b"\n_START_ARTICLE_\nKotxkunju\n_START_SECTION_\nInici del regnat\n_START_PARAGRAPH_\nA la mort de Muh\xc3\xa0mmad Xaibani els seus dominis estaven repartits entre diversos territoris concedits en feu i governats per khans de la fam\xc3\xadlia, tots els quals obe\xc3\xafen al khan suprem o khakan; a la mort del khakan els khans subordinats es reunien en assemblea per designar un successor, que habitualment era el representant deg\xc3\xa0 de la fam\xc3\xadlia i no necess\xc3\xa0riament el fill gran del difunt._NEWLINE_El Tarikh-i Alam arai explica la situaci\xc3\xb3 al Gran Khorasan, on el xa saf\xc3\xa0vida Isma\xc3\xafl I, despr\xc3\xa9s de la seva vict\xc3\xb2ria sobre Muh\xc3\xa0mmad Xaibani a Merv el 2 de desembre de 1510, i l'ocupaci\xc3\xb3 (octubre de 1511) de Samarcanda (per tercera vegada) per Baber, ara com a vassall del xa i defensant el xiisme, va intentar envair personalment Transoxiana i va avan\xc3\xa7ar fins a Maymana i Kara Robat; llavors se li va presentar Muhammad Timur Sultan, fill de Muh\xc3\xa0mmad Xaibani, i altres notables, encap\xc3\xa7alant una delegaci\xc3\xb3 que portava valuosos regals i una oferta de pau. Com que Isma\xc3\xafl I volia arranjar els afers a l'Azerbaidjan i la frontera amb els otomans, va acceptar i es va establir que les terres al sud de l'Oxus, incloent Khwarizm o Khiv\xc3\xa0, pertanyerien al xa (1512). Llavors els uzbeks van atacar a Baber, ja que Samarcanda quedava pels uzbeks, i el van derrotar a Kul-i M\xc3\xa0lik el maig de 1512 de manera que va haver d'evacuar la ciutat. Va intentar la reconquesta de la Samarcanda i va rebre suport de forces saf\xc3\xa0vides manades pel general Nadjm-i Thani (Nejim). Aix\xc3\xb2 suposava el trencament del pacte que fixava a l'Oxus la frontera; aix\xc3\xad els uzbeks van combatre a Baber i als seus aliats perses i els van derrotar a la batalla de Ghudjuwan (Gijuvan) el 12 de novembre de 1512 i Baber es va retirar precipitadament per\xc3\xb2 es va emportar un bon nombre de turcmans orientals. La vict\xc3\xb2ria de Gijuvan (Ghudjuwan) va assegurar als uzbeks el control de Transoxiana._NEWLINE_Es va celebrar una assemblea o kuriltay dels uzbeks sota la direcci\xc3\xb3 de Janibeg que actuava de virtual regent. Els feus es van redistribuir: Kutxkunju (Kuchkunji) va rebre Samarcanda; Muhammad Timur (fill de Muh\xc3\xa0mmad Xaibani) fou nomenat corregent a Samarcanda junt a Kutxkunju; Siyunich (germ\xc3\xa0 de Kutxkunju) va rebre Taixkent; Ubayd Allah o Ubaid Al\xc2\xb7l\xc3\xa0 (fill de Mahmud Sultan i nebot de Muh\xc3\xa0mmad Xaibani) va rebre el territori patrimonial del seu pare, Bukhar\xc3\xa0, juntament amb Karakul i Karshi. Janibeg es va reservar Miankal (que sota Muh\xc3\xa0mmad Xaibani havia governat el seu propi fill Muhammad Timur) i la Sogdiana de Samarcanda (Soghd) amb les ciutats de Kermineh i Nur. En el mateix any (i probablement al mateix kuriltay) Kutxkunju fou elegit com a khakan. Tot i tenir l'autoritat de iure la direcci\xc3\xb3 principals dels afers va recaure en Ubayd Allah (Ubaid Al\xc2\xb7l\xc3\xa0), khan a Bukhar\xc3\xa0._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de Gijuvan, Ubayd Allah (Ubaid Al\xc2\xb7l\xc3\xa0) va creuar l'Oxus prop de Charjui (moderna T\xc3\xbcrkmenabat), acompanyat de Janibeg de Kermineh o Miankal, als quals, a Murghab, es va unir Muhammad Timur Sultan, que venia des de Samarcanda; llavors