa0lia, mentre que Fran\xc3\xa7a conservava Landau, Estrasburg i Als\xc3\xa0cia, per\xc3\xb2 lliurava a \xc3\x80ustria les ciutats de Brisach, Kehl i Friburg, i a Carles d'\xc3\x80ustria se li reconeixien els t\xc3\xadtols de monarca d'Espanya \xe2\x80\x94una mera concessi\xc3\xb3 formal\xe2\x80\x94, que no resolia en cap manera el \xc2\xabCas dels catalans\xc2\xbb. El 19 de mar\xc3\xa7 Llu\xc3\xads XIV va anunciar al seu n\xc3\xa9t Felip V que estaven a punt d'arribar a Barcelona 4 brigades d'enginyers francesos sota comandament de Dupuy-Vauban, i tamb\xc3\xa9 que havia ordenat la mobilitzaci\xc3\xb3 de 15 batallons d'infanteria m\xc3\xa9s per, si calia, iniciar un veritable setge militar contra Barcelona, encara que li confiava que \xc2\xabno crec que esperin a tal extrem, ni difereixin sotmetre's per m\xc3\xa9s temps, tan aviat s'assabentin de la conclusi\xc3\xb3 de l'\xc3\xbaltim tractat\xc2\xbb._NEWLINE_Signat el tractat, l'emperador es va veure en la tessitura d'haver d'informar els catalans. Ja el juny de 1713 l'emperador els havia dissuadit d'obstinar-se a prosseguir la guerra, per\xc3\xb2 les pressions del seu primer ministre Ramon de Vilana Perlas l'havien arrossegat a intentar ajudar-los. Ara, amb un tractat que no resolia en cap manera la seva situaci\xc3\xb3, els ho havia de notificar de manera prou ambigua com per no desacreditar-los ni menyscabar la seva autoritat si, pel seu compte, decidien continuar lluitant per si sols. Aix\xc3\xad, el 28 de mar\xc3\xa7 de 1714 i amb triplicades cartes, l'emperador i l'emperadriu informaren els Tres Comuns de Catalunya amb un prof\xc3\xbas llenguatge, el convenientment ambigu, que havien signat la pau amb Fran\xc3\xa7a. _NEWLINE_Per la seva banda Llu\xc3\xads XIV aconsell\xc3\xa0 al seu n\xc3\xa9t Felip V que procur\xc3\xa9s acabar amb la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 dels catalans per la via diplom\xc3\xa0tica oferint-los el manteniment, almenys, dels seus privilegis municipals. En canvi, si s'entestava en la seva derrota militar, li indicava que donada la incapacitat de l'ex\xc3\xa8rcit espanyol per rendir Barcelona, accediria a enviar-li l'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s que li demanava, per\xc3\xb2 que aquest estaria sota el comandament d'un general franc\xc3\xa8s, el duc de Berwick, de manera que la submissi\xc3\xb3 de Catalunya no esdevindria una obra d'Espanya sin\xc3\xb3 una gl\xc3\xb2ria per a Fran\xc3\xa7a. Donades les imposicions de Llu\xc3\xads XIV el ministre Jean Orry i el duc d'Osuna aconsellaren a Felip V oferir una negociaci\xc3\xb3 als catalans, i aquest inform\xc3\xa0 el duc de P\xc3\xb3poli que s'anava cap a una sortida negociada. Per preparar el terreny el duc de Populi va ordenar un furi\xc3\xb3s bombardeig sobre Barcelona per afeblir la moral dels defensors, mentre que a la cort de Madrid Felip V va donar plens poders al ministre Jean Orry per negociar amb els catalans.\n_START_SECTION_\nOcultaci\xc3\xb3 del Tractat de Rastatt a Barcelona\n_START_PARAGRAPH_\nLes cartes de Carles d'\xc3\x80ustria arribaren a Barcelona el 22 d'abril. Va ser llavors quan es va produir el que historiador Sanpere i Miquel va batejar com \xc2\xabL'Equ\xc3\xadvoc\xc2\xbb. Per a l'historiador els Tres Comuns de Catalunya no van saber \xe2\x80\x94o no van voler\xe2\x80\x94 entendre el que les cartes els deien. Els radicals, no disposant encara del text complet del tractat, van veure-hi la miraculosa culminaci\xc3\xb3 de la seva estrat\xc3\xa8gia: Fran\xc3\xa7a havia fet la pau amb l'emperador, a qui reconeixien amb els seus t\xc3\xadtols de monarca espanyol, i aquest no nom\xc3\xa9s aprovava tot el que ells havien obrat fins aleshores, sin\xc3\xb3 que a m\xc3\xa9s els reconeixia p\xc3\xbablicament com als seus \xc2\xabfidel\xc3\xadssims vassalls\xc2\xbb. Les paraules de Manuel de Ferrer i Sitges havien resultat prof\xc3\xa8tiques i en estar signada la pau amb Fran\xc3\xa7a, aquesta quedava obligada a retirar les tropes d'un territori de l'emperador, del seu \xc2\xabfidel\xc3\xadssim Principat de Catalunya\xc2\xbb. I ja sense les tropes franceses, al duc de P\xc3\xb3poli li resultaria del tot impossible mantenir un m\xc3\xadnim bloqueig contra Barcelona, de manera que des d'aquell prec\xc3\xads instant es consideraren alliberats. _NEWLINE_El conseller en Cap Rafael Casanova va ordenar que l'endem\xc3\xa0, festivitat de Sant Jordi \xe2\x80\x9423 d'abril de 1714\xe2\x80\x94 se celebressin grans oficis religiosos per tota la ciutat, els quals comptaren amb la concurr\xc3\xa8ncia massiva i joiosa del poble, mentre se celebr\xc3\xa0 un fastu\xc3\xb3s Tedeum a la catedral de Barcelona en llaor del Sant\xc3\xadssim Sagrament de l'Eucaristia i 1.000 misses per les \xc3\xa0nimes del purgatori com a acci\xc3\xb3 de gr\xc3\xa0cies per l'alliberament de la ciutat. Ara b\xc3\xa9, tot i haver-se lliurant als m\xc3\xa9s delirants mostres d'entusiasme l'historiador Sanpere i Miquel apunta, tamb\xc3\xa9, a una altra possible interpretaci\xc3\xb3 dels fets ocorreguts assenyalant que, ja des del 3 d'abril, el conseller en Cap Rafael Casanova, informat per l'espia que havia infiltrat al camp borb\xc3\xb2nic, sabia que l'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s continental s'estava mobilitzant per anar contra Barcelona, i que a m\xc3\xa9s, en carta enviada el 27 de mar\xc3\xa7 des de Frankfurt per l'ambaixador Dalmases, ja restitu\xc3\xaft en la seva comissi\xc3\xb3, certificava que al Tractat de Rastatt \xc2\xabno s'ha parlat ni convingut cap cosa ni de Barcelona ni de Catalunya\xc2\xbb. Per tant, es pregunta l'historiador, si la \xc2\xabJunta Superior Secreta\xc2\xbb i la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb es creien all\xc3\xb2 que p\xc3\xbablicament afirmaven creure's._NEWLINE_En qualsevol cas el 24 d'abril es va comissionar al coronel Sebasti\xc3\xa0 Dalmau, coneixedor de la llengua francesa, perqu\xc3\xa8 amb el pretext de donar l'enhorabona per la firma del tractat de pau entr\xc3\xa9s a parlamentar en el campament franc\xc3\xa8s. Durant la trobada fou informat que les tropes franceses, lluny de retirar-se, estaven esperant l'arribada de nous contingents \xc2\xabper fer la guerra contra una ciutat rebel al seu leg\xc3\xadtim rei\xc2\xbb. Per tant, conclou l'historiador, a partir del 25 d'abril tots els dirigents radicals \xe2\x80\x94el conseller en Cap Rafael Casanova, el governador de Catalunya marqu\xc3\xa8s de Torrellas i el seu lloctinent Francesc de Sayol, el conseller segon Feliu de la Penya amb tots els mercaders de la Llotja de Barcelona, els arist\xc3\xb2crates comte de Claramunt, comte de Rodony\xc3\xa0, marqu\xc3\xa8s de Sant Mart\xc3\xad i Manuel de Ferrer i Sitges, els diputats de la Generalitat Francesc de Perpiny\xc3\xa0, Josep de Vilamala i Tom\xc3\xa0s Antic, l'obstinat protector del Bra\xc3\xa7 Militar de Catalunya el comte Joan de Lanuza i el marqu\xc3\xa8s de Barber\xc3\xa0\xe2\x80\x94, tots, van tenir en aquell moment la certesa que havien estat abandonats a la seva sort. I entre tant el poble barcelon\xc3\xad continuava celebrant euf\xc3\xb2ric el seu alliberament. I perqu\xc3\xa8 a ning\xc3\xba li qued\xc3\xa9s el menor dubte l'endem\xc3\xa0, 26 d'abril, la \xc2\xabJunta Superior Secreta\xc2\xbb va ordenar a l'impressor Rafael Figuer\xc3\xb3 que publiqu\xc3\xa9s un n\xc3\xbamero especial de la Gazeta de Barcelona anunciant la bona nova que havien portat les cartes imperials i que, a m\xc3\xa9s, imprim\xc3\xads c\xc3\xb2pies d'aquestes perqu\xc3\xa8 fossin repartides i convenientment interpretades des dels p\xc3\xbalpits de les esgl\xc3\xa9sies i les tavernes de tota la ciutat. No obstant aix\xc3\xb2, ocult en el seu domicili a l'interior de Barcelona, un partidari de Felip V no va dubtar a anotar en el seu diari personal l'engany i la manipulaci\xc3\xb3: \xc2\xabArribaren d'It\xc3\xa0lia cartes que, a la veritat, servien del major desengany per\xc3\xb2 es va publicar molt al contrari, i els que es preaven de majors estadistes no deien altra cosa sin\xc3\xb3 que tot anava b\xc3\xa9 i que convenia el secret\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nAbril de 1714: rebuig a l'oferta de negociaci\xc3\xb3 borb\xc3\xb2nica\n_START_PARAGRAPH_\nEl ministre Jean Orry va arribar a Barcelona el 28 d'abril. Nom\xc3\xa9s arribar va ser informat de la trobada esdevinguda tres dies abans amb el coronel Dalmau i va sol\xc2\xb7licitar una nova trobada. El coronel Dalmau va accedir-hi i el 29 d'abril va ser convidat a dinar al costat del tinent general marqu\xc3\xa8s de Guerchy i 20 oficials francesos. Despr\xc3\xa9s de dinar va apar\xc3\xa8ixer com d'improv\xc3\xads el ministre Jean Orry qui va portar al coronel Dalmau a una reuni\xc3\xb3 en privat. All\xc3\xa0 li va exposar quina era la seva