b'\n_START_ARTICLE_\nAl-Mansur (fatimita)\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEl 943 va esclatar la revolta de l\'imam ibadita nukkarita Abu Ammar al-A\'ma i el seu cap militar Abu-Yazid M\xc3\xa0khlad ibn Kaydad an-Nukkar\xc3\xad. Abu Yazid va conquerir T\xc3\xa9bessa i Marmadjanna on va rebre el regal del seu ase favorit el que li va valer el malnom de Sahib al-himar (l\'home de l\'ase); despr\xc3\xa9s va entrar a al-Urbus (Laribus) el 15 de dhu l-hidjda del 333 (25 d\'agost del 943), Badja (13 de muharram del 333/10 de setembre del 944) i finalment Kayrawan (23 safar del 333/20 de mar\xc3\xa7 del 944) on va fer executar al general fatimita Khalil ben Ishak i al cadi local. Inicialment el rebel va gaudir de cert suport per l\'oposici\xc3\xb3 que hi havia contra els fatimites, per\xc3\xb2 els abusos dels berbers aviat li van fer perdre. Va deixar al seu fill Fadl ben Abu Yazid a Kayrawan (Kairuan), i va marxar contra un ex\xc3\xa8rcit fatimita dirigit pel general Maysur al que va derrotar i matar (12 rabi I 333/7 de novembre del 944). Llavors es va dirigir a Mahdia (al-Mahdiyya) que va assaltar (3 djumada II 333/27 de desembre del 944) sense poder conquerir-la; en va establir el setge (gener a octubre del 945) i nom\xc3\xa9s fou aturat per les muralles de la ciutat. Va retornar llavors a Kayrawan on va renunciar a tot luxe i va deixar el govern en mans de l\'imam Abu Ammar al-A\'ma. Els berbers es van presentar altre cop a Kairuan per estar al seu costat. Al final del 945 forts combats es van produir a Tunis que va canviar de mans tres vegades; tamb\xc3\xa9 hi va haver lluites a Badja (16 de novembre del 945). Ayyub, fill d\'Abu Yazid, fou derrotat pel general Al-Hasan ben Ali, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s aquest fou derrotat al seu torn i es va haver de retirar cap al pa\xc3\xads dels kutama on es va apoderar de Tidjis i Baghaya, que va fortificar. Aquestes posicions esdevingueren perilloses perqu\xc3\xa8 agafaven a Abu Yazid pel darrere. Abu Yazid va assetjar Sussa (19 de desembre del 945). El 16 de maig l\'hereu fatimita Ismail va enviar refor\xc3\xa7os a la ciutat que van agafar posicions el 21 de maig. Mentre durava el setge va morir (23 de maig del 946) el califa fatimita (al-Kaim o al-Q\xc3\xa0im) i el va succeir Ismail (que es titulara al-Mansur al final de la campanya) que va amagar la mort del pare i el va enterrar en secret el dia 24 de maig per evitar que aquesta circumst\xc3\xa0ncia fos aprofitada pel rebel; la for\xc3\xa7a de cavalleria que aquest havia enviat a Sussa des de Mahdia, manada per Kabun ibn Tasula, va derrotar els assetjants de la ciutat (31 de maig del 946); els assetjants es van poder retirar en bon orde cap a Kayrawan per\xc3\xb2 en aquesta ciutat s\'havia produ\xc3\xaft una revolta dels notables que havia expulsat a l\'imam Abu Ammar al-A\'ma, i ara va tancar les portes a Abu Yazid. Poc despr\xc3\xa9s Ismail entrava a Kayrawan (2 de juny del 946). Des d\'una base establerta a Mams els rebels van fer diversos atacs a la ciutat (juny-juliol-agost del 946), i finalment Abu Yazid va lliurar batalla davant Kairuan el 23 de muharran del 335 (19 d\'agost del 946), amb resultat poc favorable, i es va haver de retirar cap a l\'oest a la regi\xc3\xb3 del Zab. El general al-Hasan ben Ali va atacar llavors les ciutats en mans dels seguidors d\'Abu Yazid com Badja, i finalment va unir el seu ex\xc3\xa8rcit amb el del califa fatimita. Una flota omeia de C\xc3\xb2rdova que anava cap a la Ifriquiya, va retornar en saber la retirada d\'Abu Yazid._NEWLINE_Durant un breu respir Ismail va prendre mesures de redre\xc3\xa7ament: va dictar una amnistia fiscal per l\'any en curs, exempci\xc3\xb3 als seus subdits de les contribucions normals i especials i