b'\n_START_ARTICLE_\nJoseph Merrick\n_START_SECTION_\nVida\n_START_PARAGRAPH_\nJoseph Merrick va cr\xc3\xa9ixer a la ciutat de Leicester. La seva malaltia va comen\xc3\xa7ar a manifestar-se en el seu aspecte deformant cap als 18 mesos d\'edat en forma d\'una protuber\xc3\xa0ncia sobre el llavi superior. Als dotze anys mor\xc3\xad la seva mare que sempre l\'havia cuidat amb devoci\xc3\xb3. Merrick a pesar de la seva malaltia que li dificultava caminar, va anar a escola dels 6 als 12 anys. Despr\xc3\xa9s de la mort de la seva mare el seu pare es va tornar a casar i la nova parella del seu pare no va acceptar Merrick. Joseph treball\xc3\xa0 dels 13 als 15 anys en una f\xc3\xa0brica de tabacs fins que la m\xc3\xa0 i el bra\xc3\xa7 drets es van deformar tant que va quedar impedit per a treballar fent servir els dos bra\xc3\xa7os. Tal va ser l\'impediment, que essent Merrick dret\xc3\xa0 va haver d\'aprendre a escriure de nou amb la m\xc3\xa0 esquerra. Despr\xc3\xa9s de perdre la feina el seu pare li va aconseguir una llic\xc3\xa8ncia per ser venedor ambulant. Merrick venia pels carrers alguns articles de la merceria del seu pare. A causa del seu aspecte no venia gaireb\xc3\xa9 res i sovint la gent li feia rotllanes o l\'increpaven. Durant aquest temps, Merrick va fugir un grapat de vegades de casa seva per estalviar-se el maltractament de la seva madrastra i la desatenci\xc3\xb3 del seu pare vers ell. Un dia va marxar per sempre despr\xc3\xa9s de rebre una pallissa i el seu pare no es va tornar a preocupar mai m\xc3\xa9s per ell. Merrick va perdre totalment el contacte amb ell i amb la seva germana petita, Marion Eliza que comptava en aquells dies uns sis anys. El seu oncle patern Charles Merrick el va acollir a casa seva durant un any. Durant aquest any Merrick va continuar treballant com a venedor ambulant per\xc3\xb2 el seu aspecte ja molt deforme esfere\xc3\xafa la gent i provocava que no vengu\xc3\xa9s res. El gremi de venedors ambulants va protestar per la pres\xc3\xa8ncia de Merrick i quan la seva llic\xc3\xa8ncia per vendre va expirar, no li va ser renovada. Continuava sota la protecci\xc3\xb3 del seu oncle, per\xc3\xb2 sabent que no es podia guanyar la vida no va voler ser una c\xc3\xa0rrega per al seu oncle i a finals de desembre de 1879, als 17 anys va ingressar volunt\xc3\xa0riament a la WorkHouse de Leicester. Les WorkHouses eren una xarxa d\'asils estesa per tot el Regne Unit on anaven a parar gent sense recursos, fins i tot fam\xc3\xadlies senceres. All\xc3\xa0 amb un r\xc3\xa8gim penitenciari treballaven per guanyar-se l\'estada. Les feines m\xc3\xa9s comunes eren treballar pedres per fer carrers, fer maons, etc. Merrick sempre record\xc3\xa0 la seva estada a la WorkHouse amb horror. _NEWLINE_All\xc3\xa0 hi romangu\xc3\xa9 durant quatre anys. La seva deformitat continuava progressant. La protuber\xc3\xa0ncia del llavi superior va arribar a un punt que li impedia menjar i parlar amb claredat. El 1884 va ser traslladat a la Leicester Infirmary on li va operar la cara extraient-li la protuber\xc3\xa0ncia. Segons pr\xc3\xb2pies paraules de Merrick li van treure mig quilo de teixit malalt. Mentre es recuperava de la dolorosa operaci\xc3\xb3 va saber que un promotor de fires especialitzat en fen\xc3\xb2mens (freaks) anomenat Sam Torr estava a la ciutat i li va escriure demanant-li feina. Torr el va anar a veure i el va contractar immediatament. D\'aquesta manera Merrick va fer realitat el seu somni de marxar de la WorkHouse. _NEWLINE_Sabent que l\'\xc3\xbanica sortida per guanyar-se la vida a causa del seu sorprenent aspecte seria la d\'exhibir-se en fires, es va unir a la fira de Sam Torr on   treball\xc3\xa0 uns mesos fins que es va passar, per recomanaci\xc3\xb3 del mateix Torr, a la fira de Tom Norman. L\'exhibici\xc3\xb3 de Merrick era una atracci\xc3\xb3 de molt \xc3\xa8xit, per\xc3\xb2 