b"\n_START_ARTICLE_\nManuel Humbert i Esteve\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nSegon fill viu dels sis que tingueren Florent\xc3\xad Humbert i Carme Esteve, Manuel Humbert va n\xc3\xa9ixer a Barcelona el 6 d'agost de 1890 i va cr\xc3\xa9ixer en un ambient culte i liberal. El pare va arribar a ser Cap de Negociat d'Hisenda i mantenia una bona posici\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica. La mare, qui s'havia separat del seu marit anys abans de la mort d'aquest, el 1908, va n\xc3\xa9ixer a Olot i tenia fam\xc3\xadlia francesa: la seva mare, \xc3\xa9s a dir, l'\xc3\xa0via, vivia a la Costa Blava, on Humbert hi anava a passar els estius i on suposadament inici\xc3\xa0 una relaci\xc3\xb3 d'amistat amb Maurice Chevalier. Va ser batejat a la Catedral de Barcelona l'11 d'agost de 1890 amb el nom de Manuel Just Ramon Josep Humbert i Esteve.\n_START_SECTION_\nEstudis i aprenentatge a Barcelona\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s dels estudis de batxillerat, on va acabar l'any 1906, Humbert va iniciar estudis superiors de Dret, on nom\xc3\xa9s hi va estar matriculat un any. Ja des de molt jove havia rebut classes de pintura i dibuix de Guillem Pujades, i un cop va deixar la universitat, va seguir la seva formaci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica a l'Acad\xc3\xa8mia de Francesc Gal\xc3\xad, on nom\xc3\xa9s va romandre-hi uns mesos per discrep\xc3\xa0ncies amb el mestre, i a l'Escola de Belles Arts. Compaginant-ho amb la formaci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica i des de 1908, Humbert va treballar a la Secretaria General de la Universitat de Barcelona, on hi va romandre fins finals de 1909. Paral\xc2\xb7lelament, des de 1908, realitz\xc3\xa0 dibuixos per la revista sat\xc3\xadrica catalana Papitu, el primer dels quals es va publicar en el primer n\xc3\xbamero de gener de 1909. Va ser durant aquesta col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb la revista que Humbert va entrar en contacte amb les personalitats art\xc3\xadstiques i culturals del moment, com Isidre Nonell.\n_START_SECTION_\nPrimera i segona estada a Par\xc3\xads\n_START_PARAGRAPH_\nDurant la tardor de l'any 1909 Manuel Humbert va realitzar una estada a Par\xc3\xads, on va relacionar-se amb artistes com Picasso i Juan Gris, que el van introduir en el m\xc3\xb3n art\xc3\xadstic de la ciutat portant-lo a veure l'obra de C\xc3\xa9zanne a la galeria d'Ambroise Vollard._NEWLINE_Humbert s'allotjava a la Rue Vavin, molt a prop d'Amedeo Modigliani, amb qui va iniciar una forta amistat que es va perllongar en el temps._NEWLINE_Humbert va tornar a Espanya el 1910, i en el mes de mar\xc3\xa7 es trobava a Madrid, on va descobrir el Museu del Prado, el Monestir de l'Escorial i la ciutat de Toledo. Va romandre-hi poc temps, ja que a inicis del 1911 tornava a estar a Par\xc3\xads, vivint en el mateix carrer que durant la primera estada.\n_START_SECTION_\nRetorn a Barcelona\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1912 Manuel Humbert torna a Barcelona, on obt\xc3\xa9 una pla\xc3\xa7a a la Secretaria General de la Universitat de Barcelona, aix\xc3\xb2 no obstant, no talla les relacions amb l'ambient de Par\xc3\xads, on hi segueix anant les temporades que la feina li permet. Entre els anys 1912 i 1917 Humbert realitza diverses estades en aquesta ciutat, i entre el 1915 i el 1916 viatja dues vegades a Madrid. L'any 1915 Humbert realitza la seva primera exposici\xc3\xb3 a les Galeries Laietanes, a Barcelona, i un any despr\xc3\xa9s, el 1916, participa per primera vegada al Sal\xc3\xb3 de Les Arts i els Artistes, grup amb el que estava vinculat des de feia uns anys.