b'\n_START_ARTICLE_\nEmiliana de Zubeld\xc3\xada\n_START_SECTION_\nEducaci\xc3\xb3 musical\n_START_PARAGRAPH_\nEmiliana de Zubeld\xc3\xada va n\xc3\xa9ixer a Jaitz, Navarra, Espanya. Va ser filla d\'Asunci\xc3\xb3n Inda i Le\xc3\xb3n Antonio Zubeld\xc3\xada. Era germana de Mart\xc3\xadn Zubeld\xc3\xada, el frare caputx\xc3\xad conegut com a Gumersindo de Estella. Emiliana va fer el seu primer recital als cinc anys d\'edat, interpretant una pe\xc3\xa7a composta pel seu germ\xc3\xa0. Va comen\xc3\xa7ar els seus estudis musicals a Pamplona i l\'any 1904 els va continuar al Conservatori de Madrid. En 1906 culminaria els seus estudis a Espanya. Va anar llavors a estudiar a la Schola Cantorum de Par\xc3\xads, on va estudiar composici\xc3\xb3 amb Vincent d\'Indy i piano amb Blanche Selva, sense necessitat de fer examen d\'admissi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nInici de la seva carrera\n_START_PARAGRAPH_\nVa tornar a Pamplona per la mort del seu pare en 1909. Va romandre a Espanya i comen\xc3\xa7ar a fer classes de piano i concerts. Cap al 1917 havia ja recorregut gran part dels escenaris de Madrid. En 1919 es va casar amb un qu\xc3\xadmic, Joaqu\xc3\xadn Fuentes Pascual. Un any despr\xc3\xa9s va ingressar a l\'Acad\xc3\xa8mia Municipal de M\xc3\xbasica de Pamplona com a mestra de piano. Tres anys despr\xc3\xa9s, Emiliana es va separar de la seva parella i tornar a Par\xc3\xads per continuar els seus estudis de composici\xc3\xb3 i piano. Durant aquest temps va compondre algunes peces. Tamb\xc3\xa9 va treballar com a pianista d\'assajos en importants \xc3\xb2peres de Maurice Ravel i Stravinski. En 1927, la seva mare mor\xc3\xad a causa d\'una meningitis; Emiliana no tornaria mai m\xc3\xa9s a Pamplona. En 1928 va viatjar per diferents llocs d\'Am\xc3\xa8rica, incloent-hi Rio de Janeiro, S\xc3\xa3o Paulo, Montevideo i Buenos Aires; durant aquestes gires, Emiliana va ser aplaudida i sempre ben rebuda per les societats nacionalistes basques de l\'Am\xc3\xa8rica Llatina.\n_START_SECTION_\nNova York i Augusto Novaro\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1930 va marxar a viure a Nova York, on va con\xc3\xa8ixer a persones que van influir en la seva vida, com ara Andr\xc3\xa9s Segovia i Nicanor Zabaleta en 1933. Van comen\xc3\xa7ar junts les seves carreres com a solistes i van compartir l\'emissi\xc3\xb3 de Zubeld\xc3\xada al Radio City Music Hall, on van donar xerrades sobre m\xc3\xbasica espanyola fins a l\'estiu de 1934. Per\xc3\xb2 ning\xc3\xba seria tan determinant en la seva carrera com el cient\xc3\xadfic i m\xc3\xbasic mexic\xc3\xa0 Augusto Novaro, qui es trobava als Estats Units treballant i promocionant els avan\xc3\xa7os dels seus experiments relacionats amb el Sistema Natural de M\xc3\xbasica, gr\xc3\xa0cies a una beca de la Fundaci\xc3\xb3 Solomon R. Guggenheim. Quan Emiliana va con\xc3\xa8ixer els plantejaments de Novaro va quedar meravellada, i es va posar a la seva disposici\xc3\xb3 per treballar en aquest projecte. Durant aquests anys a Nova York, Emiliana es va presentar a diversos auditoris i sales de m\xc3\xbasica, interpretant can\xc3\xa7ons basques i composicions adequades als nous instruments creats per Novaro. Tamb\xc3\xa9 va con\xc3\xa8ixer a qui seria una de les seves amistats m\xc3\xa9s properes, la pianista Esperanza Pulido, qui tamb\xc3\xa9 es va convertir en alumna i col\xc2\xb7laboradora de Novaro. En 1933 va visitar M\xc3\xa8xic per primera vegada, acompanyant a Novaro durant la presentaci\xc3\xb3 dels seus avan\xc3\xa7os cient\xc3\xadfics. Estaria quatre anys m\xc3\xa9s a Nova York i, en 1937, va marxar a viure a la Ciutat de M\xc3\xa8xic, seguint al seu mestre. All\xc3\xa0 va viure durant 10 anys.