b'\n_START_ARTICLE_\nAlfons de Poitiers\n_START_SECTION_\nNomenament\n_START_PARAGRAPH_\nVa rebre els seus t\xc3\xadtols i va ser nomenat cavaller a la primavera de 1241, al cap d\'una festa que el cronista Jean de Joinville va descriure com "sense igual" (Non Pareille). A la fi d\'aquest mateix any va haver d\'enfrontar-se a la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 d\'un potentat vassall poitev\xc3\xad Hug X de Lusignan al que donaven suport Enric III d\'Anglaterra, Hug de Lusignan i el mateix sogre d\'Alfons: Ramon VII. Amb l\'ajuda del seu germ\xc3\xa0 Llu\xc3\xads IX, Alfons va derrotar l\'ex\xc3\xa8rcit adversari a la Batalla de Taillebourg el 21 de juliol de 1242. Un cop restablida la pau va confiscar diversos feus dels seus vassalls rebels i es va dedicar a l\'administraci\xc3\xb3 dels seus dominis, si b\xc3\xa9 el comte estava sota tutela fins a 1248, havent de presentar-se comptes del Poitou simult\xc3\xa0niament al rei i a Alfons. Va incrementar els seus beneficis entre altres coses a trav\xc3\xa9s de forts impostos de successi\xc3\xb3 (que reformaria en 1269 i va afeblir a les grans fam\xc3\xadlies del comtat incrementant el control sobre els seus vassalls (declarant per exemple tots els castells dels seus dominis ocupables pels soldats condales en cas de perill.\n_START_SECTION_\nCroades\n_START_PARAGRAPH_\nEntre 1244 i 1247 es dedica a preparar la primera croada de sant Llu\xc3\xads, que part\xc3\xad finalment el 1248 i amb qui es reuniria a Egipte un any m\xc3\xa9s tard. Arriba quan els croats ja han conquistat Damieta i lidera els refor\xc3\xa7os composts per cavallers bretons (al comandament de Pere I de Bretanya) i dels seus propis dominis (sota ordres d\'Hug XI de Lusignan). La seva arribada permet l\'ofensiva que se salda amb la vict\xc3\xb2ria en la batalla de Mansura. Posteriorment \xc3\xa9s fet presoner juntament amb els seus germans, el rei sant Llu\xc3\xads i el pr\xc3\xadncep Carles d\'Anjou. Se li retindr\xc3\xa0 fins al pagament d\'un rescat i posteriorment regressaria a Sant Joan d\'Acre des d\'on abandonaria Terra Santa el 10 d\'agost juntament amb el gruix dels croats.\n_START_SECTION_\nHer\xc3\xa8ncia occitana\n_START_PARAGRAPH_\nA la seva tornada li espera la not\xc3\xadcia de la mort del seu sogre Ramon VII de Tolosa, el que el converteix en hereu del comtat de Tolosa, les comarques d\'Agen i Roergue i part de les d\'Albi i Quercy. \xc3\x89s 1249 i Alfons \xc3\xa9s el noble m\xc3\xa9s ric de Fran\xc3\xa7a. El primer que fa en prendre possessi\xc3\xb3 \xc3\xa9s trencar el testament del seu sogre, que havia donat tota la seva fortuna a diferents institucions mon\xc3\xa0stiques. Alfons no arribar\xc3\xa0 a recuperar totes les joies dels Saint-Gilles abans de regressar a l\'Illa de Fran\xc3\xa7a des d\'on administrar\xc3\xa0 el seu patrimoni fins al final dels seus dies.\n_START_SECTION_\nReg\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de superar una oft\xc3\xa0lmia (hivern de 1251-1252) ajuda a Blanca de Castella i d\'Anglaterra en la reg\xc3\xa8ncia del regne. Despr\xc3\xa9s de la mort d\'aquesta el 26 de novembre de 1252 la succe\xc3\xafx definitivament en el lloc de regent fins al retorn de Llu\xc3\xads IX (despr\xc3\xa9s del qual conservaria encara una forta influ\xc3\xa8ncia en la cort).\n_START_SECTION_\n\xc3\x9altima croada\n_START_PARAGRAPH_\nSant Llu\xc3\xads llan\xc3\xa7a una nova crida a les croades en 1267. Alfons s\'encarrega d\'organitzar un nou ex\xc3\xa8rcit a la Torre del Temple i marxa al costat del rei a la primavera de 1270. Desembarcats a Cartago el 15 de juliol, la croada resulta un frac\xc3\xa0s, assetjats per la cavalleria lleugera sarra\xc3\xafna i desprove\xc3\xafts de reserves d\'aigua els croats es veuen afectats per una epid\xc3\xa8mia de disenteria que acaba amb el mateix rei el 25 d\'agost. Despr\xc3\xa9s de negociar amb l\'emir de Tunis tota la croada reembarca al novembre. Alfons romandr\xc3\xa0 diversos mesos a Sic\xc3\xadlia, hoste del seu germ\xc3\xa0 Carles d\'Anjou. Marxa finalment de Messina al juny de 1271, encara feble per la malaltia moriria el 21 d\'agost a Corneto (Toscana) segons unes fonts i a Saint-Pierre-d\'Arena (prop de G\xc3\xa8nova) segons unes altres. La seva dona el seguiria tres dies m\xc3\xa9s tard acabant amb el llinatge dels comtes de Tolosa.'