missi\xc3\xb3 i els seus poders per entrar en tractat, prometent-li que si negociaven podien esperar avantatges, per\xc3\xb2 que si persistien en la seva obstinaci\xc3\xb3, va advertir, disposaven de 50.000 bombes que arrasarien la ciutat. El coronel Dalmau li va respondre que llan\xc3\xa7ant bombes contra el poble no debilitarien al govern sin\xc3\xb3 que tot el contrari enaltiria m\xc3\xa9s els \xc3\xa0nims al seu favor i despr\xc3\xa9s informar-lo que no disposava de cap poder per negociar es compromet\xc3\xa9 a comunicar-ho a la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb. Orry va donar de termini fins al dia 7 de maig, per\xc3\xadode durant el qual hi hauria una treva t\xc3\xa0cita, per\xc3\xb2 que si no hi havia cap resposta s'entendria per rebutjada._NEWLINE_El coronel Dalmau tonr\xc3\xa0 a la ciutat i va informar la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb que van aprovar la seva conducta per\xc3\xb2, tot i les inst\xc3\xa0ncies del mateix coronel per a fer-ho, van rebutjar donar cap resposta a la proposici\xc3\xb3 borb\xc3\xb2nica. Transcorreguts tres dies sense resposta Jean Orry comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a impacientar-se. El 2 de maig va instar el marqu\xc3\xa8s de Guerchy que sol\xc2\xb7licit\xc3\xa9s la pres\xc3\xa8ncia del coronel Dalmau; aquest es present\xc3\xa0 i Orry li va oferir la concessi\xc3\xb3 d'alguns privilegis si accedien a la submissi\xc3\xb3. Dalmau va respondre que mai no renunciarien volunt\xc3\xa0riament a les constitucions. Les converses es reprengueren el 4 de maig amb el mateix infructu\xc3\xb3s resultat; ja sense esperances, el ministre Orry li va recordar que el termini per sotmetre's expirava en tres dies, per\xc3\xb2 aquell mateix 4 de maig va escriure a Felip V informant del frac\xc3\xa0s de les negociacions i de la necessitat que vingu\xc3\xa9s l'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s per sotmetre a Barcelona mitjan\xc3\xa7ant un setge militar._NEWLINE_El cert \xc3\xa9s que ja des del 29 d'abril la \xc2\xabJunta Superior Secreta\xc2\xbb havia descartat completament la negociaci\xc3\xb3. Les cartes imperials havien augmentat la moral del poble creient que la guerra estava guanyada; amb aquesta propaganda els radicals van aconseguir, per segona vegada, fer fracassar una operaci\xc3\xb3 per trobar una sortida negociada al conflicte. Tot el contrari, s'orden\xc3\xa0 al Vicari General Josep Rif\xc3\xb2s que form\xc3\xa9s una \xc2\xabJunta de Te\xc3\xb2legs\xc2\xbb perqu\xc3\xa8 ratifiqu\xc3\xa9s moralment la seva determinaci\xc3\xb3 de portar a Barcelona fins a l'\xc3\xbaltim sacrifici si era necessari. Els prelats van inquirir als capellans de les parr\xc3\xb2quies perqu\xc3\xa8, mitjan\xc3\xa7ant els confessionaris, escatissin quin era l'estat d'\xc3\xa0nim del poble i la seva fe en la causa. El 9 de maig la \xc2\xabJunta de Te\xc3\xb2legs\xc2\xbb va convocar els presidents dels Tres Comuns de Catalunya i els exposaren que, atenent al dret natural, la seva era una \xc2\xabGuerra justa\xc2\xbb i que segons es desprenia de les investigacions dels confessionaris el poble estava disposat a lluitar fins a l'\xc3\xbaltim extrem en defensa d'una causa que creien emparada per D\xc3\xa9u.\n_START_SECTION_\nMaig de 1714: \xc2\xabLluitar fins a la darrera gota de sang\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s que el Tractat de Rastatt no hagu\xc3\xa9s resolt el Cas dels catalans l'estrat\xc3\xa8gia preconitzada per Manuel de Ferrer i Sitges havia quedat frustrada. Llan\xc3\xa7ant-se al buit, els dirigents pol\xc3\xadtics radicals \xe2\x80\x94el consistori de consellers al capdavant de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb de Barcelona, els diputats de la Generalitat i els membres del Bra\xc3\xa7 militar\xe2\x80\x94 tancaren files aconseguint el suport dels eclesi\xc3\xa0stics en la determinaci\xc3\xb3 de lluitar \xc2\xabfins a l'\xc3\xbaltima gota de sang en defensa de la C. i C. Magestat de l'Emperador i Rei nostre Senyor (que D\xc3\xa9u guardi) i del fidel\xc3\xadssim Principat de Catalunya\xc2\xbb. Per\xc3\xb2 els calia assegurar-se tamb\xc3\xa9 el darrer basti\xc3\xb3 de poder \xe2\x80\x94i el m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcil d'aconseguir\xe2\x80\x94, el dels militars. I m\xc3\xa9s concretament el del general comandant Villarroel, qui ja havia advertit quan assum\xc3\xad el comandament que nom\xc3\xa9s dirigiria la defensa com a militar professional i mentre tingu\xc3\xa9s tropes suficients per a mantenir-la. Per aconseguir l'adhesi\xc3\xb3 dels militar el 16 de maig de 1714 la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb va convocar a consell de guerra a tots oficials majors de l'ex\xc3\xa8rcit perqu\xc3\xa8 votessin la resoluci\xc3\xb3 de lluitar \xc2\xabfins a la darrera gota de sang en defensa de la C. i C. Magestat de l'Emperador i Rei nostre Senyor (que D\xc3\xa9u guardi) i del fidel\xc3\xadssim Principat de Catalunya\xc2\xbb. Aquesta votaci\xc3\xb3 va exhaurir la paci\xc3\xa8ncia d'Antonio de Villarroel._NEWLINE_En el seu sentir militar i jer\xc3\xa0rquic va exposar als consellers el seu cansament per tantes reunions, tantes juntes, tantes votacions, dict\xc3\xa0mens, resolucions, i tantes confer\xc3\xa8ncies, ja que al \xc2\xabReial servei no convenia tan gran pluralitat de dict\xc3\xa0mens\xc2\xbb. Els expos\xc3\xa0 que deplorava haguessin rebutjat la negociaci\xc3\xb3 que els havien ofert els borb\xc3\xb2nics i que haguessin consultat, abans, a una \xc2\xabJunta de Te\xc3\xb2legs\xc2\xbb que al general comandant de l'ex\xc3\xa8rcit \xe2\x80\x94a ell\xe2\x80\x94. I per si no n'hi havia prou el fet de convocar a consell de guerra als seus oficials inferiors era una potestat que nom\xc3\xa9s corresponia al general comandant de l'ex\xc3\xa8rcit \xe2\x80\x94a ell\xe2\x80\x94, car encara que no hagu\xc3\xa9s rebut la patent oficial de Carles d'\xc3\x80ustria, el seu primer ministre Ramon de Vilana Perlas el reconeixia com a tal en les seves cartes, de manera que els seus oficials inferiors res no votarien, havent-se de limitar a obeir all\xc3\xb2 que ell orden\xc3\xa9s com a comandant militar suprem._NEWLINE_Davant l'oposici\xc3\xb3 de Villarroel la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb va sol\xc2\xb7licitar la mediaci\xc3\xb3 de Joan Francesc de Verneda perqu\xc3\xa8 fes valer el seu paper com a comissionat de Carles d'\xc3\x80ustria a Barcelona; aquest aconsegu\xc3\xad de conv\xc3\xa8ncer Villarroel perqu\xc3\xa8 acced\xc3\xads al consell de guerra i aquest tingu\xc3\xa9 lloc a les 7 del mat\xc3\xad del 19 de maig al sal\xc3\xb3 del Consell dels 100 Un cop congregats els oficials militars el consistori de consellers els demanaren votar la proposici\xc3\xb3 \xc2\xabque la defensa ha de ser efectiva i inalterable fins a la darrera gota de sang en tots els habitants d'aquesta pla\xc3\xa7a\xc2\xbb a la que tots els oficials militars votaren favorablement. Finalment, per encoratjar tots els austriacistes castellans, aragonesos i valencians que es trobaven refugiats a Barcelona, la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb va publicar el 20 de maig una resoluci\xc3\xb3 en qu\xc3\xa8 s'apel\xc2\xb7lava a \xc2\xabnaturals i estrangers\xc2\xbb a lluitar contra el \xc2\xabdomini desp\xc3\xb2tic\xc2\xbb fins a aconseguir \xc2\xaballiberar tota la Monarquia d'Espanya\xc2\xbb. Per\xc3\xb2 malgrat la propaganda no van poder evitar que a partir d'aquell dia comenc\xc3\xa9s un reguitzell de desercions cada vegada m\xc3\xa9s significatives entre els militars professionals com la del cap dels enginyers Francesc de Santa Cruz, la del coronel Gonz\xc3\xa1lez de las Heras, o la del general d'infanteria Bartolom\xc3\xa9 de Ortega. Tres dies despr\xc3\xa9s, el 23 de maig, el duc de P\xc3\xb2puli va ordenar que s'inici\xc3\xa9s el gran bombardeig que durant tot el mes de juny, dia i nit, va matxucar Barcelona fins a deixar un ter\xc3\xa7 de la ciutat en runes.