b"\n_START_ARTICLE_\nC\xc3\xa0rmata\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nLa seva aparici\xc3\xb3 est\xc3\xa0 lligada a la hist\xc3\xb2ria dels imams isma\xc3\xaflites. Aquests, caps d'aquesta branca minorit\xc3\xa0ria de l'islam xi\xc3\xafta, vivien ocults per temor a la repressi\xc3\xb3 fins i tot quan el fatimita, Ubayd-Al\xc2\xb7lah al-Mahd\xc3\xad va reivindicar p\xc3\xbablicament el c\xc3\xa0rrec d'imam. La majoria dels isma\xc3\xaflites va acceptar el lideratge d'Ubayd-Al\xc2\xb7lah, per\xc3\xb2 alguns grups a l'Iraq i P\xc3\xa8rsia el van rebutjar, donant lloc al moviment c\xc3\xa0rmata._NEWLINE_Aquest pren el nom de Hamdan Q\xc3\xa0rmat, un camperol de Kufa membre de la secta dels isma\xc3\xaflites, que va comen\xc3\xa7ar a predicar vers el 875 (entre 874 i 878) i es va recon\xc3\xa8ixer subordinat al moviment isma\xc3\xaflita central dirigit des de Salamya a S\xc3\xadria. El 899 Ubayd-Al\xc2\xb7lah al-Mahdi (que despr\xc3\xa9s fou el primer califa fatimita 909\xe2\x80\x93934) va reivindicar l'imamat per a si mateix (i pels seus ancestres); Hamdan Q\xc3\xa0rmat i el seu cunyat Abdan s'hi van oposar i li van retirar el suport deixant de predicar; llavors Abdan fou assassinat per instigaci\xc3\xb3 d'al-Mahdi, i proclamat al seu lloc Zikrawayh ibn Mihrawayh que es va declarar lleial a la direcci\xc3\xb3 i va organitzar revoltes c\xc3\xa0rmates entre les tribus bedu\xc3\xafnes de S\xc3\xadria (902 i 907) on va enviar al seu fill H\xc3\xa0ssan o Hussayn (conegut com a Sahib aix-Xama) que van obtenir el suport de les tribus kalbites._NEWLINE_Els bedu\xc3\xafns dirigits per Sahib an-naka, l'home de la Camella, que podria ser Yahya ibn Zikrawayh (germ\xc3\xa0 de H\xc3\xa0ssan o Hussayn) va atacar per sorpresa a l'ex\xc3\xa8rcit del califa al-M\xc3\xbatadid (892-902) i van matar al general Subk al-Daylami, atacant Damasc (902) on van cremar la mesquita d'ar-Rusafa, arribant a ocupar o amena\xc3\xa7ar pel cam\xc3\xad diverses viles; el senyor de Damasc, Tughj ibn Juff, un turc de Transoxiana (ancestre dels ikhx\xc3\xaddides), va quedar assetjat per\xc3\xb2 fou rescatat per un ex\xc3\xa8rcit enviat des d'Egipte sota la direcci\xc3\xb3 de Badr al-Kabir, un esclau d'Ibn Tulun, i Ibn Zakrawayh va ser capturat i executat (juliol del 903)._NEWLINE_L'altre cap c\xc3\xa0rmata al-Hussayn (o al-H\xc3\xa0ssan) ibn Zakrawayh (conegut com a Sahib aix-Xama) es va proclamar a si mateix Mahdi (personatge que segons la tradici\xc3\xb3 isl\xc3\xa0mica apareixer\xc3\xa0 al final dels temps), va derrotar i expulsat als egipcis i altres sirians (903) i es va fer amo de S\xc3\xadria atacant Alep i ocupant Homs, Hamat, Maarrat al-Numan, Baalbek i Salamiya (on va ordenar una matan\xc3\xa7a) i va cridar al futur califa fatimita a agafar la direcci\xc3\xb3 del moviment per\xc3\xb2 Ubayd-Al\xc2\xb7lah havia abandonat la ciutat per temor a Hussayn o H\xc3\xa0ssan, ja que les relacions amb aquesta branca isma\xc3\xaflita havien empitjorat; Sahib aix-Xama va saquejar el seu palau i va matar a tots els membres de la fam\xc3\xadlia de l'imam fatimita; per\xc3\xb2 el general abb\xc3\xa0ssida Muh\xc3\xa0mmad ibn Sulayman va arribar a Damasc, i el va obligar a fugir cap a l'Iraq; fou no obstant capturat i executat a Bagdad (gener del 