b"\n_START_ARTICLE_\nRosa Ponselle\n_START_SECTION_\nTraject\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEs va iniciar en el vodevil al costat de la seva germana Carmela; el duet de les germanes Ponzillo va ser molt popular en el circuit de Boston entre 1915-1918._NEWLINE_El 1918, el seu mestre de cant William Thorner va conv\xc3\xa8ncer el c\xc3\xa8lebre tenor Enrico Caruso que escolt\xc3\xa9s les germanes Ponzillo. Impressionat amb Rosa, el tenor va arreglar una audici\xc3\xb3 amb el m\xc3\xa0nager del Metropolitan Opera, Giulio Gatti-Casazza, el qual li va oferir un contracte per debutar al teatre novaiorqu\xc3\xa8s. El clamor\xc3\xb3s debut es va produir com a Leonora en La forza del destino de Verdi, al costat de Caruso. En aquella temporada, va cantar Rezia en Oberon i Santuzza en Cavalleria rusticana. Va ser sobrenomenada la Caruso amb faldilles._NEWLINE_Altres papers van ser el titular de La Juive (en qu\xc3\xa8 Caruso va cantar per \xc3\xbaltima vegada), Guillaume Tell, Ernani, Il trovatore, Aida, La Gioconda, Don Carlos, L'Africaine, L'amore dei tre re, Andrea Ch\xc3\xa9nier, La vestale, i el 1927 el seu m\xc3\xa0xim assoliment i suprem desafiament del belcanto, Norma de Bellini._NEWLINE_Fora dels Estats Units nom\xc3\xa9s va cantar en el Covent Garden de Londres i en el Maggio Musicale Fiorentino de Flor\xc3\xa8ncia. Al seu retorn d'Europa, va cantar Donna Anna de Don Giovanni, La Traviata, Carmen i d'altres. Precisament amb l'\xc3\xb2pera de Bizet va rebre cr\xc3\xadtiques dolentes I es va retirar de sobte el 1937 als 40 anys, encara en plena facultat de mitjans vocals.\n_START_SECTION_\nVida privada\n_START_PARAGRAPH_\nEs va casar amb l'acabalat Carle Jackson de Baltimore, on des de la seva resid\xc3\xa8ncia Vila Pace va fer enregistraments; posteriorment, va ser una de les principals impulsores de l'\xc3\x92pera de Baltimore._NEWLINE_Va sofrir de problemes nerviosos i terror a l'escena; es va saber despr\xc3\xa9s que havia estat tractada amb electroxocs."