b'\n_START_ARTICLE_\nJoan sense Terra\n_START_SECTION_\nPr\xc3\xadncep i rei autoproclamat\n_START_PARAGRAPH_\nJoan era el cinqu\xc3\xa8 fill mascle del rei Enric II d\'Anglaterra i d\'Elionor d\'Aquit\xc3\xa0nia. El seu pare li va donar (1172) els senyorius de Chinon, Loudon i Mirabeau. El 1189, el seu germ\xc3\xa0 Ricard Cor de Lle\xc3\xb3, aleshores rei d\'Anglaterra, va marxar a la croada i va deixar la reg\xc3\xa8ncia a la seva mare Elionor d\'Aquit\xc3\xa0nia. Abans de marxar, Ricard el va nomenar comte de Mortain, el va casar amb la rica Isabel de Gloucester, i li va donar terres a Lancaster i Cornualla, Derby, Devon, Dorset, Nottingham i Somerset, tot aix\xc3\xb2 amb l\'objectiu de comprar la seva lleialtat mentre estava a la croada. Joan va prometre a Ricard que durant tres anys (el temps que havia de durar la croada) estaria vivint als seus territoris francesos per tal de vigilar de m\xc3\xa9s a prop en cas que hi hagu\xc3\xa9s un al\xc3\xa7ament dels nobles francesos els quals podrien donar suport al duc Artur I, un nen de quatre anys que alguns tenien com a autentic hereu del tron angl\xc3\xa8s. _NEWLINE_Les promeses, es van trencar quan a Anglaterra van sorgir desavinences entre el bisbe William Longchamp i el bisbe Hug de Puiset, els quals havien estat nomenats ministres i s\'esperava que treballessin conjuntament. La regent va delegar llavors el govern en Joan, el qual es va erigir en el "pacificador" del regne. Longchamp no va acceptar el canvi i va haver de ser redu\xc3\xaft per les armes, fins que a l\'octubre del 1199 va quedar a\xc3\xafllat a la Torre de Londres, Joan va obtenir el control de la ciutat i va assegurar a la multitud que nom\xc3\xa9s mantindria el poder en abs\xc3\xa8ncia de Ricard. Poc despr\xc3\xa9s va arribar Walter de Coutances, arquebisbe de Rouen, el qual deia que l\'havia enviat Ricard per restablir l\'ordre. Walter es va guanyar l\'estima dels anglesos, aix\xc3\xb2 juntament amb la not\xc3\xadcia que Ricard s\'havia casat, va fer que Joan sent\xc3\xads que perdia l\'estatus que s\'havia guanyat._NEWLINE_Joan va cercar alian\xc3\xa7a amb el rei Felip II de Fran\xc3\xa7a que acabava d\'arribar de la Tercera croada i en veure que el temps passava i Ricard no tornava el va donar per mort i es va proclamar successor. A Anglaterra no tots estaven d\'acord i es van aixecar revoltes: alguns pensaven que calia esperar m\xc3\xa9s temps per si tornava Ricard, de fet, es va saber m\xc3\xa9s tard que estava captiu del duc d\'\xc3\x80ustria. Els senyors de l\'Anjou, Maine i Turena van preferir el seu nebot i rival, Artur I, duc de Bretanya. Joan, per obtenir el suport del rei franc\xc3\xa8s, li va oferir anul\xc2\xb7lar el seu matrimoni i casar-se amb la germana de Felip, Adela, comtessa de Vexin i Felip va acceptar una treva._NEWLINE_La mare, Elionor d\'Aquit\xc3\xa0nia, va aplegar els diners per pagar el rescat de Ricard i aquest va tornar el 1194 i els partidaris de Joan es van rendir, mentre que ell va anar a Normandia on Ricard el va anar a buscar i el va perdonar per\xc3\xb2 li va retirar les terres que li havia concedit, llevat d\'uns territoris a Irlanda._NEWLINE_Durant la resta del regnat de Ricard, Joan va col\xc2\xb7laborar amb ell en la defensa del territori. El 1195 va comandar un setge al castell d\'\xc3\x89vreux i despr\xc3\xa9s va estar al c\xc3\xa0rrec de la defensa de Normandia contra el rei franc\xc3\xa8s. L\'any seg\xc3\xbcent va capturar la ciutat de Gamaches i va fer una incursi\xc3\xb3 en territori franc\xc3\xa8s que va arribar fins a 80 km de Par\xc3\xads i va prendre presoner el bisbe de Beauvais. En agra\xc3\xafment Ricard li va tornar la confian\xc3\xa7a i li va retornar les terres de Gloucestershire m\xc3\xa9s el t\xc3\xadtol de comte de Mortain.