b"\n_START_ARTICLE_\nHist\xc3\xb2ria del Sind\n_START_SECTION_\nCivilitzaci\xc3\xb3 de la Vall de l'Indus; els aris\n_START_PARAGRAPH_\nEls primers establiments neol\xc3\xadtics a la regi\xc3\xb3 daten de vers el 7000 aC; aquestos pobladors van originar una civilitzaci\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s del 3000 aC. Sind fou el centre de la civilitzaci\xc3\xb3 de la Vall de l'Indus, coneguda pels llocs de Mohenjo-daro, Amri, i Kot Diji. Aquesta civilitzaci\xc3\xb3 va fer eclosi\xc3\xb3 en el III mil\xc2\xb7lenni i va estar activa vers 2500 a 1500 aC. El seu final \xc3\xa9s encara incert. Despr\xc3\xa9s d'aix\xc3\xb2, vers el 1500 aC es van iniciar les invasions \xc3\xa0ries, i res se sap de la hist\xc3\xb2ria fins mil anys despr\xc3\xa9s. Vers el 1000 aC els aris estaven plenament establerts a la vall de l'Indus i comerciaven amb \xc3\x80frica i el golf P\xc3\xa8rsic.\n_START_SECTION_\nAquem\xc3\xa8nides, macedonis i mauryes\n_START_PARAGRAPH_\nDarios I el Gran va conquerir la regi\xc3\xb3 en data incerta a l'entorn del 520 aC i va donar impuls al comer\xc3\xa7 amb la introducci\xc3\xb3 de la moneda. El domini persa va durar com a molt fins a la conquesta maced\xc3\xb2nia vers el 330 aC. El 325 aC, Alexandre el Gran, despr\xc3\xa9s de passar pel Panjab va embarcar a l'Indus i el va baixar. El domini grec a la zona fou precari. El rei Music\xc3\xa0, inicialment sotm\xc3\xa8s, es va revoltar i junt amb alts dignataris van ser derrotats i crucificats. La sortida d'Alexandre va anar seguida al cap de poc de l'expansi\xc3\xb3 maurya que vers el 300 aC van dominar el Sind.\n_START_SECTION_\nMauryes i grecobactrians\n_START_PARAGRAPH_\nEls mauryes no van durar molt de temps despr\xc3\xa9s de la mort d'Asoka (232 aC). La seva debilitat va coincidir amb la pujada al tron del rei Eutidem I de Bactriana, que vers el 223 aC va enderrocar al darrer rei de la primera dinastia grega de Bactriana, Diodot II; Eutidem va estendre el poder grec cap a l'\xc3\x8dndia despr\xc3\xa9s del 206 aC quan el rei sel\xc3\xa8ucida Ant\xc3\xadoc III el Gran va recon\xc3\xa8ixer la independ\xc3\xa8ncia de Bactriana, va creuar el Paropamisos cap a l'\xc3\x8dndia i va fer un tractat amb el rei Sophagasenas (Subhagasena) retornant a S\xc3\xadria l'any seg\xc3\xbcent._NEWLINE_Demetri I de Bactriana va fundar a les conquestes \xc3\xadndies el regne Indogrec i va deixar el govern de Bactriana al seu fill Eutidem II vers el 180 aC, mentre un altre fill Pantale\xc3\xb3 va rebre Gandhara, Paropamisades i Arac\xc3\xb2sia. La branca de Bactriana fou enderrocada vers 170 aC per Eucr\xc3\xa0tides I de Bactriana que va fundar la dinastia eucr\xc3\xa0tida. La branca de Gandhara, Paromisades i Arac\xc3\xb2sia va acabar governant al Panjab probablement per her\xc3\xa8ncia vers el 165 aC; l'intent d'aquesta branca de recuperar Bactriana es va acabar amb la derrota i mort del rei Demetri I vers el 150 aC._NEWLINE_El poder grec al Panjab es va consolidar amb Menander o Menandre I a la meitat del segle II aC quan els territoris s'estenien (segons Plutarc) fins als deltes dels rius Indus i Narmada. Despr\xc3\xa9s del govern de Menandre I vers 150-135 aC, la seva v\xc3\xaddua Agatocleia o Agatoclea, va exercir la reg\xc3\xa8ncia en nom del seu fill Estrat\xc3\xb3 I mentre un altre fill