b"\n_START_ARTICLE_\nMarie-Anne de La Tr\xc3\xa9moille\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens familiars\n_START_PARAGRAPH_\nEra filla de l'arist\xc3\xb2crata franc\xc3\xa8s Llu\xc3\xads II de la Tr\xc3\xa9moille, duc de Noirmoutier (1612-1666).\n_START_SECTION_\nMatrimoni i descendents\n_START_PARAGRAPH_\nEs va casar en primeres n\xc3\xbapcies (1659) amb Adrien Blaise de Talleyrand-P\xc3\xa9rigord, pr\xc3\xadncep de Chalais, i en segones (1675) amb el pr\xc3\xadncep rom\xc3\xa0 Flavio degli Orsini (1620-1698), el cognom del qual es va traduir \xc2\xabdes Ursins\xc2\xbb en franc\xc3\xa8s, i despr\xc3\xa9s \xc2\xabde los Ursinos\xc2\xbb en castell\xc3\xa0.\n_START_SECTION_\nCambrera major de la reina Maria Llu\xc3\xafsa\n_START_PARAGRAPH_\nDavant la necessitat d'una dama de companyia que introdu\xc3\xads a la cort espanyola la jova parella formada pel jove duc d'Anjou, proclamat Felip V de Castella i que aleshores tenia 17 anys, i la seva muller Maria Llu\xc3\xafsa de Savoia, la Princesa dels Ursins propos\xc3\xa0 el mariscal de Noailles quan aquest es trobava a Roma. Aquests acudiren a Madame de Maintenon i Llu\xc3\xads XIV de Fran\xc3\xa7a aprov\xc3\xa0 el nomenament amb l'enc\xc3\xa0rrec de dirigir i tutelar la parella. L'abril del 1701 s'enviaren cartes a l'ambaixador franc\xc3\xa8s a Madrid perqu\xc3\xa8 propos\xc3\xa9s el nomenament. La princesa dels Ursins era una candidata de comprom\xc3\xads, perqu\xc3\xa8 no era francesa, fet que hauria rebutjat l'aristocr\xc3\xa0cia castellana, ni era espanyola, cosa que hauria disgustat als francesos; tamb\xc3\xa9 es tingu\xc3\xa9 en compte que el seu marit havia estat Gran d'Espanya i que sabia parlar castell\xc3\xa0. La princesa dels Ursins fou aprovada per tots, malgrat que oficialment tan sols es tractava d'una dama de companyia que acompanyaria la jove reina fins a Madrid. La princesa dels Ursins s'afeg\xc3\xad a la comitiva i el 2 de novembre de 1701 estava a Figueres on la jove parella s'espos\xc3\xa0. Va mostrar llavors una enorme capacitat cortesa i una rapacitat sense escr\xc3\xbapols a l'hora d'intervenir en les nombroses intrigues entre les camarilles que pugnaven a la cort, i l'abril del 1702 fou nomenada Cambrera Major de la reina.\n_START_SECTION_\nLa recuperaci\xc3\xb3 del poder\n_START_PARAGRAPH_\nLa princesa dels Ursins an\xc3\xa0 a Baiona, i despr\xc3\xa9s a Tolosa. Llu\xc3\xads XIV esperava que continuaria el seu cam\xc3\xad de retorn a It\xc3\xa0lia, per\xc3\xb2 per contra la Ursina pression\xc3\xa0 De Maintenon, l'amant de Llu\xc3\xads XIV, per a recuperar el favor de Versalles, mentre la reina Maria Llu\xc3\xafsa de Savoia feia el mateix a Madrid. La seva primera vict\xc3\xb2ria fou la destituci\xc3\xb3 de l'ambaixador franc\xc3\xa8s a Madrid abat D'Estr\xc3\xa9es, que fou substitu\xc3\xaft pel Duc de Gramont, un moviment amb el qual Versalles esperava aplacar la reina Maria Llu\xc3\xafsa, per\xc3\xb2 