b'\n_START_ARTICLE_\nAnything Goes\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nAnything Goes \xc3\xa9s una farsa ambientada en un transatl\xc3\xa0ntic que navega entre Nova York i Londres. La idea original va sorgir del productor Vinton Freedley, que vivia en un vaixell despr\xc3\xa9s d\'haver d\'abandonar els Estats Units per evitar als seus creditors._NEWLINE_Va escollir l\'equip escriptor, aix\xc3\xad com l\'estrella, Ethel Merman. El primer esborrany de l\'espectacle s\'anomenava Crazy Week, passat a Hard to Get i, finalment, Anything Goes. Hard to Get succe\xc3\xafa en un transatl\xc3\xa0ntic que estava en perill, per\xc3\xb2 unes poques setmanes abans que s\'hagu\xc3\xa9s d\'estrenar, un incendi a bord del SS Morro Castle provoc\xc3\xa0 la mort de 137 passatgers i tripulants. D\'acord amb una versi\xc3\xb3, Freedley consider\xc3\xa0 que presentar un espectacle amb un argument semblant seria d\'un gust dubt\xc3\xb3s i insist\xc3\xad a fer canvis en el gui\xc3\xb3. Per\xc3\xb2 segons l\'historiador teatral Lee Davis, Freedley volia fer canvis al gui\xc3\xb3 perqu\xc3\xa8 era una merda sense soluci\xc3\xb3." Bolton i Wodehouse ja no estaven disponibles, de manera que Freedley an\xc3\xa0 al seu director, Howard Lindsay, qui reclut\xc3\xa0 a Russel Crouse com el seu col\xc2\xb7laborador, comen\xc3\xa7ant una llarga etapa de col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3._NEWLINE_D\'acord amb la llegenda teatral, el nou t\xc3\xadtol de l\'espectacle, juntament amb el n\xc3\xbamero que li donava el t\xc3\xadtol, va n\xc3\xa9ixer de la pressa amb la que el show va ser arreglat: en una trobada de la producci\xc3\xb3 a darrera hora de la nit, un membre de la producci\xc3\xb3 exasperat crid\xc3\xa0: "I ara com carai acabarem el primer acte?" "En aquests moments", respongu\xc3\xa9 un dels productors, ajudant m\xc3\xa9s del que creia, "tot s\'hi val!" ("At this point, anything goes!")_NEWLINE_Porter va escriure la major part de Anything Goes a la mansi\xc3\xb3 Rosecliff a Newport, RI, mentre que s\'estava a la casa de convidats.\n_START_SECTION_\nSinopsi\n_START_PARAGRAPH_\nBilly Crocker, un jove broker de Wall Street malalt d\'amor, s\'ha enamorat d\'una noia que ha conegut en una festa. El seu cap, el graduat de Yale Elisha J. Whitney, ha de viatjar a Londres a bord del S.S. "American". Els seus plans s\xc3\xb3n descansar abans de la gran venda d\'accions de la seva pr\xc3\xb2pia empresa. A bord del mateix vaixell tamb\xc3\xa9 hi viatja la cantant de nightclub Reno Sweeney. Li diu a Billy "I Get A Kick Out Of You", encara que ell nom\xc3\xa9s la veu com a una amiga. Billy va al port per dir Bon Viatge (Bon Voyage) al seu cap i a Reno, es troba la misteriosa noia del taxi. \xc3\x89s l\'hereva Hope Harcourt i va a Anglaterra per casar-se amb Sir Evelyn Oakleigh, un atractiu, per\xc3\xb2 pomp\xc3\xb3s i desgraciat noble angl\xc3\xa8s, tamb\xc3\xa9 a bord. Billy es cola a bord per esperar guanyar el cor de Hope. Tamb\xc3\xa9 a bord est\xc3\xa0 "Moonface" Martin, un gangster de segona anomenat l\'Enemic P\xc3\xbablic 13, i la seva amiga Bonnie (originalment anomenada Erma), disfressats com un capell\xc3\xa0 i una missionera, despr\xc3\xa9s de fer que l\'aut\xc3\xa8ntic capell\xc3\xa0 del vaixell es qued\xc3\xa9s a port. Tamb\xc3\xa9, err\xc3\xb2niament, han deixat a port al seu l\xc3\xadder, "Snake Eyes" Johnson, l\'Enemic P\xc3\xbablic 1._NEWLINE_Billy ajuda a Moonface a fugir dels detectius al port, i com que Billy no