b'\n_START_ARTICLE_\nThe Choice of Hercules\n_START_SECTION_\nContext hist\xc3\xb2ric\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xa4ndel havia compost una m\xc3\xbasica per a un projecte en el qual col\xc2\xb7laborava Tobias Smollett, un escriptor escoc\xc3\xa8s, i fou impulsat per John Rich el gerent del Covent Garden Theatre on s\'hauria d\'estrenar. Al final es va desestimar i com H\xc3\xa4ndel no deixava que la bona m\xc3\xbasica es desaprofit\xc3\xa9s, l\'estiu de 1750 havia elaborat el pla per reutilitzar-ne el m\xc3\xa0xim possible de material en una nova obra. El resultat va ser The Choice of Hercules, una cantata dram\xc3\xa0tica en un sol acte, en angl\xc3\xa8s. Handel va compondre la partitura entre el 28 de juny i el 5 de juliol, adaptant diversos n\xc3\xbameros de la m\xc3\xbasica d\'\xc2\xa0Alceste i afegint-ne de nous. En l\'estrena, tamb\xc3\xa9 es va interpretar l\'oda Alexander\'s Feast._NEWLINE_El repartiment no \xc3\xa9s coneix del tot, per\xc3\xb2 probablement van participar la soprano Giulia Frasi (Plaer), la mezzosoprano Caterina Galli (Virtut), el contralt castrato Gaetano Guadagni (Hercules) i el tenor Thomas Lowe (Assistent de plaer). En posteriors concerts, el 1753 i el 1755, es va interpretar The Choice of Hercules entre les dues parts de Alexander\'s Feast i es va denominar \xe2\x80\x98Interlude\xe2\x80\x99, el t\xc3\xadtol que Handel li havia donat originalment en la seva partitura aut\xc3\xb2grafa.\n_START_SECTION_\nArgument\n_START_PARAGRAPH_\nLa hist\xc3\xb2ria es centra en l\'elecci\xc3\xb3 d\'H\xc3\xa8rcules, quan el jove heroi ha de decidir entre els camins del plaer i de la virtut. Aquesta dualitat est\xc3\xa0 representat per dues dones que presenten diversos arguments a H\xc3\xa8rcules, i la seva confusi\xc3\xb3 s\'articula en el trio "Where shall I go?". El mite cl\xc3\xa0ssic de "l\'elecci\xc3\xb3 d\'H\xc3\xa8rcules," tal com es narra pel sofista atenenc del segle V, Pr\xc3\xb2dic (Jenofonte, Memorabilia 2.1.21-34), anticipa que H\xc3\xa8rcules triar\xc3\xa0 el cam\xc3\xad de la Virtut. I, de fet, el cor canta (Cor, 24) "Virtue will plau thee in that blest abode, Crown\'d with immortal youth, Among the gods a god!" ("La virtut et col\xc2\xb7locar\xc3\xa0 entre els bene\xc3\xafts al capdamunt, coronat amb joventut immortal, un d\xc3\xa9u entre els d\xc3\xa9us!"). El personatge de l\'Attendant on Pleasure ("Ajudant en el Plaer") es presenta en aquesta versi\xc3\xb3 i complica la decisi\xc3\xb3 d\'H\xc3\xa8rcules (\xc3\x80ria, 16). L\'obra inclou la famosa \xc3\xa0ria "Yet can I hear that dulcet lay".'