van atacar Meshed; altres contingents van avan\xc3\xa7ar per Tirmidh fins a Balkh, devastant el pa\xc3\xads. Isma\xc3\xafl I va acudir al rescat i llavors els uzbeks es van retirar. Diversos oficials perses que havien desertat l'ex\xc3\xa8rcit de Nadjm-i Thani (Nejim) foren executats i va exercir represalies sobre subjectes sunnites acusats 'encoratjar als uzbeks i perseguir als xi\xc3\xaftes (1513)\n_START_SECTION_\nRebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 dels turcmans\n_START_PARAGRAPH_\nPer alguna ra\xc3\xb3 els turcmans orientals estaven descontents de Baber i van intentar enderrocar-lo i matar-lo; per\xc3\xb2 va poder escapar i arribar a Hissar. Els turcmans van agafar posicions als turons de Karatigin i van assolar les terres entorn d'Hissar; aquestos saquejos van provocar una gran fam a la ciutat d'Hissar, a la que va seguir la pesta i milers de dones i nens uzbeks van ser venuts com esclaus; l'hivern a m\xc3\xa9s fou sever. Llavors Ubayd Allah (Ubaid Al\xc2\xb7l\xc3\xa0) de Bukhar\xc3\xa0, va marxar amb un ex\xc3\xa8rcit per castigar als saquejadors. Aquestos, sabent que no podien esperar ajut de Baber, van agafar posicions a les muntanyes de Surghab i Waksh, on quedaven protegits per les muntanyes pels dos flancs i per molta neu al front; un sobtat desgla\xc3\xa7 va obrir cam\xc3\xad als uzbeks; els turcmans van intentar fugir pel riu i molts es van ofegar, i la resta que van enfrontar als uzbeks van morir lluitant; una part foren fets presoners i la resta va poder arribar a Andijan. Hisar va caure en mans dels uzbeks i Baber va deixar a Khan Mursa a Badakhxan, i es va retirar cap a Kabul (1514) i ja no va retornar._NEWLINE_Mentre Ubaid Al\xc2\xb7l\xc3\xa0 estava ocupat en la campanya de Baber, el seu oncle Siyunich va avan\xc3\xa7ar cap a Taixkent que va assetjar i ocupar (se li havia assignat en feu). Sultan Said que governava a la Vall de Fergan\xc3\xa0 va marxar contra Siyunich amb cinc mil homes i els uzbeks el van enfrontar amb set mil; la batalla es va lliurar a Beshkend, i Sultan Said fou derrotat i es va haver de retirar a Andijan (1512). Despr\xc3\xa9s de la batalla de Gijuvan (Ghudjuwan), Siyunich va marxar contra Andijan; Sultan said va establir fortes guarnicions a aquesta ciutat, a Akhsi i a Marghinan, i es va dirigir al pa\xc3\xads muntany\xc3\xb3s al sud, com si es dispos\xc3\xa9s a assetjar alguna pla\xc3\xa7a. Sultan Said, davant el perill que afrontava, va cridar en ajut a Kasim Khan, el khan dels kazakhs, que manava una for\xc3\xa7a enorme a les estepes de Qiptxaq, que va respondre a la seva crida; el governador de Sayram, Ketch Beg, li va obrir les portes de la ciutat, i Kasim va marxar cap a Taixkent saquejant el pa\xc3\xads pel cam\xc3\xad, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s es va retirar i va deixar la lluita (1513); per\xc3\xb2 aquest atac va espantar a Siyunich que va estar quiet el 1513 i 1514._NEWLINE_Durant l'estiu del 1514, mentre Kasim Khan estava absent en una expedici\xc3\xb3 a terres llunyanes, els uzbeks van atacar la Vall de Fergan\xc3\xa0. Sultan Said, sense esperances de resistir, van creuar les muntanyes cap a Kaixgar i van prendre el poder al khanat de Mogolistan (1514-1533). Fergana amb Andijan i Taixkent va quedar en mans dels uzbeks.