b'\n_START_ARTICLE_\nJoan Viladomat i Massanas\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nLa mare, Ramona Massanas, era manlleuenca, mentre que el pare, Pere Viladomat, era originari de Saldes i regentava una barberia al carrer del Pont. En Joan estudi\xc3\xa0 al col\xc2\xb7legi La Salle i al seminari de Vic, i les primeres classes de solfeig les reb\xc3\xa9 a l\'Escola municipal de m\xc3\xbasica de Manlleu. Es matricul\xc3\xa0 al conservatori del Liceu de Barcelona (on estudi\xc3\xa0 piano) el 1906-1907. El 1908 es cas\xc3\xa0 amb Ramona Mercader, estanquera._NEWLINE_Josep Viladomat, el seu germ\xc3\xa0 escultor, explicava que la fam\xc3\xadlia hagu\xc3\xa9 de marxar de Manlleu arran de la Setmana Tr\xc3\xa0gica de 1909, per\xc3\xb2 que en Joan i la seva esposa Ramona romangueren a la vila natal. El 1910 tingueren un fill, Esteve Viladomat Mercader, futur compositor i m\xc3\xbasic professional. Poc despr\xc3\xa9s el matrimoni i el nounat s\'instal\xc2\xb7laren a Barcelona i, a partir de 1910, vivint al carrer del "Conde del Asalto", 106, 3r pis. (actualment "Nou de la Rambla"), a tocar l\'immoble del Teatre Arnau. Va fundar la seva pr\xc3\xb2pia acad\xc3\xa8mia de varietats, "La Colosal", i donava classes a les tardes de tres a nou, a ra\xc3\xb3 d\'un duro de plata per cada lli\xc3\xa7\xc3\xb3. En Viladomat feia diners llargs, per\xc3\xb2 el ritme de la vida boh\xc3\xa8mia que menava els exhauria r\xc3\xa0pidament: sovint sortia de nit i tornava a casa a l\'hora d\'esmorzar.\n_START_SECTION_\nObres principals\n_START_PARAGRAPH_\nEl llegat del compositor cont\xc3\xa9 m\xc3\xa9s de 500 obres manuscrites, un centenar llarg de t\xc3\xadtols impresos, i una vintena de discos de pedra amb can\xc3\xa7ons seves. En total va arribar a compondre cap a un miler de t\xc3\xadtols. A banda, l\'arxiu familiar tamb\xc3\xa9 compr\xc3\xa8n una col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de llibretes manuscrites amb les lletres dels cuplets que feia servir per a les alumnes de l\'acad\xc3\xa8mia que regentava al pis de Barcelona. En moltes partitures hi consten altres m\xc3\xbasics, sobretot Vicen\xc3\xa7 Pastall\xc3\xa9. Tamb\xc3\xa9 Juan Misterio (pseud\xc3\xb2nim de Joan Casas i Vila), F\xc3\xa9lix Garzo i Gerardo Alc\xc3\xa1zar. Les lletres deixen entreveure un treball col\xc2\xb7lectiu i recullen descarnades s\xc3\xa0tires sobre el feminisme, l\'homosexualitat, el catalanisme, el cubisme o l\'aparici\xc3\xb3 del cinema sonor. Hi ha melodies emotives dedicades a Catalunya. Per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 va compondre mols pasdobles.