b"\n_START_ARTICLE_\nJack Nicklaus\n_START_SECTION_\nInicis\n_START_PARAGRAPH_\nNicklaus va n\xc3\xa9ixer en Columbus, Ohio, fill d'un farmac\xc3\xa8utic. Va viure en un suburbi de Upper Arlington i va anar al Upper Arlington High School. Quan era nen va v\xc3\xa8ncer un cas de polio i als 10 anys va comen\xc3\xa7ar a jugar a el golf realitzant 51 llan\xc3\xa7aments en 9 forats. Als 12 va guanyar el seu primer t\xc3\xadtol de cinc consecutius en el torneig j\xc3\xbanior de l'Estat d'Ohio. Va guanyar l'Obert d'Ohio l'any 1956 als 16 anys, competint contra professionals. Mentre assistia a la Universitat de l'Estat d'Ohio, va guanyar el t\xc3\xadtol nord-americ\xc3\xa0 afeccionat en dues ocasions (1959 i 1961) i un Campionat NCAA (1961). En el US Open de 1960 va realitzar 282 cops, acabant el segon, a dos cops d'Arnold Palmer. _NEWLINE_Va representar als Estats Units contra Gran Bretanya i Irlanda, guanyant la Walker Cup tant en 1959 com en 1961 (va guanyar aix\xc3\xad mateix els seus partits individuals). Tamb\xc3\xa9 va ser membre de la vict\xc3\xb2ria en el Trofeu Eisenhower de 1960, guanyant el t\xc3\xadtol no oficial individual amb quatre rondes de 269, un registre encara vigent. Va ser nomenat com el l\xc3\xadder mundial afeccionat per la revista Golf Digest durant tres anys consecutius, de 1959 a 1961. Tamb\xc3\xa9 va guanyar dos Trans-Mississippi Amateurs en 1958 en el Club de camp de Prairie Dunes i en 1959 en el Club de camp Woodhill.\n_START_SECTION_\nPrimeres vict\xc3\xb2ries\n_START_PARAGRAPH_\nVa comen\xc3\xa7ar la seva carrera professional el 1962. El seu primer t\xc3\xadtol professional va ser aquest mateix any derrotant a Arnold Palmer en el playoff en Oakmont per l'Obert dels Estats Units. En aquest moment va n\xc3\xa9ixer la rivalitat entre ambd\xc3\xb3s que va atreure espectadors de la nova tecnologia de televisi\xc3\xb3. A finals d'any Nicklaus va aconseguir dues vict\xc3\xb2ries m\xc3\xa9s, a l'Obert de Seattle i a l'Obert de Portland. Aquest any va acabar amb uns guanys de 60.000 d\xc3\xb2lars, sent el tercer en el r\xc3\xa0nquing de l'any i nomenat novell de l'any. _NEWLINE_L'any 1963 va guanyar dos tornejos majors m\xc3\xa9s, el M\xc3\xa0sters i el Campionat de la PGA, a m\xc3\xa9s d'altres tres tornejos, entre ells el Torneig de campions. A final de temporada va ser el segon en la llista de guanys amb 100.000 d\xc3\xb2lars. En 1964, no va guanyar cap torneig major per\xc3\xb2 va ser el primer en la llista de guanys, amb nom\xc3\xa9s 81.13 d\xc3\xb2lars de difer\xc3\xa8ncia pel que fa a Palmer. A l'Obert brit\xc3\xa0nic en Saint Andrews va marcar un nou r\xc3\xa8cord al realitzar els \xc3\xbaltims 36 forats amb 66-68, encara que aix\xc3\xb2 no va ser suficient per a guanyar el t\xc3\xadtol a Tony Lema. _NEWLINE_Va guanyar el M\xc3\xa0sters els anys 1965 i 1966, sent el primer a obtenir el t\xc3\xadtol en dues ocasions consecutives del torneig, i a m\xc3\xa9s va batre el r\xc3\xa8cord del torneig en 1965 amb 271 (va ser batut l'any 1997 per Tiger Woods amb 270). En 1966, tamb\xc3\xa9 va guanyar l'Obert brit\xc3\xa0nic en Muirfield, Esc\xc3\xb2cia, que era l'\xc3\xbanic major que li quedava per adjudicar-se. Amb aquesta vict\xc3\xb2ria es va convertir en el jugador m\xc3\xa9s jove a guanyar els quatre majors (despr\xc3\xa9s el va superar Woods amb 24 anys), que tamb\xc3\xa9 havien aconseguit Gene Sarazen, Ben Hogan i Gary Player. _NEWLINE_En 1971, va assolir guanyar altra vegada els quatre majors, i despr\xc3\xa9s de guanyar el seu tercer Obert brit\xc3\xa0nic en 1978, ho va realitzar per tercera vegada. En 1967, va guanyar el seu segon Obert dels Estats Units en el camp de Baltusrol, batent el r\xc3\xa8cord de Hogan de 72 forats amb 275 cops.