b"\n_START_ARTICLE_\nFi\xc3\xb3dor Dostoievski\n_START_SECTION_\nPrimers anys\n_START_PARAGRAPH_\nFi\xc3\xb3dor va ser el segon dels set fills de Mikha\xc3\xafl Andr\xc3\xa9ievitx Dostoievski i la seva esposa Maria Fi\xc3\xb3dorovna Netx\xc3\xa0ieva. El pare, molt autoritari, era un metge de l'hospital per a pobres, Mari\xc3\xafnski de Moscou; la mare era vista pels seus fills com un refugi d'amor i Fi\xc3\xb3dor hi va trobar protecci\xc3\xb3 i afecte. Aquests dos extrems van marcar l'ambient familiar en la inf\xc3\xa0ncia de Dostoievski. El 1837 va morir la mare a causa de tuberculosi i aquest fet va sumir el pare en la depressi\xc3\xb3 i l'alcoholisme, cosa que va provocar que finalment Fi\xc3\xb3dor i el seu germ\xc3\xa0 Mikha\xc3\xafl fossin enviats a l'Escola d'Enginyers Militars de Sant Petersburg, lloc on el jove Fi\xc3\xb3dor comen\xc3\xa7aria a interessar-se per la literatura._NEWLINE_El 1839, quan tenia 18 anys, li va arribar la not\xc3\xadcia que el seu pare havia mort. Els serfs mancomunats de Mikha\xc3\xafl Dostoievski, enfurismats despr\xc3\xa9s d'un dels brutals atacs de viol\xc3\xa8ncia provocats per la beguda, l'havien immobilitzat i li havien fet beure vodka fins a morir ofegat. Una altra hist\xc3\xb2ria suggereix que Mikha\xc3\xafl va morir per causes naturals, per\xc3\xb2 que un terratinent ve\xc3\xad seu va inventar-se la hist\xc3\xb2ria de la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 per comprar la finca a un preu m\xc3\xa9s redu\xc3\xaft. En part, Fi\xc3\xb3dor es va culpar posteriorment d'aquest fet per haver desitjat la mort del pare en moltes ocasions. Sigmund Freud es va fixar en aquests fets per redactar, el 1928, el seu fam\xc3\xb3s article \xc2\xabDostoievski i el parricidi\xc2\xbb._NEWLINE_Dostoievski patia d'epil\xc3\xa8psia i el seu primer atac va succeir quan tenia nou anys. Durant la seva vida va patir atacs epil\xc3\xa8ptics de manera espor\xc3\xa0dica i es creu que aquestes experi\xc3\xa8ncies van formar les bases per a la descripci\xc3\xb3 de l'epil\xc3\xa8psia del pr\xc3\xadncep Mixkin a la novel\xc2\xb7la L'idiota i la de Smerdiakov a Els germans Karam\xc3\xa0zov._NEWLINE_Als divuit anys, la not\xc3\xadcia de la mort del pare, torturat i assassinat per un grup de llauradors, va estar a punt de fer-li perdre la ra\xc3\xb3. Aquest esdeveniment el va marcar com una revelaci\xc3\xb3, ja que va sentir aquest crim com a seu, per haver arribat a desitjar-ho inconscientment. En acabar els estudis, tenia vint anys; va decidir llavors romandre a Sant Petersburg, on va guanyar alguns diners fent traduccions.\n_START_SECTION_\nInicis de la carrera liter\xc3\xa0ria\n_START_PARAGRAPH_\nA l'Acad\xc3\xa8mia d'Enginyeria Militar de Sant Petersburg, Dostoievski va aprendre matem\xc3\xa0tiques, una mat\xc3\xa8ria que menyspreava. Tamb\xc3\xa9 va estudiar les obres de Shakespeare, Pascal, Victor Hugo i ETA Hoffmann i, tot i decantar-se m\xc3\xa9s per altres \xc3\xa0rees, va superar amb nota els ex\xc3\xa0mens de matem\xc3\xa0tiques i reb\xc3\xa9 una distinci\xc3\xb3 el 1841. Aquell mateix any, va escriure dues peces teatrals, Maria Stuart i Bor\xc3\xads Godunov, obres influenciades pel poeta rom\xc3\xa0ntic alemany Friedrich Schiller; cap de les dues obres no es conserva. Dostoievski, de jove, es descrivia com un \xc2\xabsomniador\xc2\xbb i un admirador de Schiller. El 1843, va acabar els estudis d'Enginyeria, va adquirir el grau militar de subtinent i es va incorporar a la Direcci\xc3\xb3 General d'Enginyers a Sant Petersburg. _NEWLINE_El 1844, Honor\xc3\xa9 de Balzac va visitar Sant Petersburg i Dostoievski, com a mostra d'admiraci\xc3\xb3, va decidir traduir Eug\xc3\xa9nie Grandet per saldar un deute de 300 rubles que tenia amb un usurer. Aquesta traducci\xc3\xb3 despertaria la seva