b'\n_START_ARTICLE_\nPica (arma)\n_START_SECTION_\nConstrucci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLes piques eren una mena de llan\xc3\xa7a per\xc3\xb2 molt llarga, que podien arribar a mesurar entre els tres i els sis metres de longitud. Aquesta mida requeria una fusta resistent per a la seva construcci\xc3\xb3, com per exemple el freixe, que es refor\xc3\xa7ava a vegades amb dues tires d\'acer, una a cada banda de l\'asta.\n_START_SECTION_\nUsos\n_START_PARAGRAPH_\nLa formaci\xc3\xb3 pesada de piquers va ren\xc3\xa9ixer a Su\xc3\xafssa durant la baixa edat mitjana, ja que ja havia estat usada en l\'antiguitat per a la formaci\xc3\xb3 de falanges en els ex\xc3\xa8rcits de Felip II, pare d\'Alexandre el Gran, tot i que en aquella \xc3\xa8poca la pica era anomenada sarissa. Aquestes armes s\'empraven per frenar les c\xc3\xa0rregues de cavalleria, ja que les llargues piques actuaven a manera de muralla defensiva. Per aix\xc3\xb2, durant la baixa edat mitjana i el Renaixement, els piquers formaven la part defensiva dels ex\xc3\xa8rcits, mentre que la cavalleria formava la part m\xc3\xa9s ofensiva. A causa del grand\xc3\xa0ria de la pica, aquesta era pr\xc3\xa0cticament in\xc3\xbatil en el combat cos a cos, de manera que els piquers solien portar alguna altra arma, com una espasa._NEWLINE_En el camp de batalla, les piques s\'utilitzaven en formacions de falange o de "eri\xc3\xa7\xc3\xb3". Per exemple, els escocesos van formar regiments anomenats schiltrons per lluitar contra la cavalleria pesada anglesa en la Batalla de Bannockburn en 1314. Els espanyols van desenvolupar els ter\xc3\xa7os, en la qual els arcabussers protegien els flancs de la falange. Durant el segle XVII, encara s\'usaven grans formacions de piquers, normalment com a protecci\xc3\xb3 d\'unitats de mosqueters._NEWLINE_L\'avantatge de la pica era que, en ser tan llarga, es podia fer front a l\'enemic amb quatre files de piques alhora. D\'aquesta manera, l\'enemic no nom\xc3\xa9s s\'estavellava contra les llances de la primera fila del quadre, sin\xc3\xb3 que ho feia contra les piques de les quatre primeres files. A m\xc3\xa9s, en ser major la seva longitud que la de les llances de cavalleria, permetia aturar les c\xc3\xa0rregues de cavalleria, empalant al genet abans que aquest pogu\xc3\xa9s tocar els piquers. A causa d\'aix\xc3\xb2, per trencar una formaci\xc3\xb3 de piquers amb una c\xc3\xa0rrega de cavalleria, es necessitava assumir una veritable carnisseria. El punt feble d\'una formaci\xc3\xb3 de piquers eren els flancs. Si l\'enemic aconseguia carregar per enrere o una banda, la pesada formaci\xc3\xb3 de piques no podia treure avantatge. Aquest problema el solucionaven els antics grecs amb unitats de suport que protegien els flancs._NEWLINE_En ser una formaci\xc3\xb3 densa i lenta, tamb\xc3\xa9 eren vulnerables a unitats d\'atac a dist\xc3\xa0ncia. En l\'antiguitat, els fustigadors il\xc2\xb7liris, armats amb javelines i gr\xc3\xa0cies a la seva mobilitat destrossar una falange grega, obligant-la a adoptar els seus propis fustigadors. En l\'Edat Moderna, els arcabussers espanyols van destrossar a trets als quadres de piques su\xc3\xafssos, imposant l\'\xc3\xbas d\'arcabussos amb les piques.'