\n_START_SECTION_\nArribada de l'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s: principi de la fi\n_START_PARAGRAPH_\nFinalment el 6 de juliol de 1714, despr\xc3\xa9s d'onze mesos d'infructu\xc3\xb3s bloqueig, el duc de P\xc3\xb3poli fou destitu\xc3\xaft. Fou substitu\xc3\xaft pel mariscal de Fran\xc3\xa7a duc de Berwick, que portava 10 batallons de veterans francesos foguejats en les batalles de Ramillies, Malplaquet, i Denain, i que venien a sumar-se als 5 batallons arribats el 26 de juny m\xc3\xa9s el cos expedicionari franc\xc3\xa8s que sota el comandament del marqu\xc3\xa8s de Guerchy havia contribu\xc3\xaft des del juliol del 1713 al bloqueig de la ciutat. Berwick va descartar completament l'estrat\xc3\xa8gia que fins llavors havia seguit el duc de P\xc3\xb3poli respecte a Montju\xc3\xafc i va centrar la seva atenci\xc3\xb3 a l'altre costat de la ciutat, davant la muralla de Llevant, on el terreny pantan\xc3\xb3s facilitava l'excavaci\xc3\xb3. Va ordenar obrir la Trinxera d'Atac la nit del 12 al 13 de juliol emprant a centenars de treballadors for\xc3\xa7ats: era la primera paral\xc2\xb7lela; el compte enrere havia comen\xc3\xa7at._NEWLINE_Durant tot el mes de juliol les trinxeres borb\xc3\xb2niques s'anaren acostant fins a les muralles de Barcelona; aleshores, pressionat per la cort de Madrid davant el perill que suposava la imminent mort de la reina Anna d'Anglaterra \xe2\x80\x94l'1 d'agost havia quedat sense parla\xe2\x80\x94, el mariscal duc de Berwick va ordenar l'assalt final contra Barcelona pel 12 d'agost. Entrada ja la foscor de la nit els minadors borb\xc3\xb2nics feren esclatar els explosius situats en la mina constru\xc3\xafda sota el baluard del Portal Nou, baluard que va saltar pels aires quedant pr\xc3\xa0cticament en ru\xc3\xafnes; passats uns instants de confusi\xc3\xb3 les tropes borb\xc3\xb2niques es llan\xc3\xa7aren a l'assalt. Al mateix temps assaltaren el baluard de Sant Clara, que les tropes borb\xc3\xb2niques arribaren a conquerir. Veient la posici\xc3\xb3 perduda durant l'endem\xc3\xa0, 13 d'agost, les tropes catalanes es llan\xc3\xa7aren al contraatac, per\xc3\xb2 tot fou in\xc3\xbatil. Finalment el general comandant Villarroel orden\xc3\xa0 un nou atac el 14 d'agost que aconsegu\xc3\xad, finalment, expulsar les tropes borb\xc3\xb2niques de la ciutat.\n_START_SECTION_\nAcariciant el miracle: \xc2\xabsuspendre les hostilitats i proposar un ajustament\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nMentrestant el miracle diplom\xc3\xa0tic que esperaven els dirigents de Barcelona succe\xc3\xad: el 12 d'agost, mentre a la ciutat es lluitava contra l'assalt general borb\xc3\xb2nic, a Londres la reina Ana de Gran Bretanya havia mort. A partir de llavors els esdeveniments es van precipitar i l'endem\xc3\xa0 13 d'agost es va fer c\xc3\xa0rrec del govern un consell de reg\xc3\xa8ncia format majorit\xc3\xa0riament per membres del partit tory, en espera del nou rei brit\xc3\xa0nic d'origen alemany, i aliat de la Casa d'\xc3\x80ustria, Jordi I de Gran Bretanya. Aquell mateix dia 13 d'agost l'ambaixador catal\xc3\xa0 a Londres Dalmases va lliurar desesperat una representaci\xc3\xb3 al secretari de la reg\xc3\xa8ncia Joseph Addison implorant-li que urgentment es reprengu\xc3\xa9s la defensa del \xc2\xabCas dels catalans\xc2\xbb._NEWLINE_El 14 d'agost, mentre a Barcelona el duc de Berwick llan\xc3\xa7ava les seves \xc3\xbaltimes tropes a la desesperada contra el baluard de Santa Clara, a Londres el secretari d'estat Henry Bolingbroke \xe2\x80\x94a punt d'\xc3\xa9sser cessat al poder\xe2\x80\x94, escrivia per carta al primer ministre del Regne de Fran\xc3\xa7a Jean-Baptiste Colbert de Torcy les directrius del nou govern brit\xc3\xa0nic i el dret que assistia a la Gran Bretanya \xe2\x80\x94malgrat l'article 13 \xc2\xba del Tractat d'Utrecht\xe2\x80\x94 a intervenir militarment en favor dels drets dels catalans. Aix\xc3\xad mateix l'alertava que \xc2\xabseria de pitjor conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia del que s'imaginen les Corts de Fran\xc3\xa7a i Espanya si es persisteix en prendre la ciutat i subjugar aquest poble\xc2\xbb; finalitzava la missiva comminant a aturar el setge \xc2\xabimmediata i positivament per salvar Barcelona, suspendre les hostilitats i proposar un ajustament\xc2\xbb._NEWLINE_Llu\xc3\xads XIV de Fran\xc3\xa7a va respondre a les pressions de la reg\xc3\xa8ncia brit\xc3\xa0nica afirmant que els catalans eren un \xc2\xabpoble ferotge i dif\xc3\xadcil de governar\xc2\xbb, que havien abusat dels seus privilegis en detriment del poder del rei, at\xc3\xa8s el qual no podien restablir els seus privilegis, i conclo\xc3\xafa c\xc3\xadnicament afirmant que eren els mateixos catalans els culpables que els ataquessin at\xc3\xa8s que havien rebutjat tots els oferiments de negociaci\xc3\xb3. Exposada la situaci\xc3\xb3 Llu\xc3\xads XIV va amena\xc3\xa7ar el consell de reg\xc3\xa8ncia de donar suport al candidat alternatiu al tron brit\xc3\xa0nic, Jacob Estuard, fet que podria acabar provocant una guerra civil dins la mateixa Gran Bretanya entre jacobites i hanoverians. Davant l'amena\xc3\xa7a el consell de reg\xc3\xa8ncia tory es va espantar i va adduir que no estava capacitat per prendre decisions de tan greus conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies que poguessin provocar la guerra amb Fran\xc3\xa7a i una guerra civil a Gran Bretanya, amb la que van impedir qualsevol acci\xc3\xb3 militar a favor dels catalans fins que el nou rei Jordi I de la Gran Bretanya hagu\xc3\xa9s estat coronat a Londres i form\xc3\xa9s un nou govern.\n_START_SECTION_\nAgonia final de Barcelona: \xc2\xabDoneu-nos pa, doneu-nos pa\xc2\xa0!\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nEl 15 d'agost, just despr\xc3\xa9s de derrotar l'assalt general borb\xc3\xb2nic, va comen\xc3\xa7ar la gran fam a la ciutat. A Barcelona ja no hi quedaven aliments. Tal com ho va veure amb els seus ulls el capit\xc3\xa0 Francesc de Castellv\xc3\xad: \xc2\xabEls extrems de fam que varen patir els barcelonins no hi ha ploma que els pugui referir amb individualitat\xc2\xbb. El 20 d'agost el conseller en Cap i president de la Junta 9a de Guerra Rafael Casanova va convocar en ple a la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb perqu\xc3\xa8 els 8 membres de la Junta de Provisions expliquessin el que estava succeint amb el menjar. Aquests explicaren que la manca d'aliments es devia al fet que el darrer comboi havia estat capturat pels borb\xc3\xb2nics perqu\xc3\xa8 s'havia endarrerit esperant el vaixell Sant Francesc de Paula, on hi havia les mercaderies comprades per Feliu de la Penya. Despr\xc3\xa9s del desastre els mercaders encap\xc3\xa7alats per Feliu de la Penya que formaven la Junta 8a de Provisions havien prom\xc3\xa8s que la ciutat tindria subministraments per aguantar durant dos mesos fins a mitjans de setembre, moment en qu\xc3\xa8 armarien un altre comboi. Per\xc3\xb2 la realitat era que a mitjans d'agost ja no quedava menjar i l'\xc3\xbanic que la Junta de Provisions estava subministrant a la poblaci\xc3\xb3 era un pa fet amb faves podrides que havien quedat al fons dels magatzems municipals. Casanova va tornar a esclatar en c\xc3\xb2lera acusant novament a Feliu de la Penya d'incompetent, d'haver primat els seus interessos particulars davant dels de la ciutat, i que el dany que havia provocat  a la defensa era catastr\xc3\xb2fic._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d'agres acusacions, recriminacions i justificacions, al final de la reuni\xc3\xb3 Rafael Casanova va informar a tots els membres de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb del pla ideat pel primer ministre de Carles d'\xc3\x80ustria Ramon de Vilana Perlas, que consistia en el fet que els brit\xc3\xa0nics ocupessin militarment Barcelona for\xc3\xa7ant aix\xc3\xad un armistici. Al seu entendre, donada la prec\xc3\xa0ria situaci\xc3\xb3 de les defenses i l'avan\xc3\xa7at estat de l'atac borb\xc3\xb2nic, nom\xc3\xa9s podrien evitar la derrota si les tropes brit\xc3\xa0niques s'interposaven per impedir l'assalt final borb\xc3\xb2nic. Despr\xc3\xa9s de la crispada reuni\xc3\xb3 van comen\xc3\xa7ar a c\xc3\xb3rrer rumors per la ciutat que acusaven falsament als membres de la Junta de Provisions d'estar acaparant i ocultant menjar. Feliu de la Penya i els seus mercaders, espantats, van fer c\xc3\xb3rrer el rumor que Casanova pretenia entregar la ciutat als anglesos. Mentrestant la fam feia efecte en els defensors i les desercions feien insostenible la defensa per moments. L'endem\xc3\xa0 21 d'agost el conseller en Cap Rafael Casanova va decretar que ning\xc3\xba estava autoritzat a sortir fora del contorn de les muralles de la ciutat, i a partir de llavors el Casanova va comen\xc3\xa7ar a rondar cada nit per la primera l\xc3\xadnia per animar els combatents amb la seva pres\xc3\xa8ncia mentre que el general Villarroel ho feia pels matins. Poc despr\xc3\xa9s, i per suplir les ja incomptables desercions, Rafael Casanova va decretar que els \xc2\xabBatallons de Barri\xc2\xbb, unitats civils formades per ferits, dones, nens i ancians que servien de for\xc3\xa7a de treball i desenrunament, quedaven a agregats a les unitats de combat de la Coronela de Barcelona.