b"\n_START_ARTICLE_\nAntoni de Villarroel i Pel\xc3\xa1ez\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens familiars i matrimoni\n_START_PARAGRAPH_\nNascut a Barcelona on estava destinat el seu pare, Francisco de Villarroel, la seva mare era l'asturiana Catalina Pel\xc3\xa1ez. El seu pare era un militar castell\xc3\xa0 de carrera nascut a Villanueva de los Infantes (bisbat de Toledo, prov\xc3\xadncia de Ciudad Real), ciutat on va n\xc3\xa9ixer el seu germ\xc3\xa0 Diego de Villarroel y Pel\xc3\xa1ez. Els seus altres germans foren \xc3\x8d\xc3\xb1igo de Villarroel y Pel\xc3\xa1ez i Isabel de Villarroel y Pel\xc3\xa1ez, aquesta darrera tamb\xc3\xa9 nascuda a Barcelona l'any 1659. Antonio de Villarroel es cas\xc3\xa0, en data indeterminada, amb l'andalusa Ana Mar\xc3\xada Sede\xc3\xb1o y de Guadiel, i foren pares d'un \xc3\xbanic fill, \xc3\x8d\xc3\xb1igo de Villarroel.\n_START_SECTION_\nPrimers anys de carrera militar\n_START_PARAGRAPH_\nSeguint la professi\xc3\xb3 de son pare, i igual que els seus altres dos germans \xc3\x8d\xc3\xb1igo i Diego, Antonio va cursar estudis d'infanteria i va ingressar a l'ex\xc3\xa8rcit reial. A principis de 1695, amb 39 anys, es trobava a Madrid amb el grau de capit\xc3\xa0 reformado, \xc3\xa9s a dir, oficial militar sense exercici, fins que el juny fou destinat a Ceuta en el ter\xc3\xa7 del mestre de camp Francisco Antonio D\xc3\xadaz Pimienta. El 1697, en el marc de la Guerra dels Nou Anys (1688-1697), les tropes franceses que havien enva\xc3\xaft Catalunya comen\xc3\xa7aren el setge de Barcelona (1697) i quatre ter\xc3\xa7os provinents de Ceuta, entre els quals el d'Antonio de Villarroel, foren destinats a la defensa de la ciutat. Acabada la guerra aquell mateix any, poc despr\xc3\xa9s Villarroel fou ascendit a mestre de camp i destinat a la governaci\xc3\xb3 de la fortalesa de Cardona.\n_START_SECTION_\nTinent general borb\xc3\xb2nic (1705-1709)\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1700, a la mort de Carles II de la Casa d'\xc3\x80ustria, Villarroel acat\xc3\xa0 el testament del difunt monarca i rest\xc3\xa0 fidel al que fou nomenat successor, Felip V de la Casa de Borb\xc3\xb3. Enquadrat aix\xc3\xad en l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic estigu\xc3\xa9 a It\xc3\xa0lia entre 1705 i 1706. L'any seg\xc3\xbcent 1707, sota les ordres del mariscal franc\xc3\xa8s duc d'Orleans, contribu\xc3\xad a la presa de Requena i pass\xc3\xa0 despr\xc3\xa9s al front d'Arag\xc3\xb3, des d'on inici\xc3\xa0 el setge de Lleida (1707) que finalitz\xc3\xa0 amb la caiguda a mans borb\xc3\xb2niques de la capital del Segre. En la campanya de l'any seg\xc3\xbcent el duc d'Orleans inici\xc3\xa0 el setge de Tortosa (1708) durant el qual el ja ascendit a tinent general Villarroel es destac\xc3\xa0 sobremanera. A finals d'aquell any per\xc3\xb2 les cont\xc3\xadnues derrotes borb\xc3\xb2niques als camps de batalla europeus i mala collita dugueren Fran\xc3\xa7a a una situaci\xc3\xb3 cr\xc3\xadtica que for\xc3\xa7\xc3\xa0 Llu\xc3\xads XIV a iniciar converses de pau amb els aliats. Pressionat durant les negociacions de pau, Llu\xc3\xads XIV va demanar al seu n\xc3\xa9t que renunci\xc3\xa9s al tron espanyol, petici\xc3\xb3 a qu\xc3\xa8 Felip V es va negar rotundament, i aleshores el seu avi orden\xc3\xa0 la retirada de totes les tropes franceses que lluitaven al front peninsular. _NEWLINE_En aquest context el duc d'Orleans, regent de Fran\xc3\xa7a, ord\xc3\xad una conspiraci\xc3\xb3 per esdevenir nou monarca d'Espanya amb la complicitat del duc de Montellano i d'altres arist\xc3\xb2crates castellans decebuts amb Felip V. Entre els militars fidels al duc d'Orleans s'hi trobava el general Antonio de Villarroel. El pla comptava amb la complicitat del general angl\xc3\xa8s James Stanhope i consistia a arribar a un acord per dividir la monarquia d'Espanya amb l'altre aspirant al tron espanyol, Carles d'\xc3\x80ustria, que regnaria sobre la Corona d'Arag\xc3\xb3 mentre el duc d'Orleans regnaria sobre la Corona de Castella. Per\xc3\xb2 la conspiraci\xc3\xb3 fou descoberta pels agents de la cort de Madrid i diversos implicats foren detinguts abans que poguessin derrocar Felip V. Villarroel an\xc3\xa0 a Madrid per intentar congraciar-se de nou amb el monarca borb\xc3\xb2nic, fet que no aconsegu\xc3\xad, i fou desterrat o s'amag\xc3\xa0 a Gal\xc3\xadcia durant el 1709. Per\xc3\xb2 l'ex\xc3\xa8rcit espanyol, ja sense l'ajut dels aliats francesos, no pogu\xc3\xa9 aturar l'ofensiva austriacista de 1710 essent derrotat a la batalla d'Almenar (1710) i a la batalla de Saragossa (1710), fet que oblig\xc3\xa0 Felip de Borb\xc3\xb3 a fugir de Madrid, que fou ocupat per les tropes de Carles d'\xc3\x80ustria.\n_START_SECTION_\nTinent mariscal austriacista (1710-1713)\n_START_PARAGRAPH_\nAleshores Villarroel retorn\xc3\xa0 volunt\xc3\xa0riament del seu desterrament i s'ofer\xc3\xad per auxiliar a Felip V, qui accept\xc3\xa0 el seu oferiment, per\xc3\xb2 poc despr\xc3\xa9s fou informat que a la cort borb\xc3\xb2nica es conspirava contra la seva persona. Arran d'aquestes not\xc3\xadcies el setembre de 1710 Villarroel acab\xc3\xa0 per oferir els seus serveis militars a les forces austriacistes de Carles III. Aquest accept\xc3\xa0 el seu oferiment i li mantingu\xc3\xa9 el grau de tinent mariscal, l'equivalent austriacista al grau de tinent general borb\xc3\xb2nic. Part de les tropes austriacistes ocuparen tamb\xc3\xa9 la ciutat de Toledo i es plantej\xc3\xa0 la possibilitat que sota el seu comandament s'aixequ\xc3\xa9s un nou regiment d'infanteria amb el nom d'aquesta ciutat, per\xc3\xb2 el regiment no reeix\xc3\xad perqu\xc3\xa8 pocs castellans s'oferiren a les tropes austriacistes. Felip V, acorralat, deman\xc3\xa0 auxili al seu