b'\n_START_ARTICLE_\nQuiolita\n_START_SECTION_\nCaracter\xc3\xadstiques\n_START_PARAGRAPH_\nLa quiolita \xc3\xa9s un halur de f\xc3\xb3rmula qu\xc3\xadmica Na\xe2\x82\x85Al\xe2\x82\x83F\xe2\x82\x81\xe2\x82\x84. Cristal\xc2\xb7litza en el sistema tetragonal formant cristalls dipiramidals de fins a 10 cent\xc3\xadmetres. Habitualment es troba de manera granular o massiva. La seva duresa a l\'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4. Segons la classificaci\xc3\xb3 de Nickel-Strunz, la quiolita \xc3\xa9s l\'\xc3\xbanic integrant de "03.CE - Halurs complexos: filoaluminofluorur".\n_START_SECTION_\nFormaci\xc3\xb3 i jaciments\n_START_PARAGRAPH_\nEs troba en pegmatites que contenen criolita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: topazi, thomsenolita, fenaquita, fluorita o criolitionita. Va ser descoberta l\'any 1846 a la Reserva natural d\'Ilmen, a la Prov\xc3\xadncia de Txeli\xc3\xa0binsk (Urals, R\xc3\xbassia). Tamb\xc3\xa9 se n\'ha trobat a Katugin (Districte Federal de Sib\xc3\xa8ria, R\xc3\xbassia), a Ivittuut (Groenl\xc3\xa0ndia), a Perzhanskoe (Ucra\xc3\xafna) i a Winterham (Virg\xc3\xadnia, Estats Units).'