b"\n_START_ARTICLE_\nD. B. Cooper\n_START_SECTION_\nSegrest\n_START_PARAGRAPH_\nEl dimecres 24 de novembre de 1971, un dia abans del dia d'Acci\xc3\xb3 de Gr\xc3\xa0cies als Estats Units, un passatger que viatjava sota el nom de Dan Cooper va abordar un Boeing 727-100 en el vol 305 (nombre de registre de la FAA N467US) de Northwest Orient (posteriorment Northwest Airlines) que partia de l'Aeroport Internacional de Portland amb destinaci\xc3\xb3 a Seattle, Washington. Dan Cooper va ser descrit com un home d'uns 45 anys, amb una altura entre 1,78 i 1,83 metres que aquest dia portava una gavardina negra, mocassins, tratge fosc, camisa blanca, corbata negra, ulleres de sol fosques i una agulla de corbata fet de madreperla. Es va asseure en la part posterior de l'avi\xc3\xb3 en el seient 18C i despr\xc3\xa9s que la nau s'enlair\xc3\xa9s, li va lliurar una nota a l'hostessa Florence Schaffner, que es trobava asseguda en un seient plegable prop de la sortida posterior, just a la dreta del seient de Cooper. Ella va pensar que es tractava del seu n\xc3\xbamero de tel\xc3\xa8fon, per la qual cosa va guardar la nota en la seva butxaca sense llegir el seu contingut. No obstant aix\xc3\xb2, Cooper se li va apropar i li va dir: \xc2\xabSenyoreta, millor llegeixi el que hi ha en aquesta nota. Tinc una bomba\xc2\xbb. En el missatge estava escrit: \xc2\xabTinc una bomba en el meu malet\xc3\xad. La usar\xc3\xa9 si \xc3\xa9s necessari. Vull que se senti al meu costat\xc2\xa0\xc2\xbb._NEWLINE_La nota tamb\xc3\xa9 demanava US$200 000 en bitllets sense marcar i dos sets de paracaigudes (dos paracaigudes d'esquena i dos paracaigudes d'emerg\xc3\xa8ncia) i explicava detalladament com s'havien de lliurar aquests objectes una vegada que l'avi\xc3\xb3 aterr\xc3\xa9s en l'Aeroport Internacional de Seattle-Tacoma; si no es complien les seves demandes, faria esclatar l'avi\xc3\xb3. Quan l'hostessa va informar a la cabina de vol sobre Cooper i les seves demandes, el pilot, William Scott, va contactar amb el control del tr\xc3\xa0fic aeri de Seattle-Tacoma, els qui al seu torn es van posar en contacte amb la policia de Seattle i el FBI. L'ag\xc3\xa8ncia es va posar en contacte amb el president de Northwest Orient, Donald Nyrop, qui va demanar a Scott que cooper\xc3\xa9s amb el segrestador. El pilot va ordenar a Schaffner tornar a la part posterior de l'avi\xc3\xb3 i asseure's al costat de Cooper per tractar d'esbrinar si la bomba era real. Quan el segrestador va descobrir les intencions de l'hostessa, va obrir el seu malet\xc3\xad moment\xc3\xa0niament, prou perqu\xc3\xa8 Schaffner vei\xc3\xa9s diversos cilindres vermells, una gran bateria i cables, convencent-se que la bomba era veritable. Cooper li va ordenar que li digu\xc3\xa9s al pilot que no aterr\xc3\xa9s fins que els diners i els paracaigudes estiguessin llests en l'aeroport. Schaffner va tornar a la cabina per lliurar les instruccions del segrestador.\n_START_SECTION_\nIntercanvi de passatgers\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s que les demandes van ser comunicades a les autoritats, l'avi\xc3\xb3 va comen\xc3\xa7ar a sobrevolar el Puget Sound, un estret mar\xc3\xadtim prop de Seattle. Mentre recol\xc2\xb7lectaven els diners, els agents del FBI van seguir les instruccions d'usar nom\xc3\xa9s bitllets sense marcar, per\xc3\xb2 van decidir usar bitllets impresos principalment l'any 1969 i amb nombres de s\xc3\xa8rie comen\xc3\xa7ant amb la lletra L, emesos pel Banc de la Reserva Federal de Sant Francisco. Aix\xc3\xad mateix, els agents van passar r\xc3\xa0pidament els 10 000 bitllets de 20 d\xc3\xb2lars per un dispositiu Recordak per crear una fotografia en microfilm de cadascun i aix\xc3\xad gravar els nombres de s\xc3\xa8rie. Les autoritats inicialment pretenien usar paracaigudes militars de la Base de la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria