b"\n_START_ARTICLE_\nOntologia\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nLa q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 sobre l'\xc3\xa9sser, \xc3\xa9s a dir, qu\xc3\xa8 significa que quelcom sigui, arrenca amb Parm\xc3\xa8nides, influ\xc3\xaft per la filosofia de l'arkh\xc3\xa9, el qual va distingir entre el ser i no el ser i va intentar una primera definici\xc3\xb3, lligant ser a exist\xc3\xa8ncia, totalitat i perman\xc3\xa8ncia. Plat\xc3\xb3 va recollir aquesta noci\xc3\xb3 i la va ubicar al m\xc3\xb3n de la idea, oposat al m\xc3\xb3n terrenal on les coses s\xc3\xb3n simple aparen\xc3\xa7a i no realitat. Arist\xc3\xb2til, per la seva banda, va argumentar que no es podia argumentar que exist\xc3\xads una sola manera de ser, sin\xc3\xb3 diverses, i aix\xc3\xad va postular diferents categories ontol\xc3\xb2giques: subst\xc3\xa0ncia, quantitat, qualitat, relaci\xc3\xb3, lloc, espai, actitud, estat, acci\xc3\xb3 i passi\xc3\xb3._NEWLINE_Ja a l'Edat Mitjana, Joan Escot Eri\xc3\xbagena va reprendre la diferenciaci\xc3\xb3 entre \xc3\xa9sser i no \xc3\xa9sser, ampliant-ne la definici\xc3\xb3 i els tipus, recollint aix\xc3\xad l'oposici\xc3\xb3 dels grecs idealistes per\xc3\xb2 afegint les categories o maneres de ser d'Arist\xc3\xb2til. Francisco Su\xc3\xa1rez va afirmar que pels conceptes tractats l'ontologia era una divisi\xc3\xb3 de la metaf\xc3\xadsica, idea que compartirien molts altres pensadors, entre ells Kant, el qual diferenciar\xc3\xa0 entre la realitat cognoscible i el no\xc3\xbcmen, objecte d'estudi de la metaf\xc3\xadsica. Christian Wolff s'adscriu a aquesta l\xc3\xadnia._NEWLINE_Friedrich Adolf Trendelenburg va fer una s\xc3\xadntesi entre el pensament grec, Kant i el problema del nominalisme medieval i va aprofundir entre la relaci\xc3\xb3 entre \xc3\xa9sser i llengua, ja que la forma de referir-se a la realitat \xc3\xa9s ling\xc3\xbc\xc3\xadstica i en determina la percepci\xc3\xb3, un enfocament que seria adoptat per la filosofia contempor\xc3\xa0nia. Alexius Meinong repr\xc3\xa8n el contingut del no\xc3\xbcmen i el lliga a la intencionalitat: una cosa pot no existir en el m\xc3\xb3n exterior per\xc3\xb2 s\xc3\xad en la ment i provocar accions o pensaments en el subjecte._NEWLINE_Husserl va dividir l'ontologia en dues branques: la formal i la material, essent la primera la disciplina que tracta sobre les propietats de l'\xc3\xa9sser i la segona l'aplicaci\xc3\xb3 a un camp del saber concret. Louis Lavelle va lligar l'ontologia no al saber sin\xc3\xb3 a la moral, ja que considerava que l'\xc3\xbanic realment existent, i que per tant pertany a l'\xc3\xa9sser, \xc3\xa9s la consci\xc3\xa8ncia, definida per l'acci\xc3\xb3._NEWLINE_Martin Heidegger repr\xc3\xa8n els conceptes b\xc3\xa0sics de la disciplina i lliga \xc3\xa9sser a temps, en el seu concepte de Dasein: no es pot definir el que quelcom \xc3\xa9s sense lligar-ho a unes circumst\xc3\xa0ncies, idea que en un altre \xc3\xa0mbit reprendria Jos\xc3\xa9 Ortega y Gasset. Karl Marx tamb\xc3\xa9 usa el temps per\xc3\xb2 ent\xc3\xa8s com a hist\xc3\xb2ria, que \xc3\xa9s el motor de canvi de les persones i el que explica com s\xc3\xb3n i viuen."