904); l'abb\xc3\xa0ssida va netejar llavors la zona de c\xc3\xa0rmates._NEWLINE_El 906 Zikrawayh ibn Mihrawayh va enviar un altre da\xc3\xaf, Abu-Ghanim Nasr, les forces del qual van saquejar B\xc3\xa0ssora i Adhirat, van atacar Damasc, i van saquejar Tabariyya i la rodalia d'Hit, per\xc3\xb2 el juliol fou mort pels seus propis partidaris que buscaven una amnistia del califa. Zikrawayh ibn Mihrawayh va enviar llavors un altre da\xc3\xaf i ell mateix amb les seves forces va entrar a Kufa per sorpresa per\xc3\xb2 en fou expulsat r\xc3\xa0pidament; es va refugiar prop d'al-Qadisiyya (octubre de 906) i va derrotar un ex\xc3\xa8rcit enviat en contra seva i va atacar diverses caravanes per\xc3\xb2 fou finalment ferit el gener del 907 i fet presoner, i mor\xc3\xad al cap de pocs dies de les ferides. La resta dels seus partidaris al Sawad foren eliminats; els seus seguidors van formar un grup dirigit per Abu-H\xc3\xa0tim al-Zutti i foren coneguts com els bakliyya. Des del 907 doncs es va posar fi a l'\xc3\xa8poca de disturbis a S\xc3\xadria i l'Iraq.\n_START_SECTION_\nC\xc3\xa0rmates de Bahrayn\n_START_PARAGRAPH_\nA partir del 899 un dels membres del moviment, Abu Said Hasan ibn Bahram al-Djannabi, havia estat enviat per Hamdan Qarmat a l'Ar\xc3\xa0bia oriental, llavors anomenada Bahrayn (que cal no confondre amb les illes Bahrein), on va fundar un estat c\xc3\xa0rmata que fou regit prop de dos segles per la dinastia dels djannabites. Es va destacar per la seva oposici\xc3\xb3 al lideratge fatimita dins l'isma\xc3\xaflisme, aix\xc3\xad com la seva lluita contra el califat abb\xc3\xa0ssida i la seva intensa activitat propagand\xc3\xadstica, difonent una doctrina que reclamava la plena igualtat. Va fer matar al da\xc3\xaf Abu Zakariyya al-Zamami, el seu antecessor en la predicaci\xc3\xb3, enviat segurament pel da\xc3\xaf Ibn Hawshab del Iemen. Va governar amb l'assessorament d'un consell de direcci\xc3\xb3 conegut com al-Ikdaniyya, del que formaven part els principals notables i funcionaris entre els quals Hasan ibn Shanbar o Sanbar cap d'una podersoa fam\xc3\xadlia d'al-Katif i un dels seus primers partidaris i despr\xc3\xa9s el seu sogre._NEWLINE_En 913 Abu Said Hasan ibn Bahram va ser assassinat i fou succe\xc3\xaft pel seu fill Abu al-Qasim Said ibn Abi Said al-Hasan (913-918) conforme a la voluntat del difunt, creant-se aix\xc3\xad una dinastia c\xc3\xa0rmata. Set fills van fer part del consell o al-Ikdaniyya. Abu al-Qasim Said aviat fou substitu\xc3\xaft pel seu germ\xc3\xa0 petit (quan aquest va arribar a la majoria entre 918 i 923) i vers el 923, regnant ja aquest germ\xc3\xa0, Abu Tahir Sulayman ibn Abi Said al-Hasan al Djannabi al-Hadjari, els c\xc3\xa0rmates van iniciar una \xc3\xa8poca d'ofensiva militar sobre el sud de l'Iraq; al consell hi havia set visirs dels que el principal era Sanbar, fill de Hasan ibn Shanbar._NEWLINE_Els c\xc3\xa0rmates van saquejar m\xc3\xa9s d'una vegada B\xc3\xa0ssora i Kufa, i atacaven les caravanes de peregrins. En la campanya del 927/928 van amena\xc3\xa7ar Bagdad i va arribar fins al-Rahba; els c\xc3\xa0rmates del Sawad (regi\xc3\xb3 de Kufa) als que es van unir els \xc3\xa0rabs Banu Dhubi, els Rifaa i els Idjil, es van revoltar, dirigits entre d'altres per Isa ibn Musa (nebot d'Abdan) i van assolar