b"\n_START_ARTICLE_\nGuerra Civil de Guinea Bissau\n_START_SECTION_\nTensi\xc3\xb3 pre-conflicte\n_START_PARAGRAPH_\nGuinea Bissau va obtenir la independ\xc3\xa8ncia el 1974. Al gener de 1998, deu separatistes de la regi\xc3\xb3 senegalesa de Casamance van ser assassinats, i unaltres quaranta van ser detinguts, despr\xc3\xa9s d'enfrontaments amb les Forces Armades de Guinea Bissau en dues ciutats de la frontera nord del pa\xc3\xads._NEWLINE_Les forces armades desplegaren refor\xc3\xa7os al llarg de la frontera amb Casamance per evitar que els separatistes entressin al pa\xc3\xads. Al final de gener, despr\xc3\xa9s de la presa a Guinea Bissau d'un dip\xc3\xb2sit d'armes, un grup d'oficials de les forces armades van ser detinguts per c\xc3\xa0rrecs de subministrar armes als separatistes de Casamance._NEWLINE_A principi de febrer de 1998, el ministre de Defensa va anunciar la suspensi\xc3\xb3 del Cap d'estat major de les forces armades, Brigadier General Ansumane Man\xc3\xa9 per motius d'incompliment del deure en vista del fet que les armes confiscades al mes anterior havia estat preses d'un dip\xc3\xb2sit militar de les forces armades de Guinea Bissau. _NEWLINE_Al mar\xc3\xa7 de 1998, arran de la protesta per l'oposici\xc3\xb3 pels retards en l'organitzaci\xc3\xb3 de les eleccions legislatives, es va establir una comissi\xc3\xb3 electoral nacional independent. Les eleccions s'havien de celebrar en juliol. A l'abril, Man\xc3\xa9 va acusar p\xc3\xbablicament al ministre de Defensa i a un grup d'oficials de les forces armades de la participaci\xc3\xb3 en el tr\xc3\xa0fic d'armes als separatistes de Casamance. En la Sis\xc3\xa8 Congr\xc3\xa9s del PAIGC celebrat maig de 1998, el president Jo\xc3\xa3o Bernardo Vieira va ser reelegit president del partit.\n_START_SECTION_\nCop i guerra civil (1998-1999)\n_START_PARAGRAPH_\nVieira va destituir al susp\xc3\xa8s Man\xc3\xa9 i va nomenar al general Humberto Gomes per substituir-lo el 6 de juny de 1998. El 7 de juny tropes rebels dirigides per Ansumane Man\xc3\xa9 van prendre el control de les casernes militars de Bissau i altres llocs estrat\xc3\xa8gics de la ciutat, incl\xc3\xb2s l'aeroport internacional. Immediatament Man\xc3\xa9 va exigir la dimissi\xc3\xb3 de Vieira i la seva administraci\xc3\xb3 i la celebraci\xc3\xb3 d'eleccions lliures i democr\xc3\xa0tiques el juliol. Amb el suport de 1.300 soldats senegalesos i 400 soldats guineans, tropes lleials al govern van intentar infructuosament recuperar el control de les \xc3\xa0rees de la ciutat sota control rebel i es van produir forts enfrontaments._NEWLINE_En els seg\xc3\xbcents dies m\xc3\xa9s de 3.000 ciutadans estrangers van ser evacuats de la capital en vaixell cap a Senegal. S'estima que m\xc3\xa9s de 200.000 residents de Bissau van fugir de la ciutat, el que va provocar temors d'un desastre humanitari, amb les hostilitats impedint a les organitzacions d'ajuda d'emerg\xc3\xa8ncia la distribuci\xc3\xb3 d'aliments i subministraments m\xc3\xa8dics als refugiats. La lluita va continuar fins al juliol, amb moltes desercions de membres de les forces armades de Guinea Bissau per unir-se als rebels, segons els informes._NEWLINE_El 26 de juliol, per la mediaci\xc3\xb3 d'una delegaci\xc3\xb3 de la Comunitat de Pa\xc3\xafsos de Llengua Portuguesa (CPLP), el govern i els rebels van acordar implementar una treva. El 25 d'agost representants del govern i dels rebels es van reunir sota els auspicis de la CPLP i CEDEAO a l'illa de Sal, Cap Verd , on es va arribar a un acord per transformar la treva existent en una alto el foc. L'acord preveia la reobertura de l'aeroport internacional i el desplegament de forces internacionals per mantenir i supervisar l'alto el foc._NEWLINE_Al setembre de 1998 es van reprendre les converses entre el govern i els rebels a Abidjan, Costa d'Ivori. Els rebels van exigir que totes les forces del Senegal i Guinea fossin retirades del pa\xc3\xads com a condici\xc3\xb3 pr\xc3\xa8via per a un acord de pau definitiu, que va ser rebutjada pel govern. Els rebels, per la seva banda, van rebutjar una proposta per a l'establiment per Senegal d'una zona tamp\xc3\xb3 dins el territori de Guinea Bissau al llarg de la frontera amb Casamance._NEWLINE_A l'octubre, els