b"\n_START_ARTICLE_\nCastell de Tartareu\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl castell de Tartareu degu\xc3\xa9 formar part de la l\xc3\xadnia de \xc2\xabhusun\xc2\xbb que constitu\xc3\xafa la frontera de la marca superior en la zona nord del districte de Lleida en \xc3\xa8poca isl\xc3\xa0mica. No es coneix cap not\xc3\xadcia directa de fonts musulmanes. La primera refer\xc3\xa8ncia \xc3\xa9s de l'any 1083, quan el comte Ermengol IV d'Urgell i la seva esposa Adelaida de Proven\xc3\xa7a, donaren a la can\xc3\xb2nica de Santa Maria de Solsona l'esgl\xc3\xa9sia del castell de Tartareu. Cal pensar, doncs, que el castell fou conquerit aquell mateix any o poc temps abans. El 1087 el mateix comte f\xc3\xa9u donaci\xc3\xb3 del castell a la can\xc3\xb2nica de Santa Maria de la Seu. _NEWLINE_El castell de Tartareu continu\xc3\xa0 sent un domini dels comtes d'Urgell, com es pot veure en el testament d'Ermengol VII el 1167, en el qual deixa el castell al seu fill Ermengol VIII. Durant el segle XIII aquest castell i la vila annexa tingueren amb altres castells un important paper en la turbulenta vida pol\xc3\xadtica del comtat. Castells i viles passaren de m\xc3\xa0 en m\xc3\xa0 a causa de donacions i permutes. El castell de Tartareu apareix, juntament amb la resta del comtat d'Urgell, l'any 1278, en un pacte entre el comte rei Pere i el comte Roger Bernat de Foix, tutor d'Alvar, vescomte d'\xc3\x80ger i d'Ermengol comte d'Urgell en la seva minoria d'edat. El 1280, despr\xc3\xa9s de violentes lluites intestines, el comte rei deman\xc3\xa0 al comte d'Urgell les potestats dels mateixos castells i viles._NEWLINE_L'any 1314 el castell de Tartareu apareix com a pertanyent al vescomtat d'\xc3\x80ger. El 1414, havent derrotat el comte d'Urgell Jaume II d'Urgell (Comprom\xc3\xads de Casp), el rei Ferran d'Antequera va suprimir el comtat d'Urgell i el castell de Tartareu fou venut a Alfons de Pr\xc3\xb2ixida. M\xc3\xa9s tard el domini del terme va passar a les mans del monestir de Bellpuig de les Avellanes.\n_START_SECTION_\nArquitectura\n_START_PARAGRAPH_\nEl castell de Tartareu ocupa la part m\xc3\xa9s alta del tur\xc3\xb3 que domina el nucli urb\xc3\xa0. Controla el pas del riu Farfanya per un ramal de la hipot\xc3\xa8tica via romana i medieval que unia Balaguer amb \xc3\x80ger, passant per Os de Balaguer, i tamb\xc3\xa9 el ramal que anava cap a la Noguera Ribagor\xc3\xa7ana pel pas del Diable fins a Trag\xc3\xb3 de Noguera. _NEWLINE_El castell est\xc3\xa0 perfectament adaptat a les caracter\xc3\xadstiques topogr\xc3\xa0fiques del terreny amb un fort espadat al nord-est i el nord-oest, mentre que al vessant sud el pendent no \xc3\xa9s gaire pronunciat. Les restes que es conserven, tot i que estan for\xc3\xa7a alterades, semblen correspondre a una ocupaci\xc3\xb3 llarga i continuada que es desenvolup\xc3\xa0 en tres recintes o nivells d'h\xc3\xa0bitat. Sembla que els dos nivells superiors formaven el conjunt inicial, amb una estructura de planta circular adossada a la roca i envoltada per una muralla que forma un clos tancat de planta gaireb\xc3\xa9 rectangular (14 x 8 m). El tercer nivell presenta un clos murat irregular i a l'angle sud-est es conserven dues cisternes de recollida d'aigua d'aproximadament 2,5 x per 1 m amb arrebossat interior de morter de guix i cal\xc3\xa7. Totes les restes de la muralla estan constru\xc3\xafdes a base de ma\xc3\xa7oneria irregular de pedra calc\xc3\xa0ria._NEWLINE_Pel que fa a les etapes constructives del castell, sembla que els dos nivells superiors es poden considerar una obra de l'\xc3\xa8poca andalusina  potser de mitjan segle X, moment en qu\xc3\xa8 es consolida tota la frontera del districte de Lleida. Posteriorment, amb la conquesta feudal (vers el 1083), es devia ampliar amb el tercer recinte, reutilitzant tamb\xc3\xa9 els nivells superiors."