b"\n_START_ARTICLE_\nSanta Maria de Gerri\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEls or\xc3\xadgens del monestir es troben, probablement, en una esgl\xc3\xa9sia constru\xc3\xafda en temps dels visigots i destru\xc3\xafda pels sarra\xc3\xafns. Va ser fundat el dia 20 de juny del 807, quan el prevere Espanell va organitzar una comunitat mon\xc3\xa0stica sota l'advocaci\xc3\xb3 de sant Vicen\xc3\xa7. L'any 839, sota la regla de sant Benet, va passar a la advocaci\xc3\xb3 de Santa Maria. El cenobi es trobava sota la jurisdicci\xc3\xb3 del bisbat d'Urgell, i va contribuir a l'evangelitzaci\xc3\xb3 i la reorganitzaci\xc3\xb3 del Pallars despr\xc3\xa9s del domini sarra\xc3\xad. _NEWLINE_Al segle X, la casa comtal de Tolosa fou substitu\xc3\xafda per la de Pallars, la qual va afavorir el monestir amb importants donacions. Malgrat tot, les relacions entre aquest i els senyors de Pallars no sempre van ser bones. Per afermar la immunitat civil obtinguda dels Tolosa, l'any 966 els monjos de Gerri van aconseguir la protecci\xc3\xb3 directa de la Santa Seu amb l'advocaci\xc3\xb3 de Santa Maria, i per tant, obtenien la immunitat respecte del bisbat d'Urgell. Aix\xc3\xb2 no obstant, una de les intervencions m\xc3\xa9s clares de la casa comtal pallaresa tenia lloc el 1096, quan el comte va aconseguir que el monestir passes a dependre del monestir d'Abadia de Sant V\xc3\xadctor de Marsella per tal de dur a terme una reforma espiritual i financera. Sant Ot d'Urgell, bisbe d'Urgell, afavor\xc3\xad molt el monestir, procurant-li la restituci\xc3\xb3 de b\xc3\xa9ns i regint-lo un quant temps com a abat poc abans de la seva mort, la qual li va arribar precisament al monestir de Gerri, on es troba la seva tomba, el dia 7 de juliol de l'any 1122. Aquests canvis van dur a la consagraci\xc3\xb3 d'una nova esgl\xc3\xa9sia l'any 1164, amb la pres\xc3\xa8ncia de nombrosos bisbes i dels comtes de Pallars._NEWLINE_L'any 1190 totes les seves possessions passaven sota la protecci\xc3\xb3 directa del rei Alfons I. Va arribar a ser el monestir m\xc3\xa9s ric del bisbat d'Urgell per les grans donacions que va rebre entre els segles XII i XIII, importants donacions que se sumaven a les realitzades des del IX. En aquesta riquesa hi va tenir un paper decisiu la possessi\xc3\xb3 de les salines. _NEWLINE_Malgrat la immunitat civil i eclesi\xc3\xa0stica, sobretot a partir de mitjan segle XIII, el monestir es va veure immers en diversos conflictes, principalment entre els comtes de Pallars i els de Foix i la casa reial. Des de la fi del segle XIII en endavant l'intervencionisme reial fou molt important, i va ser a partir del segle XIV quan va comen\xc3\xa7ar la seva decad\xc3\xa8ncia econ\xc3\xb2mica i jurisdiccional, amb continus enfrontaments amb els senyors de Pallars. _NEWLINE_Al segle XV hi va tenir un paper destacat l'abat Pasqual de Cuberes, que el 1453 fou deposat pel seu superior de Sant V\xc3\xadctor de Marsella per caviloso, \xc3\xa9s a dir, per enredaire. Una butlla del papa Climent VIII, l'any 1592, fa que deixi de dependre del monestir de Marsella i s'incorpori a la Congregaci\xc3\xb3 Claustral de Tarragona, amb el nomenament de Llu\xc3\xads San\xc3\xa7, bisbe de Solsona, com a nou abat del monestir. _NEWLINE_Durant la guerra del Franc\xc3\xa8s, al segle XIX, el cenobi va ser atacat pels francesos i es van perdre molts documents del seu arxiu. El 1821, l'Estat posava a subhasta els