b'\n_START_ARTICLE_\nCamarasaure\n_START_SECTION_\nDescobriment\n_START_PARAGRAPH_\nEls primers f\xc3\xb2ssils de camarasaure foren trobats a Colorado, Estats Units, per Oramel Lucas i el g\xc3\xa8nere fou anomenat per Edward Drinker Cope l\'any 1877. L\'any 1925, Charles Gilmore trob\xc3\xa0 un esquelet complet de camarasaure.\n_START_SECTION_\nCaracter\xc3\xadstiques\n_START_PARAGRAPH_\nAquest saur\xc3\xb2pode mesurava fins a 20 metres de longitud. Era un dinosaure relativament petit i hauria pogut caure presa de grans ter\xc3\xb2podes carn\xc3\xadvors com l\'al\xc2\xb7losaure._NEWLINE_S\'estima que aquest dinosaure pesava unes 20 tones o m\xc3\xa9s, tot i presentar cambres que reduiden el pes de la columna vertebral. El camarasaure probablement no podia parar-se en les seves potes posteriors, ja que els ossos m\xc3\xa9s gruixuts i les llargues extremitats anteriors indicaven que la part frontal del cos era molt pesada com per a poder-la aixecar del terra._NEWLINE_El camarasaure tenia una cua curta i un crani gran ple de dents forts i entrella\xc3\xa7ats que podien tallar branques gruixudes.\n_START_SECTION_\nGregarisme\n_START_PARAGRAPH_\nEs coneix un registre f\xc3\xb2ssil de dos adults i un juvenil de 12,2 metres de longitud que van morir plegats al Jur\xc3\xa0ssic superior, fa aproximadament 150 milions d\'anys (al nord-est de Wyoming, EUA, excavats per la Divisi\xc3\xb3 de Paleontologia de Vertebrats del Museu d\'Hist\xc3\xb2ria Natural i el Centre de Biodiversitat de la Universitat de Kansas, durant les "temporades d\'excavaci\xc3\xb3" de 1997 i 1998. Es creu que els seus cossos foren arrossegats fins al seu lloc de descans final, en fang al\xc2\xb7luvial, per una allau de riu. Aix\xc3\xb2 suggereix que el camarasaure viatjava en ramats o, almenys, en grups "familiars". Tamb\xc3\xa9 s\'han trobat ous de camarasaure en l\xc3\xadnies, en comptes d\'en nius ben ordenats com \xc3\xa9s el cas d\'altres dinosaures, fet que sembla indicar que, com la majoria de saur\xc3\xb2podes, els camarasaures no tenien cura de la seva descend\xc3\xa8ncia.\n_START_SECTION_\nDigesti\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nPr\xc3\xa8viament, alguns cient\xc3\xadfics havien suggerit que el camarasaure i altres saur\xc3\xb2podes es podrien haver empassat pedres (gastr\xc3\xb2lits) per a ajudar a moldre el menjar a l\'est\xc3\xb3mac i aleshores les regurgitaven o les passaven pel tracta digestiu quan esdevenien molt suaus. Tanmateix, an\xc3\xa0lisis m\xc3\xa9s recents han suggerit que aquest no era el cas. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, les dents fortes i robustes del camarasaure en particular estaven m\xc3\xa9s desenvolupades que les de la majoria de saur\xc3\xb2podes, indicant que hauria pogut processar el menjar a la boca en cert grau abans d\'empassar-se\'l.'