\n_START_SECTION_\nLa successi\xc3\xb3 al tron d\'Anglaterra\n_START_PARAGRAPH_\nQuan el 1199 va morir Ricard sense fills, hi havia dos possibles candidats a la successi\xc3\xb3: Joan i el seu nebot Artur, que per ser el fill del germ\xc3\xa0 gran, sembla que Ricard l\'havia reconegut hereu abans de morir. La legislaci\xc3\xb3 no era clara al respecte: segons les lleis normandes li pertocava a Joan, i segons les lleis d\'Anjou, Artur tenia prefer\xc3\xa8ncia en la successi\xc3\xb3. La majoria de la noblesa anglesa va donar suport a Joan i es va coronat a Westminster, per\xc3\xb2 els senyors de Bretanya, Maine i Anjou, amb el favor del rei franc\xc3\xa8s, es van revoltar._NEWLINE_Tot seguit, Joan va passar a aquests territoris i seguidament a Poitou, per\xc3\xb2 aviat els dos b\xc3\xa0ndols estaven exhausts i van acceptar la treva proposada pel papa, que va permetre una trobada el gener del 1200 per negociar els termes d\'una possible pau. Per Joan era l\'oportunitat per refermar el seu control sobre les possessions heretades al continent i establir en darrer terme una pau duradora amb el rei de Fran\xc3\xa7a. Joan i Felip es van trobar el maig d\'aquell any i van acordar el Tractat de Le Goulet, segons el qual el rei franc\xc3\xa8s reconeixia Joan com el successor leg\xc3\xadtim de Ricard, i Joan, a canvi, es comprometia a abandonar les seves aliances amb Flandes i Boulogne, per\xc3\xb2 pel que fa als territoris continentals hauria de recon\xc3\xa8ixer Felip com a el seu senyor feudal superior. Amb aquesta pol\xc3\xadtica alguns cronistes anglesos li van posar el sobrenom de "John Softsword" (\xc2\xabespasa tova\xc2\xbb) i deien que el difunt Ricard mai hagu\xc3\xa9s acceptat aquesta submissi\xc3\xb3._NEWLINE_A l\'agost va segrestar a Isabel d\'Angulema, promesa d\'Hug X de Lusignan, amb la que es va casar. Hug IX de Lusignan, pare d\'Hug X, va ser desposse\xc3\xaft del comtat de la Marca.\n_START_SECTION_\nGuerra Anglofrancesa\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1202, a la mort del seu sogre, es va apoderar del comtat d\'Angulema. Els barons no hi van estar d\'acord i van incoar un plet contra ell davant el rei Felip II August de Fran\xc3\xa7a, que va cridar Joan a compar\xc3\xa8ixer. Joan no hi va acudir, va ser declarat tra\xc3\xafdor i els seus dominis francesos confiscats, essent investit Artur, incloent el ducat d\'Aquit\xc3\xa0nia, on Artur va penetrar, alhora que el rei Felip August enva\xc3\xafa Normandia. Elionor, la germana d\'Artur, es va retirar a Mirabeau intentant barrar el pas a Artur, per\xc3\xb2 els senyors del pa\xc3\xads van ocupar Mirabeau i Elionor va fugir a Donjon. Llavors va arribar Joan amb un ex\xc3\xa8rcit i, agafant per sorpresa les forces d\'Artur, el va derrotar totalment l\'1 d\'agost del 1202, fent presoner el duc bret\xc3\xb3 (al qual el 1203 va fer assassinar a Rouen). El vescomte Eimeric VII de Thouars es va posar al costat de Joan. Els barons aquitans van haver de sotmetre\'s. Per\xc3\xb2 l\'any seg\xc3\xbcent, despr\xc3\xa9s de l\'assassinat d\'Artur, el vescomte de Thouars es va aliar una altra vegada amb Felip II August de Fran\xc3\xa7a, igual com els Lusignan. La guerra va continuar i el 1203 Tours va canviar quatre vegades de mans. El 1204 va morir Elionor d\'Aquit\xc3\xa0nia, als 82 anys. En poques setmanes, Felip II va conquerir Normandia, Maine, Anjou i Turena, i va arribar fins a prop del Poitou, on tots els senyors menys el de Maul\xc3\xa9on es van passar al b\xc3\xa0ndol del rei franc\xc3\xa8s. Eimeric VII de Thouars li va entregar Loudun i el comte de Perigord va recon\xc3\xa8ixer el rei franc\xc3\xa8s com a sobir\xc3\xa0. El 10 d\'agost del 1204 el rei de Fran\xc3\xa7a va entrar a Poitiers i despr\xc3\xa9s es van rendir Niort, La Rochelle i Saint-Jean-d\'Ang\xc3\xa9ly. Joan nom\xc3\xa9s va mantenir el control del comtat d\'Angulema i de la senyoria de Cognac. El 1205 