b'\n_START_ARTICLE_\nGonsanhi\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa iniciar-se en el m\xc3\xb3n de la fotografia a Andalusia, on residia, especialitzant-se des d\'un primer moment en el reportatge taur\xc3\xad i publicant fotografies en premsa i revistes de l\'\xc3\xa8poca. De fet, \xc3\xa9s un diari d\'Andalusia el qui li posar\xc3\xa0 el sobrenom de Gonshani._NEWLINE_L\'any 1935 es trasllada a Barcelona, ocupant el principal la primera planta del carrer Mallorca n\xc3\xbamero 206. Va servir d\'habitatge familiar aix\xc3\xad com d\'estudi, laboratori i arxiu fotogr\xc3\xa0fic. Va ser company de professi\xc3\xb3 i amic dels fot\xc3\xb2grafs Agust\xc3\xad Centelles, Mateo i Josep Brangul\xc3\xad, amb els que conre\xc3\xa0 una forta amistat. _NEWLINE_Durant la guerra civil espanyola continua treballant en el camp del fotoperiodisme per\xc3\xb2 sense fer fotografia de guerra. A partir de l\'any 1939 obt\xc3\xa9 l\'autoritzaci\xc3\xb3 de la Jefatura Superior de Policia per poder fotografiar les places taurines, en aquells moments sota el control de l\'empresari Pere Bala\xc3\xb1\xc3\xa0. Treballava amb una m\xc3\xa0quina Leica i una altra, portant-se totes dues a les places taurines. _NEWLINE_En la d\xc3\xa8cada dels anys 30 publica reportatges a les revistes Ahora i Estampa. Les seves fotografies demostren una recerca personal quant a trobar un estil propi, modern, allunyant-se de la t\xc3\xa8cnica del pictorialisme. La fam\xc3\xadlia col\xc2\xb7laborava tant com era possible en el negoci familiar, i aix\xc3\xad els fills es dedicaven a enganxar fotografies de toreros en caixes de llumins; compraven caixetes, i els fills, a la base, enganxaven una fotografia original d\'un torero. Les emplenaven de llumins i tenien una original caixeta de llumins per a vendre.  Antonio Goncer mor\xc3\xad a Barcelona el 13 de juny de 1974.\n_START_SECTION_\nFons personal\n_START_PARAGRAPH_\nEl seu fons personal es conserva a l\'Arxiu Nacional de Catalunya. L\'arxiu Goncer es va conservar tot plegat al domicili i, alhora, laboratori de l\'autor. Malauradament el seu arxiu no es conserva. Segon la seva filla, M. Teresa Goncer, un dels fills del fot\xc3\xb2graf va vendre una part; una altra part se la va emportar un altre fill a Am\xc3\xa8rica del Sud i ella va conservar retalls de diaris amb les fotografies publicades. Posteriorment el fons taur\xc3\xad del fot\xc3\xb2graf es trobava a la botiga de venda de fotografies anomenada Mundo fotogr\xc3\xa1fico. La seva propiet\xc3\xa0ria, Francisca Rodriguez, va vendre a l\'ANC la totalitat del material conservat d\'aquesta empresa. amb arxius fotogr\xc3\xa0fics corresponents a Antoni Esplugas, L. Vives, Luciano Roisin i Gonsanhi. El fons taur\xc3\xad del fot\xc3\xb2graf es trobava a la botiga de venda de fotografies anomenada "Mundo fotogr\xc3\xa1fico". La seva propiet\xc3\xa0ria, Francisca Rodriguez, va vendre a l\'ANC la totalitat del material conservat de l\'esmentada empresa. amb arxius fotogr\xc3\xa0fics corresponents a Antoni Esplugas, L. Vives, Luciano Roisin i Gonsanhi. Adquirit en compravenda pel Departament de Cultura segons contracte signat a Barcelona el 19 de juny de 1997 i signat d\'una banda per l\'Honorable senyor Joan M. Pujals i Vallv\xc3\xa9, conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya, i l\'esmentada venedora, senyora Francisca Rodr\xc3\xadguez Rodr\xc3\xadguez. Ingressat a l\'Arxiu Nacional el 17 de juny de 1997. El fons cont\xc3\xa9 fotografia taurina de les places de toros de Barcelona corresponents a les temporades 1940 fins a 1965. Les plaques de vidre corresponen a la fam\xc3\xadlia Balany\xc3\xa0.'