la regi\xc3\xb3 de Wasit entrant a Kufa si b\xc3\xa9 van acabar derrotats per un ex\xc3\xa8rcit abb\xc3\xa0ssida; els que van poder fugir es van unir a Abu Tahir que retornava cap a Bahrayn de la seva expedici\xc3\xb3, i van formar el grup dels Adjamiyyun._NEWLINE_El 930 van atacar la Meca, van massacrar els seus habitants i van robar la Pedra Negra de la Kaaba, que no van tornar fins a l'any 951, a canvi d'un fort rescat i partida en dos. Probablement el setembre/octubre del 931 Abu Tahir va traspassar el poder a un jove persa d'Isfahan en el qual el c\xc3\xa0rmates van creure recon\xc3\xa8ixer al mahdi; la data de l'aparici\xc3\xb3 coincid\xc3\xad amb el 1500 aniversari de Zoroastre anunciat com el de la restauraci\xc3\xb3 del regne dels mags segons les profecies de Zoroastre, i el jove persa era un suposat mag i descendent dels reis de P\xc3\xa8rsia; Isfahan era la ciutat d'eon tots els astr\xc3\xb2legs assenyalaven que sorgiria la dinastia que havia d'enderrocar el califat \xc3\xa0rab. Sembla que fins i tot va tenir suport del cap dels mags, Isfandiyar ibn Adharbad (executat uns anys despr\xc3\xa9s a Bagdad sota acusaci\xc3\xb3 d'ajudar a Abu Tahir). El mahdi va ordenar de maleir els profetes i adorar al foc; progressivament va derivar en formes religioses peculiars i va fer matar alguns caps c\xc3\xa0rmates; al cap de 80 dies Abu Tahir el va haver de matar i recon\xc3\xa8ixer que havia estat enganyat per un impostor; aix\xc3\xb2 va portar a una forta desmoralitzaci\xc3\xb3; els c\xc3\xa0rmates adjamiyyun van abandonar Bahrayn i molts van fer apostasia entre els quals el cap dels Idjil Abu l-Ghayth ibn Abda; grups d'antics c\xc3\xa0rmates van passar al servei dels califes abb\xc3\xa0ssides. Per\xc3\xb2 per contra Isa ibn Musa que havia estat fet presoner, es va escapar i instal\xc2\xb7lat a Bagdad va escriure diverses obres filos\xc3\xb2fiques en nom del seu oncle Abdan que van tenir molt d'impacte entre els c\xc3\xa0rmates. Va tardar una mica a refer-se per\xc3\xb2 en anys seg\xc3\xbcents va seguir atacant el sud d'Iraq i la costa de Fars i amena\xc3\xa7ant les caravanes de peregrins. El 939 va signar un acord amb el califat abb\xc3\xa0ssida per el qual Abu Tahir quedava encarregat de protegir el pelegrinatge i recaptar pagaments per la protecci\xc3\xb3 entre els peregrins._NEWLINE_Mort Abu Tahir vers 944 els seus germans van governar junts (govern conegut com al-sada al-ruasa) i van seguir una pol\xc3\xadtica pacifica; van retornar la Pedra Negra el 951. Els fills del difunt, propietaris terratinents molt respectats, no van tenir part al govern fins que el 969 Sabur, el fill gran, va demanar entrar al consell com a successor del seu pare per\xc3\xb2 fou arrestat pels seus oncles i va morir segurament assassinat. Les disc\xc3\xb2rdies a la fam\xc3\xadlia djannabita foren constants i el califa fatimita va fins i tot intervenir el 971 per arranjar les difer\xc3\xa8ncies (en profit propi). Despr\xc3\xa9s de la mort de Said (que havia regnat vers 913-918 i despr\xc3\xa9s fou membre del consell) el 972, els n\xc3\xa9ts d'Abu Said Hasan van acabar arribant al consell per\xc3\xb2 Abu Yaqub Yusuf ibn Abi Said, l'\xc3\xbanic germ\xc3\xa0 sobrevivent (944-977) va conservar la preemin\xc3\xa8ncia fins a la seva mort el 977. Llavors