McChord, per\xc3\xb2 Cooper va especificar que volia paracaigudes civils que tinguessin cordons d'obertura manuals. La policia de Seattle va trobar uns exemplars com els que exigia el segrestador en una escola local de paracaigudisme._NEWLINE_Mentrestant, Cooper va romandre assegut en l'avi\xc3\xb3 bevent un c\xc3\xb2ctel de bourbon whisky amb soda de llimona pel qual va oferir pagar. Tina Mucklow, una hostessa que va romandre al costat del segrestador la major part del temps, el va descriure com una persona agradable i prou considerada per demanar que li donessin menjar a la tripulaci\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s de l'aterratge a Seattle. No obstant aix\xc3\xb2, els investigadors del FBI van afirmar que el segrestador era obsc\xc3\xa8 i que usava \xc2\xabmales paraules\xc2\xbb. A les 17:24, el control de tr\xc3\xa0fic de l'aeroport li va comunicar a Scott que les demandes de Cooper havien estat complertes. Llavors el segrestador va permetre al pilot aterrar. L'avi\xc3\xb3 va tocar terra a les 17:39.Posteriorment, Cooper va ordenar a Scott que port\xc3\xa9s l'aeronau a una secci\xc3\xb3 remota de la pista i que atenu\xc3\xa9s les llums en la cabina per evitar als franctiradors de la policia. Aix\xc3\xad mateix, va demanar al control de tr\xc3\xa0fic que envi\xc3\xa9s a una persona a lliurar els $200 000 i els paracaigudes. La persona triada, un empleat de Northwest Orient, es va apropar fins a l'avi\xc3\xb3 i va lliurar els objectes a l'hostessa Mucklow a trav\xc3\xa9s de les escales posteriors. Pocs minuts despr\xc3\xa9s, Cooper va alliberar als 36 passatgers i a l'hostessa Schaffner, per\xc3\xb2 va retenir al pilot Scott, l'hostessa Mucklow, el primer oficial Bob Rataczak i a l'enginyer de vol H.I. Anderson._NEWLINE_En aquest moment, els agents del FBI desconeixien les intencions del segrestador i estaven perplexos per la seva demanda de quatre paracaigudes. Aix\xc3\xad mateix, es preguntaven si tindria un c\xc3\xb2mplice a bord o si els paracaigudes eren per als quatre membres de la tripulaci\xc3\xb3 que romanien amb ell. Mai abans havia intentat alg\xc3\xba saltar en paracaigudes des d'un avi\xc3\xb3 comercial segrestat. Mentre l'aeronau era reabastida, un oficial de l'Administraci\xc3\xb3 Federal d'Aviaci\xc3\xb3 que volia explicar al segrestador les implicacions legals de la pirateria a\xc3\xa8ria va caminar fins a la porta de l'avi\xc3\xb3 i va demanar perm\xc3\xads a Cooper per abordar l'avi\xc3\xb3, per\xc3\xb2 aquest l'hi va negar a l'instant. Una borsa de vapor en el motor del cami\xc3\xb3 amb gasolina va retardar el proc\xc3\xa9s de reabastiment i Cooper va comen\xc3\xa7ar a sospitar quan, despr\xc3\xa9s de 15 minuts, no havien acabat. El segrestador va amena\xc3\xa7ar novament de fer esclatar l'avi\xc3\xb3, per la qual cosa els encarregats del prove\xc3\xafment van accelerar la tasca fins a completar-la.\n_START_SECTION_\nTorna a enlairar-se\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s del reabastement i d'una inspecci\xc3\xb3 detallada dels diners i els paracaigudes, Cooper va ordenar a la tripulaci\xc3\xb3 enlairar-se novament a les 19:40. Tamb\xc3\xa9 va decidir que volessin amb rumb a M\xc3\xa8xic, D. F., a una velocitat relativament baixa de 170 nusos (320 km/h), a una altitud de 3 000 m (l'altitud normal de creuer \xc3\xa9s entre 7 600 i 11 000 m), amb els trens d'aterratge desplegats i amb 15 graus de flaps. No obstant aix\xc3\xb2, el primer oficial Rataczak li va dir que l'avi\xc3\xb3 solament podria volar 1 600 km sota aquestes condicions, per la qual cosa Cooper i la tripulaci\xc3\xb3 van discutir altres rutes abans de decidir volar fins a Reno, Nevada, on es reabastirien novament. Tamb\xc3\xa9 van decidir volar en la ruta Victor 23, una ruta a\xc3\xa8ria federal que transcorre a l'oest de la