b\xc3\xa9ns del monestir, dins el programa de desamortitzacions del Trienni Liberal. Durant la desamortitzaci\xc3\xb3 del 1835 es va procedir a la seva exclaustraci\xc3\xb3; per\xc3\xb2 l'\xc3\xbaltim abat, Antoni de Gudell i de Pinies, va gaudir de les consideracions del seu c\xc3\xa0rrec fins, a la seva mort._NEWLINE_De l'activitat espiritual i intel\xc2\xb7lectual de Gerri, no gaire important, n'ha quedat poca const\xc3\xa0ncia documental. El m\xc3\xa9s ben documentat \xc3\xa9s el treball dut a terme al scriptorium. Destaquen els falsos de Gerri, una s\xc3\xa8rie de documents ap\xc3\xb2crifs, potser del segle XI, que es devien escriure per tal de proporcionar al monestir un suport legal de les seves possessions.\n_START_SECTION_\nEdifici\n_START_PARAGRAPH_\nDel conjunt mon\xc3\xa0stic, l'esgl\xc3\xa9sia \xc3\xa9s l'\xc3\xbanic que es conserva, car de la resta solament queden ru\xc3\xafnes. _NEWLINE_El temple \xc3\xa9s el constru\xc3\xaft durant el segle XII, t\xc3\xa9 planta basilical de tres naus, sense transsepte i amb tres absis semicirculars, els laterals s'obren directament a la nau i el central, molt m\xc3\xa9s ample, est\xc3\xa0 precedit d'un ampli presbiteri a un nivell m\xc3\xa9s baix que la nau. _NEWLINE_A l'interior de l'esgl\xc3\xa9sia es pot veure el sistema de cobertes, format per voltes de can\xc3\xb3, semicircular a la nau central i de quart de circumfer\xc3\xa8ncia a les laterals, constru\xc3\xafdes amb lloses irregulars col\xc2\xb7locades a plec de llibre. Les voltes es reforcen amb arcs torals, que juntament amb els formers arrenquen d'uns pilars de tipus compost, integrats per un nucli central en forma de creu al qual s'adossen semicolumnes amb base i capitell. Dels capitells arrenquen els arcs, tret de la nau central. A la l\xc3\xadnia d'arrencada de la coberta hi ha un fris que presenta, en alguns punts, una decoraci\xc3\xb3 a base d'escacat o amb motius geom\xc3\xa8trics. L'absis central apareix ornat, sota aquest fris, amb set arcuacions sostingudes per semicolumnes, sistema que es troba en altres obres del segle XII, com la catedral de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) o el monestir de Sant Pere de Galligants (Giron\xc3\xa8s). _NEWLINE_A l'interior de l'esgl\xc3\xa9sia es troben trenta capitells en total esculpits amb motius vegetals, animals fant\xc3\xa0stics, monstres, \xc3\xa0ngels i personatges amb lleons o serps. En una de les escenes, per exemple, observem un ocell rapa\xc3\xa7, amb plomatge molt marcat, que agafa amb les urpes una serp a punt de mossegar-lo. En una altra hi ha un home nu amb els bra\xc3\xa7os al\xc3\xa7ats, flanquejat per lleons que devoren les seves v\xc3\xadctimes. La sala capitular est\xc3\xa0 decorada amb pintura mural al tremp d'\xc3\xa8poca barroca, de gran inter\xc3\xa8s decoratius, figuratius i al\xc2\xb7leg\xc3\xb2rics amb un alt grau de simbolisme. Les escenes s'emmarquen en els espais arquitect\xc3\xb2nics creats f\xc3\xadsicament: cambril, voltes, arquivoltes, timpans, c\xc3\xbapula, petxines i sostre de la llanterna, aix\xc3\xad com en els paraments llisos on es tanquen els espais amb motius decoratius com garlandes i orles que tanquen de manera il\xc2\xb7lusionista les escenes representades. Les pintures ocupen una superf\xc3\xadcie de quasi 450 m2. Durant el 2012 es van restaurar per membres del Centre de Restauraci\xc3\xb3 de B\xc3\xa9ns Mobles de Valldoreix.