\n_START_SECTION_\nObres principals\n_START_PARAGRAPH_\nSardanes _NEWLINE_Autor d\'una vintena de sardanes, entre les quals destaca Catalunya plora, dedicada a la mort d\'\xc3\x80ngel Guimer\xc3\xa0, La sardana republicana, Empord\xc3\xa0 lliure i La sardana d\'en Manelic. _NEWLINE_Tangos_NEWLINE_Fumando espero, amb lletra de F\xc3\xa9lix Garzo, \xc3\xa9s la seva obra m\xc3\xa9s coneguda. Va ser escrita amb un rerefons de s\xc3\xa0tira pol\xc3\xadtica. Aix\xc3\xad, al desembre de 1923, al teatre Vict\xc3\xb2ria de Barcelona, s\'estren\xc3\xa0 una revista musical titulada La nueva Espa\xc3\xb1a. El tango aparegu\xc3\xa9 publicat el 1928 a la revista El alma que canta de Buenos Aires, i el mateix any El eco de Espa\xc3\xb1a acoll\xc3\xad una extensa entrevista a Viladomat amb foto. L\'elenc internacional The Mexicans el popularitza a aquell pa\xc3\xads. N\'hi ha centenars de versions, encara que la m\xc3\xa9s coneguda \xc3\xa9s la que Juan de Ordu\xc3\xb1a al film El \xc3\xbaltimo cupl\xc3\xa9 (1957) feu cantar a Sara Montiel. \xc3\x89s una simbiosi de melodia i s\xc3\xadncopes r\xc3\xadtmiques. Segons la SGAE, en els cinc anys 2006-2010 aport\xc3\xa0 drets d\'execuci\xc3\xb3 provinents de reproduccions fonogr\xc3\xa0fiques, cinema, televisi\xc3\xb3 i desc\xc3\xa0rregues per internet generats a pa\xc3\xafsos com l\'Argentina, Xile, Fran\xc3\xa7a, Col\xc3\xb2mbia, els EUA, Brasil, Canad\xc3\xa0, la Gran Bretanya, S\xc3\xa8rbia, els Pa\xc3\xafsos Baixos, Portugal, Equador, B\xc3\xa8lgica, Su\xc3\xafssa, Alemanya, Bol\xc3\xadvia, Turquia, el Jap\xc3\xb3, entre altres._NEWLINE_El tango de la coca\xc3\xadna: \xc3\xa8xit estrenat al Teatre Vict\xc3\xb2ria de Barcelona el 29 d\'octubre de 1926 amb m\xc3\xa9s de cinc-centes funcions; i es torna a representar al Teatre Apol\xc2\xb7lo tamb\xc3\xa9 de Barcelona el 1930. L\'espectacle porta el subt\xc3\xadtol sketch gui\xc3\xb1olesco en cuatro visiones. El llibret \xc3\xa9s de Josep Amich i Bert, Amichatis.\n_START_SECTION_\nFoxtrot i pasdobles\n_START_PARAGRAPH_\nEl foxtrot de las campana (1918, segons la fam\xc3\xadlia l\'editor amb els guanys es va fer una casa i en feia publicitat aix\xc3\xad: el favorito de todos los salones, casinos, etc., un acontecimiento sin igual, 2.500 ejemplares vendidos en 42 d\xc3\xadas. L\'editorial alemanya Bote & Bock el convert\xc3\xad en un \xc3\xa8xit en els cabarets del Berl\xc3\xadn d\'entreguerres (1918-1939), i en compr\xc3\xa0 a "Musical Emporium" els drets per a Alemanya, \xc3\x80ustria, Hongria, Pol\xc3\xb2nia, R\xc3\xbassia, Txecoslov\xc3\xa0quia (actuals Tx\xc3\xa8quia i Eslov\xc3\xa0quia), Dinamarca, Su\xc3\xa8cia, Noruega, Finl\xc3\xa0ndia, Pa\xc3\xafsos Baixos, la Su\xc3\xafssa alemanya i Gran Bretanya. Public\xc3\xa0 quatre edicions, una de les quals per a orquestra simf\xc3\xb2nica._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s autor dels pasdobles Raza torera, Luz de Espa\xc3\xb1a, La ver\xc3\xb3nica i Leones de Espa\xc3\xb1a.\n_START_SECTION_\nSarsueles\n_START_PARAGRAPH_\nEl alcalde Grifones, conservada a l\'arxiu familiar, i una trentena de t\xc3\xadtols m\xc3\xa9s.\n_START_SECTION_\nCuplets\n_START_PARAGRAPH_\nEl regreso. El 1920, La Veu de Catalunya informava que un editor franc\xc3\xa8s n\'havia comprat els drets i que ja triomfava als bulevards de Par\xc3\xads._NEWLINE_El vestir d\'en Pasqual (lletra de Juan Misterio)'