serralada de les Cascades. Aix\xc3\xad mateix, Cooper va ordenar a Scott que deix\xc3\xa9s la cabina despressuritzada, ja que aix\xc3\xb2 evitaria una sortida violenta d'aire i facilitaria l'obertura de qualsevol porta per saltar en paracaigudes._NEWLINE_Immediatament despr\xc3\xa9s de l'enlairament, Cooper va demanar a Mucklow, qui hi havia estat asseguda al costat d'ell, que torn\xc3\xa9s a la cabina i que romangu\xc3\xa9s all\xc3\xad. Abans que pass\xc3\xa9s darrere de les cortines que separaven primera classe de classe econ\xc3\xb2mica, l'hostessa va veure al segrestador lligant alguna cosa a la seva cintura. Moments m\xc3\xa9s tard, en la cabina, la tripulaci\xc3\xb3 va observar una llum intermitent indicant que Cooper intentava obrir la porta posterior de l'aeronau. A trav\xc3\xa9s de l'int\xc3\xa8rfon, Scott li va preguntar si hi havia alguna cosa que poguessin fer per ell, al que el segrestador va respondre: \xc2\xabNo!\xc2\xbb._NEWLINE_La tripulaci\xc3\xb3 va comen\xc3\xa7ar a notar un canvi de pressi\xc3\xb3 en la cabina. Cooper havia obert la porta posterior i havia saltat de l'avi\xc3\xb3. Aquesta va ser l'\xc3\xbaltima vegada que es va saber d'ell. El FBI creu que el salt va ser realitzat a les 20:13 sobre el sud-oest de l'estat de Washington, ja que a aquesta hora les escales posteriors es van sacsejar, possiblement en l'instant en qu\xc3\xa8 va abandonar l'aeronau. En aquest moment, l'avi\xc3\xb3 estava volant a trav\xc3\xa9s d'una tempesta i la nuvolositat impedia veure el s\xc3\xb2l. A causa de la mala visibilitat, els avions de ca\xc3\xa7a F-106 que seguien l'aeronau no es van adonar del salt del segrestador. Inicialment es va creure que havia aterrat al sud-est de l'\xc3\xa0rea no incorporada d'Ariel (Washington), prop del llac Merwin, 48 km al nord de Portland (Oregon). Teories posteriors, basades en diverses fonts tals com el testimoniatge del pilot de Continental Airlines, Tom Bohan \xe2\x80\x94qui volava a 1 200 metres sobre el vol 305 i 4 minuts darrere del mateix\xe2\x80\x94, situen la zona de l'aterratge a 32 km a l'est d'aquest punt._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de dues hores i mitja de l'enlairament a Seattle, l'avi\xc3\xb3, amb la comporta posterior oberta, va aterrar a Reno a les 22:15. L'aeroport i la pista van ser envoltats per agents del FBI i de la policia local. Despr\xc3\xa9s de comunicar-se amb el capit\xc3\xa0 Scott, es va determinar que Cooper havia abandonat l'aeronau i els agents van abordar l'avi\xc3\xb3 per buscar qualsevol evid\xc3\xa8ncia que hagu\xc3\xa9s deixat, trobant diverses empremtes dactilars, una corbata amb una agulla de madreperla, dos dels quatre paracaigudes i vuit burilles de cigarrets. No obstant aix\xc3\xb2, no hi havia rastre del malet\xc3\xad del segrestador, dels diners, de la borsa que ho contenia ni dels dos paracaigudes restants. Les persones que havien interactuat amb Cooper a bord de l'avi\xc3\xb3 i en terra van ser interrogades per crear un retrat robot. La majoria dels testimonis van proporcionar la mateixa descripci\xc3\xb3, per la qual cosa el FBI estima que el retrat \xc3\xa9s una representaci\xc3\xb3 fidel de Cooper i ho utilitza en tots els p\xc3\xb2sters en els quals es requereix la seva captura.\n_START_SECTION_\nDesaparici\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEncara que a la fi de 1971 i principis de l'any seg\xc3\xbcent es van dur a terme diverses cerques a\xc3\xa8ries i terrestres en una \xc3\xa0rea de 73 km\xc2\xb2 on es creia que Cooper havia aterrat, no es va trobar cap rastre del segrestador o del seu paracaigudes. La velocitat de l'avi\xc3\xb3 (91 metres per segon), les difer\xc3\xa8ncies d'altitud i la incertesa del moment del salt van dificultar la determinaci\xc3\xb3 del punt exacte d'aterratge. A causa d'aix\xc3\xb2, el FBI creu que Cooper no sabia