b'\n_START_ARTICLE_\nSoci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Nationale des Beaux-Arts\n_START_SECTION_\nContext\n_START_PARAGRAPH_\nEl segle XIX en l\'art franc\xc3\xa8s es caracteritza per una lluita cont\xc3\xadnua entre els artistes educats tradicionalment i recolzats per la pol\xc3\xadtica oficial, i un nombre creixent d\'artistes que van preferir treballar individualment i corrent els seus propis riscos. Analitzar la situaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica \xc3\xa9s dif\xc3\xadcil, fins i tot un segle m\xc3\xa9s tard. Per\xc3\xb2 evidentment els adversaris de la pol\xc3\xadtica oficial van guanyar terreny despr\xc3\xa9s de la caiguda del segon Imperi, i van ser fonamentals per redirigir la pol\xc3\xadtica cultural francesa cap a posicions liberals. Aix\xc3\xad, l\'escissi\xc3\xb3 de la Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Nationale des Beaux-Arts el 1890 pot ser considerada la primera manifestaci\xc3\xb3 del secessionisme.\n_START_SECTION_\nUn cam\xc3\xad nou\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de la Primera Guerra Mundial, el 1926, es cre\xc3\xa0 el premi "Puvis de Chavannes". Aquest consistia en una exposici\xc3\xb3 retrospectiva a Par\xc3\xads de les obres principals dels artistes guanyadors. Durant el segle XX, aquesta exposici\xc3\xb3 es feia al Grand Palais o al Mus\xc3\xa9e d\'Art Moderne._NEWLINE_Els pintors premiats m\xc3\xa9s coneguts: 1941: Wilhem Van Hasselt, 1944: Jean Gabriel Domergue, 1952: Tristan Klingsor, 1955: Georges Delplanque, 1957: Albert Decaris, 1958: Jean Picard Le Doux, 1963: Maurice Boitel, 1966: Pierre Gaillardot, 1968: Pierre-Henry, 1969: Louis Vuillermoz, 1970: Daniel du Janerand, 1971: Jean-Pierre Alaux; 1975: Jean Monneret, 1987: Andr\xc3\xa9 Hambourg._NEWLINE_Durant les darreres d\xc3\xa8cades del segle XX, despr\xc3\xa9s de Takanori Oguiss, i durant la presid\xc3\xa8ncia de Fran\xc3\xa7ois Baboulet, alguns artistes japonesos van poder exhibir les seves pintures com a convidats de la SNBA: Takaaki Matsuda, Katsufumi Toyota, Kazuko Kobayashi, Hideo Hando, Yoko Tsuishi i Noboru Sotoyama.'