avi Llu\xc3\xads XIV de Fran\xc3\xa7a, qui acab\xc3\xa0 decretant el retorn de l'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s a Espanya. Davant l'arribada de refor\xc3\xa7os francesos les tropes austriacistes comen\xc3\xa7aren a retirar-se de Castella i durant el replegament es produ\xc3\xad el 10 de desembre de 1710 la batalla de Villaviciosa en qu\xc3\xa8 Villarroel es disting\xc3\xad evitant que les tropes austriacistes fossin derrotades. Despr\xc3\xa9s se li encoman\xc3\xa0 la missi\xc3\xb3 de recollir la guarnici\xc3\xb3 que restava a Calataiud on arrib\xc3\xa0 el 20 de desembre de 1710. Despr\xc3\xa9s continu\xc3\xa0 el replegament cap a Carinyena, on ja hi havia un cos d'ex\xc3\xa8rcit en marxa. Per\xc3\xb2 aleshores el coronel borb\xc3\xb2nic Jos\xc3\xa9 Vallejo tall\xc3\xa0 la retirada de la columna desfermant-se un combat que dur\xc3\xa0 3 hores. La columna fou for\xc3\xa7ada a retirar-se i refugiar-se al castell d'Illeca. El 28 de desembre de 1710, mancat de queviures, Villarroel i aproximadament uns 600 homes de columna es rendiren presoners de guerra. Un any despr\xc3\xa9s, a finals de 1711, Villarroel fou alliberat en un intercanvi de presoners i durant el 1712 va fer diverses sol\xc2\xb7licituds al general comandant austriacista Guido von Starhemberg per tal de ser reactivat de nou en el servei militar adduint l'estat precari en qu\xc3\xa8 es trobava ell i la seva fam\xc3\xadlia; per\xc3\xb2 les peticions foren rebutjades per l'animadversi\xc3\xb3 que li tenia Ramon de Vilana Perlas, el secretari d'Estat i home fort de Carles d'\xc3\x80ustria. No va ser fins que aquest marx\xc3\xa0 cap a Viena el 16 de mar\xc3\xa7 de 1713 quan Starhemberg el nomen\xc3\xa0 inspector general de la infanteria austriacista.\n_START_SECTION_\nDurant el govern de Manuel Flix\n_START_PARAGRAPH_\nFinalment el 25 de juliol de 1713 les tropes borb\xc3\xb2niques sota el comandament del duc de P\xc3\xb3poli van arribar davant les muralles de Barcelona. Tot seguit P\xc3\xb3poli va sol\xc2\xb7licitar l'obedi\xc3\xa8ncia de la ciutat a Felip V, sol\xc2\xb7licitud rebutjada el mateix dia. Davant la negativa de rendir-se el cap dels enginyers espanyols Joris Prosper Van Verboom indic\xc3\xa0 a P\xc3\xb3poli que seria necessari un veritable setge militar per sotmetre a la ciutat per\xc3\xb2 Populi, sense artilleria pesant i limitat per les mancances t\xc3\xa8cniques i t\xc3\xa0ctiques de les tropes de Felip V, va desestimar el pla. L'estrat\xc3\xa8gia que va adoptar va ser la que des de feia segles s'havia seguit en els setges als quals s'havia sotm\xc3\xa8s a Barcelona, bloquejant per terra i centrant el millor de les seves tropes a la conquesta de la fortalesa de Montju\xc3\xafc, des de la qual una vegada presa obligar a la rendici\xc3\xb3 de la ciutat._NEWLINE_Paral\xc2\xb7lelament diversos barcelonins, tant botiflers com antics austriacistes, marxaren de la ciutat en desacord amb la declaraci\xc3\xb3 de guerra. Per\xc3\xb2 l'oposici\xc3\xb3 als radicals no s'organitzava nom\xc3\xa9s fora de les muralles de Barcelona. A l'interior de la ciutat les tensions van comen\xc3\xa7ar a desfermar-se contra el conseller en Cap de Barcelona de  1712-1713, Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3, declarat partidari de la submissi\xc3\xb3. Aquest havia continuat en el c\xc3\xa0rrec i feia tot el possible per evitar que els disbarats dels radicals afectessin als civils; deman\xc3\xa0 a Villarroel que orden\xc3\xa9s als miquelets sortir fora de Barcelona, va restablir l'ordre p\xc3\xbablic i va aconseguir evitar diverses execucions \xe2\x80\x94entre elles la d'un familiar del noble Francesc de Castellv\xc3\xad\xe2\x80\x94. A m\xc3\xa9s, al\xc2\xb7legant que la ciutat estava sotmesa a un bloqueig militar, el conseller en Cap Manuel Flix va formar la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb, d'\xc3\xa0mbit municipal, des de la qual bloquejava els excessos de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb i dels nous diputats radicals de la Generalitat, esperant que per fi tot acab\xc3\xa9s en una negociaci\xc3\xb3 amb el menor vessament de sang. Els membres de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb, farts de les maniobres i l'obstruccionisme del conseller en Cap de Barcelona Manuel Flix li van acabar presentant una protesta formal (llegiu document \xc3\xadntegre) i les dissensions van arribar a tal extrem que el general comandant Villarroel va denunciar que \xc2\xabel ataque mas fuerte [..] no nos pueda hacer nunca tanta da\xc3\xb1o como la disparidad de consejos, desuni\xc3\xb3n de voluntades, malintroducci\xc3\xb3n de discordias en las juntas y mal m\xc3\xa9todo de gobernarse\xc2\xbb._NEWLINE_Encara que els radicals havien aconseguit el seu principal objectiu \xe2\x80\x94evitar que Catalunya se sotmet\xc3\xa9s\xe2\x80\x94, i ara dominaven tamb\xc3\xa9 a la Generalitat, la situaci\xc3\xb3 no deixava de ser desesperada. Tot el Principat ja havia rendit obedi\xc3\xa8ncia a Felip V i la guerra es redu\xc3\xafa nom\xc3\xa9s a la ciutat de Barcelona i tres a\xc3\xafllades fortaleses \xe2\x80\x94el Castell de Cardona, el Castell d'Hostalric i El Castell de Ciutat\xe2\x80\x94. Llavors la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb va abanderar el llan\xc3\xa7ament d'una expedici\xc3\xb3 que, sortint des de Barcelona havia d'enlla\xc3\xa7ar amb les fortaleses resistents i reclutar tants voluntaris com poguessin. L'operaci\xc3\xb3 s'hauvia de completar amb el retorn de l'expedici\xc3\xb3 a Barcelona, on assaltarien per l'esquena a les tropes borb\xc3\xb2niques mentre que des de l'interior de la ciutat sortirien en massa les tropes de Villarroel, assestant aix\xc3\xad un cop definitiu a l'ex\xc3\xa8rcit de Felip