no estava exempta de problemes, ja que les autoritats trobaven que era massa degradant. Aix\xc3\xad que poble darrere poble, Merrick s\'exhibia i al cap de pocs dies l\'exhibici\xc3\xb3 era clausurada. Com que la companyia era itinerant, la clausura no revestia problemes. Per\xc3\xb2 va arribar un moment en qu\xc3\xa8 la fira ja no va tenir llocs on exhibir l\'atracci\xc3\xb3 de Merrick sense que gaireb\xc3\xa9 immediatament fos clausurada. Cal senyalar tanmateix, que Merrick sempre va parlar b\xc3\xa9 de la seva etapa com a fenomen de fira, a pesar que li desagradava profundament exhibir-se, ja que es va sentir ben tractat pels seus companys i va poder fer una bona caixa de diners. Com a curiositat, va ser Tom Norman qui va confeccionar la gorra amb el vel que cobria totalment la cara i el cap de Merrick. El vel tenia un trau obert per a la visi\xc3\xb3 de Merrick. Aquest estrany vel amb gorra es conserva, juntament amb altres efectes personals seus, al Royal London Hospital, Londres._NEWLINE_Tom Norman i Joseph Merrick van arribar a Londres a finals de 1884 i van instal\xc2\xb7lar l\'exhibici\xc3\xb3 en una botiga davant del London Royal Hospital. Com que era tan a prop de l\'hospital va cridar de seguida l\'atenci\xc3\xb3 dels estudiants que van informar el doctor Frederick Treves, home molt interessat en les malalties deformants, de l\'exist\xc3\xa8ncia de Joseph Merrick. Aix\xc3\xad, a finals de 1884 Treves i Merrick es van con\xc3\xa8ixer. Treves li va donar a Norman una targeta de visita perqu\xc3\xa8 pogu\xc3\xa9s portar Merrick a l\'hospital, ja que li va voler fer un reconeixement exhaustiu. Norman hi va estar d\'acord i va portar Merrick al London Royal Hospital. All\xc3\xa0, Treves va examinar Merrick i el va presentar a la comunitat cient\xc3\xadfica com un cas de neurofibromatosi greu. Com que aquest hospital no acollia malalts cr\xc3\xb2nics, un cop acabada la seva primera trobada amb la comunitat cient\xc3\xadfica, Merrick va tornar a la seva vida d\'exhibici\xc3\xb3. Va romandre a Londres fins a la primavera de 1885. Continu\xc3\xa0 treballant en diferents ciutats. Despr\xc3\xa9s que la seva exhibici\xc3\xb3 fos clausurada definitivament, Norman va proposar Merrick que marx\xc3\xa9s al continent amb un promotor itali\xc3\xa0 anomenat Ferrari, ja que al Regne Unit ja no podia fer carrera perqu\xc3\xa8 les seves exhibicions eren constantment clausurades. Merrick va marxar amb Ferrari cap al continent el Juny de 1886._NEWLINE_Era costum que els promotors guardessin els diners dels seus treballadors i Torr li va confiar a Ferrari els estalvis de Merrick, unes 40 o 50 lliures. El que no comptaven ni Ferrari ni Merrick \xc3\xa9s que al continent europeu les lleis per a les exhibicions a les fires eren molt severes, i els dos homes van ser constantment perseguits per les autoritats. Les exhibicions de Merrick duraven tan poc que no donaven ni per menjar. Aix\xc3\xad veient Ferrari que no faria negoci amb Merrick, l\'abandon\xc3\xa0 a la seva sort a Brussel\xc2\xb7les a finals de 1886, emportant-se tots els estalvis que Merrick havia fet durant dos anys. Amb molt\xc3\xadssimes dificultats, Merrick aconsegu\xc3\xad embarcar en un vaixell de tornada a Anglaterra. El bitllet inclo\xc3\xafa el viatge en tren de Dover fins a l\'estaci\xc3\xb3 Liverpool, a Londres. Despr\xc3\xa9s d\'un dur viatge, Merrick va arribar a aquesta estaci\xc3\xb3 on la gent en veure\'l li van fer rotllana fins a provocar un tumult. Com que li era impossible c\xc3\xb3rrer per escapar i es trobava completament sol, Merrick va caure pres d\'un atac de p\xc3\xa0nic fins que la policia el va atendre. Com que duia encara la targeta de visita del doctor Treves la policia el va fer cridar i aquest se\'l va endur al Royal London Hospital._NEWLINE_Treves va exposar al director de l\'hospital, el doctor Carr-Gomm el