b"\n_START_ARTICLE_\nMec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nTot i que alguns fil\xc3\xb2sofs grecs de l'antiguitat com Arist\xc3\xb2til ja van introduir la idea de l'exist\xc3\xa8ncia de principis abstractes que governaven la natura, la idea de l'experimentaci\xc3\xb3 com a m\xc3\xa8tode de verificaci\xc3\xb3 no va apar\xc3\xa8ixer fins al segle\xc2\xa0xi quan Al-Birun\xc3\xad (973 \xe2\x80\x93 1048) va introduir el primer m\xc3\xa8tode cient\xc3\xadfic basat en la comprovaci\xc3\xb3 experimental de les causes que expliquen les observacions. Ja al segle XII al-Khazin\xc3\xad unificaria l'est\xc3\xa0tica i la din\xc3\xa0mica en la ci\xc3\xa8ncia de la mec\xc3\xa0nica i combinant els camps de la hidroest\xc3\xa0tica amb la din\xc3\xa0mica apareixeria la hidrodin\xc3\xa0mica. Alguns conceptes relacionats amb les lleis de Newton del moviment van ser enunciats per diversos f\xc3\xadsics musulmans durant l'edat mitjana. Una versi\xc3\xb3 inicial de la llei de la in\xc3\xa8rcia, coneguda com la primera llei de Newton, i el concepte de quantitat de moviment, una part de la segona llei de Newton, van ser descrits per Alhazen (965\xe2\x80\x931040) i Avicenna (980 \xe2\x80\x93 1037). La proporcionalitat entre for\xc3\xa7a i acceleraci\xc3\xb3, un principi important en mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica, va ser postulat per primera vegada per Abu-l-Barakat (1077-1165), i teories sobre la gravetat van ser desenvolupades per Banu Mussa, Alhazen, i al-Khazin\xc3\xad. \xc3\x89s sabut que el tractat sobre l'acceleraci\xc3\xb3 de Galileo Galilei i el seu concepte de la in\xc3\xa8rcia (impetus) va sorgir a partir de l'an\xc3\xa0lisi anterior del moviment que a l'edat mitjana havien fet Avicenna, Avempace, i Jean Buridan (1300 \xe2\x80\x93 1358)._NEWLINE_La primera explicaci\xc3\xb3 de les causes del moviment dels planetes va ser l'obra Astronomia nova que Johannes Kepler va publicar el 1609. Basant-se en les observacions de Tycho Brahe sobre l'\xc3\xb2rbita de Mart, Kepler va arribar a la conclusi\xc3\xb3 que les \xc3\xb2rbites eren el\xc2\xb7l\xc3\xadptiques. Aquest trencament amb el pensament antic va coincidir aproximadament amb la proposta de Galileu d'unes lleis matem\xc3\xa0tiques abstractes sobre el moviment dels planetes. El fam\xc3\xb3s experiment de deixar caure dues boles des de la Torre de Pisa potser no es va arribar a fer mai, per\xc3\xb2 \xc3\xa9s molt important destacar que Galileu havia dut a terme molts experiments amb boles i plans inclinats, la seva teoria sobre l'acceleraci\xc3\xb3 deriva dels resultats d'aquests experiments i constitueix una pedra angular de la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica._NEWLINE_Com a base dels seus principis de filosofia natural, Newton va proposar tres lleis del moviment: la llei de la in\xc3\xa8rcia, la llei de l'acceleraci\xc3\xb3, i la llei de llei d'acci\xc3\xb3 i reacci\xc3\xb3, que serien els fonaments de la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica. Tant la segona com tercera lleis de Newton van ser objecte d'un tractament cient\xc3\xadfic i matem\xc3\xa0tic adequat a la seva obra Philosophiae Naturalis Principia Mathematica, aix\xc3\xb2 les diferencia dels anteriors intents d'explicar fen\xc3\xb2mens similars que havien estat incomplets, inexactes, o amb poca utilitzaci\xc3\xb3 d'expressions matem\xc3\xa0tiques precises. Isaac Newton tamb\xc3\xa9 va enunciar els principis de la conservaci\xc3\xb3 del moment i el moment angular. A la mec\xc3\xa0nica, tamb\xc3\xa9 va ser el primer a oferir la primera formulaci\xc3\xb3 correcta, cient\xc3\xadfica i matem\xc3\xa0tica de la gravetat a la seva llei de la gravitaci\xc3\xb3 universal. La combinaci\xc3\xb3 de les lleis de Newton del moviment i la gravitaci\xc3\xb3 van proporcionar la descripci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s completa i precisa de la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica (les lleis de Kepler sobre el moviment dels planetes va ser una explicaci\xc3\xb3 te\xc3\xb2rica que va tenir en consideraci\xc3\xb3). Newton va demostrar que aquestes lleis s'apliquen als objectes quotidians, aix\xc3\xad com als objectes celestes._NEWLINE_Pr\xc3\xa8viament Newton havia inventat el c\xc3\xa0lcul infinitesimal i el va utilitzar als seus c\xc3\xa0lculs matem\xc3\xa0tics, tanmateix a l'obra Philosophiae Naturalis Principia Mathematica va utilitzar els m\xc3\xa8todes geom\xc3\xa8trics reconeguts al moment per no comprometre l'acceptaci\xc3\xb3 de les seves