V. Per\xc3\xb2 l'expedici\xc3\xb3 del diputat militar va resultar en un complet desastre. No van atacar Matar\xc3\xb3, on es trobaven els magatzems borb\xc3\xb2nics amb els seus vitals subministraments; tampoc van aconseguir evitar ni la caiguda del Castell d'Hostalric, ni la del Castell de Ciutat, que es van rendir a les tropes borb\xc3\xb2niques. Van perdre els m\xc3\xa9s de 600 cavalls que l'ex\xc3\xa8rcit austr\xc3\xadac havia venut als Tres Comuns de Catalunya, esvaint-se qualsevol possibilitat d'obtenir el control territorial de Catalunya davant la cavalleria borb\xc3\xb2nica. I per acabar quan a l'octubre de 1713 l'expedici\xc3\xb3 va retornar a Barcelona els comandants militars van deixar abandonats a la rodalia de la ciutat els m\xc3\xa9s de 4.000 voluntaris que havien reclutat. _NEWLINE_L'estrepit\xc3\xb3s frac\xc3\xa0s de l'expedici\xc3\xb3 del diputat militar va frustrar l'\xc3\xbanica oportunitat de colpejar a l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic en el seu moment de m\xc3\xa0xima debilitat i va dilapidar ingents recursos econ\xc3\xb2mics que havia costat recaptar. Desacreditats pol\xc3\xadticament, sense ser reconeguts oficialment per Carles d'\xc3\x80ustria, i sense capacitat militar ofensiva, la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb i els nous diputats de la Generalitat van caure en el descr\xc3\xa8dit. En aquest context el conseller en Cap de Barcelona Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3 al capdavant de la \xc2\xabJunta dels 24 de Barcelona\xc2\xbb va intentar una operaci\xc3\xb3 per for\xc3\xa7ar una sortida negociada al conflicte de com\xc3\xba acord amb l'ambaixador catal\xc3\xa0 a Londres, el marqu\xc3\xa8s de Vilallonga Pau Ignasi Dalmases, que va traslladar-se a La Haia on esperava l'\xc3\xbaltima autoritzaci\xc3\xb3 per anar a Par\xc3\xads a negociar la submissi\xc3\xb3 de Catalunya.\n_START_SECTION_\nDurant el govern de Rafael Casanova\n_START_PARAGRAPH_\nPer\xc3\xb2 l'operaci\xc3\xb3 es frustr\xc3\xa0 el 30 de novembre de 1713, Diada de Sant Andreu ap\xc3\xb2stol, quan foren renovats els 6 consellers de Barcelona resultant nou conseller en Cap Rafael Casanova, la m\xc3\xa0xima autoritat pol\xc3\xadtica de la ciutat. Aquest avort\xc3\xa0 qualsevol temptativa diplom\xc3\xa0tica de negociar la submissi\xc3\xb3 i el nou govern de Rafael Casanova va suposar un canvi total respecte a l'anterior de Manuel Flix i Ferrer\xc3\xb3. Si fins llavors Antonio de Villarroel havia gaudit de plena autonomia militar com general comandant de l'ex\xc3\xa8rcit, i havia plantejat una estrat\xc3\xa8gia defensiva que buscava guanyar temps amb el menor vessament de sang, el nou conseller en Cap Rafael Casanova li va exigir que immediatament orden\xc3\xa9s llan\xc3\xa7ar atacs continus, cada nit, contra el cord\xc3\xb3 de bloqueig per desgastar les tropes borb\xc3\xb2niques, accedint-hi el general comandant. _NEWLINE_Al cap de pocs dies es va desfermar un nou conflicte per la supremacia militar. El c\xc3\xa0rrec de conseller en Cap de Barcelona duia aparellat el control de la mil\xc3\xadcia gremial \xe2\x80\x94la Coronela de Barcelona\xe2\x80\x94, la base m\xc3\xa9s nombrosa de la guarnici\xc3\xb3, aix\xc3\xad com el c\xc3\xa0rrec de governador militar de la pla\xc3\xa7a. Per\xc3\xb2 aquest es trob\xc3\xa0 amb la negativa del governador de Montju\xc3\xafc a obeir les seves ordres al\xc2\xb7legant que ell, com a militar, nom\xc3\xa9s havia d'obeir al general comandant de l'ex\xc3\xa8rcit Villarroel. Aleshores Rafael Casanova va ordenar que el coronel Pau Tohar, governador de la fortalesa, fos arrestat i empresonat, manant aix\xc3\xad mateix ordres a tots els portals de la ciutat que no havien d'executar cap ordre militar que no hagu\xc3\xa9s expedit ell en persona. L'enfrontament entre el govern de Rafael Casanova i el general comandant militar Villarroel era ja total; finalment el Consell dels 100 reunit en plenari va fallar salom\xc3\xb2nicament resolent que, efectivament, Rafael Casanova era el governador de la pla\xc3\xa7a i armes de Barcelona, i tamb\xc3\xa9 de la fortalesa de Montju\xc3\xafc, encara que s'acceptava que les atribucions de governador de Montju\xc3\xafc havien estat delegades en el general comandant, el qual havia de retre comptes davant el conseller en Cap Rafael Casanova._NEWLINE_Havent afermat totalment el control militar de Barcelona i avortada qualsevol temptativa diplom\xc3\xa0tica de negociaci\xc3\xb3, el govern de Rafael Casanova es centr\xc3\xa0 a passar a l'ofensiva i orden\xc3\xa0 una nova expedici\xc3\xb3 cap a l'exterior de Barcelona sota les ordres del marqu\xc3\xa8s del Poal. L'operaci\xc3\xb3 es vei\xc3\xa9 afavorida quan a principis de gener de 1714 esclat\xc3\xa0 l'aixecament general contra les tropes borb\xc3\xb2niques provocat per les ordres de Madrid de cobrar impostos a Catalunya. L'aixecament de la ruralia catalana convocant el sometent al crit de \xc2\xabVia fora, lladres\xc2\xa0!