on anava a aterrar, per la qual cosa probablement no hi havia un c\xc3\xb2mplice en terra que l'ajud\xc3\xa9s a escapar. Inicialment, el FBI va treballar al costat dels policies dels comtats de Clark i Cowlitz, els qui van realitzar cerques a peu i en helic\xc3\xb2pter. Uns altres van patrullar el Llac Merwin i el Llac Yale . Malgrat que amb el pas del temps no apareixia cap mena de pistes, l'arribada del desgla\xc3\xa7 amb la primavera boreal va afavorir que es realitz\xc3\xa9s una cerca terrestre extensiva, duta a terme pel FBI i m\xc3\xa9s de 200 membres de l'Ex\xc3\xa8rcit dels Estats Units que estaven estacionats a Fort Lewis. L'expedici\xc3\xb3 va examinar metre per metre de l'\xc3\xa0rea probable d'aterratge durant divuit dies consecutius del mes de mar\xc3\xa7 i per altres divuit dies a l'abril de 1972. Despr\xc3\xa9s de sis setmanes, la cerca no va rendir cap resultat,per la qual cosa existeix controv\xc3\xa8rsia sobre si Cooper va aterrar realment en aquesta \xc3\xa0rea i si va sobreviure al salt. _NEWLINE_Mentrestant, el FBI va comen\xc3\xa7ar a rastrejar els 10 000 bitllets de $20 usats per al rescat, donant a con\xc3\xa8ixer els nombres de s\xc3\xa8rie a bancs, companyies financeres i altres negocis. Aix\xc3\xad mateix, diverses ag\xc3\xa8ncies policials al voltant del m\xc3\xb3n, incloent Scotland Yard, van rebre informaci\xc3\xb3 sobre Cooper i els nombres de s\xc3\xa8rie dels bitllets. Durant els mesos que van seguir al segrest, Northwest Airlines va oferir una recompensa del 15% dels diners que es recuper\xc3\xa9s fins a un m\xc3\xa0xim de $25 000, per\xc3\xb2 l'aerol\xc3\xadnia va retirar l'oferta al no apar\xc3\xa8ixer cap prova. Al novembre de 1973, The Oregon Journal, un peri\xc3\xb2dic de Portland, va publicar per primera vegada i amb perm\xc3\xads del FBI els nombres de s\xc3\xa8rie i va oferir $1 000 a la primera persona que trob\xc3\xa9s un dels bitllets de $20. Posteriorment, el Seattle Post-Intelligencer va oferir una recompensa de $5 000 per un dels bitllets. Malgrat l'inter\xc3\xa8s deslligat per aquestes recompenses, els peri\xc3\xb2dics mai van rebre cap dels bitllets del rescat. Durant la d\xc3\xa8cada que va precedir el segrest, la policia local i el FBI havien resolt dos crims importants en el nord-oest dels Estats Units (un robatori de banc i una extorsi\xc3\xb3) rastrejant els nombres de s\xc3\xa8rie dels bitllets i en tots dos casos les autoritats van trigar solament diverses setmanes a atrapar als criminals que havien usat els diners en una \xc3\xa0rea propera pocs dies despr\xc3\xa9s del crim, circumst\xc3\xa0ncia que no va oc\xc3\xb3rrer en el cas de Cooper._NEWLINE_Amb el pas dels anys, noves evid\xc3\xa8ncies van ser apareixent. A la fi de 1978, un ca\xc3\xa7ador que es trobava al nord de l'\xc3\xa0rea benvolguda d'aterratge va trobar una pancarta amb instruccions per obrir la porta posterior d'un Boeing 727. Despr\xc3\xa9s de ser analitzada, es va determinar que pertanyia a la porta de l'avi\xc3\xb3 segrestat. El 10 de febrer de 1980, Brian Ingram, un nen de vuit anys que estava de pic-nic amb la seva fam\xc3\xadlia, va trobar $5.880 en bitllets semidestruidos (un total de 294 bitllets de $20 encara lligats en bandes el\xc3\xa0stiques) aproximadament a dotze metres de la riba del riu Columbia a vuit quil\xc3\xb2metres al nord-oest de Vancouver (Washington). Despr\xc3\xa9s de comparar els nombres de s\xc3\xa8rie d'aquests bitllets amb els dels bitllets lliurats a Cooper, es va determinar que els diners oposats per Ingram era part del rescat pagat nou anys enrere. Diversos cient\xc3\xadfics locals reclutats pel FBI van declarar que els diners va poder haver arribat a aquest lloc despr\xc3\xa9s que el Cos d'Enginyers de l'Ex\xc3\xa8rcit dels Estats Units dragara diverses seccions del riu en 1974. Altres experts, incloent al ge\xc3\xb2leg