\n_START_SECTION_\nExterior\n_START_PARAGRAPH_\nL'exterior ha experimentat profundes transformacions, per aix\xc3\xb2 els absis han quedat inclosos al cos barroc de la sagristia i el cambril. Nom\xc3\xa9s ha quedat visible l'absidiola nord i part de la central, decorada sobre el r\xc3\xa0fec per un fris en dents de serra i un fris d'arcuacions que arrenquen d'impostes esculpides, dividides en s\xc3\xa8ries de tres per semi-columnes amb capitells. Tamb\xc3\xa9 han estat alterades les tres finestres d'una esqueixada que s'obren en cadascun dels absis. En conjunt, les cobertes originals de l'edifici van ser sobreal\xc3\xa7ades mitjan\xc3\xa7ant unes golfes ventilades a trav\xc3\xa9s d'una galeria d'arcs, fet que contribueix notablement a amagar l'estructura original. Les fa\xc3\xa7anes conserven, sota el r\xc3\xa0fec medieval, una motllura bisellada, i es van refor\xc3\xa7ar amb contraforts que es corresponen amb la situaci\xc3\xb3 dels arcs interiors._NEWLINE_L'esgl\xc3\xa9sia conserva tres portes. A la fa\xc3\xa7ana sud, molt modificada, hi ha a la porta que comunica amb el cementiri, i sim\xc3\xa8trica a aquesta, per\xc3\xb2 al mur nord, trobem la que donava pas al claustre i les depend\xc3\xa8ncies monacals, avui desapareguts._NEWLINE_A la fa\xc3\xa7ana oest s'obre la porta d'entrada, aixoplugada per un porxo o atri de tres naus, que es corresponen amb les interiors, cobertes amb voltes d'aresta i obertes, al sud, per arcs de mig punt. El cos de l'atri \xc3\xa9s m\xc3\xa9s baix que l'esgl\xc3\xa9sia. Damunt seu hi ha una gran finestra que il\xc2\xb7lumina la nau central i tamb\xc3\xa9 s'al\xc3\xa7a un vist\xc3\xb3s campanar de cadireta de tres pisos, amb dues obertures als dos primers nivells i una a la part superior, totes formades per arcs amb motllures trilobades._NEWLINE_La porta d'acc\xc3\xa9s, en arc de mig punt, queda circumscrita per tres arquivoltes en gradaci\xc3\xb3 i una mena de guardapols format per una motllura llisa. L'ornamentaci\xc3\xb3 de la tercera arquivolta es basa en mitges esferes esculpides. Els arcs descansen sobre una imposta, que en el sector de la dreta, respecte al punt de vista de l'observador, conserva una decoraci\xc3\xb3 en escacat. La primera arquivolta rep el suport, a m\xc3\xa9s, de dues columnes llises que acaben en un capitell esculpit. A l'al\xc3\xa7ada de les impostes, l'atri \xc3\xa9s decorat per un fris amb escacat. Aquesta decoraci\xc3\xb3 escult\xc3\xb2rica es completa amb els capitells dels quatre pilars del tram central de l'atri. El capitell de l'esquerra del mur de tancament de l'esgl\xc3\xa9sia es troba molt malm\xc3\xa8s, per\xc3\xb2 s'hi endevina en una de les cares un m\xc3\xbasic o joglar, i en l'altra una figura dalt d'un cavall i tocant un corn, que representa el tema de la cacera. El capitell de la dreta, erosionat, presenta unes grans fulles d'acant. Del mur de tancament exterior del porxo, la decoraci\xc3\xb3 vegetal del capitell de la dreta tamb\xc3\xa9 es troba en mal estat; el de l'esquerra mostra tres escenes: Adam i Eva amb l'arbre de la ci\xc3\xa8ncia, que \xc3\xa9s una mena de palmera, dos personatges enfrontats lluitant, probablement Ca\xc3\xadn i Abel, i a la cara frontal dues altres figures amb els bra\xc3\xa7os al\xc3\xa7ats. Es tracta d'uns temes molt assajats durant el per\xc3\xadode rom\xc3\xa0nic, en aquest cas la dataci\xc3\xb3, com tamb\xc3\xa9 la construcci\xc3\xb3 de l'atri, se situa a la segona meitat del segle XII."