t\xc3\xa9 ni passatge ni passaport, Bonnie i Moonface li donen el de Snake Eyes Johnson, sense dir-li a qui pertany. Billy conven\xc3\xa7 a Sir Evelyn que est\xc3\xa0 molt marejat i quan aquest marxa, Billy i Hope tornen a trobar-se i s\'adonen que tots dos han passat la nit desperts pensant en l\'oportunitat de retrobar-se ("All Through The Night"). Encara que Hope prefereix a Billy que no pas a Evelyn, insisteix que s\'ha de casar amb ell; sense que en Billy ho s\xc3\xa0piga, la Hope creu que l\'empresa de la seva fam\xc3\xadlia est\xc3\xa0 en problemes financers. Un casament amb Evelyn li donaria diners i podria salvar l\'empresa. La tripulaci\xc3\xb3 del vaixell rep un cable des de Nova York segons el qual l\'Enemic P\xc3\xbablic 1 est\xc3\xa0 a bord. Moonface admet la seva veritable identitat a Billy i ell i Bonnie conspiren per vestir a Billy com un membre de la tripulaci\xc3\xb3; car ara creuen que \xc3\xa9s Snake Eyes Johnson. Bonnie obt\xc3\xa9 un vestit de mariner per ell._NEWLINE_Un quartet de mariners canta que sempre hi haur\xc3\xa0 una noia guapa esperant-los a port. ("There\'ll Always Be a Lady Fair"). Al pont, Bonnie crida On estan els homes? ("Where Are the Men?"), fent que una colla de mariners cantin i ballin amb ella. Torna amb un vestit de mariner per a Billy._NEWLINE_Hope discuteix amb Billy perqu\xc3\xa8 aquest vol impedir que ella es casi amb Lord Evelyn. Billy demana a Reno que l\'ajudi que Evelyn i Hope se separin, i ella est\xc3\xa0 d\'acord. Billy i Reno es declaren m\xc3\xbatuament que l\'altre \xc3\xa9s el m\xc3\xa0xim ("You\'re the Top"). Reno aconsegueix que Evelyn la convidi a fer una copa a la seua cabina. Reno i Moon es conxorxen perqu\xc3\xa8 Moon entri de cop i volta a la cabina i descobreixi a Reno mig nua en bra\xc3\xa7os d\'Evelyn, donant motius suficients per a trencar el seu prometatge. Per\xc3\xb2 quan Moon entra al camarot, es troba amb Reno completament vestida i amb Evelyn mig despullat. Moon intenta inventar-se alguna explicaci\xc3\xb3 per a la situaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 Evelin insisteix que estar\xc3\xa0 molt complagut per qualsevol rumor que el deixi com un amant apassionat... especialment si Hope el sent. Moon admet que el complot ha fracassat._NEWLINE_La tripulaci\xc3\xb3 ha descobert a Billy amb la disfressa de mariner, i Moon i Reno li fan una nova disfressa, amb uns pantalons robats, una jaqueta i amb cabell de Mrs. Harcourt li fan una barba. Reno li diu a Billy que Evelyn l\'ha besat, i ella es mostra segura que no trigar\xc3\xa0 a ser Lady Oakleigh, si tot s\'hi val ("Anything Goes"). Mrs. Harcourt arrenca la barba a Billy, i la tripulaci\xc3\xb3 i els passatgers pensen que ha de tractar-se de l\'Enemic P\xc3\xbablic 1. Com "Snake Eyes Johnson", Billy es converteix en una celebritat al moment.\n_START_SECTION_\nSegon Acte\n_START_PARAGRAPH_\nCreient que Billy \xc3\xa9s en realitat "Snake Eyes", tota la tripulaci\xc3\xb3 i els passatgers l\'honores. Li diu al Capit\xc3\xa0 que Moon (que encara est\xc3\xa0 vestit de capell\xc3\xa0) l\'est\xc3\xa0 ajudant a reformar-se dels seus dies pecaminosos. Demanen a Moon que ho faci al sal\xc3\xb3 del vaixell. Els passatgers confessen els seus pecats al "Reverend", i Sir Evelyn admet que va passar una nit amb una noia xinesa. Hope no est\xc3\xa0 gens impressionada per la xarada de Billy, i confessa a tots que no \xc3\xa9s en Snake Eyes Johnson. Moon intenta compensar-ho dient que no \xc3\xa9s un capell\xc3\xa0, sin\xc3\xb3 