b'\n_START_ARTICLE_\nTeatre cantat tradicional xin\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nL\'\xc3\xb2pera xinesa o teatre cantat tradicional xin\xc3\xa8s (en xin\xc3\xa8s, \xe6\x88\xb2\xe6\x9b\xb2 x\xc3\xacq\xc7\x94) \xc3\xa9s el teatre xin\xc3\xa8s, \xc3\xa9s a dir fet a la Xina, des dels seus or\xc3\xadgens fins al segle\xc2\xa0xx. Es practica des de la dinastia Tang, amb l\'emperador Xuanzong (712\xe2\x80\x93755), que va fundar el "Jard\xc3\xad de peres" (\xe6\xa2\xa8\xe5\x9b\xad), la primera companyia de teatre que es coneix a la Xina. Es considera "cl\xc3\xa0ssic" o "tradicional" per comparaci\xc3\xb3 amb una altra forma de teatre, el \xe8\xa9\xb1\xe5\x8a\x87 huajuest, aparegut al segle\xc2\xa0xx, que \xc3\xa9s parlat en comptes de cantat i inspirat en el teatre occidental. Vala dir que el teatre xin\xc3\xa8s i asi\xc3\xa0tic en general tamb\xc3\xa9 va influir enormement a l\'escena europea a partir d\'aquest segle._NEWLINE_Antigament, la companyia teatral nacional estava gaireb\xc3\xa9 exclusivament al servei dels emperadors. En l\'actualitat, les professions relacionades amb el teatre s\xc3\xb3n encara anomenades disciplines del Jard\xc3\xad de les Peres (\xe6\xa2\xa8\xe5\x9b\xad \xe5\xad\x90\xe5\xbc\x9f). Durant la dinastia Yuan (1279\xe2\x80\x931368) es van introduir en l\'\xc3\xb2pera varietats com el Zaju (\xe6\x9d\x82\xe5\x89\xa7), amb actuacions basades en esquemes de rima, i innovacions com els papers especialitzats, com Dan (\xe6\x97\xa6, femen\xc3\xad), Sheng (\xe7\x94\x9f, mascul\xc3\xad) i Chou (\xe4\xb8\x91, pallasso). Actualment, hi ha m\xc3\xa9s de 300 varietats d\'\xc3\xb2pera xinesa, la m\xc3\xa9s coneguda de les quals \xc3\xa9s l\'\xc3\x92pera de Pequ\xc3\xadn, que va prendre la seva forma actual a mitjan segle\xc2\xa0xix i va ser extremadament popular durant la dinastia Qing (1644\xe2\x80\x931911)._NEWLINE_En l\'\xc3\x92pera de Pequ\xc3\xadn, les cordes tradicionals de la Xina i els instruments de percussi\xc3\xb3 proveeixen un acompanyament r\xc3\xadtmic a l\'actuaci\xc3\xb3. La representaci\xc3\xb3 es basa en il\xc2\xb7lusions, gestos i altres moviments de coreografia, que expressen accions com ara muntar un cavall, remar en un bot o obrir una porta. El di\xc3\xa0leg parlat pot ser un text recitat, emprat pels personatges seriosos de la trama, o un text col\xc2\xb7loquial, emprat per dones i pallassos. Els papers estan estrictament definits. Els maquillatges elaborats permeten distingir el personatge que s\'hi est\xc3\xa0 representant. El repertori tradicional de l\'\xc3\x92pera de Pequ\xc3\xadn inclou m\xc3\xa9s de 1.000 peces, la majoria provinents de relats hist\xc3\xb2rics sobre enfrontaments pol\xc3\xadtics i militars.\n_START_SECTION_\nArts esc\xc3\xa8niques a la Xina\n_START_PARAGRAPH_\nA Europa m\xc3\xa9s o menys des del segle\xc2\xa0xvii al XIX va haver una fragmentaci\xc3\xb3, divisi\xc3\xb3 i classificaci\xc3\xb3 de les arts esc\xc3\xa8niques, separant teatre, dansa, m\xc3\xbasica, circ i altres; tal vegada amb l\'\xc3\xb2pera com a \xc3\xbanic g\xc3\xa8nere que unia posada en escena, gest, cant i m\xc3\xbasica. Aix\xc3\xb2 no era aix\xc3\xad en el passat, per exemple a la com\xc3\xa8dia de l\'art, ni actualment, quan els g\xc3\xa8neres es confonen i no \xc3\xa9s estrany que un mateix