comprom\xc3\xads de no percebre-les als anys seg\xc3\xbcents excepte la dime i la sadaka en esp\xc3\xa8cie. En el seu campament va fundar una nova ciutat destinada a futura capital, anomenada Sabra al-Mansuriyya. Despr\xc3\xa9s Ismail va sortir de Kairuan el 29 de novembre del 946, perseguint a Abu Yazid. Va arribar a Baghaya, va passar per Sabiba i Marmadjanna i va seguir cap a Bilizma, Tubna i Biskra (7 de desembre del 946); all\xc3\xad va tirar enrere cap a Tubna i va derrotar a Abu Yazid prop de Makkara (12 djumada I-Ula/14 de desembre del 946) i va entrar a al-Masila. Abu Yazid es va refugiar cap al Djabal Salat. Ismail el va perseguir en debades (el rebel es va refugiar al nord de les muntanyes del Zab al mass\xc3\xads d\'Ukar, al Djabal Maadid), i despr\xc3\xa9s es va dirigir cap al pa\xc3\xads sinhadja a l\'oest; llavors Abu Yazid va retornar i va assetjar al-Masila. Ismail va tirar enrere i va tornar a entrar a la ciutat el 4 de febrer del 947. Llavors Abu Yazid es va retirar a les muntanyes Akar i Kiyana a les fortaleses de Shakir i Kiyana. El califa va sortir d\'al-Masila l\'11 de mar\xc3\xa7 del 947 i el va derrotar el mateix mes i despr\xc3\xa9s l\'abril. Abu Yazid es va fer fort a la fortalesa de Kiyana (la futura Kalat Banu Hammad) que Ismail va assetjar l\'1 de maig, i hi va entrar el 18 d\'agost del 947. A la nit abans els darrers guerrers van treure a Abu Yazid i a l\'imam Abu Ammar al-A\'ma fora de la fortalesa, per\xc3\xb2 el segon fou mort en la fugida i el primer va caure i fou fet presoner. Va morir l\'endem\xc3\xa0 (19 d\'agost) de les ferides. El seu cos fou empalat i exposat als insults del poble la capital fatimita. El cap rebel fou anomenat pels fatimites "el Male\xc3\xaft"._NEWLINE_Llavors va fer p\xc3\xbablica la mort del seu pare i el seu ascens al tron amb el t\xc3\xadtol d\'al-Mansur bi-llah. Encara durant un cert temps va pacificar el Zab a partir d\'al-Masila on els Banu Kamlan aguantaven la revolta fins que es van haver de sotmetre. Llavors va anar a Tahart per castigar als rebels lawates (la tribu Lawata) i sembla que volia anar encara m\xc3\xa9s lluny per impressionar als seus rivals omeies de C\xc3\xb2rdova per\xc3\xb2 una malaltia el va deixar postrat i quan es va posar millor va tornar a Ifriquiya (6 de novembre del 647), parant un temps a Setif amb els kutames que li havien estat fidels, i arribant a Kairuan dos mesos despr\xc3\xa9s de sortir, amb 14.000 fam\xc3\xadlies que l\'acompanyaven per establir-se a la nova capital al-Mansuriyya on va entrar el dia 13 de gener del 948. Una burla t\xc3\xa8trica sobre l\'home de l\'ase, amb les seves despulles empalades, va tenir lloc a la ciutat._NEWLINE_Al cap de poc, aquell mateix any va haver de sortir en campanya per pacificar les regions de Kashtiliya i al sud de l\'Aures, i reprimir a les tribus rebels dels Manawa, Maghrawa, Kalala i algunes altres ifranites revoltades sota el fill d\'Abu Yazid, Fadl, el qual va morir en combat el maig/juny del 948, que va posar definitiu final a la revolta kharigita._NEWLINE_Els seus cinc anys seg\xc3\xbcents de regnat els va destinar a redre\xc3\xa7ar al pa\xc3\xads internament, molt afectat per la revolta, i a la consolidaci\xc3\xb3 exterior enfront dels omeies al Magreb i els grecs bizantins a Sic\xc3\xadlia. A l\'illa el govern fou concedir a la fam\xc3\xadlia lleial dels K\xc3\xa0lbides. Va reactivar tamb\xc3\xa9 la dawa isma\xc3\xaflita al Iemen i Ar\xc3\xa0bia oriental, i els c\xc3\xa0rmates djannabites van acceptar la seva petici\xc3\xb3 el 951 de restituir la Pedra Negra a la Meca, la qual s\'havien emportat anys abans._NEWLINE_Va morir de malaltia a al-Mansuriyya el 18 de mar\xc3\xa7 del 953 i el va succeir el seu fill Abu-Tamim Muadh ibn al-Mansur al-Mu\xc3\xafzz li-din-Al\xc2\xb7lah.'