b'\n_START_ARTICLE_\nLlei de Bradford\n_START_PARAGRAPH_\nLa Llei de Bradford o Llei de dispersi\xc3\xb3 de la literatura cient\xc3\xadficia \xc3\xa9s una llei bibliom\xc3\xa8trica, enunciada per Samuel C. Bradford l\'any 1934, amb la que es pret\xc3\xa9n trobar la distribuci\xc3\xb3 d\'articles sobre un tema dins la literatura cient\xc3\xadfica. Bradford afirma que si es disposen les revistes cient\xc3\xadfiques en ordre decreixent segons la seva producci\xc3\xb3 d\'articles sobre un tema, s\'observa que es poden fer diferents grups. Un primer grup, anomenat "nucli", on hi ha les revistas que publiquen m\xc3\xa9s sobre el tema en q\xc3\xbcesti\xc3\xb3, i altres grups o "zones" que contenen aproximadament el mateix nombre d\'articles que el nucli, amb la particularitat que el nombre de revistes en el nucli i en les successives zones es presenta amb la relaci\xc3\xb3 1:n:n\xc2\xb2. _NEWLINE_En moltes disciplines aquest patr\xc3\xb3 es denomina distribuci\xc3\xb3 de Pareto. A manera d\'exemple, suposem que un investigador a l\'hora de cercar informaci\xc3\xb3 segueix principalment un conjunt de 5 t\xc3\xadtols de revistes. Aquest seria el seu nucli de Bradford. Suposem a m\xc3\xa9s que en un mes hi hagi 12 articles d\'inter\xc3\xa8s en aquestes revistes. I suposem tamb\xc3\xa9 que per trobar una altra dotzena d\'articles d\'inter\xc3\xa8s, l\'investigador hagu\xc3\xa9s d\'accedir a unes altres 10 publicacions. Llavors per a aquest investigador el seu "multiplicador de Bradford" seria 10:5=2. O sigui, per a cada dotzena addicional d\'articles, aquest investigador necessitaria veure 2 vegades m\xc3\xa9s el nombre de revistes addicionals. \xc3\x89s a dir, per a cada dotzena d\'articles m\xc3\xa9s hauria d\'anar llegint grups de  5, 10, 20, 40, ... revistes. La majoria dels cient\xc3\xadfics r\xc3\xa0pidament s\'adonen que hi ha poc de nou una vegada se surt del nucli. _NEWLINE_Diferents investigadors tenen diferents nombres de publicacions de nucli, i diferents multiplicadors de Bradford. Per\xc3\xb2 el model cal\xc3\xa7a bastant b\xc3\xa9 en diferents mat\xc3\xa8ries, i funciona tamb\xc3\xa9 com a model general d\'interaccions humanes en sistemes socials. Tal com li passa a la llei de Zipf, amb la qual es relaciona, manca una bona explicaci\xc3\xb3 de per qu\xc3\xa8 funciona. Malgrat aix\xc3\xb2, aquest coneixement \xc3\xa9s \xc3\xbatil per exemple per als bibliotecaris. Funciona al comprovar que per a cada especialitat \xc3\xa9s suficient identificar les seves "publicacions nucli" i subscriure nom\xc3\xa9s aquestes. Rares vegades els investigadors necessitaran sortir d\'aquest conjunt._NEWLINE_Armat amb aquesta idea i inspirat pel fam\xc3\xb3s article de Vannevar Bush As We May Think, Eugene Garfield del Institute for Scientific Information als anys 60 va desenvolupar un \xc3\xadndex comprehensiu de com el pensament cient\xc3\xadfic es propaga. El seu Science Citation Index (SCI) tenia l\'efecte de facilitar la identificaci\xc3\xb3 de quins autors publicaven els articles que es citaven m\xc3\xa9s i a quines revistes apareixien. La qual cosa va posar al descobert quelcom no esperat. Va resultar que unes poques revistes, tals com Nature i Science, serien nucli per a totes les ci\xc3\xa8ncies dures. El mateix patr\xc3\xb3 no ocorre amb les humanitats o ci\xc3\xa8ncies socials, possiblement a causa que la veritat objectiva sigui m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcil d\'establir o m\xc3\xa9s difusa en aquestes altres branques del coneixement, i m\xc3\xa9s encara en el format de les revistes de publicaci\xc3\xb3 peri\xc3\xb2dica. _NEWLINE_El resultat d\'aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s una pressi\xc3\xb3 per publicar en les millors revistes cient\xc3\xadfiques, i pressi\xc3\xb3 a les universitats per assegurar l\'acc\xc3\xa9s al nucli de les revistes._NEWLINE_La llei de Bradford es coneix tamb\xc3\xa9 com la llei de dispersi\xc3\xb3 de la literatura cient\xc3\xadfica de Bradford i distribuci\xc3\xb3 de Bradford.  Aquesta llei de distribuci\xc3\xb3 en bibliometria es pot aplicar a la xarxa World Wide Web.'