Leonard Palmer de la Portland State University, van estimar que els diners va haver d'haver arribat despr\xc3\xa9s que el dragatge hagu\xc3\xa9s finalitzat, ja que Ingram va trobar els bitllets sobre dip\xc3\xb2sits d'argila que havien estat trets del riu per la draga. Diversos investigadors i hidr\xc3\xb3logos creuen que els bitllets van arribar al riu Columbia a trav\xc3\xa9s d'un dels seus afluents, possiblement el riu Washougal, el qual neix a l'\xc3\xa0rea on es creu que va aterrar Cooper._NEWLINE_El descobriment dels $5 880 va recolzar la teoria del FBI que Cooper no va sobreviure al salt, ja que era improbable que un criminal deix\xc3\xa9s enrere parteix d'un bot\xc3\xad pel qual va arriscar la seva vida. Les autoritats van conservar els bitllets recuperats fins a 1986, quan un tribunal va repartir els diners entre Ingram, el FBI, Northwest Airlines i la seva companyia d'assegurances. El 13 de juny de 2008, d'acord amb els desitjos de Ingram, la casa de subhastes Heritage Auctions va vendre 15 dels bitllets en Dallas (Texas) a diversos compradors per un total de m\xc3\xa9s de $37 000._NEWLINE_Amb l'excepci\xc3\xb3 dels diners recuperats per Ingram, la resta del rescat continua desaparegut. Els nombres de s\xc3\xa8rie dels 9.998 bitllets lliurats al segrestador es troben en una base de dades que pot ser consultada pel p\xc3\xbablic a trav\xc3\xa9s d'un motor de cerca.\n_START_SECTION_\nSospitosos\n_START_PARAGRAPH_\nEl FBI ha investigat a m\xc3\xa9s de mil sospitosos i descartat a gaireb\xc3\xa9 tots com el veritable segrestador.L'ag\xc3\xa8ncia creu que Cooper estava familiaritzat amb l'\xc3\xa0rea de Seattle, ja que va recon\xc3\xa8ixer des de l'aire la ciutat de Tacoma (Washington) mentre l'avi\xc3\xb3 sobrevolava el Puget Sound. Tamb\xc3\xa9 havia comentat a l'assistent de vol Mucklow que la Base de la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria McChord estava aproximadament a vint minuts de l'Aeroport Internacional de Seattle-Tacoma. Encara que inicialment el FBI creia que Cooper podria haver estat un membre actiu o retirat de la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria a causa dels seus coneixements d'aerodin\xc3\xa0mica i paracaigudisme, aquesta hip\xc3\xb2tesi va ser descartada, ja que cap paracaigudista experimentat hauria intentat un salt tan arriscat.\n_START_SECTION_\nJohn List\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1971, l'assass\xc3\xad en massa John List va ser considerat sospit\xc3\xb3s del segrest, el qual va oc\xc3\xb3rrer solament quinze dies despr\xc3\xa9s que mat\xc3\xa9s a la seva fam\xc3\xadlia en Westfield (Nova Jersey). La seva edat, trets facials i complexi\xc3\xb3 f\xc3\xadsica eren similars als de Cooper. L'agent del FBI Ralph Himmelsbach va declarar que List era un \xc2\xabpossible sospit\xc3\xb3s\xc2\xbb en el cas. Cooper havia sol\xc2\xb7licitat $200 000 com a rescat, la mateixa suma que List havia sostret del compte bancari de la seva mare dies abans dels assassinats. Despr\xc3\xa9s de la seva captura en 1989, List va negar vehementment haver segrestat l'avi\xc3\xb3. Actualment, el FBI no el considera un sospit\xc3\xb3s. List va morir a la pres\xc3\xb3 el 21 de mar\xc3\xa7 de 2008.\n_START_SECTION_\nRichard McCoy, Jr.\n_START_PARAGRAPH_\nEl 7 d'abril de 1972, solament quatre mesos despr\xc3\xa9s del segrest de Cooper, Richard McCoy, Jr., usant l'\xc3\xa0lies \xc2\xabJames Johnson\xc2\xbb, va abordar el vol 855 de United Airlines durant una escala en Denver (Colorit) i, despr\xc3\xa9s de l'enlairament, li va lliurar a l'assistent de vol un sobre amb una etiqueta on es llegia \xc2\xabInstruccions de segrest\xc2\xbb, en la qual demandava quatre paracaigudes i $500 000. Aix\xc3\xad mateix, va ordenar al pilot aterrar en l'Aeroport Internacional de Sant Francisco per reabastir l'avi\xc3\xb3. L'avi\xc3\xb3 