b"\n_START_ARTICLE_\nBinilagant\n_START_SECTION_\nTop\xc3\xb2nim: pron\xc3\xbancia i etimologia\n_START_PARAGRAPH_\nEl top\xc3\xb2nim Binilagant (grafia emprada, entre altres autors, pels fil\xc3\xb2legs Joan Miralles i Cosme Aguil\xc3\xb3) es pronuncia [bini\xc9\xab\xc9\x99\xcb\x88\xc9\xa3\xcb\x95an\xcc\xaat], si b\xc3\xa9 tamb\xc3\xa9 existeixen les variants [bini\xc9\x99\xc9\xab\xc9\x99\xcb\x88\xc9\xa3\xcb\x95an\xcc\xaat] (possiblement, originada per una falsa etimologia popular, quasi rom\xc3\xa0ntica: < Bini- + l'adjectiu elegant) i [bin\xc9\x99\xc9\xab\xc9\x99\xcb\x88\xc9\xa3\xcb\x95an\xcc\xaat] (m\xc3\xa9s informal)._NEWLINE_Pel que fa a la seva etimologia, s'han proposat diferents teories, que podem classificar en dos grups:\n_START_SECTION_\nSegle XIII\n_START_PARAGRAPH_\nEn el Llibre del Repartiment de Mallorca hi surt escrit Benilagan (foli 65v del c\xc3\xb2dex catal\xc3\xa0), com una alqueria de l'antic districte musulm\xc3\xa0 de Montu\xc3\xafri (juz\xe2\x80\x99 de Muntuy, que comprenia l'actual terme de Llucmajor), de 6 jovades d'extensi\xc3\xb3, d'entre aquelles que reberen la casa del Temple, Guillem de Montcada, Ramon Alemany i Guillem de Claramunt per als seus cavallers.\n_START_SECTION_\nSegle XV\n_START_PARAGRAPH_\nFont Obrador desenvolupa tamb\xc3\xa9 tot un cap\xc3\xadtol sobre la \xc2\xabJustificaci\xc3\xb3n documental de Randa, como la monta\xc3\xb1a de la ilustraci\xc3\xb3n divina de Ramon Llull\xc2\xbb, i reporta un protocol del notari Gen\xc3\xads Mianes, de 22 de mar\xc3\xa7 de 1437, en qu\xc3\xa8 es parla de la venda d'unes quarterades de blat de l'alqueria de Barcaix, propietat del notari Jaume Rossell\xc3\xb3 i \xc2\xabsituada a la parr\xc3\xb2quia de Llucmajor\xc2\xbb (sic); i s'especifica que aquesta finca confrontava: \xc2\xabamb pobladors del puig de Randa, amb l'alqueria del venerable Rafel de Caulelles (Albenya), amb l'alqueria que fou del ja difunt Ramon Llull (possiblement, Pola), i amb les possessions d'en Picornell i d'altres\xc2\xbb. Doncs b\xc3\xa9, la possessi\xc3\xb3 d'en Picornell, segons B. Font, era Binilagant: pertanyia a Guillem Picornell i, d'acord amb un instrument anterior, de 1420 (de parti\xc3\xb3 d'una finca entre Pere Montblanc i el seu fill, Lloren\xc3\xa7), confrontava amb la Falconera (actual Gr\xc3\xa0cia o l'Aresta), de la fam\xc3\xadlia Tom\xc3\xa0s, situada envers \xc2\xabBerquax\xc2\xbb._NEWLINE_Gr\xc3\xa0cies a un document de protocol de 1443, sabem que Guillem Picornell i la seva esposa establiren a Gabriel Salv\xc3\xa0 la seva alqueria (situada a Llucmajor), m\xc3\xa9s una sort de terra contigua (situada a Algaida). Els l\xc3\xadmits de l'alqueria eren: una possessi\xc3\xb3 de Jaume Tom\xc3\xa0s (segurament, la Falconera), l'alqueria de la Maimona (de Joan Desm\xc3\xa0s i Joan Sureda), l'alqueria d'Alcoraia (ja dins el terme de Montu\xc3\xafri), una sort de terra d'Algaida (possiblement, l'actual Son Lle\xc3\xb3), l'alqueria de Pola (de Miquel Guerau) i l'alqueria de