sis n\xc3\xa9ts d'Abu Said Hasan van assolir plenament el poder (cap descendent d'Abu Tahir la descend\xc3\xa8ncia del qual es creu que fou exclosa). Algun visir (el 1051 es testimonien sis djanaites i sis visir) devia formar part tamb\xc3\xa9 del consell i sembla que eren tots descendents de Sanbar._NEWLINE_A la meitat del segle\xc2\xa0x els drets de duana de l'illa d'Uwal, que controlava la navegaci\xc3\xb3 pel golf P\xc3\xa8rsic, era cobrada pels descendents dels dos sexes d'Abu Said Hasan (uns 400). Els impostos, el tribut pagat per Oman, els drets de protecci\xc3\xb3 dels peregrins, els tributs o pagaments de protecci\xc3\xb3 dels governs i el bot\xc3\xad de les campanyes estava disposici\xc3\xb3 dels governats djannabites amb l'aprovaci\xc3\xb3 dels descendents de Sanbar al consell; el que no es gastava es repartia en 1/5 pel tresor, 3/5 pels descendents d'Abu Said Hasan i 1/5 per la fam\xc3\xadlia de Sanbar (uns 20). Fins al final del segle\xc2\xa0x hi va haver una duana c\xc3\xa0rmata prop de B\xc3\xa0ssora (junt a la dels buw\xc3\xa0yhides), un delegat c\xc3\xa0rmata a Kufa i un a al-Djafariyya (vila al l\xc3\xadmit del desert, prop de B\xc3\xa0ssora). Els buw\xc3\xa0yhides els havien cedit terres a l'Iraq a la regi\xc3\xb3 de Shaykh al-Furat i a Wasit i els c\xc3\xa0rmates van tenir un ambaixador a Bagdad sota Adud al-Dawla i Samsan al-Dawla (ambaixador que fou Abu Bakr ibn Shahuya). Les terres productives de fruits i cereals de la prov\xc3\xadncia de Bahrayn estaven un \xc3\xbas comunitari pels afiliats c\xc3\xa0rmates (muminum). L'ex\xc3\xa8rcit es formava a al-Ahsa i provenia de tribus \xc3\xa0rabs (principalment kilabites i uqaylites) que rebien bona instrucci\xc3\xb3._NEWLINE_Els c\xc3\xa0rmates van tenir bones relacions amb hamd\xc3\xa0nides i ikhx\xc3\xaddides; el maig del 964 van saquejar Tabariyya i el 969 al-Hasan al-Asam al front de les forces c\xc3\xa0rmates de Bahrayn va envair S\xc3\xadria i va ocupar Damasc; va derrotar al ikhx\xc3\xaddida Hasan ibn Ubayd Allah ibn Tughdj i va saquejar Ramla. L'octubre o novembre del 969, quan ja els fatimites dominaven Egipte, un ex\xc3\xa8rcit c\xc3\xa0rmata dirigit per Kisra i per Sakhr, cosins d'al-Asam, van derrotar altre cop a Hasan per\xc3\xb2 es va acordar la pau i els ikhx\xc3\xaddides van acceptar pagar tribut; el gros de l'ex\xc3\xa8rcit c\xc3\xa0rmata es va retirar i els que van restar a S\xc3\xadria i Palestina van ser derrotats junt amb Hasan per un ex\xc3\xa8rcit fatimita que va ocupar Ramla el 970._NEWLINE_El 970/971 amb el suport del buw\xc3\xa0yhida Izz al-Dawla Bakhtiyar i de l'hamd\xc3\xa0nida Abu Taghlib, va derrotar completament al general fatimita Djafar ibn Falah a les portes de Damasc (que va ocupar); el general enemic va morir i Hasan va fer maleir al califa fatimita. Despr\xc3\xa9s d'aix\xc3\xb2 es va apoderar de Ramla, va entrar a Egipte i va assetjar el Caire per\xc3\xb2 es va haver de retirar per una sortida del general Djawhar al-Sikilli per la part nord (22 de desembre del 970) i la defecci\xc3\xb3 dels seus aliats els Banu Ukayl i els Banu Tayyi. Va retornar llavors a Bahrayn (971) per\xc3\xb2 va conservar Damasc. El juny del 972 els c\xc3\xa0rmates van derrotar a un ex\xc3\xa8rcit fatimita i van recuperar Ramla, que havia estat