espectacle inclogui m\xc3\xbasica, acrob\xc3\xa0cia, dansa, m\xc3\xa0scares o objectes o altres elements. A \xc3\x80sia no va haver aquesta diferenciaci\xc3\xb3, i el fet d\'anomenar "art esc\xc3\xa8nica", "teatre" (de m\xc3\xa0scares, cantat, recitat, etc.), "\xc3\xb2pera" o d\'altres formes parcials aquest g\xc3\xa8nere \xc3\xa9s una traducci\xc3\xb3 o punt de vista occidental, de vegades decimon\xc3\xb2nic. A la Xina, el terme \xe6\x88\xb2\xe5\x8a\x87 (xiju) es refereix al teatre en general (xiqu i huaju), que inclou totes les formes d\'arts esc\xc3\xa8niques xineses, amb diferents particularitats segons el lloc geogr\xc3\xa0fic i la cultura de cada lloc, per exemple la llengua o dialecte i el tipus de m\xc3\xbasica._NEWLINE_El xiqu en general es refereix al teatre cantat tradicional i el huaju al teatre parlat d\'inspiraci\xc3\xb3 europea. El xiqu sovint s\'ha inspirat del quyi (\xe6\x9b\xb2\xe8\x97\x9d) que, com a Europa els joglars, narren hist\xc3\xb2ries, canten i poden fer exhibicions f\xc3\xadsiques, en el cas xin\xc3\xa8s per exemple arts marcials. Actualment es poden trobar aquestes formes "pures" per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 barrejades entre elles o amb formes d\'altres cultures, com l\'occidental, o fins i tot amb noves formes emergents o de recent creaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nDesenvolupament\n_START_PARAGRAPH_\nEn el teatre tradicional xin\xc3\xa8s no es realitzaven representacions en xin\xc3\xa8s vernacle i, a m\xc3\xa9s, totes eren cantades. A principis del segle\xc2\xa0xx, els estudiosos van comen\xc3\xa7ar a experimentar amb un model de representaci\xc3\xb3 semblant a l\'occidental. Despr\xc3\xa9s del Moviment del Quatre de Maig de 1919, es van dur a terme nombroses representacions de teatre occidental a la Xina i els escriptors xinesos van comen\xc3\xa7ar a imitar-ne l\'estil. Potser el m\xc3\xa9s destacat d\'aquests dramaturgs fou Cao Yu. Les seves principals obres, La tempesta, L\'alba, La selva i L\'home de Beijing, es van convertir en un \xc3\xa8xit per tot el pa\xc3\xads.\n_START_SECTION_\nL\'\xc3\xb2pera en la Rep\xc3\xbablica Popular\n_START_PARAGRAPH_\nEn els inicis de la Rep\xc3\xbablica Popular es va promocionar el desenvolupament de l\'\xc3\x92pera de Pequ\xc3\xadn; es van escriure nombroses obres, tant de tem\xc3\xa0tica hist\xc3\xb2rica com d\'altres de m\xc3\xa9s modernes. Les \xc3\xb2peres cl\xc3\xa0ssiques es van continuar representant. Com a forma d\'art popular, l\'\xc3\xb2pera va ser una de les arts que va reflectir els canvis en la pol\xc3\xadtica xinesa. A mitjan d\xc3\xa8cada de 1950, va ser una de les beneficiades en la campanya de les cent flors. Durant la revoluci\xc3\xb3 cultural, la majoria de les companyies d\'\xc3\xb2pera es van dissoldre, els actors i autors van ser perseguits i totes les \xc3\xb2peres, amb excepci\xc3\xb3 de les vuit "\xc3\xb2peres model", aprovades per Jiang Qing, van ser prohibides. Les representacions d\'estil occidental es van qualificar de "drames mortals" i d\'"herbes verinoses", i tampoc es van permetre. Despr\xc3\xa9s de la caiguda de la Banda dels quatre el 1976, l\'\xc3\x92pera de Pequ\xc3\xadn va viure una recuperaci\xc3\xb3 i va esdevenir un entreteniment popular, tant en els teatres com en la televisi\xc3\xb3.'