\xc2\xbb va for\xc3\xa7ar la retirada de 10.000 soldats borb\xc3\xb2nics de Barcelona alleujant la situaci\xc3\xb3 de la ciutat. El 15 de gener Rafael Casanova inst\xc3\xa0 els gremis a presentar voluntaris \xc2\xabper servei de D\xc3\xa9u y de la P\xc3\xa0tria\xc2\xbb i quatre dies m\xc3\xa9s tard els expos\xc3\xa0 que moltes viles i llocs del Principat s'havien aixecat en armes contra els enemics \xc2\xabper sacudirse dels yugo en que estan y estam\xc2\xbb, i que calia \xc2\xabque per nostra part els ajudem en quant se puga\xc2\xbb._NEWLINE_El 26 de gener els consellers de Barcelona pressionaren, novament, a Villarroel perqu\xc3\xa8 ataqu\xc3\xa9s el cord\xc3\xb3 de bloqueig, petici\xc3\xb3 a la que finalment Villarroel acced\xc3\xad, per\xc3\xb2 amb la condici\xc3\xb3 que fos un atac nocturn a fi de no exposar les seves tropes en un atac que considerava in\xc3\xbatil. Les pressions dels consellers continuaren i el 28 de gener Villarroel autoritz\xc3\xa0 la sortida de Barcelona d'un destacament a les ordres del coronel Ermengol Amill per aixecar en armes el Maresme i uns dies m\xc3\xa9s tard, el 8 de febrer, autoritz\xc3\xa0 la sortida d'un altre destacament per refor\xc3\xa7ar les tropes del marqu\xc3\xa8s del Poal al Llu\xc3\xa7an\xc3\xa8s. Mentrestant per\xc3\xb2, els destacaments de cavalleria borb\xc3\xb2nica dels mariscals de camp Jos\xc3\xa9 Carrillo de Albornoz i Feliciano Bracamonte, i dels brigadiers Diego Gonz\xc3\xa1lez i Jos\xc3\xa9 Vallejo havien esclafat l'aixecament dels pagesos deixant rere seu una corrua de viles en flames, masies saquejades i civils penjats. _NEWLINE_L'estrat\xc3\xa8gia militar defensiva de Villarroel exasperava els radicals. El general comandant es guiava per criteris estrictament militars, aprofitant l'avantatge estrat\xc3\xa8gic que suposava estar a la defensiva mentre les tropes borb\xc3\xb2niques es dessagnaven en els seus atacs a pit descobert a plena llum del dia intentant conquerir Montju\xc3\xafc, o eren matxucades per l'artilleria barcelonina quan intentaven aproximar-se a les muralles de la ciutat. Villarroel autoritzava atacs contra el cord\xc3\xb3 de setge borb\xc3\xb2nic, per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s durant la nit, llan\xc3\xa7ant a destacaments combinats d'infanteria i de miquelets perqu\xc3\xa8 donessin r\xc3\xa0pids cops de m\xc3\xa0 contra les tropes enemigues que, despr\xc3\xa9s d'un jornada di\xc3\xbcrna de durs combats, es veien atacades per sorpresa enmig de la foscor sembrant-hi el terror i minant-los la moral, unes tropes borb\xc3\xb2niques ja castigades pel fred de l'hivern, la manca de queviures i l'endarreriment en les pagues de la cort de Madrid. Per\xc3\xb2 Villarroel es negava absolutament a exposar les seves tropes, ja prou limitades en nombre, a un assalt obert a plena llum del dia. Fran\xc3\xa7a disposava de tot l'ex\xc3\xa8rcit continental que podia enviar en qualsevol moment contra Barcelona, mentre Villarroel nom\xc3\xa9s disposava d'uns 5.000 soldats professionals amb experi\xc3\xa8ncia de guerra. Menys encara confiava en l'efectivitat de la Coronela de Barcelona, una mil\xc3\xadcia formada per civils que podia ser altament \xc3\xbatil en posicions defensives, per\xc3\xb2 que en un enfrontament a camp obert cauria r\xc3\xa0pidament en el desordre quan la cavalleria borb\xc3\xb2nica es llanc\xc3\xa9s a la c\xc3\xa0rrega contra les seves l\xc3\xadnies. I menys encara en els voluntaris, altament motivats per\xc3\xb2 sense formaci\xc3\xb3 militar.   _NEWLINE_Per contra els dirigents catalans consideraven que les decisions militars havien d'estar supeditades a l'estrat\xc3\xa8gia pol\xc3\xadtica. Carles d'\xc3\x80ustria no havia firmat la Pau d'Utrecht, deixant postergada la soluci\xc3\xb3 del \xc2\xabCas dels catalans\xc2\xbb per a un tractat posterior, una \xc2\xabPau Universal\xc2\xbb en la que tenien posades totes les seves esperances els dirigents radicals. El desembre de 1713 \xc3\x80ustria i Fran\xc3\xa7a havien iniciat les negociacions de pau a la ciutat de Rastatt, i els radicals consideraven que quan Carles d'\xc3\x80ustria firm\xc3\xa9s la pau amb Fran\xc3\xa7a, aquesta quedaria obligada a retirar les tropes de Catalunya \xe2\x80\x94un territori sota el domini de l'emperador\xe2\x80\x94, de manera que al duc de P\xc3\xb3poli, ja sense les tropes franceses, li resultaria del tot impossible mantenir un m\xc3\xadnim bloqueig contra Barcelona. Derrotar militarment a l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic era del tot impossible, per\xc3\xb2 si aconseguien infligir-li una sola derrota severa la posici\xc3\xb3 de Felip V quedaria debilitada en la taula de negociaci\xc3\xb3 de Rastatt. _NEWLINE_Ja havien intentat colpejar l'ex\xc3\xa8rcit borb\xc3\xb2nic l'octubre del 1713 durant l'expedici\xc3\xb3 del diputat militar, per\xc3\xb2 l'operaci\xc3\xb3 acab\xc3\xa0 en desastre. S'havia organitzat un nova expedici\xc3\xb3 a les ordres del marqu\xc3\xa8s del Poal, per\xc3\xb2 aquest no havia aconseguit prou homes per reeixir en un atac d'entitat. I el gener del 1714 l'oportunitat que oferia l'aixecament del pagesos a l'interior s'havia malbaratat mentre Villarroel seguia la seva estrat\xc3\xa8gia defensiva. La tensi\xc3\xb3 es vei\xc3\xa9 agreujada pel fet que la majoria de radicals que havien format part de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb es trobaven sense magistratura, car el seu mandat havia finalitzat el 31 de desembre de 1713 i els sis consellers de Barcelona havien de bregar amb la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb, una junta d'\xc3\xa0mbit municipal formada per moderats que havia nomenat l'anterior conseller en Cap Manuel Flix. Va ser en aquest ambient de tensi\xc3\xb3 i de bloqueig a la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb quan el 14 de febrer de 1714 es descobr\xc3\xad que s'estava planificant un intent de cop d'estat._NEWLINE_El cop fou descobert abans que aquest s'arrib\xc3\xa9s a executar, per\xc3\xb2 valent-se d'aix\xc3\xb2 com a pretext el 27 de febrer els moderats de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb foren tots destitu\xc3\xafts, essent rellevats pels radicals que anteriorment havien format part de la \xc2\xabJunta dels 36\xc2\xbb. En aquesta renovada \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb de Barcelona els diputats de la Generalitat li transferiren tota l'autoritat per dirigir la guerra. Aix\xc3\xad es va culminar el proc\xc3\xa9s mitjan\xc3\xa7ant el qual els radicals van assumir tot el poder pol\xc3\xadtic