\n_START_SECTION_\nVillarroel pressiona per capitular\n_START_PARAGRAPH_\nEl mat\xc3\xad del 26 d'agost va esclatar el primer mot\xc3\xad quan un grup de soldats i milicians de la Coronela de Barcelona assaltaren els forns de la ciutat exigint que se'ls lliur\xc3\xa9s pa en condicions. Informat Feliu de la Penya del mot\xc3\xad, aquest va ordenar que se'ls lliur\xc3\xa9s pa i tamb\xc3\xa9 una raci\xc3\xb3 extra a tots els milicians que es trobessin en els seus llocs. La nit del 29 d'agost va esclatar un segon mot\xc3\xad. En saber-se que tres petites embarcacions havien arribat al port amb provisions s'hi form\xc3\xa0 un tumult de barcelonins \xc3\xa0vids per aconseguir alguna cosa per menjar. La Junta de Provisions va enviar gu\xc3\xa0rdies per evitar que els carregaments fossin assaltats i es va convocar d'urg\xc3\xa8ncia a la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb. Aquesta va resoldre doblar la protecci\xc3\xb3 dels forns \xe2\x80\x94per evitar que fossin assaltats\xe2\x80\x94, i protegir la casa de Feliu de la Penya i els mercaders de la Junta de Provisions, tot i que com va detallar el capit\xc3\xa0 Castellv\xc3\xad \xc2\xabno va evitar el continu clam de la gent demanant pa pels seus diners, i es va t\xc3\xa9mer, amb ra\xc3\xb3, que el poble, no podent sofrir la fam, es llanc\xc3\xa9s enfurismat contra els subjectes de la Junta de Provisions, la majoria dels quals ja no tenia domicili segur\xc2\xbb._NEWLINE_La nit del 31 d'agost a l'1 de setembre, mentre el general comandant Antonio de Villarroel dormia a la seva resid\xc3\xa8ncia, les tropes borb\xc3\xb2niques van llan\xc3\xa7ar una simulaci\xc3\xb3 d'assalt general. Poc despr\xc3\xa9s tots els campanars repicaven embogits i la ciutat sencera es va despertar mobilitzant-se per a la lluita final. Per\xc3\xb2 en realitat tot havia resultat ser una operaci\xc3\xb3 d'engany per crispar encara m\xc3\xa9s els nervis dels assetjats i exacerbar la desesperaci\xc3\xb3 del poble. Despr\xc3\xa9s d'incorporar-se al seu lloc i confirmar que s'havia tractat d'una falsa alarma Villarroel va ordenar a tots els generals i coronels que a les tres de la tarda es presentessin a la seva resid\xc3\xa8ncia on tindria lloc un important consell de guerra. Arribada l'hora Villarroel els va manifestar que atenent a criteris estrictament militars \xe2\x80\x94i no pol\xc3\xadtics\xe2\x80\x94, atesa la disposici\xc3\xb3 de les tropes borb\xc3\xb2niques, l'estat de les set bretxes obertes a la muralla, la precarietat de les defenses i les poques tropes disponibles, l'escassetat de p\xc3\xb3lvora, municions, queviures i la fam que patia el poble, Barcelona es trobava en estat de capitular. Tots els generals i coronels coincidiren que la situaci\xc3\xb3 militar de Barcelona era la de capitular, per\xc3\xb2 li recordaren que havien fet un jurament pol\xc3\xadtic als Tres Comuns de Catalunya de lluitar \xc2\xabfins a l'\xc3\xbaltima gota de sang en defensa de la C. i C. Magestat de l'Emperador i Rei nostre Senyor (que D\xc3\xa9u guardi) i del fidel\xc3\xadssim Principat de Catalunya\xc2\xbb. Davant el frac\xc3\xa0s del consell de guerra Villarroel va acabar per demanar-los que posessin el seu vot per escrit i que mantinguessin en secret all\xc3\xb2 que havia proposat. Per\xc3\xb2 aquella mateixa tarda la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb va tenir-ne sencera not\xc3\xadcia i el protector del Bra\xc3\xa7 militar de Catalunya es va presentar a la resid\xc3\xa8ncia de Villarroel exigint-li explicacions per la seva proposta de rendici\xc3\xb3; aquest li va respondre que l'endem\xc3\xa0 al mat\xc3\xad exposaria la seva posici\xc3\xb3 davant \xc2\xabJunta Superior i Secreta\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nVillarroel, Ferrer i Tohar aconsegueixen for\xc3\xa7ar la capitulaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nCap a les dues del migdia, estant el conseller en Cap Rafael Casanova ingressat al col\xc2\xb7legi de la Merc\xc3\xa8 i el tinent mariscal Antoni de Villarroel sent at\xc3\xa8s de les seves ferides a la seva resid\xc3\xa8ncia, els membres de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb es van reunir amb diversos oficials militars per analitzar la situaci\xc3\xb3 dels combats. En aquest interval els va arribar la not\xc3\xadcia que l'assalt borb\xc3\xb2nic s'havia aturat en els tres sectors d'atac. La ra\xc3\xb3 era que el coronel Pau Tohar \xe2\x80\x94al\xc2\xb7legant estar seguint ordres directes del ferit tinent mariscal Villarroel\xe2\x80\x94, havia demanat negociar una capitulaci\xc3\xb3 i Berwick havia concedit una suspensi\xc3\xb3 d'armes fins a les cinc. Estupefactes i desconcertats, els supervivents de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb van resoldre que \xe2\x80\x94novament\xe2\x80\x94 havien de ser els Tres Comuns de Catalunya els que un\xc3\xa0nimement responguessin a la situaci\xc3\xb3. Es va convocar als diputats de la Generalitat i als membres del Bra\xc3\xa7 militar que encara seguien en peu perqu\xc3\xa8 es reunissin al Portal de Sant Antoni._NEWLINE_Un cop reunits el coronel Juan Francisco Ferrer els va exposar la determinaci\xc3\xb3 del tinent mariscal Villarroel: calia negociar una capitulaci\xc3\xb3 abans de l'arribada de la nit, o en cas contrari s'exposava a la ciutat a la total devastaci\xc3\xb3. Els membres m\xc3\xa9s radicals dels Tres Comuns de Catalunya insistien que havien de continuar lluitant mentre quedessin homes, per\xc3\xb2 d'altres volien acabar ja amb aquella carnisseria in\xc3\xbatil. A les tres de la tarda redactaren un ban de consens convocant novament a la gent a la lluita. Per\xc3\xb2 les discussions entre els membres dels Tres Comuns continuaren i el perg\xc3\xb2 mai no arrib\xc3\xa0 a ser llegit pels carrers de Barcelona; la seva mera exist\xc3\xa8ncia, contingut i redactors no foren descoberts fins a finals del segle XIX, quan es trob\xc3\xa0 a Viena el manuscrit d'un dels presents en aquella reuni\xc3\xb3: Francesc de Castellv\xc3\xad i Obando. _NEWLINE_Passades les cinc de la tarda, i davant la inexist\xc3\xa8ncia de resposta, el mariscal duc de Berwick va anunciar que ampliava unilateralment la suspensi\xc3\xb3 d'armes fins a la mitjanit de l'11 de setembre. Els Tres Comuns nomenaren al vescomte d'Oliver i al membre de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb Mari\xc3\xa0 Duran i Mora per negociar la rendici\xc3\xb3 a canvi d'exigir la conservaci\xc3\xb3 de les Constitucions de Catalunya i de Mallorca. A les sis de la tarda marxaren al camp borb\xc3\xb2nic acompanyats pel coronel Juan Francisco Ferrer en representaci\xc3\xb3 de Villarroel, i de Mart\xc3\xadn de Zubir\xc3\xada en les funcions de traductor. Tornaren a la una de la matinada del 12 de setembre informant que Berwick no acceptava la conservaci\xc3\xb3 dels furs de Catalunya i de Mallorca, que nom\xc3\xa9s oferia respectar la vida i la llibertat dels assetjats, i que ampliava la suspensi\xc3\xb3 d'armes fins al migdia del 12 de setembre. Finalment a les vuit del mat\xc3\xad del dia 12 de setembre, tot i la fan\xc3\xa0tica obstinaci\xc3\xb3 del diputat de la Generalitat de Catalunya Francesc de Perpiny\xc3\xa0 per no accedir mai a cap capitulaci\xc3\xb3, per fi la majoria resolgu\xc3\xa9 que donada la manca de gent i la fam extrema que assolava a la ciutat havien d'acceptar all\xc3\xb2 que els oferia Berwick, pactant-se la capitulaci\xc3\xb3 a les tres de la tarda del dia 12 de setembre de 1714. Aquella mateixa tarda el tinent coronel Josep de Peguera i el capit\xc3\xa0 Francesc de Castellv\xc3\xad i Obando anaren a visitar el ferit conseller en Cap Rafael Casanova al col\xc2\xb7legi de la Merc\xc3\xa8, on li exposaren que Berwick nom\xc3\xa9s havia concedit la vida i la llibertat dels defensors, per\xc3\xb2 res de mantenir les Constitucions de Catalunya. L'historiador Joaqu\xc3\xadn Guerrero de la Universitat Aut\xc3\xb2noma de Madrid conclou que \xc2\xabSi hagu\xc3\xa9s tirat endavant la proposta de Casanova, i Berwick l'hagu\xc3\xa9s adm\xc3\xa8s \xe2\x80\x93cosa que \xc3\xa9s dubtosa\xe2\x80\x93 hauria pogut canviar la hist\xc3\xb2ria perqu\xc3\xa8 potser hauria donat temps a fer que les ordres de Jordi I d'auxiliar els catalans haguessin pogut tenir efecte. Anglaterra tenia una flota poderosa a Ma\xc3\xb3 a la qual s'havien enviat instruccions des de Londres en aquest sentit, amb anterioritat al 6 de setembre, per\xc3\xb2 que no van arribar a temps\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nDel 1725 fins a la seva mort\n_START_PARAGRAPH_\nDurant l'octubre del 1725 s'anaren retornar els b\xc3\xa9ns confiscats als 1.100 \xc2\xabjefes y caudillos de la rebeli\xc3\xb3n\xc2\xbb. Els b\xc3\xa9ns de Rafael Casanova que havien estat confiscat des del 3 de desembre de 1713 \xe2\x80\x944 dies despr\xc3\xa9s d'\xc3\xa9sser escollit conseller en Cap de Barcelona\xe2\x80\x94 li foren retornats el 31 d'octubre de 1725. Recuperada la casa de Sant Boi de Llobregat, Casanova es neg\xc3\xa0 a deixar que continu\xc3\xa9s servint per a l'allotjament de tropes borb\xc3\xb2niques, mantenint conflicte obert amb l'alcalde botifler