ocupada pels fatimites. El 973 el califa Abu Temin Maad al-Muizz Lideenillah li va escriure una carta tirant-li en cara l'abandonament de la causa fatimita pels c\xc3\xa0rmates, carta que va contestar de manera insolent. El 974 va organitzar un nou atac a Egipte i va assetjar altre cop el Caire per\xc3\xb2 fou tra\xc3\xaft pel seu aliat al-Hasan ibn al-Djarrah (vegeu djarr\xc3\xa0hides) i fou derrotat (abril del 974) per les tropes fatimites dirigides pel fill del califa (el futur al-Aziz Nizar Abu Mansur Billah) i va tornar a Bahrayn acordant una treva amb els fatimites per aconseguir l'alliberament del seu secretari Abu l-Munadjdja que havia estat fet presoner a Damasc pels fatimites; al-Muizz va acceptar pagar tribut als c\xc3\xa0rmates, acord que va estar vigent i es va complir fins a la mort del califa el desembre del 975._NEWLINE_Llavors el c\xc3\xa0rmates de S\xc3\xadria dirigits per Kisra i Ishak (cosins d'al-Asam), es van posar al costat del turc Alptekin, un oficial buw\xc3\xa0yhida que havia fugit de l'Iraq i s'havia apoderat de Damasc; junts van ocupar Ramla. Un ex\xc3\xa8rcit dirigit per Djawhar al-Silliki va arribar davant Damasc (juliol del 976) i Alptekin i els seus aliats c\xc3\xa0rmates van cridar en ajut a Hasan al-Asam que va venir de Bahrayn; a causa de la seva arribada Djawhar es va retirar (desembre del 976) i fou perseguit cap a Ramla que va haver d'evacuar, i finalment Ascal\xc3\xb3, d'eon es va haver de retirar en condicions humiliants. El califa al-Aziz Nizar Abu Mansur Billah (que havia pujat al poder l'any anterior) va decidir iniciar personalment la campanya, i va atacar a Hasan i a Alptekin a Ramla, i els va causar greus p\xc3\xa8rdues. Alptegin fou capturat i Hasan va poder arribar a Tiber\xc3\xadades on va rebre un emissari del califa amb el qual va signar la pau, per la qual el califa pagaria un tribut anual de 30.000 dinars als c\xc3\xa0rmates (per endavant) i Hasan va retornar a al-Hasa (va morir el mar\xc3\xa7 de 977). El seu germ\xc3\xa0 o cos\xc3\xad Djafar ibn Ahmad el va succeir al front de l'ex\xc3\xa8rcit c\xc3\xa0rmata a S\xc3\xadria i Palestina per\xc3\xb2 fou derrotat pels fatimites prop de Ramla (setembre del 978) i va retornar a Bahrayn acordant la pau en virtut de la qual els fatimites pagaven un tribut anual._NEWLINE_A la mort del buw\xc3\xa0yhida Adud al-Dawla els c\xc3\xa0rmates de Bahrayn van voler exercir el control sobre el baix Iraq i van atacar B\xc3\xa0ssora el 984; el 985 van obtenir tribut per renunciar als seus atacs; llavors dirigits per Djafar ibn Ahmad van ocupar Kufa (985) i despr\xc3\xa9s de fallar un intent d'arranjament, els buw\xc3\xa0yhides els van atacar i derrotar a prop de Djamiayn i es van haver de retirar perdent tota influ\xc3\xa8ncia a l'Iraq. El 988 van patir una nova derrota a mans d'al-Afsar, cap dels Banu l-Muntafik, que va assetjar al-Ahsa, va saquejar Katif i es va emportar el bot\xc3\xad a B\xc3\xa0ssora. Els c\xc3\xa0rmates van perdre de fet el privilegi d'escortar les caravanes, dret que fou reclamat per al-Afsar i altres caps tribals._NEWLINE_La seva hist\xc3\xb2ria posterior, ja merament un poder local, \xc3\xa9s fosca; el 992 van recon\xc3\xa8ixer al fatimita Al-Aziz Nizar Abu Mansur Billah (975\xe2\x80\x93996) potser buscant el