i el conseller en Cap de Barcelona \xe2\x80\x94l'alcalde de Barcelona\xe2\x80\x94 Rafael Casanova es va convertir en el m\xc3\xa0xim mandatari pol\xc3\xadtic, i militar, de Catalunya. A partir d'aquest moment tots els comandants militars que lluitaven fora de Barcelona van passar a obeir, no al general comandant Villarroel, sin\xc3\xb3 directament als consellers de Barcelona amb Rafael Casanova al capdavant de la \xc2\xabJunta 9a de Guerra\xc2\xbb. _NEWLINE_Immediatament l'endem\xc3\xa0, el 28 de febrer, la renovada \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb orden\xc3\xa0 formar el Batall\xc3\xb3 Nou de Barcelona, un cos de 1.000 homes extrets d'entre els milicians de la Coronela de Barcelona. Fou Rafael Casanova qui convoc\xc3\xa0 els capitans de la mil\xc3\xadcia i els notific\xc3\xa0 la decisi\xc3\xb3, aix\xc3\xad com que s'havia estipulat el nombre d'homes que per justa proporci\xc3\xb3 havia d'aportar cada col\xc2\xb7legi i confraria, tot i que es deixava a cada gremi decidir els noms dels homes triats. Ignorant completament l'estrat\xc3\xa8gia defensiva de Villarroel \xe2\x80\x94i la seva frontal oposici\xc3\xb3 a combatre a camp obert\xe2\x80\x94, els consellers de Barcelona aprovaren el pla per atacar pel seu compte el cord\xc3\xb3 de bloqueig borb\xc3\xb2nic a fi d'aconseguir el cop d'efecte que consideraven necessari per a la seva estrat\xc3\xa8gia pol\xc3\xadtica. _NEWLINE_Els radicals volien seguir l'exemple de la contundent vict\xc3\xb2ria de 1641, quan el Ter\xc3\xa7 de Santa Eul\xc3\xa0lia de Barcelona va derrotar completament els ter\xc3\xa7os espanyols del marqu\xc3\xa8s de los V\xc3\xa9lez a la batalla de Montju\xc3\xafc durant la Guerra dels Segadors (1640-1659). De fet, els consellers de Barcelona seguiren fil per randa els protocols preparatius de 1640 i nomenaren per portar la bandera de Santa Eul\xc3\xa0lia al conseller segon Salvador Feliu de la Penya: \xc2\xaben cas se reconegu\xc3\xa9s deliberar traurer fora de la present Ciutat lo Pend\xc3\xb3 de la invicta Patrona santa Eul\xc3\xa0lia, despu\xc3\xa9s de vistos varios exemplars antichs y feta madura reflexi\xc3\xb3 [..] lo Exc. y sabi Concell de Cent deliber\xc3\xa0 que se aprobaba, y en lo mateix Concell se pass\xc3\xa0 a fer nominaci\xc3\xb3 del Conceller que debia ladear lo Pend\xc3\xb3 de la invicta santa Eul\xc3\xa0lia, y se nombr\xc3\xa0 al Exc. senyor Conceller II D. Salvador Feliu de la Penya\xc2\xbb._NEWLINE_El 14 de mar\xc3\xa7 els consellers de Barcelona decretaren la militaritzaci\xc3\xb3 total ordenant als barcelonins que no estaven afiliats a la Coronela formessin companyies a part o ingressessin en les companyies ja existents. El 22 de mar\xc3\xa7 reuniren tots els gremis de la Ciutat i Rafael Casanova els comunic\xc3\xa0 que s\xe2\x80\x99havia acordat fer un atac contra el cord\xc3\xb3 de bloqueig borb\xc3\xb2nic sota la protecci\xc3\xb3 de la Bandera de Santa Eul\xc3\xa0lia i que s'havia de completar la lleva del Batall\xc3\xb3 Nou amb voluntaris davant els greus riscos que comportava l'acci\xc3\xb3. L'endem\xc3\xa0 23 de mar\xc3\xa7 el gremi de perxers i mercers van tenir consell amb el conseller quint, i notari, Josep Llaurador i Satorre en l'acta de la qual qued\xc3\xa0 refelctit que la ciutat demanava 10 homes per la sortida amb la finalitat de \xc2\xabsacudir el pesat jugo que se amena\xc3\xa7a y altrament per conservar la llibertat y privilegis de Catalunya\xc2\xbb. Durant els mes d'abril els consellers de Barcelona continuaren amb el seu pla i ordenaren als voluntaris fer pr\xc3\xa0ctiques d'ordre de batalla; finalment Villarroel hagu\xc3\xa9 de cedir a les pressions dels consellers i el 22 d'abril autoritz\xc3\xa0 fer pr\xc3\xa0ctiques conjuntes amb els soldats de l'ex\xc3\xa8rcit per preparar l'atac amb la bandera de Santa Eul\xc3\xa0lia contra les posicions borb\xc3\xb2niques: en formaren part 1.500 soldats professionals, tota la cavalleria, i els 1.000 homes del Batall\xc3\xb3 Nou extrets de la Coronela. L'exercici d'assaig de la sortida es perllong\xc3\xa0 fins a la posta de sol.\n_START_SECTION_\nDespr\xc3\xa9s del Tractat de Rastatt\n_START_PARAGRAPH_\nL'estrat\xc3\xa8gia dels radicals implicava aguantar fins que Carles d'\xc3\x80ustria firm\xc3\xa9s la pau amb Fran\xc3\xa7a, fet que obligaria a la retirada de les tropes franceses que ajudaven Felip V, al qual sense l'ajut franc\xc3\xa8s li seria del tot impossible conquerir Barcelona. Per\xc3\xb2 les pressions diplom\xc3\xa0tiques de Felip V aconseguiren que al Tractat de Rastatt del 6 de mar\xc3\xa7 de 1714 no es don\xc3\xa9s don\xc3\xa0 cap soluci\xc3\xb3 al \xc2\xabCas dels Catalans\xc2\xbb. Havent frustrat l'estrat\xc3\xa8gia diplom\xc3\xa0tica dels radicals, a la cort de Madrid es prepar\xc3\xa0 un nou intent de sortida negociada al conflicte facultant al primer ministre de Felip V Jean Orry perqu\xc3\xa8 negoci\xc3\xa9s la submissi\xc3\xb3 de Catalunya a canvi de mantenir les lleis municipals. A Barcelona les not\xc3\xadcies de la firma del Tractat de Rastatt foren inicialment confuses i es f\xc3\xa9u creure a la poblaci\xc3\xb3 que el tractat havia resultat favorable i que aviat la ciutat seria alliberada. El primer ministre de Felip V esperava trobar una ciutat abatuda i predisposada a negociar la rendici\xc3\xb3, per\xc3\xb2 quan arrib\xc3\xa0 a Barcelona es trob\xc3\xa0 una ciutat euf\xc3\xb2rica que celebrava el seu imminent alliberament; el conseller en Cap Rafael Casanova i la nova \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb rebutjaren les propostes de Jean Orry frustrant per tercera vegada un intent de negociar la submissi\xc3\xb3 de Catalunya a Felip V. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s que el Tractat de Rastatt no hagu\xc3\xa9s resolt el Cas dels catalans l'estrat\xc3\xa8gia preconitzada per Manuel de Ferrer i Sitges havia quedat frustrada. Llan\xc3\xa7ant-se al buit, els Tres Comuns de Catalunya \xe2\x80\x94el consistori de consellers al capdavant de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb de Barcelona, els diputats de la Generalitat i els membres del Bra\xc3\xa7 militar\xe2\x80\x94 tancaren files aconseguit el suport dels eclesi\xc3\xa0stics en la determinaci\xc3\xb3 de lluitar \xc2\xabfins a l'\xc3\xbaltima gota de sang\xc2\xbb. Per\xc3\xb2 els calia assegurar-se tamb\xc3\xa9 el darrer basti\xc3\xb3 de poder \xe2\x80\x94i el m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcil d'aconseguir\xe2\x80\x94, el dels militars. I m\xc3\xa9s concretament el del general comandant Villarroel, qui ja havia advertit quan assum\xc3\xad el comandament que nom\xc3\xa9s dirigiria la defensa com a militar professional i mentre tingu\xc3\xa9s tropes suficients per a mantenir-la. Per aconseguir l'adhesi\xc3\xb3 dels militar el 16 de maig de 1714 la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb va convocar a consell de guerra a tots oficials majors de l'ex\xc3\xa8rcit perqu\xc3\xa8 votessin la resoluci\xc3\xb3 de lluitar \xc2\xabfins a l'\xc3\xbaltima gota de sang\xc2\xbb. Aquesta votaci\xc3\xb3 va exhaurir la paci\xc3\xa8ncia d'Antonio de Villarroel._NEWLINE_En el seu sentir militar i jer\xc3\xa0rquic va exposar als consellers el seu cansament per tantes reunions, tantes juntes, tantes votacions, dict\xc3\xa0mens, resolucions, i tantes confer\xc3\xa8ncies, ja que al \xc2\xabReial servei no convenia tan gran pluralitat de dict\xc3\xa0mens\xc2\xbb. Els expos\xc3\xa0 que deplorava haguessin rebutjat la negociaci\xc3\xb3 que els havien ofert els borb\xc3\xb2nics, i que respecte a portar fins a l'\xc3\xbaltim extrem la defensa de la pla\xc3\xa7a li semblava horrible que haguessin consultat, abans, a una \xc2\xabJunta de Te\xc3\xb2legs\xc2\xbb que al general comandant de l'ex\xc3\xa8rcit \xe2\x80\x94a ell\xe2\x80\x94. I per si no n'hi havia prou el fet de convocar a consell de guerra als seus oficials inferiors era una potestat que nom\xc3\xa9s corresponia al general comandant de l'ex\xc3\xa8rcit \xe2\x80\x94a ell\xe2\x80\x94, car encara que no hagu\xc3\xa9s rebut la patent oficial de Carles d'\xc3\x80ustria el seu primer ministre Ramon de Vilana Perlas el reconeixia com a tal en les seves cartes, de manera que els seus oficials inferiors res no votarien, limitant-se \xc3\xbanicament a obeir all\xc3\xb2 que ell orden\xc3\xa9s com a comandant militar suprem designat per Carles d'\xc3\x80ustria._NEWLINE_Davant l'oposici\xc3\xb3 de Villarroel la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb va sol\xc2\xb7licitar la mediaci\xc3\xb3 de Joan Francesc de Verneda perqu\xc3\xa8 fes valer el seu paper com a comissionat de Carles d'\xc3\x80ustria a Barcelona; aquest aconsegu\xc3\xad de conv\xc3\xa8ncer Villarroel perqu\xc3\xa8 acced\xc3\xads al consell de guerra, encara que aquest advert\xc3\xad que no votaria, \xc2\xabni he de votar, doncs que ja he obe\xc3\xaft les ordres de Sa Magestat en aquesta part\xc2\xbb. Finalment el consell de guerra tingu\xc3\xa9 lloc a les 7 del mat\xc3\xad del 19 de maig al sal\xc3\xb3 del Consell dels 100 Un cop congregats els oficials militars el consistori de consellers els lliur\xc3\xa0 la proposici\xc3\xb3 on s'establia \xc2\xabel s\xc3\xb2lid principi que la defensa ha de ser efectiva i inalterable fins a la darrera gota de sang en tots els habitants d'aquesta pla\xc3\xa7a\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nVillarroel en acci\xc3\xb3: el setge de Barcelona\n_START_PARAGRAPH_\nFinalment, el 6 de juliol de 1714, despr\xc3\xa9s d'onze mesos d'infructu\xc3\xb3s bloqueig, el duc de P\xc3\xb3poli fou destitu\xc3\xaft. Fou substitu\xc3\xaft pel mariscal de Fran\xc3\xa7a, el duc de Berwick, que portava 10 batallons de veterans francesos aguerrits en les batalles de Ramillies, Malplaquet, i Denain, i que venien a sumar-se als 5 batallons arribats el 26 de juny m\xc3\xa9s el cos expedicionari franc\xc3\xa8s que sota el comandament del marqu\xc3\xa8s de Guerchy havia contribu\xc3\xaft des del juliol del 1713 al bloqueig de la ciutat. Berwick va descartar completament l'estrat\xc3\xa8gia que fins llavors havia seguit el duc de P\xc3\xb3poli respecte a Montju\xc3\xafc i va centrar la seva atenci\xc3\xb3 a l'altre costat de la ciutat, davant la muralla de Llevant, on el terreny pantan\xc3\xb3s facilitava l'excavaci\xc3\xb3. Va ordenar obrir la Trinxera d'Atac la nit del 12 al 13 de juliol emprant a centenars de treballadors for\xc3\xa7ats: era la primera paral\xc2\xb7lela; el compte enrere havia comen\xc3\xa7at._NEWLINE_Durant tot el mes de juliol les trinxeres borb\xc3\xb2niques s'anaren acostant fins a les muralles de Barcelona; aleshores, pressionat per la cort de Madrid davant el perill que suposava la imminent mort de la reina Anna d'Anglaterra \xe2\x80\x94l'1 d'agost havia quedat sense parla\xe2\x80\x94, el mariscal duc de Berwick va ordenar l'assalt final contra Barcelona pel 12 d'agost. Entrada ja la foscor de la nit els minadors borb\xc3\xb2nics feren esclatar els explosius situats en la mina constru\xc3\xafda sota el baluard del Portal Nou, baluard que va saltar pels aires quedant pr\xc3\xa0cticament en ru\xc3\xafnes; passats uns instants de confusi\xc3\xb3 les tropes borb\xc3\xb2niques es llan\xc3\xa7aren a l'assalt. Al mateix temps assaltaren el baluard de Sant Clara, que les tropes borb\xc3\xb2niques arribaren a conquerir. Veient la posici\xc3\xb3 perduda durant l'endem\xc3\xa0, 13 d'agost, les tropes catalanes es llan\xc3\xa7aren al contraatac, per\xc3\xb2 tot fou in\xc3\xbatil. Finalment el general comandant