de la vila. Els problemes continuaren l'any seg\xc3\xbcent quan el 3 de juliol de 1726 Josep Campllonch reobr\xc3\xad el plet per la lleg\xc3\xadtima de l'her\xc3\xa8ncia que l'enfrontava al fill de Rafael Casanova des del 1709. El mes seg\xc3\xbcent, l'agost del 1726, es reuniren novament Rafael Casanova, Salvador Feliu de la Penya, Francesc Anton Vidal i Josep Llaurador i Satorre a inst\xc3\xa0ncies d'Amador Dalmau, qui els deman\xc3\xa0 que confirmessin en acta notarial el pr\xc3\xa9stec de 10.000 lliures que durant el setge de 1714 havia fet a la ciutat de Barcelona a fi d'intentar recuperar-lo. Al mateix temps Francesc de Castellv\xc3\xad i Obando, que tamb\xc3\xa9 havia recuperat els seus b\xc3\xa9ns, marx\xc3\xa0 cap a Viena. Francesc de Castellv\xc3\xad, que com la majoria dels catalans que havien lluitat en la defensa de Barcelona havia continuat visquent a Catalunya, havia estat redactant una monumental hist\xc3\xb2ria de la guerra anomenada Narraciones Hist\xc3\xb3ricas. Per acabar-la marx\xc3\xa0 a Viena per recollir-hi el testimoni directe d'aquells que s'havien quedat vivint a \xc3\x80ustria i no havien retornat, mentre el seu germanastre \xe2\x80\x94Josep Castellv\xc3\xad i Ferran\xe2\x80\x94 era ascendit per les autoritats borb\xc3\xb2niques a tinent de corregidor i posteriorment arribaria a ser nomenat alcalde major de Montblanc. _NEWLINE_El 1728, des de Viena estant, Castellv\xc3\xad envi\xc3\xa0 carta a Rafael Casanova i Comes on li demanava m\xc3\xa9s detalls sobre el setge de Barcelona i l'informava d'un text publicat a l'exili que difamava l'actuaci\xc3\xb3 dels consellers de Barcelona. El text anomenat \xc2\xabTeatro de desdichas, gemidos y lagrimas de Espa\xc3\xb1a\xc2\xbb \xe2\x80\x94obra d'un religi\xc3\xb3s austriacista castell\xc3\xa0\xe2\x80\x94 sostenia que Villarroel havia estat l'aut\xc3\xa8ntic heroi del setge de Barcelona, que els consellers de Barcelona havien amagat els queviures per afeblir els poble i que deman\xc3\xa9s la rendici\xc3\xb3, que Barcelona podria haver resistit \xc2\xabmuchos meses mas\xc2\xbb, que Villarroel volia continuar la defensa de la ciutat, per\xc3\xb2 que els conseller de Barcelona hi estaven en contra i volien rendir-se, principalment perqu\xc3\xa8 un dels consellers \xe2\x80\x94sense esmentar-ne el nom\xe2\x80\x94 tenia el seu fill empresonat per les tropes borb\xc3\xb2niques, ra\xc3\xb3 per la qual informava a Berwick de \xc2\xablo que se obraba dentro de la plaza\xc2\xbb. Davant l'oposici\xc3\xb3 de Villarroel a rendir-se, la nit del 10 a l'11 de setembre els consellers haurien ordenat retirar les tropes de les muralles \xc2\xabdexando las brechas desamparadas, para que avanzase el Enemigo\xc2\xbb i facilitar aix\xc3\xad l'atac borb\xc3\xb2nic. _NEWLINE_Casanova respongu\xc3\xa9 per carta el 9 d'abril de 1728 recordant que la manca de queviures que assol\xc3\xa0 la ciutat a mitjans d'agost de 1714 fou causada perqu\xc3\xa8 el gran comboi de Mallorca, organitzat pels mercaders de la \xc2\xabJunta de provisions\xc2\xbb el mes de juliol de 1714, fou capturat pels borb\xc3\xb2nics perqu\xc3\xa8 s'endarrer\xc3\xad esperant la nau que portava les mercaderies comprades pel conseller segon Salvador Feliu de la Penya. Aix\xc3\xad mateix li indic\xc3\xa0 que l'\xc3\xbanic que havia rebut carta de Berwick mitjan\xc3\xa7ant un intermediari de Matar\xc3\xb3 era conseller segon Salvador Feliu de la Penya, per\xc3\xb2 que aquest va exposar davant tota la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb el contingut de la carta en la qual intentaven conv\xc3\xa8ncer-los perqu\xc3\xa8 es rendissin. Que desconeixia si algun fill de Salvador Feliu de la Penya havia estat pres pels borb\xc3\xb2nics a Vilassar, per\xc3\xb2 que malgrat que no sentia el menor afecte per ell, i que despr\xc3\xa9s de la guerra \xc2\xabno he volgut tenir ni tracte ni comunicaci\xc3\xb3 amb el sobredit\xc2\xbb, no tenia el menor dubte que malgrat els seus errors, i les seves profundes desavinences personals, Salvador Feliu de la Penya i els seus mercaders havien obrat el millor que bonament pogueren per salvar Barcelona i que \xc2\xabno faltaren a les seves obligacions\xc2\xbb. _NEWLINE_Aix\xc3\xad mateix refut\xc3\xa0 les falsedats sobre els fets militars del setge de Barcelona, i la conducta de Villarroel, que era qui m\xc3\xa9s havia insistit i pressionat perqu\xc3\xa8 Barcelona negoci\xc3\xa9s una capitulaci\xc3\xb3 \xe2\x80\x94seguint les indicacions que li enviava Carles d'\xc3\x80ustria des de Viena\xe2\x80\x94, fets que qualsevol dels militars que s'havien exiliat a Viena \xe2\x80\x94on Castellv\xc3\xad estava\xe2\x80\x94, li podia confirmar amb encara m\xc3\xa9s detalls. Li demanava excuses per no ser tot el prec\xc3\xads que voldria, que recordava dates i quantitats de tropes de mem\xc3\xb2ria, perqu\xc3\xa8 els seus criats li havien cremat les seves notes personals despr\xc3\xa9s de la caiguda de la ciutat, per\xc3\xb2 que tota la documentaci\xc3\xb3 oficial \xe2\x80\x94decrets, edictes, bans, dietaris i actes\xe2\x80\x94, estaven anotats als registres del Consell de Cent, al llibre de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb i al llibre de deliberacions dels consellers de 1713 i 1714. I finalitzava dient \xc2\xabper\xc3\xb2 com tota la ciutat sap aquestes veritats, ja no vull saber m\xc3\xa9s d'hist\xc3\xb2ries passades, ni posar en dubte novament la meva conducta\xc2\xbb, reconeixent que era un home trencat i amargat \xc2\xab\xc3\xbanicament desitjo estar a casa meva amb quietud, desenganyat del m\xc3\xb3n, i acabar els meus tristos dies amb quietud\xc2\xbb._NEWLINE_Dos anys despr\xc3\xa9s, el 1730, el seu fill Rafael Casanova i Bosch sign\xc3\xa0 cap\xc3\xadtols matrimonials amb Clara Vinyals de la Torre i Bra\xc3\xa7\xc3\xb3, filla del difunt advocat i col\xc2\xb7laborador Manel Vinyals de la Torre i Esquerrer, a la casa del notari Josep Francesc Fontana. En aquest document Rafael Casanova f\xc3\xa9u donaci\xc3\xb3 al seu fill de tots els seus b\xc3\xa9ns presents i futurs. Per\xc3\xb2 els problemes per Casanova continuaren a finals d'any car el fiscal inst\xc3\xa0 un plet contra Rafael Casanova davant el tribunal de la Intend\xc3\xa8ncia General de Catalunya exigint-li que havia de pagar les rendes endarrerides procedents dels b\xc3\xa9ns de Sant Boi de Llobregat entre el 3 de desembre de 1713 i 31 d'octubre de 1725 \xe2\x80\x94anys en qu\xc3\xa8 aquests b\xc3\xa9ns havien estat confiscats per la Hisenda Reial\xe2\x80\x94. Al seu torn el 1733 Josep Campllonch presenta al\xc2\xb7legaci\xc3\xb3 per la lleg\xc3\xadtima de 3.000 lliures de l'her\xc3\xa8ncia del seu avi Pau Bosch, un plet que s'havia iniciat el 1709, demanant tots els interessos de demora acumulats des del 1709 fins al 1733. _NEWLINE_El 1734, amb uns 74 anys, Rafael Casanova deix\xc3\xa0 d'exercir com a advocat de la comunitat de preveres de Moi\xc3\xa0, comunitat per a la qual havia treballat des de l'inici de la seva professi\xc3\xb3. Aquell any esclat\xc3\xa0 la Guerra de Successi\xc3\xb3 Polonesa (1734-1738) que obr\xc3\xad una crisi internacional durant la qual torn\xc3\xa0 a plantejar-se el \xc2\xabCas dels catalans\xc2\xbb. El 1736 es publicaren diverses obres com Record de l'Alian\xc3\xa7a en la qual es denunciaven els compromisos incomplerts pels brit\xc3\xa0nics, La veu precursora de la veritat en la qual es propugnava la formaci\xc3\xb3 d'una gran alian\xc3\xa7a antiborb\xc3\xb2nica, o Via fora els adormits que defensava el retorn a la Monarquia dels \xc3\x80ustries i, si no era possible, que els brit\xc3\xa0nics imposessin una \xc2\xabrep\xc3\xbablica lliure del Principat\xc2\xbb. El text m\xc3\xa9s important d'aquest \xc2\xabaustriacisme persistent\xc2\xbb, com el va anomenar l'historiador i economista catal\xc3\xa0 Ernest Lluch, fou Malaltia cr\xc3\xb2nica i perillosa dels regnes d'Espanya i d'\xc3\x8dndies (1741) de l'aragon\xc3\xa8s Juan Amor de Soria, que defensava un austriacisme renovat que propugnava un model per a Espanya proper al de la Monarquia Constitucional per oposici\xc3\xb3 a la centralista i uniformista Monarquia Absoluta Borb\xc3\xb2nica._NEWLINE_El 1737 Casanova deix\xc3\xa0 de viure a Barcelona traslladant la seva resid\xc3\xa8ncia a Sant Boi de Llobregat. El 1742 F\xc3\xa8lix Campllonch, fill de Josep Campllonch, encara present\xc3\xa0 inst\xc3\xa0ncia de suplicaci\xc3\xb3 per la lleg\xc3\xadtima del seu rebesavi Pau Bosch. L'any seg\xc3\xbcent, el 2 de maig de 1743, Rafael Casanova i Comes mor\xc3\xad a Sant Boi de Llobregat. En el registre de b\xc3\xa9ns aixecat pel seu fill, que qued\xc3\xa0 registrat en els protocols del notari Josep Francesc Fontana, s'inventari\xc3\xa0 que nom\xc3\xa9s tenia en propietat uns pocs mobles i una biblioteca formada per 528 llibres. Fou