\n_START_SECTION_\nNova campanya al Khorasan\n_START_PARAGRAPH_\nKutxkunju Khan hi va anar des de Samarcanda amb els seus fills Abu Said Sultan i Pulad Sultan, i amb els fills de Janibeg; Siyunish Khan hi va anar des de Taixkent; els fills de Hamza Sultan i Mehdi Sultan des d'Hissar; i Kara Kitin Sultan des de Balkh. Es va reunir un gran ex\xc3\xa8rcit. Baber diu que eren 150.000, Mir Yahya Saifi parla de 121.000 i el Alim-arai Abasi de 80,000 veterans sense comptar altres tropes; era l'ex\xc3\xa8rcit m\xc3\xa9s gran que creuava l'Oxus des del temps de Genguis Khan; els perses nom\xc3\xa9s eren 40.000 per\xc3\xb2 veterans i disciplinats a l'estil turc, i havent servit durament contra els otomans; comptaven tamb\xc3\xa9 amb dos mil artillers i sis mil mosqueters, i en canvi els uzbeks nom\xc3\xa9s tenien com armament les seves primitives armes (sabres i arcs). Tahmasp I va agafar posicions a Jam, en el cam\xc3\xad d'Herat; els uzbeks ho van interpretar com signe de debilitat i van avan\xc3\xa7ar per atacar Meshed; mentre l'ex\xc3\xa8rcit principal s'establia a aquesta ciutat, vint mil homes van anar a rec\xc3\xb3rrer la rodalia del campament enemic per impedir a qualsevol sortir d'un per\xc3\xadmetre fixat; el xoc es va produir el 25 de setembre de 1529 a Jam. La millor organitzaci\xc3\xb3 i la superioritat t\xc3\xa8cnica dels perses els hi va assegurar la vict\xc3\xb2ria i els uzbeks van patir una carnisseria. Kutxkunju i Ubaid Al\xc2\xb7l\xc3\xa0 van poder fugir per\xc3\xb2 el segon va resultar ferit. Janibeg, que havia perseguit a les tropes perses de les ales que havien fugit, va retornar de nit al campament pensant que estava ocupat pels seus i va anar a parar al mig de les forces de Tahmasp, i va perdre un nombre d'homes encara que va poder escapar. Tahmasp no va trigar a haver de dirigir la seva atenci\xc3\xb3 a la part occidental del seu regne contra els otomans._NEWLINE_Mentre els khans uzbeks que governaven Hissar, Hamza Sultan i Mehdi Sultan, despr\xc3\xa9s de la derrota, van deixar aquest pla\xc3\xa7a en mans de Chalmeh, el fill d'Ibrahim Djani, com a governador. Humayun, fill de Baber, que governava Badakhxan, sembla que seguint indicacions del seu pare, va intentar aprofitar per recuperar tot o part de Transoxiana, i va marxar a Hissar amb un ex\xc3\xa8rcit de 50.000 homes, acompanyat de Sultan Ways Mirza (Khan Mirza), de la dinastia dels mirzes del Badakhxan; un contingent d'aquest ex\xc3\xa8rcit manat per Shah Kuli (germ\xc3\xa0 de Sultan Ways) es va apoderar d'Hissar; un altre manat per Tursun Muhammad Sultan, va marxar cap a Tirmidh i va ocupar Kabadian; i la resta va marxar cap a Samarcanda. Per\xc3\xb2 Humayun va tenir not\xc3\xadcies que Baber s'havia posat malalt i no volia estar lluny de la capital si el seu pare moria, i ja no va seguir avan\xc3\xa7ant; va ajustar la pau i rva retornar cap al seu govern del Badakhxan, i tot seguit cap a l'\xc3\x8dndia.\n_START_SECTION_\nMort i successors\n_START_PARAGRAPH_\nKotxkunju va morir a final del 1529 o el 1530, uns mesos abans que Baber (el qual va morir a Agra el 26 de desembre de 1530). Freq\xc3\xbcentava societats d'ascetes i dervixos. Va deixar tres fills tots els quals foren despr\xc3\xa9s khans de Bukhar\xc3\xa0 (dos) o de Samarcanda (el tercer): Abu-Sa\xc3\xafd Khan ibn Kotxkunju (1531-1534), Abd Al\xc2\xb7lah I i Abd al-Latif. Les monedes del seu temps no porten el seu nom, per\xc3\xb2 foren encunyades a Bukhar\xc3\xa0 i Samarcanda."