b'\n_START_ARTICLE_\nOda a Espanya\n_START_SECTION_\nContext hist\xc3\xb2ric\n_START_PARAGRAPH_\nLa p\xc3\xa8rdua colonial de Cuba i Filipines el 1898 posava fi a un consens i a una vertebraci\xc3\xb3 d\'Espanya que havia estat q\xc3\xbcestionat des de Catalunya, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 des de sectors intel\xc2\xb7lectuals espanyols que criticaven la visi\xc3\xb3 opressora d\'un estat basat en els record dels \xc3\xa8xits imperials. Joaqu\xc3\xadn Costa, P\xc3\xa9rez Gald\xc3\xb3s o Clar\xc3\xadn formaven una generaci\xc3\xb3 de pensadors que amava a Espanya i detestava l\'espanyolisme, que demanava una europe\xc3\xaftzaci\xc3\xb3 i l\'abandonament d\'una visi\xc3\xb3 caciquista de l\'estat. En aquesta l\xc3\xadnia, Costa demanava "desinflar Sagunt, Num\xc3\xa0ncia i Lepant" en clara al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 a les hist\xc3\xb2ries \xc3\xa8piques reivindicades en pro d\'una idea d\'estat._NEWLINE_Els interessos mercantils de Catalunya a les Antilles havia contingut les \xc3\xa0nsies separatistes iniciades a finals del segle XIX. Sense els negocis d\'ultramar les tensions autonomistes prenen for\xc3\xa7a amb una irritaci\xc3\xb3 contra Madrid a qui culpen del desastre per la seva tossuderia. Els propietaris catalans confien en el catalanisme davant dels governs de la monarquia, un estat castell\xc3\xa0, incompetent i antiquat que s\'havia deixat arrabassar el mercat colonial._NEWLINE_Amb la p\xc3\xa8rdua de les col\xc3\xb2nies, Espanya perd el seu discurs centralista a favor de les sensibilitats centr\xc3\xadfugues i nom\xc3\xa9s li restar\xc3\xa0 l\'\xc3\xbas de la for\xc3\xa7a per a mantenir quelcom que no podia per la via de "la grandesa de la p\xc3\xa0tria".\n_START_SECTION_\nEl poema\n_START_PARAGRAPH_\nMaragall estava for\xc3\xa7a implicat en els cercles intel\xc2\xb7lectuals i culturals del moment i, tot i que no tenia cap vinculaci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica, va fer servir els seus escrits per a denunciar situacions d\'injust\xc3\xadcia. _NEWLINE_Maragall va expressar en aquest poema el seu repudi per l\'Espanya oficial, una Espanya subdesenvolupada regida per una oligarquia agr\xc3\xa0ria, oposada al progr\xc3\xa9s catal\xc3\xa0 originat pel catalanisme pol\xc3\xadtic._NEWLINE_Comen\xc3\xa7a fent al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 a la insensibilitat de l\'Espanya mon\xc3\xa0rquica i centralista respecte a les diferents nacionalitats i les seves lleng\xc3\xbces:_NEWLINE_Escolta, Espanya -la veu d\'un fill_NEWLINE_que parla en llengua - no castellana:_NEWLINE_parlo en la llengua - que m\'ha donat_NEWLINE_la terra aspra._NEWLINE_En \'questa llengua - pocs t\'han parlat;_NEWLINE_en altra, massa._NEWLINE_Com va fer Joaqu\xc3\xadn Costa, criticava obertament la visi\xc3\xb3 llorejada i esperp\xc3\xa8ntica amb qu\xc3\xa8 l\'Imperi Espanyol mantenia la seva ra\xc3\xb3 d\'esser:_NEWLINE_T\'han parlat massa - dels saguntins_NEWLINE_i dels que per la p\xc3\xa0tria moren:_NEWLINE_les teves gl\xc3\xb2ries - i els teus records,_NEWLINE_records i gl\xc3\xb2ries - nom\xc3\xa9s de morts:_NEWLINE_has viscut trista._NEWLINE_A les seg\xc3\xbcents estrofes, Maragall fa al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 a la sang in\xc3\xbatilment vessada que, m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 de l\'obvietat que suposa, \xc3\xa9s una doble queixa pel fet que molts dels soldats enviats a Cuba provenien de terres catalanes. Reitera la cr\xc3\xadtica a l\'\xc3\xbas dels conceptes gloriosos quan esmenta: _NEWLINE_te satisfeies d\'honres mortals_NEWLINE_i eren tes festes - els funerals,_NEWLINE_oh trista Espanya!_NEWLINE_Acaba el poema amb un clam a la desintegraci\xc3\xb3 d\'Espanya o, si m\xc3\xa9s no, a la p\xc3\xa8rdua de la seva identitat tal com l\'havia concebuda fins a aquell moment._NEWLINE_On ets, Espanya? - No et veig enlloc._NEWLINE_No sents la meva veu a\'tronadora?_NEWLINE_No entens aquesta llengua - que et parla entre perills?_NEWLINE_Has desapr\xc3\xa8s d\'entendre an els teus fills?_NEWLINE_Ad\xc3\xa9u, Espanya!_NEWLINE_EL 1908, dins del moviment ib\xc3\xa8ric impulsat per l\'autor, va escriure un poema anomenat "Visca Espanya"._NEWLINE__NEWLINE_El poema apareix editat dins Obras completas de Joan Maragall, Barcelona 1929, p\xc3\xa0g.102-103'