Villarroel orden\xc3\xa0 un nou atac el 14 d'agost que aconsegu\xc3\xad, finalment, expulsar les tropes borb\xc3\xb2niques de la ciutat._NEWLINE_Carles d'\xc3\x80ustria, alarmat pel radicalisme dels dirigents de Barcelona, envi\xc3\xa0 a Villarroel comissions per poder negociar una capitulaci\xc3\xb3 si ho veia possible, mentre el seu primer ministre Ramon de Vilana Perlas ide\xc3\xa0 un pla perqu\xc3\xa8 els brit\xc3\xa0nics servissin de for\xc3\xa7a d'interposici\xc3\xb3 entrant a Barcelona per evitar l'assalt borb\xc3\xb2nic, per\xc3\xb2 els militars brit\xc3\xa0nics rebutjaren el pla fins que no tinguessin ordres del seu govern. El 12, 13 i 14 d'agost les tropes borb\xc3\xb2niques llan\xc3\xa7aren diversos atacs per conquerir la ciutat per\xc3\xb2 fracassaren; Berwick inform\xc3\xa0 Llu\xc3\xads XIV que a Barcelona \xc2\xabels enemics es defensen com desesperats\xc2\xbb. Entre tant a Londres el miracle diplom\xc3\xa0tic que els resistents esperaven ocorregu\xc3\xa9: la mort de la reina Anna de Gran Bretanya propici\xc3\xa0 un canvi de govern a Anglaterra. L'ambaixador catal\xc3\xa0 a Londres, restitu\xc3\xaft en la seva comissi\xc3\xb3, pression\xc3\xa0 el consell de reg\xc3\xa8ncia i aquests ordenaren a l'esquadra brit\xc3\xa0nica salpar cap a Barcelona per salvar la ciutat, per\xc3\xb2 les pressions diplom\xc3\xa0tiques franceses provocaren la paralitzaci\xc3\xb3 de les ordres, que quedaren en suspens durant uns dies en espera de l'entronitzaci\xc3\xb3 del nou rei Jordi I de Gran Bretanya. _NEWLINE__NEWLINE_En el curs de la guerra va haver de vigilar l'estat de les febles defenses de Barcelona. Per rebutjar els assalts parcials que patia la ciutat (agost del 1714), va organitzar, juntament amb Josep Bellver i Balaguer, una sortida r\xc3\xa0pida. Els atacs filipistes van obrir noves bretxes, fet que va fer decidir Villarroel a convocar un consell de guerra (1 de setembre), a esquena dels consellers de la ciutat, en el qual va suggerir, en vista de l'estat desesperat de les defenses, la conveni\xc3\xa8ncia de capitular i d'acceptar l'oferiment del duc de Berwick._NEWLINE_Rafael Casanova i els consellers s'hi van oposar, i Villarroel va intentar dimitir. Per\xc3\xb2 davant l'assalt decisiu de l'11 de setembre va mantenir-se al capdavant de les forces catalanes. Va preparar la seva columna per desallotjar l'enemic del pla d'en Llull, i es va situar al davant per tractar de contrarestar, en un darrer esfor\xc3\xa7, el dens\xc3\xadssim foc de barrera.\n_START_SECTION_\nVillarroel, Ferrer i Tohar aconsegueixen for\xc3\xa7ar la capitulaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAl migdia, havent caigut en combat la c\xc3\xbapula pol\xc3\xadtica i militar, estant el conseller en Cap Rafael Casanova ingressat al col\xc2\xb7legi de la Merc\xc3\xa8 i el tinent mariscal Antoni de Villarroel sent at\xc3\xa8s de les seves ferides a la seva resid\xc3\xa8ncia, els membres de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb es van reunir amb diversos oficials militars per analitzar la situaci\xc3\xb3 dels combats. En aquest interval els va arribar la not\xc3\xadcia que l'assalt borb\xc3\xb2nic s'havia aturat en els tres sectors d'atac. La ra\xc3\xb3 era que el comandant del sector de Sant Agust\xc3\xad, el coronel Pau Tohar, al\xc2\xb7legant estar seguint ordres directes del ferit tinent mariscal Villarroel, havia batut tambor sol\xc2\xb7licitat parlamentar i havia entrat en camp borb\xc3\xb2nic. All\xc3\xa0 hi havia sol\xc2\xb7licitat negociar una capitulaci\xc3\xb3 i Berwick havia concedit una suspensi\xc3\xb3 d'armes fins a les cinc. El fet \xc3\xa9s que la intervenci\xc3\xb3 del coronel Pau Tohar va ser providencial, ja que just abans que bat\xc3\xa9s crida per parlamentar s'havien enc\xc3\xa8s les fumeres en els tres sectors de l'atac borb\xc3\xb2nic, senyal convingut per Berwick perqu\xc3\xa8 la segona reserva \xe2\x80\x9412.000 homes m\xc3\xa9s\xe2\x80\x94, es llanc\xc3\xa9s sobre Barcelona arrasant amb tot el que trobessin al seu pas._NEWLINE_Estupefactes i desconcertats, els supervivents de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb van resoldre que havien de ser els Tres Comuns de Catalunya els que un\xc3\xa0nimement responguessin a la situaci\xc3\xb3. Es va convocar als diputats de la Generalitat i als membres del Bra\xc3\xa7 militar que encara seguien en peu perqu\xc3\xa8 es reunissin al Portal de Sant Antoni. Davant la indignaci\xc3\xb3 dels presents el coronel navarr\xc3\xa8s Juan Francisco Ferrer els va exposar la determinaci\xc3\xb3 del tinent mariscal Villarroel: calia negociar una capitulaci\xc3\xb3 abans de l'arribada de la nit, o en cas contrari s'exposava a la ciutat a la total devastaci\xc3\xb3. Per\xc3\xb2 els membres m\xc3\xa9s radicals dels Tres Comuns de Catalunya insistien que calia vessar m\xc3\xa9s sang convocant novament els civils a la lluita. A les tres de la tarda els Tres Comuns van acordar redactar un ban de consens. Com assenyala l'historiador Carles Serret, sovint s'ha atribu\xc3\xaft l'autoria de l'esmentat ban al conseller en Cap de Barcelona Rafael Casanova, quan la veritat hist\xc3\xb2rica \xc3\xa9s que Rafael Casanova havia caigut ferit en combat hores abans al basti\xc3\xb3 de Sant Pere i que el ban va ser redactat en la confer\xc3\xa8ncia tinguda pels Tres Comuns de Catalunya al Portal de Sant Antoni, tal com el mateix ban deixa clarament explicitat._NEWLINE_Passades les cinc de la tarda, i davant la inexist\xc3\xa8ncia de resposta, el mariscal duc de Berwick va anunciar que els ampliava la suspensi\xc3\xb3 d'armes fins a la mitjanit. Finalment els Tres Comuns de Catalunya van accedir que s'escolt\xc3\xa9s Joan Francesc de Verneda, que va exposar el pla de Carles d'\xc3\x80ustria si els