rebels van acordar una proposta del Govern per a la creaci\xc3\xb3 d'una zona desmilitaritzada que separ\xc3\xa9s les forces d'oposici\xc3\xb3 a la capital. Abans que la proposta pogu\xc3\xa9s ser aprovada formalment, l'alto el foc es va ensorrar en reproduir-se els combats a la capital i altres ciutats. El 20 d'octubre, el govern va imposar un toc de queda a tot el pa\xc3\xads, i l'endem\xc3\xa0 el president Vieira va declarar un alto el foc unilateral._NEWLINE_En aquest moment gaireb\xc3\xa9 totes les tropes del govern havien desertat i s'havien posat al costat de les forces rebels, que es calcula que controlaven aproximadament el 99% del pa\xc3\xads. El 23 d'octubre, el general de brigada Man\xc3\xa9 va acordar observar una treva de 48 hores per donar Vieira temps de clarificar les seves propostes per a un acord de pau negociat, i l'acord va ser aconseguit posteriorment per converses directes que tindrien lloc a Banjul, G\xc3\xa0mbia. En les converses, que van tenir lloc el 29 d'octubre, els rebels van confirmar que no buscarien la ren\xc3\xbancia de Vieira._NEWLINE_Les noves converses celebrades sota els auspicis de la CEDEAO a Abuja, Nig\xc3\xa8ria van donar com a resultat la signatura d'un acord de pau l'1 de novembre. Sota els termes d'acord, les dues parts van reafirmar l'alto-el-foc del 25 d'agost i es va resoldre la retirada de les tropes senegaleses i guineanes de Guinea Bissau, que es va realitzar simult\xc3\xa0niament amb el desplegament d'una for\xc3\xa7a d'interposici\xc3\xb3 ECOMOG (forces de supervisi\xc3\xb3 de la CEDEAO), que garantiria la seguretat a la frontera amb Senegal. Tamb\xc3\xa9 es va acordar l'establiment d'un govern d'Unitat Nacional que hi inclogu\xc3\xa9s representants dels rebels i la celebraci\xc3\xb3 d'eleccions presidencials i legislatives a tot tardar el mar\xc3\xa7 de 1999._NEWLINE_A principis de novembre de 1998, es va aconseguir un acord sobre la composici\xc3\xb3 d'una comissi\xc3\xb3 executiva conjunta per aplicar l'acord de pau. Poc despr\xc3\xa9s la comissi\xc3\xb3 va aprovar l'estructura del nou govern, que va ser integrat per deu ministres i set secretaris d'Estat. El 3 de desembre, Francisco Fadul va ser designat primer ministre i despr\xc3\xa9s Vieira i Man\xc3\xa9 van arribar a un acord sobre l'assignaci\xc3\xb3 de les carteres de les dues parts. El primer contingent de cent soldats de l'ECOMOG va arribar al final de desembre. Al mateix temps, el Consell de Seguretat va aprovar la resoluci\xc3\xb3 1216 que fa una crida a ambdues parts a formar un govern d'unitat nacional i celebrar eleccions al mar\xc3\xa7 de 1999.\n_START_SECTION_\n1999\n_START_PARAGRAPH_\nAl gener de 1999, Fadul va anunciar que les eleccions presidencials i legislatives no tindrien lloc al mar\xc3\xa7, com es preveia en l'acord d'Abuja, i es retardarien fins al final de l'any. Al gener tamb\xc3\xa9 es va aconseguir un acord entre el govern, els rebels i el CEDEAO sobre la for\xc3\xa7a de la for\xc3\xa7a d'interposici\xc3\xb3 de l'ECOMOG, que tindria 710 soldats. Tamb\xc3\xa9 es va acordar un calendari per a la retirada de les tropes senegaleses i guineanes de Guinea Bissau. A la fi de gener, per\xc3\xb2, es van reprendre les hostilitats a la capital amb resultat de nombroses morts i el despla\xc3\xa7ament d'uns 250.000 habitants. El 9 de febrer les converses entre el govern i els rebels tingueren com a resultat un acord sobre un alto-el-foc que preveia la retirada immediata de les tropes senegaleses i guineanes. En una reuni\xc3\xb3 celebrada a Lom\xc3\xa9, Togo, el 17 de febrer o\xc3\xa3o Bernardo Vieira i Ansumane Man\xc3\xa9 es van comprometre a no rec\xc3\xb3rrer mai m\xc3\xa9s al conflicte armat. El 20 de febrer es va anunciar el nou govern d'Unitat Nacional. El desarmament de les tropes rebels i de les lleials al president, segons preveu l'acord d'Abuja, va comen\xc3\xa7ar a principis de mar\xc3\xa7. La retirada de les tropes de Senegal i Guinea es va acabar aquest mes despr\xc3\xa9s d'una pr\xc3\xb2rroga del termini del 28 de febrer al 16 de mar\xc3\xa7 a causa de problemes log\xc3\xadstics. A l'abril es va publicar un informe de l'Assemblea Nacional Popular, que va exonerar Man\xc3\xa9 dels c\xc3\xa0rrecs de tr\xc3\xa0fic d'armes als rebels de Casamance. Encara que l'informe, que havia estat redactat el juny de 1998 quan van comen\xc3\xa7ar les hostilitats, demanava la reincorporaci\xc3\xb3 de man\xc3\xa9 com a cap de l'Estat Major de les Forces Armades, va revelar que la gu\xc3\xa0rdia presidencial del president Vieira havia estat fortament implicada en el tr\xc3\xa0fic d'armes. Posteriorment es va crear l'Oficina de les Nacions Unides pel Suport a la Consolidaci\xc3\xb3 de la Pau a Guinea Bissau per supervisar les eleccions generals i l'aplicaci\xc3\xb3 de l'Acord d'Abuja.