el rei de Fran\xc3\xa7a va ocupar Loches i Chinon. Per\xc3\xb2 els partidaris dels Plantagenet, amb el senyor Savary de Maul\xc3\xa9on al capdavant, van passar al contraatac i van recuperar Niort. El vescomte de Thouars va canviar una altra vegada de b\xc3\xa0ndol i tamb\xc3\xa9 el senyor de Parthenay._NEWLINE_El 1205 el papa i Joan van comen\xc3\xa7ar la disputa sobre l\'elecci\xc3\xb3 de l\'arquebisbe de Canterbury._NEWLINE_El 1206 Joan va desembarcar a La Rochelle i va avan\xc3\xa7ar pel Loira fins a Thouars, on va rebutjar l\'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s. Va seguir una treva, per\xc3\xb2 el 1207 el rei de Fran\xc3\xa7a va reprendre l\'ofensiva i va ocupar Thouars, Parthenay i Fontenay. El sud del Poitou es va mantenir en poder de Joan i la situaci\xc3\xb3 va restar estabilitzada._NEWLINE_El 1208 el papa va rebutjar el candidat de Joan a l\'arquebisbat de Canterbury i va nomenar Stephen Langton. Joan no el va acceptar i Anglaterra va ser col\xc2\xb7locada en interdicte pel papa, aix\xc3\xb2 prohibia al clergat efectuar misses ni cap servei religi\xc3\xb3s que no fos batejar, escoltar confessions i donar absolucions als que estaven en perill de mort. El 1212 Joan va ser excomunicat i es va haver de recon\xc3\xa8ixer vassall del papa per alliberar-se de la sanci\xc3\xb3 el maig del 1213._NEWLINE_El 1214 Joan va desembarcar novament a La Rochelle, ara aliat amb l\'emperador alemany. Tots els senyors del Poitou se li van sotmetre, excepte els Lusignan. Loudun, Ch\xc3\xa2tellerault i Poitiers encara estaven ocupades per forces franceses. Els Lusignan van ser derrotats i Joan va pujar cap a l\'Anjou, per\xc3\xb2 fou derrotat per Felip II August a la batalla de la-Roche-aux-Moines el 2 de juliol del 1214. Joan es va retirar cap al sud i Felip va tornar a entrar a Thouars. Mentrestant, Felip va derrotar els alemanys a la batalla de Bouvines (27 de juliol del 1214). Com a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia, Joan va haver d\'acceptar el Tractat de Chinon del 18 de setembre del 1214 amb el rei de Fran\xc3\xa7a i als barons anglesos els va haver d\'atorgar la Carta Magna.\n_START_SECTION_\nLa Carta Magna\n_START_PARAGRAPH_\nTant Enric II, com  Ricard Cor de Lle\xc3\xb3 i despr\xc3\xa9s Joan sense Terra, havien governat d\'una manera desp\xc3\xb2tica i de vegades arbitr\xc3\xa0ria, justificant la seva actitud amb l\'argument que la seva majestat procedia de D\xc3\xa9u i, per tant les seves decisions no necessitaven de cap vist i plau. Aix\xc3\xb2 xocava amb la manera de pensar de molts anglesos, que en el passat havien estat governats per reis que consultaven mitjan\xc3\xa7ant consells la voluntat del seus s\xc3\xbabdits, representats pels senyors de cada contrada, i respectaven les tradicions abans d\'imposar lleis. Amb la Carta Magna es rei quedava per sota de la llei i, en acceptar aquest document Joan es comprometia a tornar a la manera de governar tradicional m\xc3\xa9s consultiva._NEWLINE_Com que el rei no va mantenir els compromisos que aquesta implicava, va esclatar la guerra civil a Anglaterra i els senyors van oferir la corona a Llu\xc3\xads, pr\xc3\xadncep de Fran\xc3\xa7a, que podia reclamar el tron pel seu matrimoni amb Blanca, la n\xc3\xa9ta d\'Enric II. Durant el conflicte, va ser especialment destacada la defensa de Dover per part d\'Hubert de Burgh contra els barons._NEWLINE_A King\'s Lynn (Norfolk) va contreure la disenteria i va morir de sobte el 1216. Va ser sepultat a la catedral de Worcester.