\n_START_SECTION_\nResultats dolents\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de la seva vict\xc3\xb2ria en l'Obert dels Estats Units de 1967 no va guanyar cap torneig major fins a 1970 en St Andrews, sent a m\xc3\xa9s des de 1968 fins a 1970 el segon o tercer en la llista de guanys. Va augmentar de pes i va perdre condicions f\xc3\xadsiques que li van afectar. AL final de 1969 va millorar la seva condici\xc3\xb3 f\xc3\xadsica i va tornar a recuperar el seu rendiment. En 1970, va morir el seu pare, Charlie Nicklaus. Poc despr\xc3\xa9s va guanyar l'Obert brit\xc3\xa0nic derrotant al nord-americ\xc3\xa0 Doug Sanders en un emocionant playoff. Nicklaus va llan\xc3\xa7ar el seu putter a l'aire despr\xc3\xa9s del seu \xc3\xbaltim cop per l'emoci\xc3\xb3 de guanyar en St Andrews.\n_START_SECTION_\nR\xc3\xa8cords\n_START_PARAGRAPH_\nAmb la vict\xc3\xb2ria en el Campionat de la PGA de 1971 al febrer, es va convertir en el primer golfista a guanyar els quatre majors dues vegades en la seva carrera. En el final de l'any va guanyar a m\xc3\xa9s quatre t\xc3\xadtols m\xc3\xa9s, incloent el Torneig de campions i el Campionat nacional per equips, al costat d'Arnold Palmer. En 1972, va guanyar els dos primers majors, el M\xc3\xa0sters i l'Obert dels Estats Units, a m\xc3\xa9s d'altres cinc tornejos i ser segon en altres tres. No obstant aix\xc3\xb2, no va poder guanyar els quatre majors en el mateix any, ja que Lee Trevino va repetir en l'Obert brit\xc3\xa0nic (Nicklaus va ser segon a nom\xc3\xa9s un cop) i Gary Player va guanyar el Campionat de la PGA. Despr\xc3\xa9s de l'Obert dels Estats Units va igualar el r\xc3\xa8cord de Bobby Jones com el jugador amb m\xc3\xa9s tornejos majors en la seva carrera, i a l'agost de 1973 va guanyar el Campionat de la PGA amb el qual ho va superar, amb 14. _NEWLINE_Aquest any va guanyar altres sis tornejos i el premi al jugador de l'any de la PGA per tercer any i segon consecutiu. En 1974, no va guanyar cap major, per\xc3\xb2 va ser compensat amb la inclusi\xc3\xb3 en el Sal\xc3\xb3 de la Fama del Golf Mundial, sent un dels tretze inclosos des del comen\xc3\xa7ament. Despr\xc3\xa9s d'aquest honor va dir que era un record agradable despr\xc3\xa9s de la decebedora temporada que havia fet. _NEWLINE_Va comen\xc3\xa7ar b\xc3\xa9 l'any 1975, guanyant l'Obert Doral-Eastern, el Heritage Classic i elM\xc3\xa0sters, en el qual va batre el r\xc3\xa8cord de vict\xc3\xb2ries, amb cinc, que m\xc3\xa9s tard tornaria a batre. Tamb\xc3\xa9 aquest any va guanyar el Campionat de la PGA per quarta vegada en la seva carrera, va ser nomenat per quarta vegada jugador de l'any de la PGA i va guanyar el premi a l'atleta de l'any per la American Broadcasting Company. Va ser altra vegada el primer en la llista de guanys de l'any 1976, a pesar de competir nom\xc3\xa9s en 16 tornejos, en els quals va guanyar nom\xc3\xa9s dos i cap major Aix\xc3\xad mateix va guanyar aquest any el premi al jugador de l'any de la PGA per cinquena vegada._NEWLINE_L'any 1977 va guanyar el seu 63\xc2\xba t\xc3\xadtol, passant a Ben Hogan com segon jugador amb m\xc3\xa9s t\xc3\xadtols en la hist\xc3\xb2ria per darrere nom\xc3\xa9s de Sam Snead. Aquest any no va guanyar cap major per\xc3\xb2 va quedar en segona posici\xc3\xb3 en l'Obert brit\xc3\xa0nic despr\xc3\xa9s de Tom Watson, en el qual va ser un dels millors m\xc3\xa0 a m\xc3\xa0 de la hist\xc3\xb2ria. Nicklaus va fer 65-66 en les dues \xc3\xbaltimes rondes, nom\xc3\xa9s sent superat per Watson, 65-65. Nicklaus va dir que no estava qualificat per a dir si va ser el millor cara a cara de la hist\xc3\xb2ria per\xc3\xb2 que, no obstant aix\xc3\xb2, per a ell havia estat el final m\xc3\xa9s emocionant de la seva carrera._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de