o un germ\xc3\xa0 de Menandre s'establia als Paropamisades, Gandhara i Arac\xc3\xb2sia._NEWLINE_Aquesta darrera branca es va dividir despr\xc3\xa9s del 100 aC en les del Paropamisades i la de Gandhara i Arac\xc3\xb2sia i les dues van acabar vers el 70 aC eliminades pels invasors yuezhi. La branca de l'\xc3\x8dndia va governar al Panjab occidental amb Ep\xc3\xa0nder (vers 95-90 aC) i Arkhebios (vers 90 aC - 85 aC) i despr\xc3\xa9s d'una breu dominaci\xc3\xb3 de Maues, el rei escita expulsat de Sogdiana pels yuezhi (que aviat va fundar un regne Indoescita al nord-oest del Panjab amb seu a Taxila), va seguir amb Thraso, Artemidoros i finalment Apol\xc2\xb7lodot (despr\xc3\xa9s del 80 aC) que va conquerir el Panjab oriental. _NEWLINE_A la seva mort els territoris es van repartir potser entre dos fills, Hipostratos (Panjab occidental) i Dionisi (Panjab oriental). El primer fou enderrocat vers el 57 aC pel rei indoescita Azes I i el segon va tenir successors en Zoilos II, Apol\xc2\xb7lofanes i Estrat\xc3\xb3 II fins que vers el 10 dC el regne fou eliminat pel rei indoescita Rajuvula.\n_START_SECTION_\nSakastana i Kusana\n_START_PARAGRAPH_\nAl seu torn els indoescites o sakes foren eliminats pels kushana, una tribu del yuezhi, que sota Kozula o Kujula Kadfises (meitat del segle I) i el seu fill Vima Takto i el net Vima Kadfises van dominar tot el nord-oest de l'\xc3\x8dndia vers 80-100; a l'entorn del 100 va pujar al tron el seu fill Kanishka I sota el qual el poder dels kushana va arribar al cim. Les monedes kushana porten imatges de de\xc3\xaftats zoroastrianes, gregues i hind\xc3\xbas. A Kanishka el van succeir Hushka (Huvishka) i Jushka (Vasudeva); sota aquest darrer els dominis kushana a la vall de l'Indus i Afganistan es van perdre. El ksatrapes haurien dominat llavors el territori del Baix Indus, Gujarat i Malwa (segle III) dels quals hauria passat als guptes en el segle IV. El hunes o huns es van establir al Sind i van fundar un regne local al segle V; el regne de Thanesar ni en el moment de m\xc3\xa0xima expansi\xc3\xb3 sota Harsa, va arribar a dominar Sind.\n_START_SECTION_\nDinastia Hib\xc3\xa0rida o habb\xc3\xa0rida (hib\xc3\xa0rides o habb\xc3\xa0rides)\n_START_PARAGRAPH_\nEl 850 va ser nomenat governador Umar al-Hibari que al cap de cinc anys es va fer independent i va regnar uns deu anys m\xc3\xa9s sent succe\xc3\xaft pel seu fill Abd Allah ibn Umar (vers 865-893). El 871 la vall inferior de l'Indus va caure en mans de Yakub ibn al-Layth al-Saffar i no gaire despr\xc3\xa9s apareixen dos estats musulmans independents del califat i l'un de l'altra, a Mansura (probablement Brahmanabado Bahmanabad) i Multan respectivament, el primer entre Alor i la costa (quasi el modern Sind) i el segon la vall de l'Indus des d'Alor cap al nord. Mansura havia estat fundada pels conqueridors musulmans._NEWLINE_La dinastia Hibari va conservar el poder al Baix Sind amb seu a Mansura durant quasi dos segles. Mahmud de Gazni va conquerir Bhatia (probablenment Uchh) el 1005 o 1006 \xc3\xa8r\xc3\xb2 no hi cap prova de domini gazn\xc3\xa8vida sobre el baix Sind, i certament si hi fou, no va ser un domini directe. Els isma\xc3\xaflites no hi tenien influ\xc3\xa8ncia i no consta cap atac gazn\xc3\xa8vida quan es va conquerir Multan el 1010. Probablement una submissi\xc3\xb3 nominal fou el m\xc3\xa0xim, per\xc3\xb2 ni tant sol hi ha const\xc3\xa0ncia d'aix\xc3\xb2.