\n_START_SECTION_\nEl sistema financer\n_START_PARAGRAPH_\nJoan va perfeccionar el sistema de recaptaci\xc3\xb3 i va idear noves formes de recollir els diners que necessitava per finan\xc3\xa7ar les constants campanyes militars que va haver de lluitar, fins a punt que es va guanyar la fama d\'avarici\xc3\xb3s i obsessionat pels diners. Una de les taxes que va crear va ser el cobrament pel trasp\xc3\xa0s de t\xc3\xadtols i her\xc3\xa8ncies. Va elevar la taxa per ca\xc3\xa7ar als boscos i va pujar la multa per fer-ho sense pagar. Tamb\xc3\xa9 va crear una nova taxa sobre els b\xc3\xa9ns que s\'importaven o s\'exportaven i es reservava el dret a expropiar les terres dels qui es neguessin a pagar aquest impost._NEWLINE_Fins al moment s\'havia acceptat recaptar els impostos en esp\xc3\xa8cie, \xc3\xa9s a dir que els camperols i alguns terratinents de vegades pagaven donant una part de la collita; per\xc3\xb2 al comen\xc3\xa7ament del seu regnat es van produir una s\xc3\xa8rie de males collites que va causar inflaci\xc3\xb3 en els preus dels cereals i del bestiar, llavors es va comen\xc3\xa7ar a cobrar en plata. Malgrat la baixa producci\xc3\xb3 no es van abaixar els impostos. La situaci\xc3\xb3 inflacionista es va perllongar durant tot el segle XIII i tindria conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies a llarg termini, principalment empobriment i malestar social.\n_START_SECTION_\nEsc\xc3\xb2cia, Irlanda i Gal\xc2\xb7les\n_START_PARAGRAPH_\nEl rei Enric II havia obligat Guillem I d\'Esc\xc3\xb2cia a jurar-li fidelitat i vassallatge, amb el Tractat de la Falaise el 1174. Aquest va ser rescindit el 1189 per Ricard Cor de Lle\xc3\xb3, a canvi d\'obtenir compensaci\xc3\xb3 financera. A comen\xc3\xa7ament del seu regnat Joan va confirmar la seva sobirania sobre Esc\xc3\xb2cia i va denegar la reclamaci\xc3\xb3 del rei escoc\xc3\xa8s sobre el comtat de North\xc3\xbambria, per\xc3\xb2 no hi va intervenir, ja que estava m\xc3\xa9s preocupat per la situaci\xc3\xb3 al continent. Els dos reis van mantenir bona relaci\xc3\xb3 i es van trobar en dues ocasions, fins que va c\xc3\xb3rrer el rumor que Guillem volia aliar-se amb el rei franc\xc3\xa8s, llavors Joan va envair Esc\xc3\xb2cia i va for\xc3\xa7ar-lo a signar el Tractat de Norham, que donava a Joan control sobre les filles de Guillem i l\'obligava a pagar una multa de 10.000 lliures. Aix\xc3\xb2 va afeblir econ\xc3\xb2micament el rei escoc\xc3\xa8s i Joan va haver de donar-li suport militar per mantenir a ratlla els enemics de Guillem. _NEWLINE_A Irlanda es van produir enfrontaments entre els colons anglonormands i els caps nadius. El 1210 Joan es va presentar acompanyat d\'un nombr\xc3\xb3s ex\xc3\xa8rcit per sufocar la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 dels anglonormands, va refermar el seu control sobre el territori fent que a partir de llavors quedessin inclosos dins els costums anglesos i per decidir sobre qualsevol disputa haurien de consultar la mateixa Carta Magna dels anglesos._NEWLINE_El poder reial es va acceptar a Gal\xc2\xb7les de manera irregular, ja que el pa\xc3\xads estava dividit entre els senyors fronterers, els territoris reialistes de Pembrokeshire i els senyors gal\xc2\xb7lesos del nord. Joan va arribar a con\xc3\xa8ixer el pa\xc3\xads amb profunditat el qual va visitar cada any en el per\xc3\xadode entre 1204 i 1211. Va casar una filla il\xc2\xb7leg\xc3\xadtima anomenada Joana, amb el pr\xc3\xadncep gal\xc2\xb7l\xc3\xa8s Llywelyn el Gran. _NEWLINE_El rei va fer servir els senyors de la Marca de Gal\xc2\xb7les i els pr\xc3\xadnceps nadius per augmentar el seu territori establint pactes que li asseguraven poder militar sota els governants gal\xc2\xb7lesos. El 1211 va tenir lloc una important expedici\xc3\xb3 que va posar a prova aquests pactes, quan Llywelyn va provar d\'aprofitar la inestabilitat causada pel cessament de William de Braose. Quan Joan va penetrar en territori gal\xc2\xb7l\xc3\xa8s per castigar els revoltats va obtenir el suport dels seus partidaris i Llywelyn es va veure for\xc3\xa7at a acordar una pau que, per compensar-lo li cedia molt de territori, encara que temporalment.'