guanyar l'Obert brit\xc3\xa0nic de 1978 es va convertir en el primer golfista a guanyar els quatre tornejos majors en tres ocasions (en 2008 va ser igualat per Tiger Woods). Aquest any va guanyar altres tres tornejos del PGA Tour, incloent el Tournament Players Championship, a m\xc3\xa9s de ser nomenat esportista de l'any per la revista Sports Illustrated. Despr\xc3\xa9s d'aquest any no va guanyar cap torneig fins a juny de 1980, sent 1979 l'\xc3\xbanic any en el qual no va guanyar cap torneig des del seu debut com professional. El seu entrenador Jack Grout i el seu amic Phil Rodgers el van ajudar a corregir certs aspectes de la seva t\xc3\xa8cnica, fins i tot Rodgers va viure durant un temps a la casa de Nicklaus. En 1980, nom\xc3\xa9s va quedar en tres ocasions entre els deu primers, encara que dos d'elles van ser les seves vict\xc3\xb2ries en l'Obert dels Estats Units i el Campionat de la PGA. En els seg\xc3\xbcents cinc anys nom\xc3\xa9s va guanyar dues vegades en el PGA Tour, el Colonial National Invitation en 1982 i el seu propi torneig, el Memorial Tournament en 1984. _NEWLINE_En 1986, Nicklaus va coronar la seva carrera amb la seva sisena vict\xc3\xb2ria en el M\xc3\xa0sters en circumst\xc3\xa0ncies incre\xc3\xafbles. Es va convertir als 46 anys en el guanyador m\xc3\xa9s vell d'un major en la hist\xc3\xb2ria (un registre encara vigent). Amb aquesta vict\xc3\xb2ria va sumar la seva 18\xc2\xba torneig major. Va guanyar el M\xc3\xa0sters de 1986 amb un putter Response ZT i el seu fabricant, MacGregor Golf, va rebre 5.000 peticions l'endem\xc3\xa0 de la vict\xc3\xb2ria, quan s'havia planificat vendre nom\xc3\xa9s 6.000 exemplars durant tot l'any. Aquesta vict\xc3\xb2ria va ser l'\xc3\xbaltima de la seva carrera en el PGA Tour.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xa8nior\n_START_PARAGRAPH_\nEs va unir al Champions Tour als 50 anys durant 1990. En el seu primer torneig, va guanyar en The Tradition, que \xc3\xa9s un dels tornejos majors del circuit s\xc3\xa8nior. Aquest any va disputar altre major m\xc3\xa9s, el Mazda S\xc3\xa8nior Tournament Players Championship, que tamb\xc3\xa9 es va adjudicar. _NEWLINE_En 1991, va guanyar tres dels cinc tornejos que va disputar i a m\xc3\xa9s tres van ser majors, el US Open s\xc3\xa8nior, el Campionat de la PGA s\xc3\xa8nior i The Tradition per segon any consecutiu. Amb aquests t\xc3\xadtols va tornar a adjudicar-se la vict\xc3\xb2ria en els quatre majors del circuit, aquesta vegada en el Champions Tour. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d'un any sense vict\xc3\xb2ries (1992), va tornar a guanyar l'Obert dels Estats Units s\xc3\xa8nior en 1993. Tamb\xc3\xa9 aquest any es va adjudicar el Wendy's 3-Tour Challenge al costat de Chi Chi Rodriguez i Raymond Floyd en el Champions Tour per equips. Aquest torneig ho va guanyar aix\xc3\xad mateix els dos anys seg\xc3\xbcents. En 1994, va guanyar la versi\xc3\xb3 s\xc3\xa8nior del Mercedes Championships i The Tradition a l'any seg\xc3\xbcent. Va guanyar el seu torneig n.\xc2\xb0 100 en 1996, quan es va adjudicar The Tradition per quarta vegada en la seva carrera. Aquest t\xc3\xadtol va ser l'\xc3\xbaltim oficial de la seva carrera._NEWLINE_L'\xc3\xbaltim torneig competitiu que va jugar als Estats Units va ser el Champions Tour's Bayer Advantage Classic a Overland Park, Kansas, el 13 de juny de 2005.\n_START_SECTION_\nDissenyador de camps de golf\n_START_PARAGRAPH_\nNicklaus dedica la major part del seu temps al disseny de camps de golf i \xc3\xa9s el cap d'una de les empreses dissenyadores de camps de golf m\xc3\xa9s importants del m\xc3\xb3n. El seu primer disseny fou el Harbour Town Golf Links', que fou obert per jugar l'any 1969."