vocaci\xc3\xb3 i, poc despr\xc3\xa9s d'acabar-la, va demanar l'exced\xc3\xa8ncia de l'ex\xc3\xa8rcit amb la idea de dedicar-se exclusivament a la literatura. Aquell mateix any va poder deixar l'ex\xc3\xa8rcit i va comen\xc3\xa7ar a escriure la novel\xc2\xb7la epistolar Pobra gent (B\xc3\xa9dnie liudi), obra que li proporcion\xc3\xa0 els seus primers \xc3\xa8xits de cr\xc3\xadtica i el situ\xc3\xa0 de cop entre els millors escriptors russos del seu temps. L'obra fou editada i publicada en forma de llibre el 1846 i va convertir l'autor de 24 anys en una celebritat liter\xc3\xa0ria. _NEWLINE_En aquesta mateixa \xc3\xa8poca va comen\xc3\xa7ar a contraure alguns deutes i a patir amb m\xc3\xa9s freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia atacs epil\xc3\xa8ptics. Tot i aix\xc3\xad, les seg\xc3\xbcents novel\xc2\xb7les \xe2\x80\x93El doble (1846), Les nits blanques (1848), N\xc3\xa9totxka Nezv\xc3\xa0nova (1849), El marit gel\xc3\xb3s i La dona d'un altre\xe2\x80\x93 no van tenir l'\xc3\xa8xit de la primera i van patir cr\xc3\xadtiques molt negatives, la qual cosa va sumir Dostoievski en una depressi\xc3\xb3. En aquesta \xc3\xa8poca va entrar en contacte amb certs grups amb idees ut\xc3\xb2piques, anomenats nihilistes, que en la seva ideologia cerquen la llibertat de l'home.\n_START_SECTION_\nEscriptor consolidat\n_START_PARAGRAPH_\nAquell va ser un moment cr\xc3\xadtic en la vida de l'autor. Dostoievski va abandonar des d'aleshores els seus pensaments radicals i es va convertir en un home profundament conservador i extremadament religi\xc3\xb3s. Per aquesta \xc3\xa8poca comen\xc3\xa7a a escriure Apunts de la casa morta, basant-se en les seves experi\xc3\xa8ncies com a presoner._NEWLINE_El 1859, despr\xc3\xa9s de mesos de laborioses gestions, va aconseguir ser llicenciat amb la condici\xc3\xb3 de residir a qualsevol lloc excepte a Sant Petersburg i Moscou, per la qual cosa es va traslladar a Tver. All\xc3\xa0 va aconseguir publicar El somni de l'oncle (Di\xc3\xa0diuixkin son) i Step\xc3\xa0ntxikovo i els seus habitants (Sel\xc3\xb3 Step\xc3\xa0ntxikovo i eg\xc3\xb3 obit\xc3\xa0teli), dues novel\xc2\xb7les humor\xc3\xadstiques que no van obtenir la cr\xc3\xadtica que Dostoievski esperava. El desembre del mateix any, finalment, se li va permetre tornar a Sant Petersburg, on no va trobar cap dels seus antics amics, ni tampoc cap ress\xc3\xb2 de la seva fama. A la gran ciutat fundaria amb el seu germ\xc3\xa0 Mikha\xc3\xafl la revista Vr\xc3\xa8mia ('El Temps'), i dins el primer n\xc3\xbamero va apar\xc3\xa8ixer Humiliats i ofesos (Un\xc3\xadjennie i oskorbli\xc3\xb3nnie), obra tamb\xc3\xa9 inspirada en la seva etapa siberiana. La publicaci\xc3\xb3 dels Apunts de la casa morta (Zapiski iz mi\xc3\xb3rtvogo doma, 1861) li va tornar la celebritat; va ser publicada per cap\xc3\xadtols a la revista Russki Mir ('El M\xc3\xb3n Rus')._NEWLINE_Durant 1862 i 1863 va realitzar diversos viatges per Europa que el van portar a Berl\xc3\xadn, Par\xc3\xads, Londres, Ginebra, Tor\xc3\xad, Flor\xc3\xa8ncia i Viena. Durant aquests viatges va comen\xc3\xa7ar una relaci\xc3\xb3 amb Pavlina S\xc3\xbaslova, una estudiant d'idees avan\xc3\xa7ades, que va abandonar poc despr\xc3\xa9s. Va perdre molts diners jugant a la ruleta i va tornar a R\xc3\xbassia a final d'octubre de 1863, sol i sense diners. Durant aquest temps la seva revista havia estat prohibida per haver publicat un article sobre la revoluci\xc3\xb3 polonesa de 1863._NEWLINE_El 1864, va aconseguir editar amb el seu germ\xc3\xa0 una nova revista anomenada Epokha ('\xc3\x88poca'); des d'aquesta revista f\xc3\xa9u propaganda de les seves noves idees: la intel\xc2\xb7lectualitat s'havia d'acostar al poble, i el poble rus i l'Esgl\xc3\xa9sia Ortodoxa havien de conservar l'esperit del cristianisme \xe2\x80\x93tra\xc3\xaft a l'occident d'Europa\xe2\x80\x93, fet que permetria a R\xc3\xbassia de superar el feudalisme i d'evitar el capitalisme. A Epokha va publicar Apunts del subs\xc3\xb2l, obra que reflecteix la seva experi\xc3\xa8ncia siberiana. L'\xc3\xa0nim de Dostoievski va acabar d'ensorrar-se despr\xc3\xa9s de la mort de la seva esposa, seguit poc temps despr\xc3\xa9s per la del seu germ\xc3\xa0. A m\xc3\xa9s, el seu germ\xc3\xa0 Mikha\xc3\xafl va deixar v\xc3\xaddua, quatre fills i un deute de 25.000 rubles, als quals Fi\xc3\xb3dor havia de fer front. Es va enfonsar en una profunda depressi\xc3\xb3 i en el joc, que li va seguir provocant uns grans deutes. Per escapar de tots els seus problemes financers i de la pressi\xc3\xb3 dels seus creditors, va fugir a l'estranger, on va perdre els diners que li quedaven en diversos casinos. All\xc3\xa0 es va retrobar amb Pavlina S\xc3\xbaslova i va intentar tornar amb ella, per\xc3\xb2 va ser rebutjat._NEWLINE_El 1865 va comen\xc3\xa7ar la redacci\xc3\xb3 de Crim i c\xc3\xa0stig (Prestupl\xc3\xa9nie i nakaz\xc3\xa0nie), una de les seves obres cabdals, la primera de la s\xc3\xa8rie de grans novel\xc2\xb7les que el van consagrar definitivament com un dels m\xc3\xa9s grans genis del seu temps; va apar\xc3\xa8ixer publicada a la revista Russki V\xc3\xa8stnik ('El Missatger Rus') amb gran \xc3\xa8xit. Alhora, en tan sols vint-i-sis dies, va dictar a una jove taqu\xc3\xadgrafa de vint anys, Anna Grig\xc3\xb3rievna Sn\xc3\xadtkina, l'obra El jugador (Igrok); ho havia de fer en poc temps, ja que havia de lliurar una altra novel\xc2\xb7la en una data fixa o hauria perdut els drets d'autor de les seves pr\xc3\xb2pies obres durant nou anys. La relaci\xc3\xb3 amb Anna va fer-se sentimentalment m\xc3\xa9s propera fins que finalment s'hi va casar el 15 de febrer de 1867. Tingueren quatre fills, dos dels quals moriren molt aviat. Assetjat pels creditors, el matrimoni se n'an\xc3\xa0 a l'estranger (1867-1871) i f\xc3\xa9u llargues estades a Ginebra, a Flor\xc3\xa8ncia i, sobretot, a Dresden. _NEWLINE_Aquests anys foren penosos, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 d'una activitat intensa. A Ginebra \xc3\xa9s on va n\xc3\xa9ixer la seva primera filla, que va morir poc temps despr\xc3\xa9s; aquest esdeveniment va sumir l'escriptor en un profund dolor i a partir d'aquest moment va sucumbir a la temptaci\xc3\xb3 del joc i va patir freq\xc3\xbcents atacs epil\xc3\xa8ptics. Despr\xc3\xa9s de n\xc3\xa9ixer el seu segon fill, va establir un elevat ritme de treball que li va permetre publicar obres com L'idiota (Idiot, 1868) o Els dimonis (Bessi, 1870), que es va publicar l'any seg\xc3\xbcent; ambdues obres li van proporcionar una gran fama i la possibilitat de tornar al seu pa\xc3\xads, on va ser rebut amb entusiasme.\n_START_SECTION_\nInflu\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nL'obra de Dostoievski ha influ\xc3\xaft en molts altres escriptors rellevants, des de Hermann Hesse fins a Marcel Proust, William Faulkner, Albert Camus, Franz Kafka, Yukio Mishima, Charles Bukowski, Roberto Arlt, Ernesto S\xc3\xa1bato i Gabriel Garc\xc3\xada M\xc3\xa1rquez, per esmentar-ne alguns. Realment cap dels grans escriptors del segle XX ha estat ali\xc3\xa8 a la seva obra, amb algunes rares excepcions, com poden ser Vlad\xc3\xadmir Nab\xc3\xb3kov, Henry James o D.H. Lawrence. El novel\xc2\xb7lista nord-americ\xc3\xa0 Ernest Hemingway tamb\xc3\xa9 va citar Dostoievski en una de les seves \xc3\xbaltimes entrevistes com una de les seves principals influ\xc3\xa8ncies. Pel que fa al seu pes dins la cultura russa, el 1927, des del seu exili a Par\xc3\xads, Aleksei R\xc3\xa9mizov va escriure: \xc2\xabDostoievski \xc3\xa9s R\xc3\xbassia. R\xc3\xbassia no existeix sense Dostoievski\xc2\xbb."