enterrat l'endem\xc3\xa0, 3 de maig de 1743, a l'esgl\xc3\xa9sia parroquial de Sant Baldiri de Llobregat. Per\xc3\xb2 Rafael Casanova, sense fam\xc3\xadlia directa a Sant Boi de Llobregat, no fou soterrat al sepulcre de la fam\xc3\xadlia de la seva muller \xe2\x80\x94els Bosch\xe2\x80\x94, sin\xc3\xb3 al vas sepulcral del doctor Josep Mart\xc3\xad i Cat\xc3\xa0 que, com era habitual, no tenia cap tipus d'inscripci\xc3\xb3. Anys despr\xc3\xa9s es prohibirien els enterraments a l'interior dels llocs de culte i despr\xc3\xa9s el terra de l'esgl\xc3\xa9sia fou completament pavimentat, perdent-se tot rastre de l'enterrament an\xc3\xb2nim del que fou el darrer conseller en Cap de Barcelona. Des del 1714 els \xc2\xabhomes del com\xc3\xba\xc2\xbb \xe2\x80\x94en expressi\xc3\xb3 de l'\xc3\xa8poca\xe2\x80\x94 com el barber Mateu Hereu o l'advocat Rafael Casanova ja no podien governar la seva pr\xc3\xb2pia ciutat. El poder ja no residia en els \xc2\xabhomes del com\xc3\xba\xc2\xbb sin\xc3\xb3 que, havent-los arrabassat els seus drets amb la viol\xc3\xa8ncia de les armes, des del 1714 tota font de sobirania emanava \xe2\x80\x94per gr\xc3\xa0cia divina\xe2\x80\x94 del monarca borb\xc3\xb2nic, qui exercia el poder absolut des de Madrid nomenant, a dit, a aquells que considerava adequats per a governar les ciutats situades en els seus dominis.\n_START_SECTION_\nDestrucci\xc3\xb3 de la mem\xc3\xb2ria hist\xc3\xb2rica\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1713 Manuel de Ferrer i Sitges afirm\xc3\xa0 en el seu patri\xc3\xb2tic discurs que \xc2\xabRecordar ab breus veus, a la mem\xc3\xb2ria, les hassanyes de nostra naci\xc3\xb3 \xc3\xa9s com quasi numerar les arenes del mar\xc2\xbb. Per\xc3\xb2 a finals d'aquell 1713 l'op\xc3\xbascle Despertador de Catalunya ja alertava que \xc2\xabteniu per m\xc3\xa9s cert que lo orgull de nostres Enemichs, veentse victoriosos, ab las cendras de Barcelona, borrar\xc3\xa0n de tots los Anals las gloriosas memorias de las heroicitats Cathalanas\xc2\xbb. Efectivament, el 1715, durant les reunions del Consell de Castella per elaborar el Decret de Nova Planta, els ministres Francisco de Le\xc3\xb3n y Luna, Luis de Ulloa, Andr\xc3\xa9s Gonz\xc3\xa1lez de Barcia i Apostol Andres de Ca\xc3\xb1as proposaren que de la Reial Audi\xc3\xa8ncia de Catalunya no se n'havia de conservar ni el nom, per esborrar de la mem\xc3\xb2ria hist\xc3\xb2rica totes les institucions catalanes: \xc2\xabborr\xc3\xa1ndoles de la memoria, a los Catalanes, todo aquello que pueda conformarse con sus antiguas abolidas constituciones, uss\xc3\xa1ticos, fueros y costumbres, sino ceden en beneficio de V. Mg., porque de otra forma se seguir\xc3\xa0 que se les irrite el \xc3\xa1nimo siempre que les acuerden el nombre de sus primitivas libertades, viendo que la Audiencia Real sueno lo mismo que antes, y executa lo contrario, y les quede un fomento de quejas y fingidos agravios, por lo cual a\xc3\xban parece conveniente que ni el nombre se conserve\xc2\xbb. Finalment per\xc3\xb2, el Consell de Castella segu\xc3\xad el criteri del botifler Francesc Ametller i resolgu\xc3\xa9 mantenir-li el nom per\xc3\xb2 donar-li una \xc2\xabnova planta\xc2\xbb \xe2\x80\x94nova estructura\xe2\x80\x94 a la Reial Audi\xc3\xa8ncia de Catalunya._NEWLINE_Aix\xc3\xb2 no obstant el Consell de Castella dictamin\xc3\xa0 que no havia de quedar mem\xc3\xb2ria hist\xc3\xb2rica de l'austriacisme eliminant tot registre del \xc2\xabgobierno intruso\xc2\xbb entre el 1705 i el 1714 ordenant al capit\xc3\xa0 general de Catalunya Pr\xc3\xadncipe P\xc3\xado que crem\xc3\xa9s tots els t\xc3\xadtols, privilegis, lleis i resolucions aprovats per Carles d'\xc3\x80ustria: \xc2\xabresolvi\xc3\xb3 el Rey se ordene al Pr\xc3\xadncipe P\xc3\xado haga que todos estos Instrumentos se quemen\xc2\xbb perqu\xc3\xa8 \xc2\xabconviene no quede memoria de tal cosa\xc2\xbb. El 1716, cremada o requisada tota la documentaci\xc3\xb3 que hi havia a Barcelona, el capit\xc3\xa0 general orden\xc3\xa0 que s'an\xc3\xa9s vila per vila de Catalunya i s'hi arrenquessin tots els actes i registres entre el 1705 i el 1714, i que si no es podien arrencar els fulls \xc2\xables haran borrar, de forma que no se pueda leer nada de lo escrito\xc2\xbb. Aix\xc3\xad mateix orden\xc3\xa0 que fossin cremats el \xc2\xabsifin de Papeles sediciosos, Libelos infamatorios, Canciones, Alegatos Jur\xc3\xaddicos, Poes\xc3\xadas, Narraciones Hist\xc3\xb3ricas, baxo varios renombres, indignos de tolerarse\xc2\xbb i, finalment, i tal com havia predit el Despertador de Catalunya el 1713, els borb\xc3\xb2nics tamb\xc3\xa9 ordenaren cremar \xc2\xabunos Anales de Cathalu\xc3\xb1a, su Autor el Dr. Narciso Feliu, cuya Obra distribuida en tres vol\xc3\xbamenes, en mucha parte contienen materia muy maliciosa, sediciosa, y perjudicial al Estado\xc2\xbb._NEWLINE_Malgrat aix\xc3\xb2 per\xc3\xb2, el 1734 esclat\xc3\xa0 una crisi internacional que torn\xc3\xa0 a plantejar el \xc2\xabCas dels catalans\xc2\xbb i es publicaren obres com Via fora els adormits. En ser informat, el president del Consell de Castella alert\xc3\xa0 \xc2\xabque el fin de este papel se reduce \xc3\xa0 quere resucitar las antiguas memorias de los Cathalanes\xc2\xbb, concloent que \xc2\xabLo que conviene al servicio de S.M. y al verdadero bien de aquellos Naturales \xc3\xa8s procurar se olvide todo lo que fueron, y que aquel Gobierno se uniforme en quanto fuere possible \xc3\xa0 el de todas las Provincias de S.M.\xc2\xbb. Aix\xc3\xb2 no obstant el 1735 el capit\xc3\xa0 general de Catalunya advert\xc3\xad al Consell de Castella que \xc2\xabfaltaria a mi obligaci\xc3\xb3n si no diera parte a V.E. de las voces que corren en este pays, cuyos naturales no han perdido la memoria, ni la esperanza, de sus antiguos privilegios, que para conseguirlos son capaces de intentar quasi lo imposible\xc2\xbb._NEWLINE_Tres anys despr\xc3\xa9s, el 1738, Felip V promulg\xc3\xa0 el decret de creaci\xc3\xb3 de la Real Academia de la Historia, l'objectiu de la qual era \xc2\xabdeclarar la importante verdad de los sucesos, desterrando las f\xc3\xa1bulas introducidas por la ignorancia, o por la malicia\xc2\xbb, que durant tot un segle va escriure la hist\xc3\xb2ria oficial d'Espanya segons la versi\xc3\xb3 borb\xc3\xb2nica. Caigut el r\xc3\xa8gim absolutista, a principis del segle XIX es pogueren iniciar els primers estudis sobre el conflicte din\xc3\xa0stic per b\xc3\xa9 que, com assenyala l'historiador Joaquim Albareda i Salvad\xc3\xb3, no va ser fins despr\xc3\xa9s de la dictadura franquista a partir dels anys 80 del segle XX quan, gr\xc3\xa0cies al descobriment de desenes de documents conservats als arxius d'Europa, es va poder recuperar la mem\xc3\xb2ria hist\xc3\xb2rica de la Guerra de Successi\xc3\xb3 Espanyola i aquesta s'ha pogut estudiar, i divulgar, amb rigor acad\xc3\xa8mic. Respecte a Rafael Casanova, el primer pas per recuperar la seva mem\xc3\xb2ria hist\xc3\xb2rica tingu\xc3\xa9 lloc el 1812 a les Corts de Cadis amb l'evocaci\xc3\xb3 que en f\xc3\xa9u Antoni de Capmany. Per\xc3\xb2 durant el proc\xc3\xa9s de recuperaci\xc3\xb3 anaren sorgint falsos mites que, tot i quedar posteriorment desacreditats hist\xc3\xb2ricament, han esdevingut recurrents fins ben entrat el segle XXI.\n_START_SECTION_\nFals mite de la data de mort\n_START_PARAGRAPH_\nEl primer fals mite aparegu\xc3\xa9 el 1865 just als inicis de la investigaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica sobre la seva biografia. El 1860 l'historiador liberal i ma\xc3\xa7\xc3\xb3 V\xc3\xadctor Balaguer havia escrit en castell\xc3\xa0 la primera hist\xc3\xb2ria de Catalunya de l'edat contempor\xc3\xa0nia: Historia de Catalu\xc3\xb1a y de la Corona de Arag\xc3\xb3n. Respecte a la Guerra de Successi\xc3\xb3 Balaguer va seguir als historiadors espanyols com el marqu\xc3\xa8s de San Felipe, qui havia publicat el 1725 que \xc2\xabVillarroel y el Cabo de los Conselleres de la Ciudad [..] quedaron gravemente heridos\xc2\xbb. _NEWLINE_Per\xc3\xb2 als Jocs Florals del 1865 el capell\xc3\xa0 i historiador carlista Mateu Bruguera va dotar personalment un premi extraordinari per a qui fes una poesia dedicada a la \xc2\xabMort heroica del conseller en cap Rafael de Casanova\xc2\xbb; el guanyador del premi fou un jove Jacint Verdaguer amb la poesia A la mort d'en Rafael de Casanova. Aix\xc3\xb2 provoc\xc3\xa0 la indignaci\xc3\xb3 de V\xc3\xadctor Balaguer, qui va publicar al diari El Tel\xc3\xa9grafo les dades que tenia sobre la biografia de Rafael Casanova i que no havia mort durant el setge car \xc2\xabcuantos historiadores hemos tenido ocasi\xc3\xb3n de leer, dicen que Casanovas \xc3\xb3 Casanova fu\xc3\xa9 herido de gravedad\xc2\xbb, afegint que creia que despr\xc3\xa9s havia estat desterrat per\xc3\xb2 que \xc2\xabno obstante, si