segrestat era un Boeing 727 amb escales posteriors que van ser usades per McCoy per escapar. El segrestador portava una magrana lleugera i una pistola sense bales. El FBI va trobar un missatge escrit a m\xc3\xa0 per McCoy aix\xc3\xad com les seves empremtes dactilars en una revista que havia estat llegint, les quals van ser usades posteriorment per identificar-ho._NEWLINE_La policia va comen\xc3\xa7ar la recerca despr\xc3\xa9s de rebre un av\xc3\xads del patruller Robert Van Ieperen, qui era amic del segrestador. Pel que sembla, despr\xc3\xa9s del segrest perpetrat per Cooper, McCoy va dir que Cooper hauria d'haver demanat $500 000 en lloc de $200 000. Quan es va donar el segrest del vol 855, Van Ieperen va reportar el comentari al FBI. El sospit\xc3\xb3s estava casat, tenia dos fills, treballava com a mestre en una escola dominical mormona i estudiava ci\xc3\xa8ncies policials a la Universitat Brigham Young. Tamb\xc3\xa9 era veter\xc3\xa0 de la Guerra de Vietnam, tenia experi\xc3\xa8ncia com a pilot d'helic\xc3\xb2pter i era un avesat paracaigudista._NEWLINE_El 9 d'abril de 1972, McCoy va ser arrestat pel segrest del vol 885 despr\xc3\xa9s que la seva escriptura i empremtes dactilars van ser comparades amb les quals es van trobar en l'avi\xc3\xb3. El FBI va trobar dins de la seva casa un overol de paracaigudista i una borsa de lona amb $499 970 en efectiu. Encara que es va declarar innocent, va ser condemnat a 45 anys de pres\xc3\xb3. Estant empresonat, va fabricar una pistola falsa usant farcit dental que va obtenir gr\xc3\xa0cies al seu acc\xc3\xa9s a l'oficina dental de la pres\xc3\xb3 i va escapar al costat d'un grup de convictes a l'agost de 1974 robant un cami\xc3\xb3 d'escombraries i estavellant-ho contra les portes de la pres\xc3\xb3. El FBI va aconseguir localitzar-ho tres mesos m\xc3\xa9s tard a Virg\xc3\xadnia. McCoy es va enfrontar als agents del FBI que l'esperaven a la seva casa i va resultar ferit de mort quan l'agent Nicholas O'Hara li va disparar amb una escopeta._NEWLINE_En 1991, Bernie Rhodes i l'ex-agent del FBI Russell Calame van publicar el llibre D.B. Cooper: The Real McCoy, en el qual afirmaven que Cooper i McCoy eren en realitat la mateixa persona a causa de les similituds dels seus modus operandi. Aix\xc3\xad mateix, la corbata que Cooper va deixar en l'avi\xc3\xb3 era similar a la qual usaven els estudiants de la Universitat Brigham Young i McCoy posse\xc3\xafa una agulla de corbata id\xc3\xa8ntic al que va usar Cooper. Rhodes i Calame mai van participar en la recerca del segrest de Cooper, per\xc3\xb2 Calame era el cap de la divisi\xc3\xb3 del FBI a Utah que va investigar i va capturar a McCoy en 1972. Els autors diuen que el sospit\xc3\xb3s \xc2\xabmai va admetre ni va negar que fos Cooper\xc2\xbb. Quan se li va preguntar directament si era Cooper, el segrestador va respondre: \xc2\xabNo vull parlar sobre aix\xc3\xb2\xc2\xbb. L'agent del FBI Larry Carr no creu que McCoy fos Cooper, ja que no casava amb la descripci\xc3\xb3 i a m\xc3\xa9s va estar present en el sopar d'Acci\xc3\xb3 de Gr\xc3\xa0cies de la seva fam\xc3\xadlia a Utah l'endem\xc3\xa0 del segrest original.\n_START_SECTION_\nDuane Weber\n_START_PARAGRAPH_\nAl juliol del 2000, O.S. News & World Report va publicar un article sobre una v\xc3\xaddua a Pace (Florida), Jo Weber, qui afirmava que el seu esp\xc3\xb2s, Duane L. Weber (nascut a Ohio en 1924), li havia dit que ell era Dan Cooper abans de la seva mort el 28 de mar\xc3\xa7 de 1995. Jo va comen\xc3\xa7ar a sospitar i va decidir investigar el passat del seu esp\xc3\xb2s que havia estat en l'Ex\xc3\xa8rcit durant la Segona Guerra Mundial i posteriorment va estar recl\xc3\xb2s en una pres\xc3\xb3 prop de l'aeroport de Portland. Weber va declarar que el seu esp\xc3\xb2s en una ocasi\xc3\xb3, mentre tenia un malson, va parlar sobre saltar