Barcaix (del notari Jaume Rossell\xc3\xb3). D'aquests l\xc3\xadmits es despr\xc3\xa8n que Binilagant comprenia, en aquells primers temps, un redol de terra for\xc3\xa7a extens, incl\xc3\xb2s l'actual Son Bonaventura i, fins i tot, Son Lle\xc3\xb3._NEWLINE_El mateix historiador tamb\xc3\xa9 esmenta que, segons un instrument procedent de les Capbrevacions, el 1463, Gabriel Salv\xc3\xa0 i la seva muller, Andreva, el seu fill, Pere Salv\xc3\xa0, i la seva dona, Caterina, establiren a Jaume Tom\xc3\xa0s la seva alqueria de Binilagant, que limitava amb la possessi\xc3\xb3 de Gabriel Tom\xc3\xa0s (segurament, la Falconera), l'alqueria de la Maimona (de Joan Desm\xc3\xa0s i Joan Sureda), l'alqueria d'Alcoraia, l'alqueria de Pola (de Miquel Guerau) i l'alqueria de Barcaix (que aleshores ja pertanyia a Rafel de Caulelles, almanco des de 1460). L'establiment censal s'assenyal\xc3\xa0 en 15 quarterades de blat, i 10 quarterades i 3 barcelles de xeixa._NEWLINE_Amb tot, segons un document del protocol notarial de Miquel Matar\xc3\xb3 (1462-1464), l'alqueria de Binilagant, de Gabriel Salv\xc3\xa0 (ve\xc3\xad d'Art\xc3\xa0), fou venuda per 40 lliures a Jaume Tom\xc3\xa0s (fill de Jaume, difunt), Joaneta (la seva esposa), Bartomeu Pon\xc3\xa7 (ferrer), Joan Salv\xc3\xa0 (fill de Joan, difunt), Miquel Tom\xc3\xa0s (fuster) i Bernat Sanoguera.\n_START_SECTION_\nSegle XVI\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1520, Binilagant pertanyia a Lloren\xc3\xa7 Tom\xc3\xa0s, i, el 1532, a Miquel Tom\xc3\xa0s (que l'any 1524 era batle)._NEWLINE_El 1545 (o abans), Binilagant ja havia passat a mans de la fam\xc3\xadlia Sureda Sanglada. Miquel Sureda (donzell) en segreg\xc3\xa0 i ven\xc3\xa9 una porci\xc3\xb3 considerable a Gabriel Pon\xc3\xa7, \xc3\xa0lies Farratge \xe2\x80\x94de llavors en\xc3\xa7\xc3\xa0, hom coneixeria aquesta nova finca com a Son Pon\xc3\xa7 Farratge o, senzillament, com a Son Pon\xc3\xa7; els confrontants eren: la possessi\xc3\xb3 de Perot Sanglada Sureda (Bunificat), Binilagant de Miquel Sureda Sanglada, l'Aresta de Mateu de Tagamanent Safortesa i la finca de Gabriel Montserrat (Son Montserrat)._NEWLINE_El 1553, Miquel Sureda llog\xc3\xa0 Binilagant per nou anys a Miquel Puigcerver i al seu fill, Jaume de Randa, compresos: 9 bous (estimats en 40 lliures), 8 quarterades de blat i 5 de civada; s'esmentava expressament \xc2\xabel camp del Prat\xc2\xbb; i pagarien: durant els primers quatre anys, 30 quarterades mitgeres (\xc3\xa7o \xc3\xa9s, 15 de forment i 15 de xeixa), i, els cinc anys restants, 40 quarterades mitgeres cascun any._NEWLINE_D'acord amb els Estims de 1578, la possessi\xc3\xb3 de Binilagant (recollida sota la forma Biniallegant) era propietat de Pere Sureda Sanglada i estava valorada en 1500 lliures.\n_START_SECTION_\nSegle XVIII\n_START_PARAGRAPH_\nEn el Cadastre de 1702, consta que Binilagant ja pertanyia a Antoni Guerau (del qual descendeixen els actuals propietaris de Binilagant Vell) i estava valorada en 1400 lliures."