\n_START_SECTION_\nTrasllat a Par\xc3\xads\n_START_PARAGRAPH_\nL'any 1917 Humbert dimiteix del seu c\xc3\xa0rrec a la Universitat de Barcelona i es trasllada a Par\xc3\xads, residint a la casa d'un alt funcionari franc\xc3\xa8s que comissariava exposicions a Barcelona. Durant aquest per\xc3\xadode, Humbert va consolidar la seva amistat amb Picasso i Amedeo Modigliani, i es va relacionar amb Zoborowsky, Soutine i Kisling, freq\xc3\xbcentant el taller d'aquest \xc3\xbaltim, on es pensa que Modigliani va realitzar els seus dos retrats, un d'ells ubicat al Museu d'Art de Melbourne. Entre 1918 i 1919, Manuel Humbert realitza una estada a Barcelona, on aprofita per instal\xc2\xb7lar-se una temporada a Arenys de Munt, a casa del seu amic Manolo Hugu\xc3\xa9. Humbert retorna a Paris l'estiu de 1919 on es queda fins al 1927, alternant amb estades a Barcelona. Durant aquest per\xc3\xadode, Humbert exposa tant a Barcelona com a Par\xc3\xads: realitza mostres individuals a la Ciutat Comtal els anys 1918 a les Galeries Laietanes, el 1921 a El Camar\xc3\xadn i el 1925 a la Llibreria Catalonia, a m\xc3\xa9s d'aportar obra en exposicions col\xc2\xb7lectives i salons oficials. El 1927, Manuel Humbert es casa a Par\xc3\xads amb Suzanne Cornet, qui havia estat model d'artistes com Clar\xc3\xa0 o Modigliani, i aquell mateix any traslladen la seva resid\xc3\xa8ncia a Barcelona definitivament.\n_START_SECTION_\nRetorn i vida a Barcelona\n_START_PARAGRAPH_\nLa primera exposici\xc3\xb3 que realitza Manuel Humbert a Barcelona despr\xc3\xa9s del seu retorn \xc3\xa9s l'any 1927 a la Sala Par\xc3\xa9s. Un any despr\xc3\xa9s rep l'enc\xc3\xa0rrec per la decoraci\xc3\xb3 mural de la c\xc3\xbapula del Sal\xc3\xb3 de Passos Perduts del Palau Nacional de Montju\xc3\xafc, fet per l'Exposici\xc3\xb3 Internacional de Barcelona de 1929. L'any 1934, Humbert va guanyar el Premi Nonell de pintura amb l'obra Descans, on entre els finalistes s'hi trobaven artistes com Meifr\xc3\xa9n o Sunyer. En aquell mateix any va ser elegit president del Sal\xc3\xb3 de Montju\xc3\xafc, i forma part de l'equip docent de l'Escola del Paisatge d'Olot. L'any 1936 exposa a l'Acad\xc3\xa8mia de Belles Arts de Sabadell. Durant la Guerra Humbert es trasllada algunes temporades a Fran\xc3\xa7a, on aprofita per realitzar dues exposicions individuals a Par\xc3\xads. Acabada la Guerra, l'artista retorna a Barcelona, on segueix realitzant mostres individuals en diverses galeries de Barcelona i Madrid, entre les que comptaven la Galeria Cisne i la Sala Par\xc3\xa9s, i va participar en la Sala d'Honor del Sal\xc3\xb3 d'Octubre de 1948. Humbert, tot i establir la seva resid\xc3\xa8ncia definitiva a Barcelona, segueix passant algunes temporades a Par\xc3\xads, acompanyat de Gisele, la filla de la seva dona Suzanne.\n_START_SECTION_\nMaduresa i mort\n_START_PARAGRAPH_\nEn els darrers vint anys de la seva vida, Humbert acumula premis i c\xc3\xa0rrecs importants. El 1954 guanya el Gran Premi de Pintura a l'Aigua de la Biennal Internacional d'Art de l'Havana amb l'obra Marinero, i sis anys despr\xc3\xa9s es publica El Pintor Manuel Humbert, escrit per Rafael Benet i Mar\xc3\xa7al Olivar i Dayd\xc3\xad, coneixedors de la seva carrera i trets biogr\xc3\xa0fics. El 1969 Humbert \xc3\xa9s nomenat Acad\xc3\xa8mic de la Reial Acad\xc3\xa8mia de Belles Arts de Sant Jordi._NEWLINE_Manuel Humbert i Esteve mor l'1 de febrer de 1975 a la resid\xc3\xa8ncia Edelweis de Cubelles, on va passar els darrers mesos de la seva vida, i reposa al Cementiri de Montju\xc3\xafc de Barcelona.