b'\n_START_ARTICLE_\nJack in The box\n_START_SECTION_\nProc\xc3\xa8s compositiu\n_START_PARAGRAPH_\nCada una de les parts en les quals est\xc3\xa0 dividia l\'obra cont\xc3\xa9 tres "can\xc3\xa7ons" diferents, de vuit compassos de durada, les quals Satie repeteix en diferents tons, harmonitzacions, o les dues coses a la vegada. Les can\xc3\xa7ons en si mateixes tenen la redund\xc3\xa0ncia t\xc3\xadpica de la m\xc3\xbasica popular de ball. Per altra banda, les configuracions en les que apareixen, s\xc3\xb3n extraordin\xc3\xa0riament crom\xc3\xa0tiques, ratllant, a vegades, la bitonalitat. El resultat \xc3\xa9s una m\xc3\xbasica amb una personalitat curiosament dividida: melodies simples per\xc3\xb2 complexament harmonitzades._NEWLINE_Sembla que Satie no va tenir molts problemes per compondre les "can\xc3\xa7ons", una sola p\xc3\xa0gina d\'esbossos va ser suficient per a les tres idees mel\xc3\xb2diques del\xc2\xa0Pr\xc3\xa8lude.\xc2\xa0En un altre full, la primera idea mel\xc3\xb2dica de l\'Entr\'acte\xc2\xa0apareix amb l\'etiqueta de\xc2\xa0Mod\xc3\xa8le\xc2\xa0(model) com si hagu\xc3\xa9s estat agafada d\'alguna altra font. Per altra banda, Satie va omplir moltes p\xc3\xa0gines experimentant amb l\'harmonitzaci\xc3\xb3: va provar patrons tipus\xc2\xa0oom-pah aplicats al piano per al Final;\xc2\xa0disposicions a l\'estil de les seves composicions anteriors, com les\xc2\xa0Gnossiennes\xc2\xa0per al\xc2\xa0Pr\xc3\xa9lude;\xc2\xa0aix\xc3\xad com un gran ventall de disposicions tant crom\xc3\xa0tiques com diat\xc3\xb2niques. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, el fet que cada part de vuit compassos inclo\xc3\xafa la repetici\xc3\xb3 (variada o no) d\'una frase de quatre compassos donava molta m\xc3\xa9s llibertat per variar l\'harmonitzaci\xc3\xb3 dins d\'una mateixa part i no nom\xc3\xa9s entre elles._NEWLINE_Quan va arribar l\'hora de construir peces en si utilitzant els diferents segments harmonitzats, Satie va adoptar els mateixos principis d\'extensi\xc3\xb3 formal que havia utilitzat durant la d\xc3\xa8cada de 1890: repeticions literals o transportades de petits blocs, amb l\'\xc3\xbanica difer\xc3\xa8ncia que en el cas de Jack in The Box, aquests blocs s\xc3\xb3n regulars, de vuit compassos en comptes de motius de durada irregular. El proc\xc3\xa9s constructiu \xc3\xa9s molt f\xc3\xa0cil de seguir en l\'Entr\'acte,\xc2\xa0ja que el mateix Satie va escriure una taula enumerant i ordenant les diferents repeticions o variacions de les tres idees mel\xc3\xb2diques de la pe\xc3\xa7a. Finalment no va seguir exactament la taula que havia escrit, de manera que el resultat final s\'assembla m\xc3\xa9s al seg\xc3\xbcent dibuix, una esp\xc3\xa8cie d\'estructura cap-i-cua. _NEWLINE_En la imatge a continuaci\xc3\xb3 es pot veure l\'organitzaci\xc3\xb3 de les frases en les tres parts:_NEWLINE_Pr\xc3\xa9lude: per aquells familiaritzats amb els patrons estructurals de les can\xc3\xa7ons populars Americanes durant els anys 20 i 30, l\'estructura AABA els hi pot resultar familiar. Tot i aix\xc3\xb2 aquesta estructura, en aquella \xc3\xa8poca no tenia tanta import\xc3\xa0ncia com acabaria tenint m\xc3\xa9s endavant i en cap cas Satie estava fent cap refer\xc3\xa8ncia als compositors del Tin Pan Alley. _NEWLINE_El Final s\xc3\xad que mostra un altre tipus de patr\xc3\xb3, les diferents parts estan disposades seguint el t\xc3\xadpic esquema XXY, repetit tres vegades, i acaba amb el mateix esquema per\xc3\xb2 invertit YXX._NEWLINE_Al compondre Jack in The Box, Satie estava fent m\xc3\xa9s o menys el mateix que quan havia treballat per Vincent Hyspa, harmonitzar melodies simples de car\xc3\xa0cter popular. Tot i aix\xc3\xad ho va fer d\'una manera molt diferent de la que probablement qualsevol dels dos hagu\xc3\xa9s trobat apropiada per can\xc3\xa7ons de cabaret. Els patrons estructurals d\'aquesta obra, si b\xc3\xa9 molt m\xc3\xa9s complexos que en qualsevol de les seves can\xc3\xa7ons de cabaret (a partir de 1899 Satie es va guanyar la vida com a  pianista de cabaret, adaptant m\xc3\xa9s d\'un centenar de can\xc3\xa7ons populars per piano, o piano i veu), s\xc3\xb3n molt m\xc3\xa9s senzills i clars que els patrons que van predominar en la m\xc3\xbasica que es va escriure la d\xc3\xa8cada de 1890, en gran part degut a la naturalesa del material mel\xc3\xb2dic.