b'\n_START_ARTICLE_\nVila-rasa (Sant Pere de Torell\xc3\xb3)\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nL\'interior de la casa consta d\'un gran menjador amb la seva corresponent llar de foc, dues habitacions a m\xc3\xa9s de la de l\'amo amb un llit de m\xc3\xa9s categoria que la resta i un altell ben condicionat on hi ha els dip\xc3\xb2sits d\'aigua. Encara es conserva el forn de pa i en els baixos es poden observar els fonaments de les torres inicials. A partir d\'aquests es f\xc3\xa9u l\'actual construcci\xc3\xb3 de la cas de pag\xc3\xa8s acostumada. La teulada \xc3\xa9s a dues vessants. L\'era est\xc3\xa0 presidida per un porxo de dos nivells amb un pilar al mig i protegit per una barana de fusta.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nVilarrasa consta amb el nom "Vila Rasa" en el Cens de la Vola i Curull de 1780. Tamb\xc3\xa9 es t\xc3\xa9 not\xc3\xadcia del Mol\xc3\xad de Vilarrassa, ja que consta en documents del segle XIII, per\xc3\xb2 el seu empla\xc3\xa7ament \xc3\xa9s avui desconegut._NEWLINE_Aquestes finques de muntanya que tenen com a principi del seu nom la paraula "vila", eren realment les que acollien els ve\xc3\xafns per a dirimir les seves q\xc3\xbcestions i parlar dels seus projectes; feien la funci\xc3\xb3 del que m\xc3\xa9s tard es diria Casa de la Vila o Ajuntament.  Tenien molt sovint problemes amb les aig\xc3\xbces que passaven pels seus torrents i a vol5tes perjudicaven a ve\xc3\xafns i altres propietaris. Per aquest motiu, s\'havien de fer acords, que a falta de notaris, els rubricaven -una vegada posades les paus entre les dues parts enfrontades- els preveres o rectors de les parr\xc3\xb2quies titulars. Un pergam\xc3\xad escrit en llat\xc3\xad abreujat explica que el 19 d\'agost de 1289 es posaren d\'acord per una d\'aquestes q\xc3\xbcestions en Ramon de Vilarrasa i en Ramon de Campllong, ve\xc3\xad seu i signa confirmant el comprom\xc3\xads el prevere i rector de l\'Esgl\xc3\xa9sia de Sant Pere de Torell\xc3\xb3, Berenguer de Puig. Vilarrasa anava passant a mans de personalitats i homes rics de categoria feudal. Aquests solien residir a Barcelona. Es limitaven a tenir uns administradors mitjancers, que es cuidaven de cobrar uns drets d\'ocupaci\xc3\xb3 als masovers. Aquests homes cobraven i exigien en nom de l\'amo, per\xc3\xb2 no podien prendre decisions pecuni\xc3\xa0ries. Aix\xc3\xad anaven passant els anys i el que fou primerament propietat de senyors feudals o semi-feudals, va anar a raure als seus propis masovers com es veu en un pergam\xc3\xad datat el 23 d\'octubre de 1558 que d\xc3\xb3na fe que en Joan de Vilarrassa tenia la facultat, perqu\xc3\xa8 la finca era seva, de vendre-la i cobrar-la. Aix\xc3\xad ho va fer i cobr\xc3\xa0 al senyor Galceran de Cartell\xc3\xa0 la qualitat de 30 lliures barceloneses._NEWLINE_Aquesta finca tamb\xc3\xa9 arrib\xc3\xa0 a persones que ja tenien finques similars. Aquest \xc3\xa9s el cas dels familiars de Josefa Sarriera de Copons i d\'Oms, Marquesa de Moy\xc3\xa0 i de Cartell\xc3\xa0, v\xc3\xaddua de Pere Carles de Sentmenat i de Riquer i Puiggen\xc3\xa9, Marqu\xc3\xa9s de Castelldosrius que la vengueren l\'any 1866 als actuals propietaris, la fam\xc3\xadlia Casacuberta, fabricants t\xc3\xa8xtils de la Gleva, per un import de 96.000 rals, equivalents a 9.600 escuts.'