b'\n_START_ARTICLE_\nGl\xc3\xb2bul vermell\n_START_PARAGRAPH_\nEls gl\xc3\xb2buls vermells o gl\xc3\xb2buls rojos, hematies o eritr\xc3\xb2cits (del grec erythos, "vermell" i kytos, "clot", actualment tradu\xc3\xaft com a "c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula") s\xc3\xb3n les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules sangu\xc3\xadnies m\xc3\xa9s comunes i s\xc3\xb3n el principal mitj\xc3\xa0 d\'aportaci\xc3\xb3 d\'oxigen als teixits corporals dels vertebrats. Tamb\xc3\xa9 interfereix en la digesti\xc3\xb3 i en l\'absorci\xc3\xb3 dels l\xc3\xadpids a l\'intest\xc3\xad._NEWLINE_Van ser descrits per primer cop en 1658 pel bi\xc3\xb2leg alemany Jan Swammerdam, amb l\'ajuda d\'un microscopi. Un esquist\xc3\xb2cit \xc3\xa9s un gl\xc3\xb2bul vermell en proc\xc3\xa9s de fragmentaci\xc3\xb3, o un fragment de gl\xc3\xb2bul vermell. En condicions normals hi ha 4.500.000 hematies per mm\xc2\xb3 fent que sigui el tipus de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules m\xc3\xa9s comunes en sang. La vida mitjana dels gl\xc3\xb2buls vermells \xc3\xa9s de 120 dies._NEWLINE_Els eritr\xc3\xb2cits transporten oxigen mitjan\xc3\xa7ant l\'hemoglobina, una mol\xc3\xa8cula complexa situada a l\'hemimembrana externa dels eritr\xc3\xb2cits com a prote\xc3\xafna perif\xc3\xa8rica, els \xc3\xa0toms de ferro de la qual formen enlla\xc3\xa7os temporals amb les mol\xc3\xa8cules d\'oxigen als pulmons o a les br\xc3\xa0nquies, i les deixen anar arreu del cos. L\'hemoglobina tamb\xc3\xa9 s\'encarrega de transportar el di\xc3\xb2xid de carboni (CO\xe2\x82\x82) de rebuig des dels teixits enfora. (Menys del 2% de l\'oxigen total i la major part del CO tamb\xc3\xa9 s\xc3\xb3n transportats en dissoluci\xc3\xb3 al plasma sanguini. El 95% del pes sec del gl\xc3\xb2bul vermell \xc3\xa9s de l\'hemoglobina que \xc3\xa9s qui li d\xc3\xb3na aquest color vermell\xc3\xb3s a l\'hematia i per tant a la sang. Una subst\xc3\xa0ncia relacionada, la mioglobina, s\'encarrega d\'emmagatzemar O\xe2\x82\x82 a les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules musculars.\n_START_SECTION_\nProc\xc3\xa9s de generaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEls erit\xc3\xb2cits es produeixen en la medul\xc2\xb7la \xc3\xb2ssia, a partir de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules mare que es multipliquen a gran velocitat. La producci\xc3\xb3 de gl\xc3\xb2buls vermells est\xc3\xa0 regulada per l\'eritropoesi, que \xc3\xa9s una hormona glicoprot\xc3\xa8ica produ\xc3\xafda pel rony\xc3\xb3. Una disminuci\xc3\xb3 de l\'oxigenaci\xc3\xb3 dels teixits augmenta la producci\xc3\xb3 d\'aquesta, que actua en la medul\xc2\xb7la \xc3\xb2ssia estimulant la producci\xc3\xb3 de gl\xc3\xb2buls vermells. La vitamina B12, l\'\xc3\xa0cid f\xc3\xb2lic i el ferro, (necessari per a la producci\xc3\xb3 d\'hemoglobina) s\xc3\xb3n essencials per a la producci\xc3\xb3 d\'eritr\xc3\xb2cits.\n_START_SECTION_\nVida funcional\n_START_PARAGRAPH_\nEn condicions normals la producci\xc3\xb3 d\'eritr\xc3\xb2cits constitueix una quantitat constant, al voltant de 30 ml per quilogram de pes corporal. Els eritr\xc3\xb2cits viuen, en l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0, 120 dies. Aquest fet determina la necessitat d\'un reempla\xc3\xa7ament immediat per impedir que es modifiqui el volum d\'eritr\xc3\xb2cits circulants. Al voltant de 20 ml d\'eritr\xc3\xb2cits desapareixen per dia de la circulaci\xc3\xb3 i, per tant, id\xc3\xa8ntica quantitat ha de ser produ\xc3\xafda per l\'organisme en el mateix lapse. El proc\xc3\xa9s d\'eritropoesi en l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0 demora entre 5 i 6 dies, i ocorre en la medul\xc2\xb7la \xc3\xb2ssia de l\'est\xc3\xa8rnum, dels ossos llargs i de les costelles.