b"\n_START_ARTICLE_\nEste\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nEnmig de les lluites entre g\xc3\xbcelfs i gibel\xc2\xb7lins en la baixa edat mitjana, els Este aconseguiren obtenir el domini de Ferrara l'any 1240, data en la qual Azzo VII es converteix en podestat de la ciutat, i posteriorment aconseguiren el poder a M\xc3\xb2dena i Reggio (1288). Al tractar-se Ferrara d'un feu papal, els Este es van convertir en vicaris papals el 1332. Sota el regnat de Nicolau III d'Este (1384\xe2\x80\x931441) Ferrara es converteix en un centre cultural de primer ordre, i amb els seus successors la cort de Ferrara es va convertir en una de les m\xc3\xa9s brillants d'Europa. Finalment l'any 1452 van rebre el t\xc3\xadtol de duc de M\xc3\xb2dena i Reggio de mans de l'emperador Frederic III del Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic, i el 1471 el t\xc3\xadtol de duc de Ferrara del papa Pau II. _NEWLINE_Un dels ducs m\xc3\xa9s poderosos fou Alfons I d'Este (1486-1534), duc de Ferrara des de 1505. Aquest fou un ambici\xc3\xb3s pr\xc3\xadncep renaixentista, que va forjar aliances amb Fran\xc3\xa7a i Espanya en contra del Papat. Va estar casat amb Lucr\xc3\xa8cia Borja i va crear a Ferrara una espl\xc3\xa8ndida cort que va atreure a famosos escriptors (Ariosto), poetes (Petrarca) i pintors (Bellini o Tici\xc3\xa0). I forjant aliances la seva germana Beatriu es va casar amb Llu\xc3\xads Maria Sforza, duc de Mil\xc3\xa0 (1491). Va entrar inicialment a la Lliga de Cambrai contra Ven\xc3\xa8cia (1508), i va romandre com a aliat de Llu\xc3\xads XII de Fran\xc3\xa7a fins i tot quan el papa Juli II va haver signat un acord de pau amb Ven\xc3\xa8cia. El papa va declarar perduts els feus dels Este i fins i tot va excomunicar a Alfons (1510). Entre 1526 i 1527 Alfons va participar en l'expedici\xc3\xb3 de l'emperador Carles V del Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic contra el papa Climent VII, el qual l'any 1530 va recon\xc3\xa8ixer a Alfons com a posse\xc3\xafdor dels ducats en els quals venia governat la fam\xc3\xadlia d'Este. _NEWLINE_El 1597, la l\xc3\xadnia directa de successi\xc3\xb3 de la fam\xc3\xadlia Este es va acabar. Encara que l'\xc3\xbaltim duc, Alfons II d'Este va testar a favor del seu cos\xc3\xad, C\xc3\xa8sar I (1533-1628), el papa Climent VIII va refusar recon\xc3\xa8ixer els drets de C\xc3\xa8sar i va incorporar Ferrara (feu papal) als Estats Pontificis. Encara que l'emperador Rodolf II del Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic va recon\xc3\xa8ixer els drets de C\xc3\xa8sar sobre M\xc3\xb2dena i Reggio, la p\xc3\xa8rdua de Ferrara va fer que els Este perdessin la rellev\xc3\xa0ncia pol\xc3\xadtica que gaudien fins a aquell moment. Van Continuar regint el ducat de M\xc3\xb2dena i Reggio fins al 1796, quan Napole\xc3\xb3 Bonaparte incorporar aquests territoris a la Rep\xc3\xbablica Cisalpina, despr\xc3\xa9s de la signatura del Tractat de Campo Formio. El 1814, com a part de les cl\xc3\xa0usules del Tractat de Viena, el ducat va ser restaurat sota el n\xc3\xa9t de l'\xc3\xbaltim duc d'Este, Francesc IV pertanyent a la casa d'Habsburg (comen\xc3\xa7ant la breu dinastia \xc3\x80ustria-Este). Aquesta branca menor van ser breument expulsats entre 1831 i 1848, per\xc3\xb2 van retornar \xc3\xa0via, i a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de la guerra franco-piemontesa contra \xc3\x80ustria el 1859, el duc Francesc V va ser for\xc3\xa7at a abandonar el ducat, aquesta vegada permanentment. Al desembre d'aquell any M\xc3\xb2dena es va unir a la Toscana i Parma per a constituir les Prov\xc3\xadncies Unides d'It\xc3\xa0lia Central, que van ser annexionades al Regne de Sardenya-Piemont al mar\xc3\xa7 de 1860, com una part del proc\xc3\xa9s de la unificaci\xc3\xb3 italiana. _NEWLINE_A la mort de l'\xc3\xbaltim duc Francesc V el 1875 el seu t\xc3\xadtol va passar a l'arxiduc Francesc Ferran d'\xc3\x80ustria, hereu del tron austrohongar\xc3\xa8s."