b"\n_START_ARTICLE_\nAntonio Boroni\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s d'aprendre els primers coneixements de m\xc3\xbasica del Pare Martini a Bolonya, va entrar el 1757 al Conservatori della Piet\xc3\xa0 dei Turchini de N\xc3\xa0pols, on va estudiar sota la tutela de Lorenzo Fago i Girolamo Abos. El 1758 va tornar a Roma per donar classes de m\xc3\xbasica a al jove Muzio Clementi, que era el seu parent. Va debutar com a compositor d'\xc3\xb2peres durant el Carnestoltes de 1761 a Senigallia amb Demofoonte, que es va reposar en la mateixa temporada de l'any seg\xc3\xbcent al Teatro Dolfin de Treviso a Vicenza. Despr\xc3\xa9s, des de 1763 a 1766 va estar actiu a Ven\xc3\xa8cia per posar en escena els seus treballs oper\xc3\xadstics. A la tardor de 1766 va sortir de Ven\xc3\xa8cia cap a Praga i Dresden, tamb\xc3\xa9 per representar les seves obres. Va tornar a Ven\xc3\xa8cia el 1769, per\xc3\xb2 l'any seg\xc3\xbcent tornava a viatjar per Europa. El 4 de maig de 1770 va succeir a Niccol\xc3\xb2 Jommelli com a mestre de capella de Stuttgart. Hi va romandre fins al 1777, quan va decidir tornar a la seva ciutat natal. El 21 de mar\xc3\xa7 de 1778 va ser nomenat mestre de capella de la bas\xc3\xadlica de Sant Pere, el 1782 de l'esgl\xc3\xa9sia de San Luigi dei Francesi i el 1790 a Sant'Apollinare, a l'esgl\xc3\xa9sia del Collegio Germanico.\n_START_SECTION_\nObres\n_START_PARAGRAPH_\nBoroni no va ser un compositor prol\xc3\xadfic, com els seus contemporanis Piccinni i Anfossi, per\xc3\xb2 ens va deixar valuosos drammi giocosi, com L'amore in musica i Il Carnevale, que en el seu temps van ser molt reeixits. La seva elegant melodia i el ritme segueixen els dictats de l'escola napolitana, per\xc3\xb2 amb una petita influ\xc3\xa8ncia veneciana."