d'un avi\xc3\xb3 i de deixar les seves empremtes dactilars en les escales posteriors. Igualment, recordava que poc abans de la seva mort Duane li havia revelat que una vella lesi\xc3\xb3 en el seu genoll havia estat causada per un salt des d'un avi\xc3\xb3._NEWLINE_Weber tamb\xc3\xa9 va narrar com, durant unes vacances en 1979, tots dos van viatjar a Seattle (\xc2\xabun viatge sentimental\xc2\xbb, d'acord amb Duane) i van visitar el riu Columbia. Va recordar que Duane va ser a caminar solament pels bancs del riu prop de l'\xc3\xa0rea on Brian Ingram havia trobat els bitllets de Cooper uns mesos abans. Jo va obtenir un llibre sobre Cooper de la biblioteca local i va descobrir que l'escriptura del segrestador era igual a la del seu marit. Despr\xc3\xa9s d'aix\xc3\xb2, va escriure a Ralph Himmelsbach, l'agent que va estar a c\xc3\xa0rrec del cas de Cooper, qui va acceptar que part de l'evid\xc3\xa8ncia circumstancial sobre Weber encaixava en el perfil del segrestador. _NEWLINE_No obstant aix\xc3\xb2, el FBI va deixar d'investigar a Weber al juliol de 1998 a causa de la falta de proves concloents. L'ag\xc3\xa8ncia va comparar les petjades de Weber amb les quals es van trobar en l'avi\xc3\xb3 segrestat, per\xc3\xb2 no van concordar. A l'octubre de 2007, el FBI va declarar que una mostra parcial d'ADN presa de la corbata que Cooper va deixar en l'avi\xc3\xb3 no pertanyia a Weber.\n_START_SECTION_\nKenneth Christiansen\n_START_PARAGRAPH_\nEn el nombre del 29 d'octubre de 2007, la revista New York va publicar una hist\xc3\xb2ria sobre Kenneth P. Christiansen, qui havia estat identificat per la signatura d'investigadors Sherlock Investigations com a sospit\xc3\xb3s en el cas de Cooper. Christiansen era un exparacaigudista militar, havia treballat en una aerol\xc3\xadnia i a m\xc3\xa9s havia viscut a Washington prop del lloc del segrest, per la qual cosa coneixia el terreny. Tamb\xc3\xa9 bevia bourbon whisky, fumava i els seus trets facials eren similars als del retrato robot. Un any despr\xc3\xa9s del segrest, Christiansen havia comprat amb efectiu una propietat. L'any 2010, Robert Blevins, un escriptor de Seattle, i Skipp Porteous, un detectiu de l'ag\xc3\xa8ncia privada Sherlock Investigations, van publicar un llibre titulat Into The Blast - The True Story of D.B. Cooper, en el qual argumentaven que Christiansen era el veritable D. B. Cooper. No obstant aix\xc3\xb2, el FBI va descartar a Christiansen com a sospit\xc3\xb3s, ja que la seva complexi\xc3\xb3, altura, pes i color d'ulls no coincidien amb les descripcions donades pels passatgers del vol 305.\n_START_SECTION_\nWilliam Gossett\n_START_PARAGRAPH_\nEl 4 d'agost de 2008, The Canadian Press va reportar que un advocat de Spokane (Washington), creia que els diners del rescat estava guardat en una caixa de seguretat en un banc de Vancouver, Columbia Brit\xc3\xa0nica, sota el nom de William Gossett, un professor universitari de Ogden (Utah), qui havia mort en 2003. L'advocat Galen Cook va dir que l'aparen\xc3\xa7a de Gossett coincidia amb la dels retrats de Cooper. Suposadament Gossett havia presumit davant els seus fills del segrest i els va mostrar la clau d'una caixa de seguretat. Deia que Gossett va confessar el crim a dues persones (un jutge i un advocat) i que el seu fill tamb\xc3\xa9 creia fermament que el seu pare era el segrestador.\n_START_SECTION_\nEfecte en les aerol\xc3\xadnies\n_START_PARAGRAPH_\nEl segrest va provocar que es donessin grans canvis en la seguretat dels vols comercials, principalment l'addici\xc3\xb3 de detectors de metall en els aeroports, noves regles de seguretat de vol instaurades per la FAA i modificacions en el disseny del Boeing 727. Despr\xc3\xa9s de tres segrestos similars en 1972, l'Administraci\xc3\xb3 Federal d'Aviaci\xc3\xb3 va exigir que tots els Boeing 727 estiguessin equipats amb un mecanisme conegut com el \xc2\xabCooper vane\xc2\xbb, un tasc\xc3\xb3 aerodin\xc3\xa0mic que impedeix que les escales posteriors d'un avi\xc3\xb3 siguin obertes durant el vol.