\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nRafel Benet al llibre Manuel Humbert, dins la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 Mestres actuals de la pintura i escultura catalanes divideix l'estil de l'artista en tres etapes, exposades a continuaci\xc3\xb3. Aix\xc3\xb2 no obstant, totes elles s\xc3\xb3n molt similars degut al seu marcat estil i les influ\xc3\xa8ncies que rep Humbert de la capital francesa, ciutat a la que hi va constantment, per\xc3\xb2 que mai aconsegueixen eclipsar la base amb la que hi va arribar. _NEWLINE_L'obra d'Humbert es caracteritza per dos \xc3\xadtems principals que s\xc3\xb3n constants al llarg de la seva carrera: la claredat i la calma. Les seves pintures no s\xc3\xb3n gens violentes, predominen les figures reposades, els paisatges tranquils, la sensaci\xc3\xb3 de calma i serenitat. Humbert mostra les persones que retrata en rep\xc3\xb2s, assegudes o realitzant moviments lents i pausats, ben al contrari que estava passant en temps similars en l'art de les avantguardes, com per exemple en el Futurisme. Els seus retrats femenins s\xc3\xb3n melanc\xc3\xb2lics i tenen un cert aire de tristor que aporta tridimensionalitat i profunditat a les figures representades, i el mateix passa amb els paisatges, tot i la vivacitat en la paleta crom\xc3\xa0tica que Humbert utilitza. Les obres de Manuel Humbert s\xc3\xb3n d'una gran vivacitat, obtinguda a trav\xc3\xa9s d'harmonies delicades i subtils. Segons Rafael Benet, una de les altres constants en l'estil d'Humbert \xc3\xa9s la falta d'afectaci\xc3\xb3 en les seves obres, on sembla que el m\xc3\xb3n s'hagi aturat i que siguin alienes als fets convulsos pels quals est\xc3\xa0 passant el m\xc3\xb3n en aquells moments. Actualment, per exemple, trobem obres d'aquest artista al Museu Nacional d'Art de Catalunya, a la Biblioteca Museu V\xc3\xadctor Balaguer, al Museu Abell\xc3\xb3 de Mollet del Vall\xc3\xa8s, al Museu de Badalona, al Museu Municipal de Tossa de Mar, al Museu de l'Empord\xc3\xa0, al Museu de Valls, al Museu de Montserrat o al Museu Comarcal de la Garrotxa.\n_START_SECTION_\nPrimer estil\n_START_PARAGRAPH_\nBenet denomina el primer estil d'Humbert com el Realisme Po\xc3\xa8tic, que compr\xc3\xa8n l'obra d'entre 1913 i 1922. Les obres d'aquest per\xc3\xadode inicial les considera un equilibri entre vivacitat i malenconia, amb un lleu car\xc3\xa0cter ir\xc3\xb2nic. Les seves obres estan marcades per un tra\xc3\xa7 expressiu, forts contrastos entre llum i ombra i una gran suggesti\xc3\xb3 espacial. Com diu Benet, les seves pintures semblen sorgir d'un sentiment, m\xc3\xa9s que d'una tem\xc3\xa0tica, tret que l'artista desenvolupar\xc3\xa0 al llarg de la seva carrera.\n_START_SECTION_\nSegon estil\n_START_PARAGRAPH_\nAquest segon estil, batejat per Benet com Objectivitat Mental abasta la producci\xc3\xb3 d'Humbert entre els anys 1922 i 1925-26. En aquest per\xc3\xadode la llum es converteix en la seva constant, tot i que \xc3\xa9s present en totes les seves obres. Humbert la introdueix d'una manera excepcional en la seva pintura, i \xc3\xa9s el que aclapara el m\xc3\xa0xim protagonisme, segurament influ\xc3\xa8ncia de la denominada Ciutat de la Llum. Es diferencia del seu per\xc3\xadode anterior en que en aquest la llum queda integrada dins les figures i els elements, mentre que en un estil inicial es pot apreciar com la llum s'introdueix i il\xc2\xb7lumina les diferents parts que componen l'obra.