\n_START_SECTION_\nSegon cop d'estat\n_START_PARAGRAPH_\nA principis de maig de 1999 Vieira va anunciar que les eleccions legislatives i presidencials tindran lloc el 28 de desembre. El 7 de maig, malgrat la condemna generalitzada de la comunitat internacional, el president Jo\xc3\xa3o Bernardo Vieira va ser enderrocat per la junta militar rebel. La lluita havia esclatat a Bissau el dia anterior, quan les tropes rebels van prendre arsenals d'armes que s'havien guardat a l'aeroport internacional des del desarmament de les forces rivals al mar\xc3\xa7. Els rebels, que van afirmar que la seva actuaci\xc3\xb3 havia estat motivada per la negativa de Vieira a permetre que es desarm\xc3\xa9s la gu\xc3\xa0rdia presidencial, van envoltar el palau presidencial, obligant-lo a rendir-se. Posteriorment Vieira es va refugiar a l'ambaixada de Portugal, on el 10 de maig es va signar la rendici\xc3\xb3 incondicional.\n_START_SECTION_\nTransici\xc3\xb3 posterior\n_START_PARAGRAPH_\nEl President de l'Assemblea Nacional Popular, Malam Bacai Sanh\xc3\xa1, va ser nomenat president inter\xc3\xad de la rep\xc3\xbablica fins que es van celebrar les eleccions. El Govern d'Unitat Nacional, inclosos els ministres designats per Vieira, van romandre en el c\xc3\xa0rrec. En una reuni\xc3\xb3 aquell mes dels \xc3\xb2rgans del PAIGC Manuel Saturnino da Costa va ser designat per substituir Vieira com a l\xc3\xadder del partit. En una reuni\xc3\xb3 tripartita realitzada a la fi de maig pels representants del govern, la junta militar i els partits pol\xc3\xadtics, es va acordar que Vieira havia de ser jutjat per la seva participaci\xc3\xb3 en el tr\xc3\xa0fic d'armes als separatistes de Casamance i per delictes pol\xc3\xadtics i econ\xc3\xb2mics relacionats amb les seves condicions en el c\xc3\xa0rrec. Vieira acord\xc3\xa0 anar a judici, per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s despr\xc3\xa9s de rebre tractament m\xc3\xa8dic a l'estranger, despr\xc3\xa9s de la qual cosa es va comprometre a tornar a Guinea Bissau. En una reuni\xc3\xb3 de ministres d'Exteriors de la CEDEAO, celebrada a Togo d'aquest mes, es va condemnat el derrocament de Vieira i es van fer demandes perqu\xc3\xa8 se li permet\xc3\xa9s sortir de Guinea Bissau. Tamb\xc3\xa9 es va decidir que les forces de l'ECOMOG es retirarien del pa\xc3\xads. Les tropes de l'ECOMOG van marxar a principis de juny. Aquest mes a Vieira se li permetia sortir de Guinea Bissau per rebre tractament m\xc3\xa8dic a Fran\xc3\xa7a. Sanh\xc3\xa1 va citar raons humanit\xc3\xa0ries per permetre la sortida de Vieira, per\xc3\xb2 va insistir que tornaria per ser jutjat. En el mateix mes Sanh\xc3\xa1 va afirmar que les eleccions presidencials i legislatives tindran lloc el 28 de novembre. Al juliol es van introduir esmenes constitucionals que limitaven la durada del mandat presidencial a dos mandats i va abolir la pena de mort. Tamb\xc3\xa9 es va estipular que nom\xc3\xa9s podrien assolir als principals c\xc3\xa0rrecs p\xc3\xbablics els nascuts al pa\xc3\xads o fills de nacionals._NEWLINE_El 28 de novembre es van celebrar eleccions presidencials i legislatives amb la vict\xc3\xb2ria le l'opositor Partit de Renovaci\xc3\xb3 Social (PRS), qui va obtenir 38 dels 102 i esdev\xc3\xa9 el partit amb major representaci\xc3\xb3 al'Assemblea Nacional Popular. El PAIGC nom\xc3\xa9s va obtenir 24 escons. El candidat presidencial de PRS, Kumba Ial\xc3\xa1, va quedar en primer lloc amb el 38,81% dels vots. En una segona volta celebrada el 16 de gener de 2000 Ial\xc3\xa1 va derrotar f\xc3\xa0cilment al president inter\xc3\xad Malam Bacai Sanh\xc3\xa1 del PAIGC, amb el 72% dels vots. Va jurar el c\xc3\xa0rrec el 17 de febrer de 2000."