b"\n_START_ARTICLE_\nEdmund II Ironside\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nEdmund era el tercer fill del rei Etelred l'Indec\xc3\xads i la seva primera dona \xc3\x86lfgifu. Quan la mare d'Edmund mor\xc3\xad (cap al 1000), Etelred es torn\xc3\xa0 a casar, amb Emma de Normandia, germana del duc Ricard II de Normandia. Amb ella tingu\xc3\xa9 dos fills: Eduard i Alfred. Aix\xc3\xb2 va marcar un cert allunyament entre pare i fills, sobretot amb el germ\xc3\xa0 m\xc3\xa9s gran anomenat Etelstan. Quan Svend Barbaforcada va envair el pa\xc3\xads el 1013, Etelred fug\xc3\xad a Normandia amb la seva nova fam\xc3\xadlia. Els germans romangueren a Anglaterra.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xadder de la resist\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1014 va morir Etelstan i Edmund prengu\xc3\xa9 el lideratge de la resist\xc3\xa8ncia. En aquesta \xc3\xa8poca va trobar un bon company en Eadric Streona i junts van aplegar un ex\xc3\xa8rcit; m\xc3\xa9s tard aquest home demostraria ser un fals, ja que es va passar al b\xc3\xa0ndol enemic. Alguns s\xc3\xbabdits no es trobaven segurs amb un rei com el pare d'Edmund, i havien jurat fidelitat a Svend Barbaforcada i al seu successor Canut. Quan Svend va morir i el seu fill va marxar a Dinamarca per ser reconegut oficialment com a el seu successor, Edmund va atacar els territoris dels que havien jurat fidelitat als v\xc3\xadkings, especialment al Regne de Lindsey i els va castigar durament, d'on li va venir el sobrenom d'Ironside. Els c\xc3\xa0stigs van consistir en pena de mort d'alguns caps i confiscaci\xc3\xb3 de llurs hisendes. El pare va tornar a Anglaterra en saber que Svend havia mort. Al comen\xc3\xa7ament Edmund va desafiar el seu pare en la intenci\xc3\xb3 de recuperar el tron, es va casar amb Ealdgyth, v\xc3\xaddua d'un noble opositor, i va reunir un ex\xc3\xa8rcit a les terres de l'est. Mentrestant, Canut II de Dinamarca llan\xc3\xa7\xc3\xa0 una nova invasi\xc3\xb3. Edmund es va unir al seu pare i es dirig\xc3\xad a la defensa de Londres, que fou assetjada pels lleials a Canut.\n_START_SECTION_\nEdmund II, rei\n_START_PARAGRAPH_\nEtelred l'Indec\xc3\xads va morir el 23 d'abril del 1016 i els ciutadans de Londres van nomenar rei Edmund. Aquest va lluitar repetidament contra els danesos i va deslliurar diverses vegades el setge de Londres. Va demostrar una gran valentia i capacitat de convocat\xc3\xb2ria i es va fer mereixedor del seu sobrenom. Per\xc3\xb2 a la batalla d'Assandun, el 18 d'octubre del 1016, Edmund fou tra\xc3\xaft pel noble Eadric Streona i va perdre definitivament davant Canut. Signaren un tractat de pau mitjan\xc3\xa7ant el qual es repartien el pa\xc3\xads: Wessex romania en mans d'Edmund i Canut rebia M\xc3\xa8rcia i North\xc3\xbambria. Aquest tractat tamb\xc3\xa9 especificava que a la mort de qualsevol d'ambd\xc3\xb3s, el supervivent quedaria com a rei \xc3\xbanic de tot el reialme._NEWLINE_El dest\xc3\xad volgu\xc3\xa9 que Edmund mor\xc3\xads el 20 de novembre del mateix 1016, amb la qual cosa hagu\xc3\xa9 regnat durant nom\xc3\xa9s 7 mesos. Canut el succe\xc3\xad i envi\xc3\xa0 els seus dos fills, haguts amb Ealdgyth, Eduard i Edmund, a l'exili a Su\xc3\xa8cia._NEWLINE_Diverses fonts apunten que la mort d'Edmund no fou natural, sin\xc3\xb3 que fou assassinat pels fills del tra\xc3\xafdor Eadric Streona per guanyar el favor de Canut. Aquest, en assabentar-se, va fer executar Eadric."