propostes. Aquests m\xc3\xa8todes antics serien reempla\xc3\xa7ats r\xc3\xa0pidament pel c\xc3\xa0lcul, per\xc3\xb2 cal fer notar que va ser Leibniz qui va desenvolupar la notaci\xc3\xb3 de la derivada i la integral que s\xc3\xb3n els conceptes preferits avui dia._NEWLINE_Newton i la majoria dels seus contemporanis, amb la notable excepci\xc3\xb3 de Christiaan Huygens treballava assumint que la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica podia explicar tots els fen\xc3\xb2mens, inclosa la llum, amb l'\xc3\xb2ptica geom\xc3\xa8trica. Fins i tot despr\xc3\xa9s del descobriment dels anomenats anells de Newton (un fenomen d'interfer\xc3\xa8ncia d'ones) va continuar utilitzant la seva teoria corpuscular de la llum._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de Newton la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica va esdevenir el camp principal d'estudi en matem\xc3\xa0tiques i en f\xc3\xadsica._NEWLINE_A finals del segle XIX es van descobrir algunes dificultats que nom\xc3\xa9s van poder ser resoltes amb una f\xc3\xadsica m\xc3\xa9s moderna. Algunes d'aquestes dificultats eren relacionades amb la comptatibilitat amb la teoria electromagn\xc3\xa8tica i el fam\xc3\xb3s experiment de Michelson-Morley, la seva resoluci\xc3\xb3 va portar a l'aparici\xc3\xb3 de la teoria de la relativitat especial, que sovint \xc3\xa9s inclosa dins la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica._NEWLINE_Un segon conjunt de problemes va sorgir en relaci\xc3\xb3 a la termodin\xc3\xa0mica, quan la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica combinada amb la termodin\xc3\xa0mica va portar a la paradoxa de Gibbs de la mec\xc3\xa0nica estad\xc3\xadstica cl\xc3\xa0ssica, a la que l'entropia no \xc3\xa9s una magnitud ben definida. La radiaci\xc3\xb3 d'un cos negre no va poder ser explicada sense la introducci\xc3\xb3 dels quanta (llei de Planck). Quan els experiments van assolir el nivell at\xc3\xb2mic la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica no va poder, ni aproximadament, coses tan b\xc3\xa0siques com els nivells d'energia, la mida dels \xc3\xa0toms o l'efecte fotoel\xc3\xa8ctric. Els esfor\xc3\xa7os per resoldre aquests problemes van portar al desenvolupament de la mec\xc3\xa0nica qu\xc3\xa0ntica._NEWLINE_Des de finals del segle XX la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica ja no \xc3\xa9s considerada com una teoria independent. L'\xc3\xa8mfasi s'ha posat en els esfor\xc3\xa7os per comprendre les forces fonamentals de la natura com en el cas del model est\xc3\xa0ndard de f\xc3\xadsica de part\xc3\xadcules i les seves extensions m\xc3\xa9s modernes vers una teoria unificada (Teoria del tot). La mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica \xc3\xa9s una teoria per a l'estudi del moviment en un entorn f\xc3\xb3ra de l'\xc3\xa0mbit de la mec\xc3\xa0nica qu\xc3\xa0ntica, amb part\xc3\xadcules de baixa energia i camps gravitacionals febles.\n_START_SECTION_\nLa posici\xc3\xb3 i les seves derivades\n_START_PARAGRAPH_\nLa posici\xc3\xb3  d'una part\xc3\xadcula puntual es defineix respecte a un punt de refer\xc3\xa8ncia arbitrari, O, a l'espai, habitualment acompanyat d'un sistema de coordenades, amb el punt de refer\xc3\xa8ncia posicionat en l'origen d'aquest. Es defineix com un vector r del punt O fins a la part\xc3\xadcula. En general no cal que la part\xc3\xadcula puntual sigui estacion\xc3\xa0ria en realci\xc3\xb3 al punt O, en aquest cas r ser\xc3\xa0 una funci\xc3\xb3 de t, el temps transcorregut des d'un moment inicial arbitrari. En la relativitat anterior a Einstein (anomenada relativitat galileana), el temps \xc3\xa9s considerat un absolut, per exemple, el temps transcorregut entre dos esdeveniments \xc3\xa9s el mateix per a tots els observadors. A m\xc3\xa9s de basar-se en un temps absolut, la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica assumeix la geometria euclidiana per a l'estructura de l'espai.\n_START_SECTION_\nMec\xc3\xa1nica relativista i mec\xc3\xa0nica qu\xc3\xa0ntica\n_START_PARAGRAPH_\nLa mec\xc3\xa0nica relativista va m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 de la mec\xc3\xa0nica cl\xc3\xa0ssica i tracta amb objectes movent-se a velocitats relativament pr\xc3\xb2ximes a la velocitat de la llum). La mec\xc3\xa0nica qu\xc3\xa0ntica tracta amb sistemes de redu\xc3\xafdes dimensions (a escala semblant a l'at\xc3\xb2mica), i la teoria qu\xc3\xa0ntica de camps (vegeu tamb\xc3\xa9 camp) tracta amb sistemes que exhibixen ambd\xc3\xb3s propietats."