b"\n_START_ARTICLE_\nH\xc3\xa0mster daurat\n_START_SECTION_\nEl descobriment de l'h\xc3\xa0mster daurat\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1839 el zo\xc3\xb2leg brit\xc3\xa0nic George Robert Waterhouse va trobar un h\xc3\xa0mster de major mida a S\xc3\xadria, anomenant-lo Cricetus auratus, l'h\xc3\xa0mster daurat. La pell de l'h\xc3\xa0mster va estar en exposici\xc3\xb3 en un museu brit\xc3\xa0nic. L'h\xc3\xa0mster siri\xc3\xa0 fou ignorat per la ci\xc3\xa8ncia europea durant el segle seg\xc3\xbcent. _NEWLINE_Al voltant de l'any 1930 el zo\xc3\xb2leg i professor de la universitat de Jerusalem Aharoni va trobar una mare i cries d'h\xc3\xa0mster en el desert siri\xc3\xa0. Per\xc3\xb2 quan va tornar al seu laboratori la majoria s'havien escapat o mort. Els h\xc3\xa0msters romanents foren donats a la Universitat de Jerusalem, on foren criats amb \xc3\xa8xit. A causa que eren lleument majors en grand\xc3\xa0ria als oposats per Waterhouse, els va anomenar Mesocricetus auratus, encara que possiblement es tract\xc3\xa9s de la mateixa esp\xc3\xa8cie. Mesocricetus auratus \xc3\xa9s el nom cient\xc3\xadfic actual de l'h\xc3\xa0mster siri\xc3\xa0. Tots els h\xc3\xa0msters sirians existents avui dia descendeixen d'aquestes cries."