Tres Comuns decidien finalment negociar una capitulaci\xc3\xb3: en suma, Carles d'\xc3\x80ustria li oferia a Felip V el lliurament del regne de Mallorca i Illes d'Eivissa, si tant Catalunya com Mallorca conservaven els seus furs, privilegis, costums i immunitats com en els temps del difunt Carles II. At\xc3\xa8s que s'exigia la conservaci\xc3\xb3 dels furs, els intransigents diputats de la Generalitat de Catalunya van acabar cedint a les pressions; van ser designats per negociar l'inspector general de l'ex\xc3\xa8rcit de Catalunya Jacint Oliver i el membre de la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb Mari\xc3\xa0 Duran i Mora, accedint al fet que anessin acompanyats pel coronel Juan Francisco Ferrer en nom del tinent mariscal Antonio de Villarroel, i de Mart\xc3\xadn de Zubir\xc3\xada en les funcions de traductor, els quals van partir cap al camp borb\xc3\xb2nic a les sis de la tarda. A la una de la matinada del 12 de setembre els comissionats van tornar a la ciutat informant que Berwick no acceptava la conservaci\xc3\xb3 dels furs de Catalunya i de Mallorca, que nom\xc3\xa9s oferia respectar la vida i la llibertat dels assetjats, i que ampliava la suspensi\xc3\xb3 d'armes fins al migdia del 12 de setembre._NEWLINE_Als vuit del mat\xc3\xad del dia 12 de setembre, tot i la fan\xc3\xa0tica obstinaci\xc3\xb3 del diputat de la Generalitat Francesc de Perpiny\xc3\xa0 per no accedir mai a cap capitulaci\xc3\xb3, per fi la majoria resolgu\xc3\xa9 que donada la manca de gent i la fam extrema que assolava la ciutat havien d'acceptar els termes de la capitulaci\xc3\xb3 oferta pel mariscal de Fran\xc3\xa7a, nom\xc3\xa9s si es treia la paraula \xc2\xabrendici\xc3\xb3 a discreci\xc3\xb3\xc2\xbb; en cas contrari, i si el duc insistia en una rendici\xc3\xb3 a discreci\xc3\xb3, els comissionats havien de retirar-se. Davant tal tessitura \xe2\x80\x94i desobeint les ordres que Felip V li havia lliurat\xe2\x80\x94, Berwick va acabar pactant la capitulaci\xc3\xb3 de Barcelona a les tres de la tarda del dia 12 de setembre de 1714. Seguint la capitulaci\xc3\xb3, el 12 de setembre la \xc2\xabJunta dels 24\xc2\xbb va ordenar que es lliur\xc3\xa9s la fortalesa de Montju\xc3\xafc al tinent general franc\xc3\xa8s marqu\xc3\xa8s de Guerchy. _NEWLINE_Aix\xc3\xad mateix Joan Francesc de Verneda va anar a visitar el ferit Antonio de Villarroel a la seva resid\xc3\xa8ncia; quan marxava es va creuar amb el coronel Juan Francisco Ferrer, qui li va recriminar l'obstinaci\xc3\xb3 de la defensa titllant els consellers de Barcelona de beats sanguinaris i afirmant que si haguessin capitulat quan ell va arribar amb les ordres de Viena, el mes d'agost, haurien obtingut m\xc3\xa9s de la negociaci\xc3\xb3 amb Berwick. Verneda li va respondre que ell no era qui per jutjar les deliberacions dels catalans, que no hauria haver-li perm\xc3\xa8s entrar a negociar en camp borb\xc3\xb2nic, que no havia ent\xc3\xa8s res del que ha passat, i es va acomiadar d'ell sentenciant \xc2\xabCatalunya es troba il\xc2\xb7lustrada des dels antics temps de grans honors i fama. Hauria estat una baixesa permetre degradar el seu Honor, sense vessar la major part de la seva sang\xc2\xbb._NEWLINE_El setge de Barcelona havia provocat unes baixes estimades en 14.200 assaltants borb\xc3\xb2nics, 6.850 defensors catalans, i la destrucci\xc3\xb3 d'un ter\xc3\xa7 de la ciutat, els morts que hi ha hagut durant la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 en combats, execucions i repres\xc3\xa0lies a l'interior de Catalunya resultar incalculables. Berwick va complir amb la paraula d'honor que havia donat a la capitulaci\xc3\xb3 i tant pol\xc3\xadtics com militars van seguir vivint a \xc2\xabcasa seva com abans, sense que se'ls faci cap proc\xc3\xa9s pel que han fet en el passat contra el rei\xc2\xbb. L'historiador Joaqu\xc3\xadn Guerrero de la Universitat Aut\xc3\xb2noma de Madrid conclou que \xc2\xabSi hagu\xc3\xa9s tirat endavant la proposta de Casanova, i Berwick l'hagu\xc3\xa9s adm\xc3\xa8s -el que \xc3\xa9s dubt\xc3\xb3s- hauria pogut canviar la hist\xc3\xb2ria perqu\xc3\xa8 potser hauria donat temps perqu\xc3\xa8 les ordres de Jordi I d'auxiliar als catalans haguessin pogut tenir efectives. Anglaterra tenia una flota poderosa a Ma\xc3\xb3 a la qual s'havien enviat instruccions des de Londres en aquest sentit, amb anterioritat al 6 de setembre, per\xc3\xb2 que no van arribar a temps\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nEmpresonament i mort\n_START_PARAGRAPH_\nFou dut per mar al castell d'Alacant on el seu grup de presoners austriacistes va desembarcar el 29 d'octubre. El mes seg\xc3\xbcent foren traslladats al de la Corunya on es passaria la resta de la seva vida fins a morir el 22 de febrer de 1726 en unes condicions paup\xc3\xa8rrimes. Aquells \xc3\xbaltims anys els va passar en una cel\xc2\xb7la que s'inundava amb les onades de la mar, les quals li varen provocar una par\xc3\xa0lisi total de les cames._NEWLINE_La data real de la seva mort la van descobrir els historiadors Antoni Mu\xc3\xb1oz i Josep Cat\xc3\xa0 el 2009. Fins llavors la historiografia havia cregut que Villarroel havia estat alliberat a Seg\xc3\xb2via, gr\xc3\xa0cies a la pau de Viena, on s'hauria quedat a viure en terres castellanes amb un retir digne pagat per l'emperador Carles VI, fins a la seva suposada mort, datada equivocadament el 1742.\n_START_SECTION_\nLlegat\n_START_PARAGRAPH_\nPorta el seu nom un dels carrers del districte de l'Eixample de Barcelona._NEWLINE_A la novel\xc2\xb7la hist\xc3\xb2rica Victus d'Albert S\xc3\xa1nchez Pi\xc3\xb1ol, sobre la guerra de la successi\xc3\xb3 espanyola i especialment el setge de Barcelona, Villarroel es presenta com el veritable heroi de la defensa de Barcelona."