amb aquell queia el darrer franc\xc3\xa8s a la cort de Felip V. La princesa dels Ursins, intel\xc2\xb7ligent, esper\xc3\xa0 a Tolosa i no s'acost\xc3\xa0 a Par\xc3\xads; la reina Maria Llu\xc3\xafsa pos\xc3\xa0 al nou ambaixador franc\xc3\xa8s Duc de Gramont de la seva part i, conjuntament amb les pressions De Maintenon, l'amant de Llu\xc3\xads XIV, la princesa dels Ursins obtingu\xc3\xa9 perm\xc3\xads per a presentar-se a Versalles. All\xc3\xad arrib\xc3\xa0 el 10 de gener del 1705 i durant uns quants mesos afalag\xc3\xa0 Llu\xc3\xads XIV i la seva amant fins que el sobir\xc3\xa0 franc\xc3\xa8s li don\xc3\xa0 perm\xc3\xads per a retornar a la cort espanyola. Aleshores fou que la princesa dels Ursins f\xc3\xa9u les seves demandes: aconsegu\xc3\xad beneficis per a familiars seus i es design\xc3\xa0 Michel-Jean Amelot com a nou ambaixador franc\xc3\xa8s a Madrid. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s se li garant\xc3\xad la seva implicaci\xc3\xb3 personal en tots els assumptes d'estat, se li don\xc3\xa0 llic\xc3\xa8ncia per a fer all\xc3\xb2 que consider\xc3\xa9s apropiat, i acord\xc3\xa0 que informaria de tot a Versalles. Quan retorn\xc3\xa0 a Madrid l'estiu de 1705 el seu poder era absolut i a partir d'aleshores tot el govern passava per les seva supervisi\xc3\xb3. Despr\xc3\xa9s de la vict\xc3\xb2ria del duc de Berwick a la batalla d'Almansa es va desfer del duc d'Orleans, que acabaria caient en desgr\xc3\xa0cia el 1709 quan conjur\xc3\xa0 contra Felip V.\n_START_SECTION_\nEls anys finals\n_START_PARAGRAPH_\nUn cop a Bayona la princesa dels Ursins esper\xc3\xa0 un dies per si rebia perm\xc3\xads per a passar a Versalles, per\xc3\xb2 aquest no va arribar i el febrer del 1715 an\xc3\xa0 als dominis del seu germ\xc3\xa0 el duc de Noirmoutier. Torn\xc3\xa0 a sol\xc2\xb7licitar la confian\xc3\xa7a de De Maintenon, l'amant de Llu\xc3\xads XIV, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s dels fets de 1709 aquesta li respongu\xc3\xa9 prohibint-li que s'acost\xc3\xa9s a Par\xc3\xads, aix\xc3\xad com prohib\xc3\xad a diversos cortesans francesos que tinguessin cap tracte amb ella. Finalment aconsegu\xc3\xad dues curtes audi\xc3\xa8ncies amb Llu\xc3\xads XIV i De Maintenon, de les quals obtingu\xc3\xa9 una pensi\xc3\xb3 i el consell de retirar-se definitivament a It\xc3\xa0lia. Inicialment es retir\xc3\xa0 a Lyon, per\xc3\xb2 quan la salut de Llu\xc3\xads XIV comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a afeblir-se r\xc3\xa0pidament la por al Duc d'Orleans l'oblig\xc3\xa0 a marxar primer cap a Marsella i despr\xc3\xa9s a G\xc3\xa8nova. Transcorregut un any a l'espera de l'evoluci\xc3\xb3 dels esdeveniments a Fran\xc3\xa7a, finalment es trasllad\xc3\xa0 a Roma on s'endins\xc3\xa0 en la cort exiliada de Jaume Estuard, la qual es pos\xc3\xa0 sota el seu control durant un temps. La princesa dels Ursins finalment mor\xc3\xad a Roma el 5 de desembre de 1722."