el se\xc3\xb1or Bruguera, o cualquier otro, tienen documentos en que apoyar la muerte del conceller, l\xc3\xadbrelos a la publicidad. La historia se lo agradecer\xc3\xa1 y nosotros los primeros rectificaremos nuestro juicio fundado en datos que hemos de creer exactos mientras no sean refutados\xc2\xbb. Aix\xc3\xb2 desferm\xc3\xa0 una agra pol\xc3\xa8mica entre ambd\xc3\xb3s historiadors catalans._NEWLINE_El capell\xc3\xa0 Bruguera, que aquell any 1865 ja estava preparant la seva obra Historia del memorable sitio de Barcelona, respongu\xc3\xa9 indignat afirmant que el cognom correcte era \xc2\xabCasanova\xc2\xbb \xe2\x80\x94i no \xc2\xabCasanovas\xc2\xbb acabat amb \xc2\xab-s\xc2\xbb com deia Balaguer\xe2\x80\x94, afegint que un historiador franc\xc3\xa8s havia publicat el 1714 a \xc2\xabHistoire de la derniere revolte des catalans\xc2\xbb que l'alcalde de Barcelona \xc2\xabfut tu\xc3\xa9\xc2\xbb \xe2\x80\x94fou mort\xe2\x80\x94 durant l'assalt: \xc2\xabel autor de la historia  de la Ultima revoluci\xc3\xb3n de los catalanes impresa en Par\xc3\xads a \xc3\xbaltimos de 1714, dedicada al mariscal duque de Berwick, en la p\xc3\xa1g. 293, dice que el conceller en cap muri\xc3\xb3 en el aslato\xc2\xbb._NEWLINE_Per embolicar encara m\xc3\xa9s la pol\xc3\xa8mica aparegeren uns suposats descendents de Rafael Casanova que, sense aportar cap document, es posaren en contacte amb V\xc3\xadctor Balaguer assegurant-li que aquell no havia mort. Aix\xc3\xad Balaguer, cada cop m\xc3\xa9s irritat, respongu\xc3\xa9 al capell\xc3\xa0 Bruguera reconeixent el seu error en el tema del cognom \xc2\xabpor la rid\xc3\xadcula cuestion de una s no vale la pena que nos ocupemos mas\xc2\xbb. Per\xc3\xb2 afegia despr\xc3\xa9s que \xc2\xabdomiciliada se halla en Barcelona la distinguida familia descendiente del ilustre conceller que nos ocupa. Creemos saber que en esta familia existe la tradici\xc3\xb3n de que su preclaro ascendiente fue herido de gravedad en la brecha y trasladado al hospital de sangre, donde se le crey\xc3\xb3 y di\xc3\xb3 por muerto, pero sin que tal sucediera, pues lleg\xc3\xb3 a restablecerse de sus graves heridas. Tal es el recuerdo que existe en la familia mencionada\xc2\xbb. Amb tot, V\xc3\xadctor Balaguer conclo\xc3\xafa que \xc2\xabconste que el se\xc3\xb1or Bruguera no ha presentado ningun documento para probar que el conceller muri\xc3\xb3 en el asalto. Solo aduce el testimonio de un autor extranjero al cual contradicen la tradici\xc3\xb3n de familia y los historiadores del pais\xc2\xbb._NEWLINE_Constest\xc3\xa0 moss\xc3\xa8n Bruguera reciminant el \xc2\xablenguaje poco digno y decoroso que usa el se\xc3\xb1or Balaguer\xc2\xbb i recordant que \xc2\xabel \xc3\xbaltimo conceller en cap de Barcelona se llamaba Mr. Rafael Casanova, como prob\xc3\xa9 con datos irrecusable en mi remitido de 30 de mayo, y en cuanto a su muerte cit\xc3\xa9 a un historiador y la p\xc3\xa1gina en la cual la consignaba\xc2\xbb. Replic\xc3\xa0 novament Balaguer adduint que \xc2\xablas palabras con que comienza su \xc3\xbaltimo remitido el capell\xc3\xa1n se\xc3\xb1or Bruguera nos obligan a contestarle\xc2\xbb asseverant que \xc2\xabmuri\xc3\xb3, dice el se\xc3\xb1or Bruguera, y en apoyo de su aserto cita s\xc3\xb3lo la autoridad de un historiador extranjero, que ha cometido grandes yerros y grandes inexactitudes\xc2\xbb referint-se als molts errors hist\xc3\xb2rics que hi ha en l'obra francesa, ja que afirma que el conseller en cap de Barcelona que mor\xc3\xad l'11 de setembre s'anomenava \xc2\xabMarqu\xc3\xa9s de Villanova\xc2\xbb. Donat que la font utilitzada pel capell\xc3\xa0 Mateu Bruguera era tan poc cre\xc3\xafble, V\xc3\xadctor Balaguer acab\xc3\xa0 sentenciant que \xc2\xabentre los datos aducios por nosotros, y el \xc3\xbanico que aduce el se\xc3\xb1or Bruguera, el p\xc3\xbablico juzgar\xc3\xa1\xc2\xbb. La pol\xc3\xa8mica qued\xc3\xa0 aix\xc3\xad sense resoldre per\xc3\xb2 el capell\xc3\xa0 Mateu Bruguera qued\xc3\xa0 en entredit \xe2\x80\x94i desacreditat\xe2\x80\x94, havent patrocinat una poesia escrita Jacint Verdaguer sobre la mort de Rafael Casanova l'11 de setembre fiant-se \xc3\xbanicament d'un historiador borb\xc3\xb2nic franc\xc3\xa8s, i an\xc3\xb2nim, l'obra del qual presentava m\xc3\xbaltiples errors.  _NEWLINE_Sis anys despr\xc3\xa9s, el 1871, moss\xc3\xa8n Bruguera public\xc3\xa0 finalment la seva obra Historia del memorable sitio de Barcelona, i en ella aport\xc3\xa0 el que semblava una nova prova sobre la mort de Rafael Casanova l'11 de setembre durant l'assalt borb\xc3\xb2nic. Ja no es tractava de donar m\xc3\xa9s credibilitat al que deien els historiadors espanyols, o al que deia un historiador franc\xc3\xa8s an\xc3\xb2nim, sin\xc3\xb3 que es tractava d'una prova directa dels fets. Segons Mateu Bruguera al registre d'\xc3\xb2bits \xe2\x80\x94defuncions\xe2\x80\x94 de l'hospital de la Santa Creu hi havia registrada l'11 de setembre de 1714 la mort de Rafael Casanova: \xc2\xabEn el Hospital general de la Sta. Cruz libro de entradas 11 setiembre 1714 se halla anotada la muerte de Rafael Casanova\xc2\xbb._NEWLINE_La pol\xc3\xa8mica provocada per les discrep\xc3\xa0ncies entre els historiadors espanyols i francesos del segle XVIII no es va poder resoldre definitivament fins a l'any 1912. Va ser un historiador catal\xc3\xa0, Josep Rafael Carreras i Bulbena, qui ho resolgu\xc3\xa9 en publicar aquell 1912 la primera biografia sobre Rafael Casanova basada en documents hist\xc3\xb2rics, contrastats, en la seva obra \xc2\xabEstudis biogr\xc3\xa1fichs i cr\xc3\xadtichs de catalans ilustres, volum II: Antoni de Villarroel, Rafel Casanova i Sebasti\xc3\xa0 de Dalmau, her\xc3\xb2ichs defensors de Barcelona en lo siti de 1713-14\xc2\xbb. _NEWLINE_Sobre la data i el lloc de la mort l'historiador catal\xc3\xa0 descobr\xc3\xad el registre del sepeli \xe2\x80\x94enterrament\xe2\x80\x94 de Rafael Casanova el 3 de maig de 1743 a l'esgl\xc3\xa9sia de Sant Baldiri de Sant Boi de Llobregat. Aquesta data quedava contrastada per un altre document del 25 de maig de 1743 on el seu fill, Rafael Casanova i Bosch, aixecava inventari complet dels b\xc3\xa9ns del seu difunt pare, quedant registrat en els protocols del notari barcelon\xc3\xad Josep Francesc Fontana: \xc2\xabMemorial de tots los mobles que se han trobat existents en la casa de Sanboy de Llobregat (que fou antes de Pau Bosch) despu\xc3\xa9s de la mort del Dr. Rafel Casanova y Comas, la qual fou als 2 de maig de 1743\xc2\xbb. En descobrir-se finalment on era la seva tomba, l'any seg\xc3\xbcent 1913 se li pogueren retre honors a l'esgl\xc3\xa9sia de Sant Baldiri de Sant Boi de Llobregat i el 1922 s'hi col\xc2\xb7loc\xc3\xa0 una llosa de marbre amb la inscripci\xc3\xb3 \xc2\xabVas que cont\xc3\xa9 les restes del doctor en dret don Rafael Casanova, Conseller que fou de la ciutat de Barcelona + 1743 +\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nFals mite de la fugida, ocultaci\xc3\xb3 i perd\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nPer\xc3\xb2 si Josep Rafael Carreras i Bulbena havia aclarit el primer fals mite provocat per les discrep\xc3\xa0ncies entre els historiadors espanyols i francesos del segle XVIII, fou ell mateix qui provoc\xc3\xa0 l'aparici\xc3\xb3 del segon fals mite en creure versemblant que el registre d'\xc3\xb2bits \xe2\x80\x94defuncions\xe2\x80\x94 de l'hospital de la Santa Creu es referia al conseller en Cap Rafael Casanova. L'apunt de l'hospital diu: \xc2\xabRafel Casanovas, casat ab Esperan\xc3\xa7a, fill de Rafel, i n[atura]l de Vilafranca de Panad\xc3\xa9s / Obit dia 18 de s[etem]bre 1714\xc2\xbb. El segon document que utilitz\xc3\xa0 fou un registre del plet del 1719 on Rafael Casanova defensava la seva cunyada, la manresana Maria Teresa Sala i Calv\xc3\xb3, v\xc3\xaddua del seu difunt germ\xc3\xa0 Francesc Casanova i Comes mort el 1717. Per explicar el buit documental entre 1714 i 1719 l'historiador Josep Rafael Carreras i Bulbena va establir la hip\xc3\xb2tesi que \xc2\xabper evitar la persecuci\xc3\xb3 se'l f\xc3\xa9u passar per mort, i aix\xc3\xad figura en el llibre d'entrades de l'Hospital General de la Santa Creu, data d'11 de Setembre\xc2\xbb. Despr\xc3\xa9s hauria estat traslladat a Sant Boi de Llobregat \xc2\xabamb tot secret des de Barcelona, tan aviat com la seva ferida ho permet\xc3\xa9\xc2\xbb, i finalment \xc2\xabcap a l'any 1719 degu\xc3\xa9 recaure alguna provid\xc3\xa8ncia, que no hem pogut trobar, a favor de Rafael Casanova i Comes\xc2\xbb perqu\xc3\xa8 aquell any \xc2\xabse'l veu exercir ja d'advocat a Barcelona\xc2\xbb. _NEWLINE_La seg\xc3\xbcent biografia sobre Rafael Casanova no es va poder publicar fins al 1931, un cop aixecada la prohibici\xc3\xb3 de commemorar l'11 de setembre per la dictadura militar del general Primo de Rivera (1923-1930). La va publicar l'historiador Josep Maria Casassas Cant\xc3\xb3 amb el t\xc3\xadtol Rafael Casanova: Not\xc3\xadcia biogr\xc3\xa0fica. L'obra no aportava cap novetat per\xc3\xb2 establ\xc3\xad com un fet veritable la hip\xc3\xb2tesi que havia plantejat Carrerasa Bulbena el 1912. El 1939 per\xc3\xb2, novament una dictadura militar, la del general Francisco Franco, paralitz\xc3\xa0 altra vegada qualsevol estudi biogr\xc3\xa0fic sobre Rafael Casanova. La dictadura militar intent\xc3\xa0 altra vegada eliminar la mem\xc3\xb2ria hist\xc3\xb2rica de Rafael Casanova ordenant retirar la seva est\xc3\xa0tua i que fos destru\xc3\xafda. L'any 1973, a les acaballes de la dictadura franquista (1939-1975), l'historiador Joan Mercader i Riba redact\xc3\xa0 per a l'Enciclop\xc3\xa8dia Catalana l'entrada biogr\xc3\xa0fica sobre Rafael Casanova on es limit\xc3\xa0 a repetir all\xc3\xb2 publicat el 1912 per Carreras Bulbena: \xc2\xabTemorosos de la repressi\xc3\xb3 filipista, alguns familiars i amics seus decidiren fer-lo passar per mort. M\xc3\xa9s tard fou dut en secret a la casa del seu difunt sogre, heretada pel seu fill Rafael. El 1719, aprofitant probablement una amnistia, reaparegu\xc3\xa9 en p\xc3\xbablic i fins i tot torn\xc3\xa0 a exercir d'advocat a Barcelona\xc2\xbb. Amb l'entrada de l'Enciclop\xc3\xa8dia Catalana del 1973 el segon fals mite qued\xc3\xa0 generalment acceptat com un fet ver\xc3\xaddic. _NEWLINE_No va ser fins al 1996 quan, a red\xc3\xb3s de les commemoracions pels 20 anys de la Diada de l'11 de setembre del 1976, l'historiador de Sant Boi de Llobregat Carles Serret i Bern\xc3\xbas public\xc3\xa0 l'obra biogr\xc3\xa0fica de refer\xc3\xa8ncia: Rafael Casanova i Comes, conseller en Cap. En aquesta obra Serret desmunt\xc3\xa0 la hip\xc3\xb2tesi sobre l'ocultaci\xc3\xb3 a Sant Boi de Llobregat fins al 1719 assenyalant que Rafael Casanova, com els altres 1.100 \xc2\xabcaudillos de la rebeli\xc3\xb3n\xc2\xbb havia estat castigat \xe2\x80\x94no amb la pres\xc3\xb3\xe2\x80\x94, sin\xc3\xb3 amb l'expropiaci\xc3\xb3 perp\xc3\xa8tua de les seves propietats. Que Sant Boi de Llobregat, aleshores una petita poblaci\xc3\xb3, havia estat ocupada per l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic des de l'agost del 1713. Aix\xc3\xad mateix assenyal\xc3\xa0 que als registres de la comunitat de preveres de Moi\xc3\xa0 hi ha les factures pels serveis de Rafael Casanova ja des de principis del 1715, fet que demostrava que pocs mesos despr\xc3\xa9s de la caiguda de la ciutat ja havia tornat a exercir la seva professi\xc3\xb3 com la resta de barcelonins. Finalment l'albar\xc3\xa0 d'entrega dels seu t\xc3\xadtol de Ciutad\xc3\xa0 Honrat el 1716 a la Reial Audi\xc3\xa8ncia demostrava que no tenia cap fonament la hip\xc3\xb2tesi que d'haver-se ocultat fins al 1719, i menys encara a la masia de Can Bosch a Sant Boi de Llobregat, que havia estat segrestada i ocupada per l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic ja des del 3 de desembre de 1713 \xe2\x80\x944 dies despr\xc3\xa9s d'\xc3\xa9sser escollit conseller en Cap de Barcelona\xe2\x80\x94.  _NEWLINE_Si des del 1996 se sabia que la suposada fugida de Barcelona i ocultaci\xc3\xb3 a Sant Boi era un fals mite, quedava per explicar el registre d'\xc3\xb2bits \xe2\x80\x94defuncions\xe2\x80\x94 de l'hospital de la Santa Creu citat per primera vegada el 1871 per moss\xc3\xa8n Mateu Bruguera i donat per versemblant el 1912 per Carreras Bulbena. L'any 2012 la historiadora de la Biblioteca de Catalunya \xe2\x80\x94la biblioteca on es guarden els registres de l'Hospital de la Santa Creu\xe2\x80\x94, Marga Losantos Vi\xc3\xb1olas (L'enigma de Rafael Casanova i l'Hospital de la Santa Creu, 2012) ja va advertir que, si la voluntat dels amics i familiars era fer-lo passar per mort, no tenia cap senderi que donessin unes dades err\xc3\xb2nies sobre el conseller, ja que ni el seu cognom era Casanovas \xe2\x80\x94amb \xc2\xabs\xc2\xbb\xe2\x80\x94, sin\xc3\xb3 Casanova, ni havia nascut a Vilafranca del Pened\xc3\xa8s sin\xc3\xb3 a Moi\xc3\xa0, ni estava casat amb una tal Esperan\xc3\xa7a sin\xc3\xb3 que era vidu, ni havia estat ingressat a l'hospital de la Santa Creu sin\xc3\xb3 a l'improvisat hospital de sang instal\xc2\xb7lat al col\xc2\xb7legi de la Merc\xc3\xa8. _NEWLINE_Davant aquests fets la historiadora conclo\xc3\xafa que all\xc3\xb2 m\xc3\xa9s plausible era \xc2\xabque en  aquells dies que van entrar tants ferits a l'Hospital, va entrar una  altra persona amb un nom molt similar al seu\xc2\xbb. Va ser finalment el 2014 quan l'eminent historiador Albert Garcia Espuche (Una societat assetjada. Barcelona 1713-1714) va resoldre definitivament el segon fals mite en identificar el veritable protagonista del registre de defuncions de l'hospital de la Santa Creu: l'apunt no es referia a la mort de Rafael Casanova com havia considerat moss\xc3\xa8n Mateu Bruguera el 1871, ni tampoc responia a un intent de fer-lo passar per mort com havia considerat Carreras Bulbena el 1912, sin\xc3\xb3 que \xe2\x80\x94efectivament\xe2\x80\x94 registrava l'ingr\xc3\xa9s a l'hospital de Rafael Casanovas \xe2\x80\x94amb \xc2\xabs\xc2\xbb\xe2\x80\x94, un jove sastre barcelon\xc3\xad que havia nascut, tal com detalla el registre, a Vilafranca del Pened\xc3\xa8s, que era fill d'un Rafael, el blanquer Rafael Casanovas, i que estava casat amb una Esperan\xc3\xa7a tal com detalla el registre de matrimonis de l'esgl\xc3\xa9sia del Pi de Barcelona, Esperan\xc3\xa7a Clerch. El conseller en Cap de Barcelona Rafael Casanova i Comes, vidu i nascut a Moi\xc3\xa0, ni va simular la seva mort, ni va fugir de Barcelona, ni va ocultar-se a Sant Boi fins al 1719.\n_START_SECTION_\nDifamacions i fals mite dels falsos descendents\n_START_PARAGRAPH_\nDurant la campanya electoral catalana de 2010 el partit Ciutadans-Partido de la Ciudadan\xc3\xada va presentar a la seva llista electoral a Baltasar de Casanova Habsburg-Lorena. El partit d'Albert Rivera va presentar-lo com a descendent de Rafael Casanova i que el catalanisme havia tergiversat els fets hist\xc3\xb2rics i la figura del seu avantpassat. Tamb\xc3\xa9 va afirmar que si Rafael Casanova visqu\xc3\xa9s avui dia simpatitzaria amb el partit espanyolista, ja que, segons va declarar, Rafael Casanova havia estat una persona dialogant i diplom\xc3\xa0tica, afegint que el catalanisme estava en contra de les mateixes idees de Rafael Casanova. Dues setmanes despr\xc3\xa9s es va descobrir que tot havia estat una falsificaci\xc3\xb3 del partit d'Albert Rivera i que en realitat Baltasar de Casanova no era descendent de Rafael Casanova sin\xc3\xb3 que provenia d'una branca lateral d'aquesta fam\xc3\xadlia, tal com ell mateix acab\xc3\xa0 confessant davant les preguntes dels mitjans de comunicaci\xc3\xb3. Tot i aix\xc3\xb2 va negar que la formaci\xc3\xb3 espanyolista hagu\xc3\xa9s tergiversat els fets hist\xc3\xb2rics i que nom\xc3\xa9s era un error sense import\xc3\xa0ncia._NEWLINE_La campanya de difamaci\xc3\xb3 contra Rafael Casanova continu\xc3\xa0 quan, en un acte organitzat per Ciudadanos-Partido de la Ciudadan\xc3\xada, el periodista I\xc3\xb1aki Ezkerra l'insult\xc3\xa0 definint-lo com \xc2\xabun zombie\xc2\xbb i \xc2\xabun vampiro\xc2\xbb. I\xc3\xb1aki Ezquerra, custodiat per Albert Rivera, continu\xc3\xa0 afirmant que Rafael Casanova \xc2\xabhuy\xc3\xb3 disfrazado de fraile\xc2\xbb i resumia l'11 de setembre com una manipulaci\xc3\xb3 del catalanisme perqu\xc3\xa8, segons Ezquerra, \xc3\xa9s el dia en qu\xc3\xa8 es commemora la mort de Rafael Casanova. Finalment la formaci\xc3\xb3 d'Albert Rivera conclo\xc3\xafa que homenatjar Rafael Casanova \xc3\xa9s \xc2\xabuna humillaci\xc3\xb3n, un insulto a la inteligencia, a la dignidad y al sentido com\xc3\xban\xc2\xbb._NEWLINE_El 2013 la Fundaci\xc3\xb3n para la defensa de la Naci\xc3\xb3n Espa\xc3\xb1ola repet\xc3\xad el que ja havia obrat Ciutadans-Partido de la Ciudadan\xc3\xada el 2010 i present\xc3\xa0 a Pilar Paloma de Casanova y Bar\xc3\xb3n, duquessa de Ba\xc3\xb1os com a \xc2\xabdescendiente directa del Conseller en cap\xc2\xbb. El president de la fundaci\xc3\xb3 espanyolista Santiago Abascal Conde, tamb\xc3\xa9 secretari general del partit d'extrema dreta Vox, remarc\xc3\xa0 les paraules de la duquessa de Ba\xc3\xb1os qui afirmava que \xc2\xabera un patriota espa\xc3\xb1ol, toda mi familia defendi\xc3\xb3 siempre la unidad de Espa\xc3\xb1a\xc2\xbb; la campanya dirigida a les xarxes socials portava el hashtag \xc2\xab#LaVerdadDeCasanova\xc2\xbb. Pilar de Casanova y Bar\xc3\xb3n \xc3\xa9s la tieta de Baltasar de Casanova Habsburg-Lorena, candidat del partit d'Albert Rivera el 2010, qui ja havia hagut de confessar davant dels mitjans de comunicaci\xc3\xb3 que era una falsedat que fossin descendents de Rafael Casanova."