\n_START_SECTION_\nOrquestraci\xc3\xb3, adaptaci\xc3\xb3 per a ballet i estrena\n_START_PARAGRAPH_\nErik Satie va morir el dia 1 de juliol de l\'any 1925. Despr\xc3\xa9s de la seva mort, el seu germ\xc3\xa0 Conrad va parlar Darius Milhaud i tres amics m\xc3\xa9s del compositor per anar a recollir els efectes personals de casa seva, abans de vendre\'ls a trav\xc3\xa9s d\'alguna subhasta. El mateix Milhaud va deixar escrita l\'experi\xc3\xa8ncia: "un passad\xc3\xads estret, en el qual tamb\xc3\xa9 hi havia un lavabo, donava a l\'habitaci\xc3\xb3 on Satie no havia deixat entrar mai ning\xc3\xba, ni tan sols el conserge de l\'edifici. La sola idea d\'entrar-hi ens va molestar. Quina sorpresa ens vam endur quan vam obrir la porta! Semblava impossible que Satie hagu\xc3\xa9s viscut en aquell ambient de pobresa. Aquell home, amb el seu vestit impecable, que el feia assemblar-se m\xc3\xa9s a un model que a cap altra cosa, no tenia gaireb\xc3\xa9 res: un llit miserable, una taula plena dels objectes m\xc3\xa9s incongruents que et pots imaginar, una cadira i un armari amb mitja dotzena de vestits de pana nous, tot i que passats de moda, totalment id\xc3\xa8ntics. En cada cantonada de l\'habitaci\xc3\xb3 hi ha piles de diaris vells, barrets i bastons per caminar. En el piano vell i mig trencat que tenia, amb els pedals lligats amb cordes [...] vam trobar un llibre d\'exercicis que contenia els manuscrits de Jack in The Box i de Genevi\xc3\xa8ve de Brabant, dues composicions que Satie pensava que havia perdut en un autob\xc3\xbas". Aquesta va ser la ra\xc3\xb3 per la qual Satie no va arribar a orquestrar l\'obra en vida._NEWLINE_Quan van trobar la partitura, Conrad Satie va donar els drets de l\'obra durant cinc anys al Comte Etienne de Beaumont, qui estava organitzant un festival en mem\xc3\xb2ria del compositor. Al mateix temps, Sergei Diaghilev tamb\xc3\xa9 estava organitzant una vetllada en mem\xc3\xb2ria d\'Erik Satie, en la qual volia que s\'hi represent\xc3\xa9s Parade (ja se n\'havia fet el ballet) i tamb\xc3\xa9 el nou ballet basat en Jack in The box. Aix\xc3\xad doncs va signar un contracte amb de Beaumont que deia que Diaghilev "crearia un nou ballat basat en Jack in The Box, d\'Erik Satie amb orquestaci\xc3\xb3 de Darius Milhaud". El contracte tamb\xc3\xa9 especificava que de Beaumont contractaria i pagaria a Pablo Picasso pel disseny dels decorats i del vestuari, per\xc3\xb2 que Diaghilev  s\'encarregaria de tots els costs de producci\xc3\xb3. El primer tamb\xc3\xa9 financiaria el core\xc3\xb2graf, L\xc3\xa9onide Massine, mentre que el segon, tot el que costessin els assajos. Posteriorment Massine va deixar la companyia per culpa d\'un altre enc\xc3\xa0rrec a Londres i la feina de coreografiar el ballet va ser assignada a George Balanchine. Picasso, que nom\xc3\xa9s volia treballar amb Massine, tamb\xc3\xa9 va renunciar. La feina de Picasso la va acabar fent Andr\xc3\xa9 Derain._NEWLINE_Quan semblava que el ballet es podria estrenar, Diaghilev va decidir que no volia coproduir l\'espectacle amb de Beaumont, aix\xc3\xad doncs l\'obra va ser estrenada (nom\xc3\xa9s la m\xc3\xbasica) al T\xc3\xa9atre des Champs-Elys\xc3\xa9es, a Par\xc3\xads, el 17 de maig de l\'any 1926. Tres dies despr\xc3\xa9s es va fimar un altre contracte on l\'empresari rus es beneficiava dels drets d\'\xc3\xbas teatral de l\'obra durant 5 anys. Finalment, el ballet va ser estrenat al T\xc3\xa9atre Sarah-Bernhardt el dia 3 de juny de l\'any 1926.'