que \xc3\xa9s l\'Enemic P\xc3\xbablic n. 13. El capit\xc3\xa0 no queda impressionat i se l\'emporta al pont. Reno aprofita la seva catequesi i entona l\'himne "Blow, Gabriel, Blow"._NEWLINE_Moon intenta animar a Billy dient-li que sigui com l\'Ocell Blau ("Be Like the Bluebird"). Billy dubta que mai pugui tornar a veure a Hope; a m\xc3\xa9s que ni ell ni Moon poden deixar la cel\xc2\xb7la fins que no tornin a Am\xc3\xa8rica. Juguen a cartes amb els seus companys de cel\xc2\xb7la xinesos, que han estat tancats per guanyar tots els diners dels passatgers de 3a classe, i que seran desembarcats a Anglaterra. Moon i Billy guanyen la seva roba en una partida de strip poker._NEWLINE_Billy, Moon i Reno posen en evid\xc3\xa8ncia la fortuna d\'Oakleigh vestits de xinesos. Billy i Moon diuen a l\'oncle d\'Oakleigh que s\xc3\xb3n parent de "Plum Blossom" i demanen reparaci\xc3\xb3 per la promiscu\xc3\xaftat d\'Evelyn. L\'Oncle Oakleigh els ofereix comprar-lo, i Moon accepta content els diners, tot i el disgust de Billy i Reno._NEWLINE_Billy i Reno troben a Hope i Evelyn, que no estan gents contents amb la perspectiva del seu matrimoni. Hope declara que vol casar-se a Billy ("The Gypsy in Me"). Billy troba a Whitney i finalment se n\'assabenta que el matrimoni planejat entre Evelyn i Hope \xc3\xa9s per una q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 de negocis. Billy sap que l\'oncle Oakleigh els est\xc3\xa0 manipulant a tots; l\'empresa de Hope en veritat val milions, i Billy li ho diu a Whitney. Whitney ofereix comprar l\'empresa a Hope a un preu desorbitat, oferta que Hope accepta. El casament s\'ha de celebrar, car separar les parelles ara \xc3\xa9s impossible. Billy i Hope es casen, aix\xc3\xad com Reno i Evelyn. Arriba un missatge del govern dels Estats Units, on diu que hi ha problemes amb el passaport de Billy, i que declara "inofensiu" a Moon. Moon, indignat, es guarda a la butxaca el xec d\'Oakleigh i rebutja tornar-se\'l.\n_START_SECTION_\nProducci\xc3\xb3 originals\n_START_PARAGRAPH_\nEl musical va representar-se en proves a Boston, abans d\'estrenar-se a l\'Alvin Theatre de Nova York el 21 de novembre de 1934; on es represent\xc3\xa0 en 420 funcions, esdevenint el quart musical amb m\xc3\xa9s funcions de la d\xc3\xa8cada dels 30, malgrat l\'impacte de la Gran Depressi\xc3\xb3. Dirigit per Howard Lindsay amb coreografia de Robert Alton i escenografia de Donald Oenslager, estava protagonitzada per Ethel Merman com Reno Sweeney, William Gaxton com Billy Crocker i Victor Moore com Moonface Martin._NEWLINE_Charles B. Cochran, un manager brit\xc3\xa0nic havia comprat els drets d\'autor per a Londres durant l\'estada a Boston, produint-la a Palace Theatre; estrenant-se el 14 de juny de 1935 i representant-se en 261 funcions. El repartiment inclo\xc3\xafa a Jeanne Aubert com Reno Sweeney (el nom va canviar a Reno La Grange), Sydney Howard com Moonface Martin i Jack Whiting com Billy Crocker. P. G. Wodehouse va ser contractat per substituir les refer\xc3\xa8ncies espec\xc3\xadficament americanes del gui\xc3\xb3 i de les lletres per a refer\xc3\xa8ncies m\xc3\xa9s apropiades a un p\xc3\xbablic angl\xc3\xa8s.