\n_START_SECTION_\nCiutat de M\xc3\xa8xic\n_START_PARAGRAPH_\nDurant l\'estada a Ciutat de M\xc3\xa8xic va compondre i interpretar can\xc3\xa7ons amb els instruments de Novaro. En 1939 va sofrir un accident d\'autom\xc3\xb2bil a bord d\'un taxi i es va lesionar els nervis del seu bra\xc3\xa7 dret, la qual cosa va afectar la seva carrera de manera definitiva: la seva interpretaci\xc3\xb3 com a pianista es va veure for\xc3\xa7a limitada, per la qual cosa la seva activitat com a compositora i mestra va augmentar. Aix\xc3\xad van passar diversos anys, entre els recitals que Augusto Novaro organitzava a la seva casa per presentar els seus avan\xc3\xa7os i les composicions de Emiliana, i les seves presentacions dins i fora del pa\xc3\xads. Va adoptar la ciutadania mexicana en 1942, i en 1947 li va arribar una invitaci\xc3\xb3 de la Universidad de Sonora perqu\xc3\xa8 Emiliana es fes c\xc3\xa0rrec de la seva escola de m\xc3\xbasica.\n_START_SECTION_\nHermosillo i la Universitat de Sonora\n_START_PARAGRAPH_\nLa recentment fundada Universitat de Sonora buscava un mestre de m\xc3\xbasica de gran qualitat per dirigir l\'escola de m\xc3\xbasica._NEWLINE_Emiliana va arribar a Hermosillo a la tardor de 1947, on va comen\xc3\xa7ar a treballar immediatament al capdavant del cor universitari. Tamb\xc3\xa9 va treballar com a mestra de solfeig, hist\xc3\xb2ria de la m\xc3\xbasica i piano, no nom\xc3\xa9s d\'alumnes universitaris, ja que la Universitat de Sonora tamb\xc3\xa9 tenia una escola secund\xc3\xa0ria, una preparat\xc3\xb2ria i una escola normal (escola de formaci\xc3\xb3 per a mestres). Les seves primeres alumnes de classes particulars de piano van ser Consuelo Soria Larrea, Chepina Soria Larrea i Aurora Espinoza.\n_START_SECTION_\nEls anys cinquanta\n_START_PARAGRAPH_\nL\'impacte dels sistemes d\'ensenyament d\'Emiliana en la cultura musical de Sonora va anar m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 de les aules. Es va dedicar a donar confer\xc3\xa8ncies sobre hist\xc3\xb2ria de la m\xc3\xbasica, comen\xc3\xa7ant en 1950, amb deu confer\xc3\xa8ncies._NEWLINE_La d\xc3\xa8cada dels cinquanta va ser de gran activitat cultural a la zona a causa de la pres\xc3\xa8ncia d\'Emiliana. Tamb\xc3\xa9 es va dedicar a convidar a m\xc3\xbasics per presentar-se a la ciutat d\'Hermosillo, organitzant temporades de concerts juntament amb organitzacions civils com ara el Patronat Protector. D\'igual manera, Emiliana continuava anant a la Ciutat de M\xc3\xa8xic, ja que seguia tenint vig\xc3\xa8ncia com a artista d\'avantguarda, a interpretar peces musicals sota la teoria del Sistema Natural de M\xc3\xbasica. Durant aquesta d\xc3\xa8cada, estrenaria la que pot ser la seva composici\xc3\xb3 m\xc3\xa9s important, la Simfonia Eleg\xc3\xadaca, dedicada a la seva germana Eladia, morta en 1939. L\'estrena va tenir lloc l\'agost de 1957, interpretada per l\'Orquestra Simf\xc3\xb2nica de la UNAM sota la direcci\xc3\xb3 del mestre Jos\xc3\xa9 V\xc3\xa1zquez. Amb aquesta pe\xc3\xa7a, Emiliana va guanyar el Premi Nacional de Composici\xc3\xb3 de M\xc3\xa8xic._NEWLINE_Una de les primeres alumnes prodigi de Emiliana de Zubeld\xc3\xada, la nena Ang\xc3\xa9lica M\xc3\xa9ndez Ramos, va fer una gira reeixida pel pa\xc3\xads en 1957; va arribar a tocar per a la primera dama a la Sala Moli\xc3\xa8re en un esdeveniment de l\'Associaci\xc3\xb3 Musical de l\'Institut Franc\xc3\xa8s d\'Am\xc3\xa8rica Llatina i les Aliances Franceses de M\xc3\xa8xic, en la Ciutat de M\xc3\xa8xic. Despr\xc3\xa9s d\'aquestes presentacions, Ang\xc3\xa9lica va rebre una beca de la Sala Chopin del Conservatori Nacional de M\xc3\xa8xic per estudiar piano a la ciutat europea de Viena.