\n_START_SECTION_\nNova evid\xc3\xa8ncia i esfor\xc3\xa7os recents del FBI\n_START_PARAGRAPH_\nL'1 de novembre de 2007, el FBI va publicar informaci\xc3\xb3 sobre una evid\xc3\xa8ncia del cas que no havia estat revelada al p\xc3\xbablic anteriorment. La instituci\xc3\xb3 va exhibir el tiquet aeri de Cooper, el qual havia costat $18,52. Tamb\xc3\xa9 va revelar que el segrestador havia sol\xc2\xb7licitat dos paracaigudes d'esquena i dos paracaigudes d'emerg\xc3\xa8ncia. No obstant aix\xc3\xb2, les autoritats li havien lliurat distretament un paracaigudes fals que era usat per donar demostracions en classe. Aquest paracaigudes no es va trobar en l'avi\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s del segrest i alguns pensen que Cooper no es va adonar que no funcionava. L'altre paracaigudes d'emerg\xc3\xa8ncia, que funcionava adequadament, es va trobar obert en l'avi\xc3\xb3 amb la coberta tallada, per la qual cosa es creu que Cooper el va usar per assegurar la borsa dels diners._NEWLINE_El 31 de desembre de 2007, el FBI va publicar un comunicat de premsa en Internet que contenia fotografies in\xc3\xa8dites i nova informaci\xc3\xb3 del cas, amb la intenci\xc3\xb3 de trobar noves evid\xc3\xa8ncies sobre el segrest i la identitat de Cooper. En el comunicat de premsa, el FBI va descartar la teoria que Cooper era un paracaigudista experimentat. Encara que inicialment havien cregut que Cooper hauria d'haver tingut entrenament per aconseguir el segrest, una an\xc3\xa0lisi detallada dels esdeveniments va fer que el FBI modifiqu\xc3\xa9s la seva teoria. Els investigadors van comentar que cap paracaigudista amb experi\xc3\xa8ncia intentaria saltar enmig d'una tempesta i sense una font de llum. Aix\xc3\xad mateix, els investigadors creuen que, encara que Cooper tenia pressa per escapar, un paracaigudista experimentat s'hagu\xc3\xa9s aturat a examinar el seu equip._NEWLINE_L'agent especial Larry Carr va proposar la teoria que Cooper va prendre el seu nom de Dan Cooper, un heroi de tires c\xc3\xb2miques francocanadenques, que \xc3\xa9s membre de la Real For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria Canadenca i apareix saltant d'un avi\xc3\xb3 en la portada d'una revista.\n_START_SECTION_\nFenomen cultural\n_START_PARAGRAPH_\nLa fuita sense precedents de Cooper va impactar considerablement la cultura popular. S'han creat can\xc3\xa7ons, obres liter\xc3\xa0ries i pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules basades o inspirades pel fam\xc3\xb3s segrestador. Entre les novel\xc2\xb7les basades en el segrest estan Free Fall (1990) de J.D. Reed, D.B.: a novell de Elwood Reid i Sasquatch de Roland Smith. Aix\xc3\xad mateix, s'han filmat diverses pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules i programes televisius. L'any 1981, es va estrenar The Pursuit of D. B. Cooper, amb Treat Williams com a personatge principal i Robert Duvall com l'investigador d'assegurances que el persegueix. Durant la cinquena temporada de la s\xc3\xa8rie NewsRadio va haver-hi tres episodis dedicats al misteri darrere del segrest. En la s\xc3\xa8rie Prison Break, el personatge Charles Westmoreland (interpretat per Muse Watson), qui inicialment nega ser D. B. Cooper, admet ser el segrestador al final de la primera temporada. La pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula c\xc3\xb2mica de 2004 Without a Paddle gira al voltant d'un grup d'amics que van a la recerca dels diners de Cooper. Igualment, s'han escrit nombroses can\xc3\xa7ons, incloent \xc2\xabD. B. Cooper\xc2\xbb de Todd Snider, \xc2\xabThe Ballad of D. B. Cooper\xc2\xbb de Chuck Brodsky i \xc2\xabBag Full of Money\xc2\xbb de Roger McGuinn."