\n_START_SECTION_\nMorfologia\n_START_PARAGRAPH_\nLa forma bic\xc3\xb2ncava permet a l\'eritr\xc3\xb2cit tenir una gran superf\xc3\xadcie en relaci\xc3\xb3 al seu volum. D\'aquesta manera, s\'afavoreix l\'intercanvi d\'O\xe2\x82\x82 i CO\xe2\x82\x82 entre l\'interior de l\'eritr\xc3\xb2cit i el plasma sanguini. Els eritr\xc3\xb2cits s\xc3\xb3n a l\'interior dels vasos sanguinis. _NEWLINE_L\'eritr\xc3\xb2cit no t\xc3\xa9 nucli cel\xc2\xb7lular ni org\xc3\xa0nuls. Cada un t\xc3\xa9 centenars de milions de mol\xc3\xa8cules d\'hemoglobina. Aquestes mol\xc3\xa8cules s\xc3\xb3n esferes compostes per uns deu mil \xc3\xa0toms d\'hidrogen, carboni, nitrogen, oxigen i sofre, a m\xc3\xa9s de quatre \xc3\xa0toms m\xc3\xa9s pesats de ferro. S\xc3\xb3n aquests \xc3\xa0toms els que fan que la sang pugui transportar oxigen. L\'hemoglobina \xc3\xa9s la que s\'encarrega de retirar el CO\xe2\x82\x82 dels teixits i portar-lo als pulmons perqu\xc3\xa8 sigui expulsat. _NEWLINE_Els eritr\xc3\xb2cits nom\xc3\xa9s presenten citoesquelet i enzims envoltats per la membrana plasm\xc3\xa0tica._NEWLINE_El citoesquelet de l\'eritr\xc3\xb2cit \xc3\xa9s molt important, ja que li proporciona la seva forma bic\xc3\xb2ncava i li permet suportar les grans tensions mec\xc3\xa0niques a les quals es veu sotm\xc3\xa8s durant el seu pas pels fins capil\xc2\xb7lars. De fet, existeixen alteracions en les prote\xc3\xafnes que conformen el citoesquelet que porten a la formaci\xc3\xb3 d\'eritr\xc3\xb2cits amb formes anormals. Aquests eritr\xc3\xb2cits an\xc3\xb2mals s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s propensos a fragmentar-se originant quadres d\'an\xc3\xa8mia hemol\xc3\xadtica.\n_START_SECTION_\nErit\xc3\xb2cits sint\xc3\xa8tics\n_START_PARAGRAPH_\nS\'han comen\xc3\xa7at a crear al laboratori eritr\xc3\xb2cits a partir d\'estructures polim\xc3\xa8riques rodones (uns compostos qu\xc3\xadmics) a les quals se\'ls ha donat la seva forma. A partir d\'aqu\xc3\xad, s\'han canviat les propietats d\'aquestes estructures per aconseguir les mateixes caracter\xc3\xadstiques que mostren els eritr\xc3\xb2cits, entre elles la capacitat de passar per vasos m\xc3\xa9s petits. \xc3\x89s un proc\xc3\xa9s de diverses fases en qu\xc3\xa8 es van introduint les estructures sint\xc3\xa8tiques en diferents solucions (sodi i altres compostos) fins a obtenir les propietats desitjades._NEWLINE_Introduint oxigen es va comprovar que eren capa\xc3\xa7os de transportar-lo i veient que aquestes c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules sint\xc3\xa8tiques podien travessar capil\xc2\xb7lars petits es considera que a m\xc3\xa9s de les potencials aplicacions biom\xc3\xa8diques, aquests gl\xc3\xb2buls sint\xc3\xa8tics podrien convertir-se en els candidats ideals per a alliberar f\xc3\xa0rmacs en l\'organisme, per la seva capacitat per arribar a zones vasculars a qu\xc3\xa8 altres \'transports\' no tenen acc\xc3\xa9s. A m\xc3\xa9s aquestes estructures s\xc3\xb3n biodegradables i la seva descomposici\xc3\xb3 no \xc3\xa9s t\xc3\xb2xica pel cos.ko9.0\''