problema de consci\xc3\xa8ncia i responsabilitat que tenien vers Merrick, ja que la seva deformitat li impedia valer-se per si mateix i els intents perqu\xc3\xa8 fos acollit en alguna instituci\xc3\xb3 per malalts cr\xc3\xb2nics va ser infructuosa. El seu oncle Charles Merrick va voler fer-se\'n c\xc3\xa0rrec per\xc3\xb2 tant Treves com Carr-Gomm van estar d\'acord que Merrick necessitava estar a l\'hospital, ja que la seva malaltia requeria atencions m\xc3\xa8diques constants i una estrict\xc3\xadssima higiene. Merrick, per l\'efecte de les seves deformacions sobre la pell, aquesta desprenia una desagradable olor que quedava eliminada amb un bany o dos diaris. _NEWLINE_Treves i el director de l\'hospital per poder justificar l\'estada de Merrick a l\'hospital, ja que no estava permesa l\'estada a malalts cr\xc3\xb2nics, van decidir fer una col\xc2\xb7lecta posant un anunci al diari explicant la hist\xc3\xb2ria de Merrick. L\'objectiu era recaptar fons per pagar la seva estada i aix\xc3\xad justificar donar-li habitaci\xc3\xb3 i exist\xc3\xa8ncia de per vida. La idea va ser un \xc3\xa8xit i la resposta popular va sobrepassar les expectatives de Treves i Carr-Gomm, el director de l\'hospital. Merrick va romandre al Royal Hospital fins a la seva mort, el 1890, als vint-i-set anys. Durant la seva estada va fer molta amistat amb Frederick Treves, que anys despr\xc3\xa9s a les seves mem\xc3\xb2ries dedicaria un llargu\xc3\xadssim cap\xc3\xadtol a en Merrick, conscient que el seu nom quedaria per sempre lligat al de Merrick. En aquestes mem\xc3\xb2ries escrites el 1923 poc abans de morir, la vellesa i la mem\xc3\xb2ria van trair Treves, que va canviar el nom de Joseph Merrick pel de John. Treves es va sorprendre de la intel\xc2\xb7lig\xc3\xa8ncia i sensibilitat de Merrick, del seu inter\xc3\xa8s per la literatura i la seva incre\xc3\xafble habilitat pels treballs manuals a pesar de la deformitat de la m\xc3\xa0 i el bra\xc3\xa7 drets. Merrick va aprendre a fer treballs amb v\xc3\xadmet i construccions arquitect\xc3\xb2niques amb cart\xc3\xb3. Destacava el seu car\xc3\xa0cter educat, tranquil i la seva profunda religiositat. Merrick era de confessi\xc3\xb3 Baptista. Treves tamb\xc3\xa9 es va acostumar a la curiosa manera de parlar de Merrick, ja que aquest tenia el paladar i la mand\xc3\xadbula deformats i li impedien pronunciar correctament. La causa de la seva mort va ser que el pes del seu descomunal crani provoc\xc3\xa0 un desnucament. En un principi es va especular que va morir d\'asf\xc3\xadxia perqu\xc3\xa8 s\'havia adormit estirat. Merrick havia de dormir obligat\xc3\xb2riament assegut i amb el cap recolzat als genolls. Si s\'estirava, s\'asfixiava. Per\xc3\xb2 l\'estudi de les seves v\xc3\xa8rtebres cervicals demostren que va morir sobtadament desnucat i que la mort va ser tan r\xc3\xa0pida que ni es va adonar._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de fer-li un funeral, Treves va practicar l\'aut\xc3\xb2psia al cad\xc3\xa0ver de Merrick i va separar l\'esquelet per a conservar-lo a l\'hospital per al seu estudi. Tamb\xc3\xa9 es van guardar mostres de teixit, per\xc3\xb2 es van perdre durant un bombardeig a la Segona Guerra Mundial. A m\xc3\xa9s de l\'esquelet, s\'ha conservat cabell de Merrick. La conservaci\xc3\xb3 d\'aquestes restes han estat clau per descobrir qu\xc3\xa8 li passava. Tamb\xc3\xa9 han estat importants els estudis gen\xc3\xa8tics a la fam\xc3\xadlia d\'en Merrick, que han continuat fins avui en els descendents directes de l\'oncle Charles Merrick._NEWLINE_Sobre la vida de Joseph Merrick es va fer un musical anomenat "The Elephant Man" guardonat amb un premi Tony i protagonitzat per David Bowie l\'any 1979, i tamb\xc3\xa9 una pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula anomenada igualment "The Elephant Man", dirigida per David Lynch l\'any 1980.'