b"\n_START_ARTICLE_\nLennie Niehaus\n_START_SECTION_\nInicis al Jazz\n_START_PARAGRAPH_\nDe petit es traslladava amb els seus pares de Missouri a Calif\xc3\xb2rnia. La germana de Lennie era una concertista de piano i el seu pare era un expert violinista i li ensenyava a tocar el viol\xc3\xad a l'edat set anys. Ja de jove era un saxofonista amb talent, i en el mateix temps de graduar-se a la Universitat s'immergia al m\xc3\xb3n musical del jazz i big bands, tocant en les orquestres de Jerry Wald, Mel Lewis, Shelly Manne, Jimmy Giuffre, Hampton Hawes, i el llegendari Stan Kenton._NEWLINE_Mentre servia a les Forces A\xc3\xa8rees dels EUA durant els anys 1950, Niehaus es feia amic d'un jove soldat anomenat Clint Eastwood, amb qui compartia els mateixos gustos musicals. Durant els anys 1960, Niehaus continuava sent un membre actiu de l'escena del jazz, tocant amb el grup Shorty Rogers, i reeixidament enregistrant m\xc3\xbasica sota el seu propi nom._NEWLINE_Sense perdre les seves arrels jazz\xc3\xadstiques, durant els anys 70, compaginava la composici\xc3\xb3 de m\xc3\xbasica per la TV i pel cinema, escrivint per exemple el tema de la s\xc3\xa8rie de Mel Torme It Was A Very good Year i ajudant en l'orquestraci\xc3\xb3 dels treballs de Jerry Fielding i Alex North.\n_START_SECTION_\nCol\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb Eastwood\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1984, Eastwood, que s'havia convertit en una important estrella del cinema, anava a interpretar un thriller de policies anomenat Tightrope, i recomanava el seu vell amic Niehaus al director Richard Tuggle. Niehaus va escriure la banda sonora i comen\xc3\xa7ava aix\xc3\xad la seva llarga col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb Eastwood que ha incl\xc3\xb2s disset pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules - normalment amb el mateix Eastwood escrivint el tema principal, a partir del qual Niehaus componia la resta de la banda sonora._NEWLINE_Les col\xc2\xb7laboracions amb Eastwood notables inclouen City Heat (1984), El genet p\xc3\xa0l\xc2\xb7lid (Pale Rider) (1985), Ca\xc3\xa7ador blanc, cor negre (1990), Sense perd\xc3\xb3 (1992), L'aventurer de mitjanit (1993), Els ponts de Madison (1995), Space Cowboys (2000), Mystic River (2003) i Million Dollar Baby (2004)._NEWLINE_Per a la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula aclamada per la cr\xc3\xadtica sobre la vida de Charlie Parker, Bird (1988), Eastwood demanava a Niehaus que ref\xc3\xa9s els solos de saxo alt llegendaris de Parker de manera que es poguessin reenregistrar amb nous acompanyaments, rebent una nominaci\xc3\xb3 als premis BAFTA._NEWLINE_A part dels seus treballs amb Eastwood, Niehaus tamb\xc3\xa9 ha fet les bandes sonores de pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules reeixides com Sesame Street Presents Follow That Bird (1985), la guanyadora de l'Emmy Lush Life (1993), les mini-s\xc3\xa8ries de Titanic (1996), Pocahontas II: Journey to a New World (1999) i The Jack Bull (1999)._NEWLINE_Niehaus \xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 molt actiu en el camp educatiu de la m\xc3\xbasica organitzant cl\xc3\xadnics, promocionant artistes, i ha publicat nombrosos treballs_NEWLINE_per a concerts de banda, orquestra, i conjunts de jazz. Tamb\xc3\xa9 ha escrit uns quants texts sobre pedagogia del sax\xc3\xb2fon."