b"\n_START_ARTICLE_\nAndkhuy\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nLa ciutat reivindica haver estat fundada per Alexandre el Gran. Els autors \xc3\xa0rabs i musulmans l'esmenten sota diferents noms: Andakhudh, Addakhud i al-Nakhud. Estava situada entre Herat i Bukhara i era considerada part de Khurasan. _NEWLINE_Al segle XVI s'hi va establir un khanat uzbek. El khan Ali Mardan hi governava des de vers el 1730; el 1737-1738 Nadir Shah hi va enviar al seu fill Riza Kuli a trav\xc3\xa9s de Badghiz i Marcha o Merchivak, per castigar-lo, ja que segons sembla estava aliat als afganesos. Les tribus n\xc3\xb2mades del territori van abandonar a Ali Mardan i aquest fou derrotat i fet presoner sent enviat a Nadir; aquest llavors va capturar Akhsi i Shaburgan (Shabirghan) i va avan\xc3\xa7ar cap a Balkh. El va succeir Sulayman Khan. Despr\xc3\xa9s de la mort de Nadir Shah (1747) i despr\xc3\xa9s de cins anys en qu\xc3\xa8 no se sap que va passar per\xc3\xb2 possiblement es va sotmetre a Bukhar\xc3\xa0, va caure en mans d'Ahmad Shah Durrani (vers 1752) i va conservar la lleialtat la dinastia. Sota el seu successor Timur Shah (1772-1793) la khutba era llegida en nom d'aquest emir per\xc3\xb2 la governava Rahmatullah de la tribu afxar (des de 1790) que va morir en lluita contra tropes de Shah Murad de Bukhara (1799-1826) el 1812. El va succeir el seu fill Ilduz Khan que governava ja quan Izzetullah va estar a la ciutat (1812); diu que tenia un ex\xc3\xa8rcit d'un miler d'homes i devia ser independent, ja que no pagava tribut a cap sobir\xc3\xa0. _NEWLINE_Vers el 1824 va caure sota control de Bukhar\xc3\xa0 i ho va restar fins al 1847. Moorcroft hi va morir el 1825. Rustem o Rustam Khan, khan de Shibarghan, que estava casat amb a una filla de Mihrab Khan de Maimana, es va sentir fort per aquesta alian\xc3\xa7a i el 1845 va expulsar al khan d'Andkhuy, Jazanfar Khan Afxar (que era vassall de Bukhar\xc3\xa0); l'emir de Bukhar\xc3\xa0 el va conv\xc3\xa8ncer per restaurar a Jazanfar al cap de poc; aquest va retornar per\xc3\xb2 va deixar els afers en mans del seu gendre Mahmud Khan de Sar-i Pol (1840-1851); quan el 1847 Rustam va imposar altre cop al seu agent Safi Khan Afxar (nebot de Jazanfar) a Andkhuy, Mahmud es va aliar amb els governadors de Mazar (Mazar-i Sharif), Balkh i Akhsi i va marxar contra Andkhuy i Shibarghan. Safi Khan es va rendir a Andkhuy mentre que Rustam Khan era atacat a Shibarghan i els habitants es van voler rendir perqu\xc3\xa8 les seves collites havien estat destru\xc3\xafdes i havia comen\xc3\xa7at a notar-se l'escassetat._NEWLINE_Jazanfar va recuperar el poder Andkhuy i es va declarar vassall del Mir Wali de Khulm, i de l'emir de Bukhar\xc3\xa0. Shibargan es va haver de rendir a Mahmud Khan que va nomenar com a governador del khanat al seu germ\xc3\xa0 Husayn mentre Rustam i Sufi foren enviats presoners a Bukhar\xc3\xa0. L'emir no obstant va ajudar a Rustam a recuperar el poder a Shibarghan (1849)._NEWLINE_Poc despr\xc3\xa9s (1850) l'emir Yar Muhammad d'Herat en el seu cam\xc3\xad cap a l'Oxus va arribar a la zona amb 20.000 homes i es va apoderar de Maimana, Andkhuy, Akhsi i Shibarghan. La conquesta d'Andkhuy va comportar un setge de quatre mesos i la destrucci\xc3\xb3 de la ciutat. Jazanfar va poder restar com a Khan per\xc3\xb2 ara vassall d'Herat. Yar Muhammad va conservar el control dels tres khanats fins a la seva mort. La majoria dels seus habitants que no van poder fugir foren morts pels afganesos. El 1863 la va visitar l'hongar\xc3\xa8s Vambery quan la governava Jazanfar Khan; Vambery diu que el districte estava enfrontat a Maimana i Bukhar\xc3\xa0 i la ciutat tenia 2000 cases i 3000 tendes repartides per una gran superf\xc3\xadcie sent la poblaci\xc3\xb3 d'uns 15.000 habitants, principalment turcmans. _NEWLINE_El 1873 l'acord fronterer entre Anglaterra i R\xc3\xbassia va assignar el territori a l'Afganistan i el 1880 el khanat fou formalment annexionat. El 1885 la sobirania afganesa fou confirmada per la comissi\xc3\xb3._NEWLINE_La ciutat va viure com a una petita vila de prov\xc3\xadncia fins al 1959 quan es va comen\xc3\xa7ar a construir a la part oriental de l'antiga ciutat i es van crear algunes infraestructures, per\xc3\xb2 com que els propietaris no van voler cedir terrenys per ampliar el desenvolupament, el pla urban\xc3\xadstic va fracassar. El 1973 nom\xc3\xa9s el 13% de les cases disposava d'electricitat a la nit i no hi havia aigua corrent ni clavegueram._NEWLINE_Actualment la situaci\xc3\xb3 no ha millorat; els pous produeixen aigua a 15 metres per\xc3\xb2 de mala qualitat i salada; els motors nom\xc3\xa9s funciones uns 20 dies i s'han hagut de construir dip\xc3\xb2sits. Escoles separades existien abans dels talibans i la de noies es va reobrir el 2001. Els estudiants i mestres eren prou nombrosos pel districte i tres districtes ve\xc3\xafns (1000 mestres i 40000 estudiants abans de la guerra, uns 25000 estudiants actualment); com que les escoles s\xc3\xb3n a la ciutat, els estudiants arriben d'arreu del districte i dels ve\xc3\xafns i nom\xc3\xa9s una part s\xc3\xb3n de la mateixa ciutat. Les escoles es van poder establir amb ajut de l'estat d'Hamburg a Alemanya (1988). Les comunicacions amb les ciutats ve\xc3\xafnes s\xc3\xb3n dolentes i la ciutat est\xc3\xa0 mal comunicada. Hi ha un aeroport a uns 6\xc2\xa0km a l'est."