b"\n_START_ARTICLE_\nCastell de Raudondvaris\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEsmentat per primera vegada a les cr\xc3\xb2niques teut\xc3\xb2niques de 1392. Quan Samog\xc3\xadtia va ser lliurada a l'Orde Teut\xc3\xb2nic, van construir un petit castell de Koenigsburg i en aquest lloc, l'habitatge de 80 cavallers i 400 soldats. El castell va ser refor\xc3\xa7at i ampliat despr\xc3\xa9s de la Batalla de Grunwald, des d'aleshores va ser propietat personal dels reis de Pol\xc3\xb2nia fins al 1549, quan Segimon II August va viure amb la seva esposa, la reina-consort B\xc3\xa0rbara Radziwill (junt amb la ciutat circumdant). Despr\xc3\xa9s de la seva mort, la \xc2\xabcasa de ma\xc3\xb3 vermell\xc2\xbb \xe2\x80\x93que va donar el seu nom al poble dels voltants de Czerwony Dw\xc3\xb3r, la Raudondvaris moderna\xe2\x80\x93 va caure en des\xc3\xbas i va ser venuda a Gintowt-Dziewa\xc5\x82towski, que ho va vendre novament a la poderosa fam\xc3\xadlia Radziwill poc despr\xc3\xa9s._NEWLINE_Entre 1653 i 1664 el pr\xc3\xadncep Janusz Radziwill va ordenar la seva reconstrucci\xc3\xb3 i rehabilitaci\xc3\xb3, que li va donar la seva forma actual. Despr\xc3\xa9s de la seva defunci\xc3\xb3, el senyoriu va passar d'una fam\xc3\xadlia noble a una altra, primer la Worlowski, va passar a la fam\xc3\xadlia Zabiello i, finalment, el 1820 va ser comprat per Benedykt Tyszkiewicz. Despr\xc3\xa9s de la revolta de novembre, el castell va ser devastat per l'ex\xc3\xa8rcit rus, tanmateix, va ser reconstru\xc3\xaft poc despr\xc3\xa9s. La renovaci\xc3\xb3 1832-1855 li va donar la forma neog\xc3\xb2tica, encara que algunes restes del renaixement i elements g\xc3\xb2tics encara estan visibles \xe2\x80\x93per damunt de tot, la torre rodona que es creu que \xc3\xa9s part de la fortalesa teut\xc3\xb2nica de l'original\xe2\x80\x93. En aquell temps la casa estava envoltada d'un ampli jard\xc3\xad d'estil angl\xc3\xa8s, amb una gran orangerie de llimoners. El 1835 la capella de fusta va ser substitu\xc3\xafda per una esgl\xc3\xa9sia dissenyada per un exiliat itali\xc3\xa0 Wawrzyniec Cezary Anichini \xe2\x80\x93qui m\xc3\xa9s tard va morir a la \xc2\xabcasa de ma\xc3\xb3 vermell\xc2\xbb i a ser enterrat a la vora de l'esgl\xc3\xa9sia que va dissenyar\xe2\x80\x93. Entre 1856 i 1860 la finca va ser ampliada, amb molts m\xc3\xa9s edificis dissenyats per un arquitecte alemany de nom Voler. Aquesta modificaci\xc3\xb3 va incloure un nou hivernacle, estables i oficines.\n_START_SECTION_\nMuseu\n_START_PARAGRAPH_\nLa fam\xc3\xadlia Tyszkiewicz va tenir la propietat fins a la Primera Guerra Mundial. La mansi\xc3\xb3 era coneguda per l'\xc3\xa0mplia col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 d'art de la fam\xc3\xadlia, amb obres de Leonardo da Vinci, Rubens, Caravaggio i Jan Matejko. Despr\xc3\xa9s de la guerra, el castell va ser confiscat per les autoritats lituanes. La finca es va dividir en parcel\xc2\xb7les individuals, mentre que el castell va allotjar una escola i despr\xc3\xa9s un orfenat._NEWLINE_L'edifici va ser greument danyat durant la Segona Guerra Mundial, per\xc3\xb2 va ser reconstru\xc3\xaft entre 1962 a 1975. Actualment \xc3\xa9s la seu del Lietuvos \xc5\xbeem\xc4\x97s \xc5\xabkio in\xc5\xbeinerijos institutas, aix\xc3\xad com alberga un petit museu dedicat a la fam\xc3\xadlia Tyszkiewicz i al compositor litu\xc3\xa0 Juozas Naujalis nascut al poble proper."