restabliment del tribut que ja no es pagava des del 988, per\xc3\xb2 el reconeixement va durar poc temps i amb el seg\xc3\xbcent califa Al-H\xc3\xa0kim bi-amr-Al\xc2\xb7lah (996\xe2\x80\x931021) les relacions foren hostils. A Bahrayn van conservar les seves creences per\xc3\xb2 els adeptes c\xc3\xa0rmates, fora de la regi\xc3\xb3 i del sud de l'Iraq, van ser absorbits pel moviment isma\xc3\xaflita fatimita._NEWLINE_Internament se sap que tenien 30000 esclaus negres treballant en granges. Els habitants del pa\xc3\xads no pagaven impostos ni delmes i si una persona s'empobria rebia un pr\xc3\xa9stec a retornar quan es recuperava; els pr\xc3\xa9stecs eren sempre sense inter\xc3\xa8s; les transaccions es feien amb monedes de plom simb\xc3\xb2liques; un artes\xc3\xa0 que arribava a al-Ahsa rebia un pr\xc3\xa9stec per comprar eines i establir-se; les reparacions de les cases les feien de manera gratu\xc3\xafta els esclaus dels dirigents; el govern tenia alguns molins per moldre blat pels habitants. Les preg\xc3\xa0ries, el dejuni i altres pr\xc3\xa0ctiques musulmanes foren abolides al comen\xc3\xa7ament del segle\xc2\xa0x per\xc3\xb2 hi havia una mesquita pels estrangers que volien resar a la manera musulmana. La poblaci\xc3\xb3 no bevia vi._NEWLINE_El 1067 els c\xc3\xa0rmates de Bahrayn van perdre l'illa d'Uwal per una revolta dels habitants i la derrota de la flota; poc despr\xc3\xa9s un rebel local va ocupar Katif (vers 1068); el 1069/1070 es va revoltar Abd Allah ibn Ali al-Uyuni dels Banu Murra ibn Amir, que dominaven el nord de la regi\xc3\xb3 de Bahrayn, i despr\xc3\xa9s d'una primera vict\xc3\xb2ria va assetjar al-Ahsa durant set anys i la va ocupar el 1076 amb ajut de 200 cavallers turcmans vinguts de l'Iraq. Va fundar la dinastia Uy\xc3\xbanida. El 1077/1078 va esclafar la resist\xc3\xa8ncia dels c\xc3\xa0rmates (que el 1076 havien reconegut al califa al-Mustansir Abu Temim Moad, 1035\xe2\x80\x931094) i les tribus que els donaven suport, i van liquidar l'estat c\xc3\xa0rmata.\n_START_SECTION_\nC\xc3\xa0rmates del Iemen\n_START_PARAGRAPH_\nEls c\xc3\xa0rmates tenien al Iemen dos dais al final del segle\xc2\xa0ix, Mansur ibn Hawshab al-Karmati i Ali ibn Fadl (o Ali ibn al-Fadl) operant separadament un al Djabal Maswar i l'altra al Bilad Yafi. El 905 els c\xc3\xa0rmates van establir el seu poder i van descon\xc3\xa8ixer al califat abb\xc3\xa0ssida. Ali es va apoderar de Sanaa el maig del 912 i llavors va refusar recon\xc3\xa8ixer al califa fatimita i es va declarar Mahdi; va exigir a Ibn Hawshab la submissi\xc3\xb3 i el va assetjar al Djabal Mawasar durant 8 mesos; Ibn Hawshab li va haver de lliurar un fill com a ostatge. Ali va entregar Sanaa a Asad ibn Abi Yafur, un cap tribal que havia reconegut la seva sobirania, i que va fundar la dinastia yaf\xc3\xbarida, retornant a la seva resid\xc3\xa8ncia a al-Mudhaykhira. Mansur ibn Hawshab va morir el 914 i Ali l'octubre del 915. A aquest darrer el va succeir el seu fill al-Fafa que va matar a alguns dels seus seguidors, i contra el que el yaf\xc3\xbarida es va revoltar ocupant al-Mudhaykhira el gener del 917 despr\xc3\xa9s d'un llarg setge; al-Fafa fou executat el maig junt amb altres caps c\xc3\xa0rmates els caps dels quals foren enviats al califa de Bagdad, mostrant aix\xc3\xad