\n_START_SECTION_\nEls anys seixanta\n_START_PARAGRAPH_\nL\'11 de setembre de 1960 va morir el mestre Augusto Novaro. Zubeld\xc3\xada va continuar la seva tasca d\'ensenyament i promoci\xc3\xb3 de la cultura musical durant aquests anys, destacant la seva labor com a directora de cors. Va formar grups corals en cada sal\xc3\xb3 de classes, des de nivells de secund\xc3\xa0ria fins a universitaris, realitzant din\xc3\xa0miques d\'avaluaci\xc3\xb3 en les quals s\'enfrontaven entre cors al final del curs. Anys m\xc3\xa9s tard, els grups de secund\xc3\xa0ria i l\'Escola Normal es van separar de la Universitat de Sonora, la qual cosa va motivar a Emiliana a formar un Cor Universitari que albergaria a totes aquelles persones que estaven interessades a seguir formant part d\'aquesta agrupaci\xc3\xb3. Aix\xc3\xad es va formar el Cor de la Universitat de Sonora, que segueix funcionant actualment, i el qual seria el fonament per a la formaci\xc3\xb3 de les llicenciatures en art de la Universitat de Sonora a principis dels anys noranta._NEWLINE_Durant la d\xc3\xa8cada dels seixanta, el Cor Universitari va capitalitzar grans assoliments, com la seva presentaci\xc3\xb3 durant les Olimp\xc3\xadades de M\xc3\xa8xic 1968 en el Palau de Belles Arts; van interpretar la Missa d\'Asunci\xc3\xb3n de Emiliana de Zubeld\xc3\xada, las Cantigas de Santa Mar\xc3\xada d\'Alfons X el Savi, la Pastourelle de Marcabru, el Villancico tradicional de Gevaert, l\'Ave Mar\xc3\xada de Jacob Arcadelt, el Primo Vostro Sguardo de Luca Marenzio, Ad una Fresca Riva i Amor e Ritornato de Luca Marenzio, Komm, s\xc3\xbc\xc3\x9fer Tod (Vine Mort) de Johann Sebastian Bach, Marchita Alma de Manual M. Ponce, Canci\xc3\xb3n Seri d\'Emiliana de Zubeld\xc3\xada, entre d\'altres. Durant aquests anys, l\'activitat de promoci\xc3\xb3 cultural de Emiliana es va estendre a publicacions en peri\xc3\xb2dics i aparicions en r\xc3\xa0dio i televisi\xc3\xb3, tenint gran impacte en la cultura musical de la ciutat de Sonora.\n_START_SECTION_\nEls anys setanta\n_START_PARAGRAPH_\nEl Cor Universitari va seguir molt actiu durant aquesta d\xc3\xa8cada, malgrat que Emiliana comen\xc3\xa7ava a tenir problemes de salut. El reconeixement a la mestra de Zubeld\xc3\xada era clar; en 1971 la revista musical Heterofon\xc3\xada convocava un concurs nacional per a pianistes, al qual es devien interpretar els Estudis 2, 4 i 5 compostos per ella. En 1971 i 1972 el cor es va presentar en un programa de la televisi\xc3\xb3 universit\xc3\xa0ria anomenat "Pres\xc3\xa8ncia de Belles arts". El 20 de juliol de 1972 Emiliana va presentar el Cor Universitari en la Ciutat de M\xc3\xa8xic, a l\'aula magna "Massersmith" de l\'Institut Mexic\xc3\xa0-Nord-Americ\xc3\xa0 de Cultura, interpretant dues can\xc3\xa7ons sacres de la compositora i dues obres m\xc3\xa9s que Emiliana va adaptar de versos de Ram\xc3\xb3n L\xc3\xb3pez Velarde. Aquesta gira es va estendre a Villahermosa, Zacatecas, Monterrey i Guadalajara. En 1977 Emiliana presentaria al seu cor en el noticiari amb m\xc3\xa9s audi\xc3\xa8ncia a Llatinoam\xc3\xa8rica, el programa 24 hores, aix\xc3\xad com a un altre programa m\xc3\xa9s, Dissabtes amb Salda\xc3\xb1a, del Canal 13. Aquesta gira va estar patrocinada per l\'Associaci\xc3\xb3 Manuel M. Ponce.\n_START_SECTION_\nEls anys vuitanta\n_START_PARAGRAPH_\nDurant aquesta d\xc3\xa8cada es destaquen les presentacions d\'un altre dels alumnes prodigi de Emiliana, Pedro Vega Granillo. Aquest pianista va tocar en diversos f\xc3\xb2rums importants, com ara la sala Manuel M. Ponce on, en 1982, va interpretar obres compostes per la mestra de Zubeld\xc3\xada sota el Sistema Natural de M\xc3\xbasica. Un altre alumne destacat de la mestra, David Camalich, la va ajudar a dirigir el Cor Universitari durant els \xc3\xbaltims anys, quan Emiliana no podia estar sempre present per motius de salut; va ser ell qui va quedar al capdavant del cor despr\xc3\xa9s de la mort d\'Emiliana. Aquests anys es van caracteritzar per la s\xc3\xa8rie d\'homenatges i reconeixements a la mestra per part del govern d\'Espanya, aix\xc3\xad com homenatges locals, com el recital d\'una ex alumna, Ang\xc3\xa9lica M\xc3\xa9ndez Ballesteros, la qual era mestra de piano a un conservatori musical d\'\xc3\x80ustria._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de diverses complicacions de salut, Emiliana de Zubeld\xc3\xada deixaria l\'Hotel Sant Alberto, la seva llar per m\xc3\xa9s de trenta anys, per ingressar a l\'Hospital General de l\'Estat de Sonora, on moriria el 26 de maig de 1987.'