b"\n_START_ARTICLE_\nJohn Wallis\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nTotes les obres de Wallis van ser publicades (i probablement, escrites) durant el seu llarg per\xc3\xadode (54 anys) a la Universitat d'Oxford. Tot i que la seva import\xc3\xa0ncia rau en el camp de les matem\xc3\xa0tiques, tamb\xc3\xa9 va escriure obres en altres camps com la seva Grammatica Linguae Anglicanae (1653), que va ser una obra cabdal en l'an\xc3\xa0lisi de l'estructura ling\xc3\xbc\xc3\xadstica de l'angl\xc3\xa8s, algunes obres sobre fonologia i d'altres sobre teologia.\n_START_SECTION_\nOperum Mathematicorum, 1656-1657\n_START_PARAGRAPH_\nL'Operum Mathematicorum \xc3\xa9s un compendi dels diversos treballs matem\xc3\xa0tics de Wallis en els seus primers anys a Oxford. A m\xc3\xa9s del seu discurs inaugural, cont\xc3\xa9 altres llibres interessants que es relacionen tot seguit:\n_START_SECTION_\nMathesis Universalis\n_START_PARAGRAPH_\nMathesis universalis, seu opus arithmeticum \xc3\xa9s el text que serveix d'introducci\xc3\xb3 del ja citat Operum Mathematicorum. Es tracta, doncs, d'un text elemental que presenta la disciplina, tant des del punt de vista hist\xc3\xb2ric, com tem\xc3\xa0tic. El m\xc3\xa9s modern del text \xc3\xa9s el tractament de les notacions matem\xc3\xa0tiques, subratllant els grans avantatges d'un simbolisme unificat i suggeridor.\n_START_SECTION_\nDe sectionibus conicis\n_START_PARAGRAPH_\nEn el mateix volum que l'Arithmetica Infinitorum, es publica el De sectionibus conicis, en qu\xc3\xa8 tracta les corbes planes generades per les seccions c\xc3\xb2niques des del punt de vista de la geometria anal\xc3\xadtica, introdu\xc3\xafda per Descartes anys abans, i no des del punt de vista sint\xc3\xa8tic tradicional._NEWLINE_\xc3\x89s en aquest llibre en qu\xc3\xa8 s'introdueix per primera vegada el s\xc3\xadmbol  per a l'infinit.\n_START_SECTION_\nTractatus duo de Cycloide (1659)\n_START_PARAGRAPH_\nCom a resultat de la seva participaci\xc3\xb3 en la competici\xc3\xb3 que va proposar Pascal el 1658 sobre la quadratura, curvatura i centre de gravetat de certes figures limitades per arcs de cicloides (i que va resultar deserta), Wallis va publicar el 1659 aquest llibre, en el qual repr\xc3\xa8n els seus m\xc3\xa8todes anal\xc3\xadtics. Tot i tractar-se d'una soluci\xc3\xb3 geom\xc3\xa8trica i no pas aritm\xc3\xa8tica, en aquest llibre es reprodueix la soluci\xc3\xb3 donada per William Neile a la mesura de la longitud de la par\xc3\xa0bola semic\xc3\xbabica.\n_START_SECTION_\nMechanica: Sive, De Motu (1670)\n_START_PARAGRAPH_\nLa primera part tracta de les diverses formes de moviment, tractades de manera estrictament geom\xc3\xa8trica (euclidiana) i, en particular, tracta de la caiguda lliure com a una de les formes de moviment. En el cap\xc3\xadtol final, parla de la balan\xc3\xa7a i introdueix la idea de moment, que ser\xc3\xa0 central en els c\xc3\xa0lculs de centres de gravetat de la part seg\xc3\xbcent._NEWLINE_En la segona part, estudia els centres de gravetat de les figures i est\xc3\xa0 condu\xc3\xafda de manera anal\xc3\xadtica com en els seus treballs anteriors des del 1650.\n_START_SECTION_\nTreatise of Algebra, Both Historical and Practical (1685)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s l'\xc3\xbanica obra de l'autor publicada en angl\xc3\xa8s i es tracta d'una aproximaci\xc3\xb3 a l'\xc3\xa0lgebra des del punt de vista hist\xc3\xb2ric, cosa no feta abans per cap altre autor. La seva exposici\xc3\xb3 tem\xc3\xa0tica est\xc3\xa0 quasi totalment basada en el Clavis Mathematicae de William Oughtred i en l'Artis Analyticae Praxis de Thomas Harriot.\n_START_SECTION_\nOpera Mathematica (1693-1699)\n_START_PARAGRAPH_\nAl final de la seva vida, va publicar aquests tres volums, en els quals s'inclouen les obres ja abans citades, aix\xc3\xad com altres materials publicats al llarg de la seva vida._NEWLINE_Un dels articles interessants inclosos en aquest llibre \xc3\xa9s un intent de demostraci\xc3\xb3 del cinqu\xc3\xa8 postulat d'Euclides, basat en una antiga demostraci\xc3\xb3 de N\xc3\xa0ssir-ad-Din at-Tuss\xc3\xad (segle XIII), que havia estat tradu\xc3\xafda per l'orientalista d'Oxford Edward Pococke. Wallis, com N\xc3\xa0ssir-ad-Din (a qui anomena Nassarradinus), no cau en el compte que en la seva demostraci\xc3\xb3 utilitza, sense esmentar-ho, un altre postulat que \xc3\xa9s equivalent al de les paral\xc2\xb7leles: existeix un triangle de mida arbitr\xc3\xa0riament gran."