b'\n_START_ARTICLE_\nMuseu d\'Art Contemporani de Pego\n_START_SECTION_\nContinguts\n_START_PARAGRAPH_\nLes obres que configuren el fons del Museu procedixen fonamentalment dels premis del Certamen de Pintura, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 hem de destacar la important donaci\xc3\xb3 que feta per "Els Amics del Museu de Pego" i tamb\xc3\xa9 les donacions de destacats artistes i galeries d\'art._NEWLINE_Les diferents sales estan repartides per la primera planta de la Casa de la Cultura i tamb\xc3\xa9 en la caixa de l\'escala que arreplega obres de gran mida com les composicions de pintura-escultura de Francisco L\xc3\xb3pez G\xc3\xb3mez "D\xc3\xadptic" (1984), "Tal qual" (1988), i la pintura Pop Art de l\'Equip L\xc3\xadmit " En el m\xc3\xb3n nom\xc3\xa9s hi ha un Superman" (1992)._NEWLINE_Les sales primera i segona estan dedicades a les obres de tractament figuratiu que abracen el paisatge hiperrealista d\'un artista consagrat com a F. Mir Berenguer "Jardins i xaboles" (1970) al paisatge Esprai 1995 de Cale Carratala L\xc3\xb3pez, la figuraci\xc3\xb3 intimista de Manuel Prada Romerar "En qualsevol \xc3\xa8poca" (1976) "Adolescent" (1970) de J. Amerigo Zalazar, la composici\xc3\xb3 de sis quadres seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies amb influ\xc3\xa8ncies del c\xc3\xb2mic "Proces" 1980 d\'Enric Solbes Cabrera, passant per Adri\xc3\xa1 Pina Alegre "Mans" (1983)._NEWLINE_Destacar tamb\xc3\xa9 "Al despertar nouvingut" (1978) d\'Eduardo Laborda, "Sons reals" (1976) d\'Alvaro Seg\xc3\xb2via, "Metamorfosi" (1975) de Juan Manuel Brazan amb les seues po\xc3\xa8tiques tan personals. La ruptura cap a corrents m\xc3\xa9s expressives es pot contemplar en les obres de Jos\xc3\xa9 Morea Marcos "Adam el de les formigues amb triangles" (1980) o el simbolisme de Mart\xc3\xadn Caballero "Et pluribus anum" (1980)._NEWLINE_Les tend\xc3\xa8ncies constructivistes estan representades en la sala tercera amb obres de Lu\xc3\xads Estell\xc3\xa9s Xapa "Escala" (1987), "Simplicitat interna" (1991) d\'Ana M\xc2\xaa Miralles Mart\xc3\xadn i l\'obra sense t\xc3\xadtol 1991 de Ricardo Dom\xc3\xadnguez Ruiz entre altres._NEWLINE_La sala quarta arreplega el corrent abstracte entre les quals destacarem l\'obra de Francisco Moliner Ayala "Pintura" (1982), Mar\xc3\xada Chana del Castillo amb la seua obra de 1982 sense t\xc3\xadtol. L\'expressionisme abstracte de Carmen Bereguer 1981 i la for\xc3\xa7a del color i la pinzellada d\'Amparo Iranzo Ure\xc3\xb1a (1985)._NEWLINE_A les sales quintes i sexta veiem obres de grans dimensions, el d\xc3\xadptic de fusta amb grafismes i incicions "Personatge econ\xc3\xb2mic" (1985) de Carmen Grau i l\'impressionant d\xc3\xadptic "Pe Talleito n\xc3\xa0s cr\xc3\xa9u en D\xc3\xa9u" 1987 de Guillermo Aymerich Goyanes i l\'obra tan suggestiva i intimista realitzada amb tela i objectes de colors "Objectes de desig" (1995 de Mar\xc3\xada Zarraga Llorens. Obres d\'artistes que ja formen part de la nostra hist\xc3\xb2ria de l\'art contemporani, compartixen sales amb artistes joves premiats recentment. S\'incorporen aix\xc3\xad les \xc3\xbaltimes tend\xc3\xa8ncies, Carolina Ferrer, (1991), Encarna Sap\xc3\xbalveda (1993), Rafael Hern\xc3\xa1ndez Garc\xc3\xada, Juan Cu\xc3\xa9llar Costa (1997), Javier Garcer\xc3\xa1 Ruiz (2000).'