\n_START_SECTION_\nTercer estil\n_START_PARAGRAPH_\nEl tercer estil de Manuel Humbert es considera des de l'any 1926 fins a la mort de l'artista l'any 1975, i Benet l'anomena de Visi\xc3\xb3 Directa. Aquest Tercer Estil es caracteritza per l'\xc3\xbas que fa Humbert d'una paleta crom\xc3\xa0tica de tons clars amb un abundant \xc3\xbas dels colors terrosos. \xc3\x89s en aquest per\xc3\xadode quan queda definit l'estil d'Humbert, identificable per el volum i el gran cromatisme a base de colors vius, aplicats en la majoria d'obres. Humbert es defineix per la realitzaci\xc3\xb3 de retrats, amb figures vestides o nues, paisatges i bodegons, seguint aquestes caracter\xc3\xadstiques i fetes amb una gran sensibilitat i regularitat al llarg de la seva vida. D'entre les obres d'aquest per\xc3\xadode de maduresa destaca el Descans, per el que va obtenir el Premi Nonell l'any 1934._NEWLINE_Dins un mateix estil per\xc3\xb2, al final de la seva vida, Humbert fa una major utilitzaci\xc3\xb3 de les tonalitats grises, i tot i que deixa de banda la paleta crom\xc3\xa0tica m\xc3\xa9s alegre, les seves obres no resulten fosques sin\xc3\xb3 que mantenen la gran lluminositat caracter\xc3\xadstica de l'artista.\n_START_SECTION_\nInflu\xc3\xa8ncies\n_START_PARAGRAPH_\nLes influ\xc3\xa8ncies d'altres artistes en l'obra de Manuel Humbert queden condicionades a les dues ciutats on resideix principalment l'autor, Barcelona i Par\xc3\xads, i a l'\xc3\xa0mbit cultural que en elles freq\xc3\xbcenta. Aix\xc3\xb2 no obstant, al llarg de la seva vida, Humbert ha realitzat diverses estades, no tan dilatades en el temps com les anteriors, en altres ciutats com Madrid, Arenys de Munt o la Costa Blava, on l'artista va tenir l'oportunitat de relacionar-se amb altres artistes i de veure en directe obres d'art que ben segur deixaren petjada en el seu estil. _NEWLINE_Manuel Humbert s'introdueix en l'ambient art\xc3\xadstic i cultural de la Barcelona del primer quart del segle XX gr\xc3\xa0cies a la seva col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb el setmanari Papitu, que inici\xc3\xa0 el 1908. Altres dibuixants que participaren de la revista contempor\xc3\xa0niament a Humbert van ser Nonell, amb qui va tenir una estreta relaci\xc3\xb3, o Ramon Casas, a m\xc3\xa9s del fundador de la mateixa Feliu Elias. En aquest cas, m\xc3\xa9s que influ\xc3\xa8ncies individuals, Humbert rep una influ\xc3\xa8ncia col\xc2\xb7lectiva derivada de l'estil tan marcat d'aquest tipus de publicacions: dibuixos senzills per\xc3\xb2 molt efectius, sense profunditat ni detalls, on nom\xc3\xa9s es mostra all\xc3\xb2 essencial. A trav\xc3\xa9s de la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb la revista Picarol, Humbert entra en contacte amb Santiago Segura, qui despr\xc3\xa9s promour\xc3\xa0 algunes de les seves exposicions. _NEWLINE_Amb motiu de les seves diverses estades a Par\xc3\xads, Humbert fa amistat amb un gran nombre d'artistes, tant catalans com d'altres nacionalitats, que a les hores residien en aquella ciutat. \xc3\x89s en aquesta ciutat on Manuel Humbert t\xc3\xa9 l'oportunitat de veure en viu obres d'artistes com C\xc3\xa9zanne, de qui Humbert sembla agafar la tonalitat, el tra\xc3\xa7 i la manca de profunditat en els paisatges i bodegons, tot i que sense portar-lo a l'extrem com estan fent en aquell moment altres autors. Picasso el va introduir en l'ambient art\xc3\xadstic de la ciutat de Par\xc3\xads acollint-lo i portant-lo al Bateau-Lavoir, on residien un gran nombre d'autors, entre ells Juan Gris. Entre l'obra de Manuel Humbert ens trobem amb alguns dibuixos d'arlequins i t\xc3\xa9 tem\xc3\xa0tica circense que recorden l'obra de Picasso produ\xc3\xafda nom\xc3\xa9s uns anys abans. A trav\xc3\xa9s dels artistes portuguesos i ve\xc3\xafns seus Santa Rita i Souza Cardoso, Humbert va con\xc3\xa8ixer Amedeo Modigliani, amb qui a m\xc3\xa9s de compartir una forta amistat, compartien la tem\xc3\xa0tica pict\xc3\xb2rica. Tot i que els estils dels dos artistes s\xc3\xb3n marcadament diversos, tant Humbert com Modigliani dediquen una gran part de la seva obra al retrat, habitualment de figures relaxades, en calma, i amb un fort aire melanc\xc3\xb2lic.\n_START_SECTION_\nPremis i reconeixements\n_START_PARAGRAPH_\n1934- Premi Nonell de Pintura per la seva obra Descans"