\n_START_SECTION_\nImperi Mogol\n_START_PARAGRAPH_\nSota l'imperi mogol form\xc3\xa0 part de la suba de Multan i es van nomenar governador local, per\xc3\xb2 de fet els afers locals estaven en mans dels clans m\xc3\xa9s notables. El primer clan notable del qual hi ha not\xc3\xadcia s\xc3\xb3n els jatois, balutxis, que despr\xc3\xa9s foren apartats pels mahars hindus centrats a Lakhi (a 15\xc2\xa0km al sud-est de Shikarpur), segons el relat del capit\xc3\xa0 (despr\xc3\xa9s major general) Sir F. G. Goldsmid, en la seva hist\xc3\xb2ria de Shikarpur escrita el 1854: set germans de la tribu mahar que vivien a Ubauro, dirigit per un d'ells de nom Jaisar, que volien viure independents es van establir a Bukkur (Bakkar), que llavors (1541) estava ocupada pel governador Mahmud, lleial a Mirza Husayn Arghun; els jatois dominaven el territori a l'oest del riu, entre Burdika i Larkhana incloent la ciutat de Lakhi o Lakhu. Jaisar va travessar el riu i es va establir a la zona dels jatois com amic, per\xc3\xb2 aviat van esclatar enfrontaments; un amic de Jaisar, Musa Khan Mehr, influent a la cort de Mahmud, va aconseguir el suport d'aquest per Jaisar i aix\xc3\xad es va imposar i va sotemtre als jatois quedant-se amb la meitat del seu territori, la part entre Mehiani i Larkhana amb la condici\xc3\xb3 que despr\xc3\xa9s d'una generaci\xc3\xb3 una d\xc3\xa8cima part del producte seria pagat al govern provincial. Els jatois es van quedar amb el pa\xc3\xads al nord de Mehlani a Burdika, amb el pagament habitual de taxes._NEWLINE_Jaisar Khan va romandre a Lakhi, i a la seva mort el va succeir el seu fill Akil, associat al seu germ\xc3\xa0 Bakkar, i un cos\xc3\xad Wadera Sujan Khan, van decidir erigir una nova capital que no es va concretar per\xc3\xb2 Sujan pel seu costat va construir una nova poblaci\xc3\xb3 anomenada Marulo (pel nom del seu fill Maru) que \xc3\xa9s la moderna Wazirabad (nom que va agafar de Shah Wali, el wazir d'Ahmad Shah Durrani). Els mahars van haver d'enfrontar una altra tribu o clan, els daudputres. descendents d Daud Khan; aquestos van apel\xc2\xb7lar a l'autoritat espiritual de Pir Sultan Ibrahim Shah (la tomba del qual encara existeix) respectat per les dues tribus, del qual molts mahars eren deixebles, i que residia a Lakhi; el sant\xc3\xb3 va donar la ra\xc3\xb3 als daudputres que van adquirir drets de cacera i altres a certs territoris dels que els mahars es consideraven propietaris; al cap d'un temps l'enfrontament es va reproduir i els daudputres van apel\xc2\xb7lar altre cop al sant\xc3\xb3; els mahars foren advertits per segona vegada i se'ls va ordenar desistir de les seves pretensions per\xc3\xb2 van informar que mai ho acceptarien i lluitarien fins a l'extermini dels rivals. Pir Sultan Ibrahim Shah llavors va beneir als daudputres i els va enviar a lluitar prometent la vict\xc3\xb2ria; la batalla es va fer inevitable; els daudputres nom\xc3\xa9s eren 300 o 400 homes i els mahars eren dotze mil, per\xc3\xb2 tot i aix\xc3\xad foren derrotats; tres mil mahars van morir i nom\xc3\xa9s uns pocs enemics van caure a la batalla. El daudputres es van fer amos de Lakhi i el sant\xc3\xb3 va ordenar la fundaci\xc3\xb3 d'una nova capital que fou Shikarpur."