\n_START_SECTION_\nRevival de 1962 a l\'Off-Broadway\n_START_PARAGRAPH_\nLa producci\xc3\xb3 va tenir un revival a l\'off-Broadway el 1962, estrenant-se el 15 de maig de 1962 al Orpheum Theatre. Va ser dirigit per Lawrence Kasha i el repartiment inclo\xc3\xafa a Hal Linden com Billy Crocker i Eileen Rodgers com Reno Sweeney. La majoria dels canvis van ser al voltant del personatge d\'Erma, el nom del qual es canvi\xc3\xa0 per Bonnie. Aquesta tamb\xc3\xa9 va ser la primera versi\xc3\xb3 teatral d\'Anything Goes que incorpor\xc3\xa0 diverses can\xc3\xa7ons d\'altres shows de Porter: "Take Me Back to Manhattan" de The New Yorkers, 1930, "It\'s De-Lovely" de Red Hot and Blue, 1934, "Friendship" de DuBarry Was a Lady, 1939, i "Let\'s Misbehave" de Paris, 1928.\n_START_SECTION_\nRevival de Broadway de 1987\n_START_PARAGRAPH_\nPer al revival de Broadway de 1987 John Weidman i Timothy Crouse van adaptar el gui\xc3\xb3 i van reendre\xc3\xa7ar els n\xc3\xbameros musicals, incloent can\xc3\xa7ons d\'altres shows de Porter, una pr\xc3\xa0ctica que el mateix compositor feia ("Easy To Love" era per a la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula Born to Dance, de 1936)_NEWLINE_La m\xc3\xbasica va ser rearranjada per a una banda de swing de 16 instruments, a l\'estil del primer Benny Goodman, en lloc de les anteriors orquestracions de 28 instruments. La producci\xc3\xb3 s\'estren\xc3\xa0 al Vivian Beaumont Theatre, al Lincoln Center, el 19 d\'octubre de 1987, representant-se en 784 funcions. Amb direcci\xc3\xb3 de Jerry Zaks i coreografia Michael Smuin, estava protagonitzada per Patti LuPone com Reno Sweeney i Howard McGillin com Billy. Va ser nominat a 10 Premis Tony, guanayant el de Millor Revival de Musical i Millor Coreografia. La producci\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 va guanyar el Premi Drama Desk a Revival M\xc3\xa9s Destacat i Actriu m\xc3\xa9s Destacada.\n_START_SECTION_\nRevival de Londres de 1989\n_START_PARAGRAPH_\nQuan l\'actriu anglesa Elaine Paige va sentir de l\'\xc3\xa8xit de la producci\xc3\xb3 de 1987 a Broadway, va anar a veure-la i es decid\xc3\xad a portar-la a Londres. Per assegurar-se un lloc al repartiment, Paige decid\xc3\xad que el millor era co-produir-la amb el seu company, el lletrista Tim Rice. La producci\xc3\xb3 de Londres s\'estren\xc3\xa0 al juliol de 1989 al Prince Edward Theatre. Paige interpretava a Reno Sweeney (despr\xc3\xa9s substitu\xc3\xafda per Louise Gold), mentre que John Barrowman interpretava a Billy Crockker. El show salt\xc3\xa0 a Austr\xc3\xa0lia, representant-se a Sydney i a Melbourne.\n_START_SECTION_\nRevivals de 2002-2003 de Londres\n_START_PARAGRAPH_\nEl Royal National Theatre va produir un revival del musical, que estren\xc3\xa0 al Olivier Theatreel 18 de desembre de 2004, tancant el 22 de mar\xc3\xa7 del 2003. La producci\xc3\xb3 pass\xc3\xa0 al Theatre Royal Drury Lane, on va representar-se entre el 26 de setembre del 2003 i el 28 d\'agost del 2004. Dirigida per Trevor Nunn, estava protagonitzada per Sally Ann Triplett i John Barrowman.\n_START_SECTION_\nVersi\xc3\xb3 televisiva\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1954, Ethel Merman, amb 50 anys, torn\xc3\xa0 a interpretar el seu paper de Reno en una versi\xc3\xb3 especialment adaptada per la televisi\xc3\xb3, co-protagonitzada per Frank Sinatra i Bert Lahr (que havia co-protagonitzat amb Merman a Broadway in DuBarry Was a Lady) com Moonface Martin. Aquesta versi\xc3\xb3 va ser un episodi de Colgate Comedy Hour. Emprava 5 de les can\xc3\xa7ons originals, a m\xc3\xa9s de diverses can\xc3\xa7ons d\'altres shows de Porter, i encara que conservava l\'escenari del vaixell, tenia un argument diferent. Es diu que Merman i Sinatra no es van entendre, sent aquesta l\'\xc3\xbanica vegada que van treballar junts.'