el seu reconeixement d'aquest califa._NEWLINE_Els caps religiosos van concedir el dret d'elecci\xc3\xb3 del nou imam isma\xc3\xaflita al califa fatimita de Mahdia a Ifriquiya, presentant dos candidats: Hasan ibn al-Mansur, fill de Mansur, i Abd Allah al-Shawiri, un te\xc3\xb2leg. El califa va optar per aquest segon (916). De moment Hasan ho va acceptar, per\xc3\xb2 al cap d'un parell d'anys va comen\xc3\xa7ar a reunir suports tribals i es va revoltar. Llavors es va declarar sunnita i va massacrar a tots els c\xc3\xa0rmates que van caure a les seves mans; finalment Abd Allah, que dominava el pa\xc3\xads entre Shiban i Hadur (a l'oest de Sanaa), el va poder derrotar i va confirmar la seva lleialtat al califat fatimita, per\xc3\xb2 no tenia el suport de totes les tribus moltes de les quals eren sunnites.\n_START_SECTION_\nC\xc3\xa0rmates de Rayy\n_START_PARAGRAPH_\nLa comunitat isma\xc3\xaflita local s'anomenava Khalafiyya del primer da\xc3\xaf Khalaf al-Halladj. Estava ben establerta abans del cisma del 899. Llavors no va recon\xc3\xa8ixer a Ubayd Allah. El da\xc3\xaf Ghiyath va haver de fugir vers una data entre 903 i 913 cap al Khurasan on va obtenir el suport de l'emir al-Husayn ibn Ali al-Marwazi de Merv al-Rudh, i va predir la vinguda del Mahdi un dia concret, per\xc3\xb2 al no produir-se va perdre tots els seus partidaris._NEWLINE_Abu Hatim al-Razi va agafar el seu relleu a l'Iran, va eliminar als descendents de Khalaf, va enviar dais a Tabaristan, Isfahan, Azerbaidjan i Gurgan, i va estar en estret contacte amb els c\xc3\xa0rmates de Bahrayn. El da\xc3\xaf de Rayy va influir en Ahmad ibn Ali, governador de la ciutat de Rayy del 919 al 924 i en els daylamites Asfar ibn Shiroya i Mardawidj ibn Ziyar (aquest fundador de la dinastia ziy\xc3\xa0rida). El sobir\xc3\xa0 djust\xc3\xa0nida Siyahcashm d'Alamut (mort el 928) es va convertir. El da\xc3\xaf Abu Hatim va morir el 934 i el va succeir Abu Yakub al-Sidjistani que no reconeixia als fatimites. Poc despr\xc3\xa9s els musaf\xc3\xadrides o sall\xc3\xa0rides de Mazurban ibn Mauhammad (que despr\xc3\xa9s fou emir de l'Azerbaidjan 945-956) i el seu germ\xc3\xa0 Wahsudan, senyor d'al-Tarm, es van convertir a les doctrines c\xc3\xa0rmates abans de pujar el primer al tron; quan Mazurban va pujar al poder va nomenar visir al da\xc3\xaf isma\xc3\xaflita c\xc3\xa0rmata Ali ibn Djafar. El califa fatimita Abu Temin Maad al-Muizz Lideenillah (952\xe2\x80\x93975) va obtenir finalment el reconeixement d'Abu Yakub al-Sidjistani, per\xc3\xb2 van subsistir comunitats c\xc3\xa0rmates oposades a P\xc3\xa8rsia i l'Azerbaidjan.\n_START_SECTION_\nC\xc3\xa0rmates de Khurasan i Transoxiana\n_START_PARAGRAPH_\nHi ha molt poques dades sobre e moviment c\xc3\xa0rmata a aquestes regions. Segons les fonts antiisma\xc3\xaflites no hi va haver dais fins despr\xc3\xa9s del 909, quan el califa fatimita els va enviar. No obstant se sap que anteriorment les doctrines isma\xc3\xaflites ja hi van tenir difusi\xc3\xb3, en especial a Talikan, Maymana, Herat, Ghardjistan i Ghur, llocs on exercia influ\xc3\xa8ncia al-Husayn ibn Ali al-Marwazi l'emir de Merv al-Rudh. La suposada conversi\xc3\xb3 de l'emir sam\xc3\xa0nida Nasr II ben Ahmad (914-943) pel da\xc3\xaf al-Nasafi (executat el 943) \xc3\xa9s molt dubtosa."