b'\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x88tica a Nic\xc3\xb2mac\n_START_SECTION_\nAntecedents i col\xc2\xb7locaci\xc3\xb3 de l\'obra\n_START_PARAGRAPH_\nL\'\xc3\x88tica a Nic\xc3\xb2mac \xc3\xa9s el primer tractat sistem\xc3\xa0tic sobre \xc3\xa8tica. Plat\xc3\xb3 havia escrit el Prot\xc3\xa0gores, un di\xc3\xa0leg sobre la virtut, i diverses de les seues altres obres tamb\xc3\xa9 tracten la felicitat i l\'\xc3\xa8tica, per\xc3\xb2 cap no ho fa d\'una manera sistem\xc3\xa0tica. En aquesta obra, s\'esmenten altres fil\xc3\xb2sofs contemporanis a Arist\xc3\xb2til, com per exemple Espeusip i \xc3\x88udox, de qui Arist\xc3\xb2til pren la seua definici\xc3\xb3 del b\xc3\xa9._NEWLINE_Com Plat\xc3\xb3 i S\xc3\xb2crates, Arist\xc3\xb2til sost\xc3\xa9 que la virtut ens ajuda a cercar la felicitat, i aqueixa \xc3\xa9s la base de l\'\xc3\xa8tica. A difer\xc3\xa8ncia de Plat\xc3\xb3 i S\xc3\xb2crates, Arist\xc3\xb2til ensenya que la virtut no ve directament del coneixement, sin\xc3\xb3 que requereix l\'h\xc3\xa0bit, que la felicitat no \xc3\xa9s un estat sin\xc3\xb3 una activitat, i que el plaer no \xc3\xa9s la felicitat sin\xc3\xb3 una conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de la virtut, i especialment que l\'individu t\xc3\xa9 un fi en si mateix que prov\xc3\xa9 de la seva naturalesa racional i que no \xc3\xa9s absorbit del tot pels fins de l\'estat. Ac\xc3\xad est\xc3\xa0 la clau de lectura de l\'\xc3\xa8tica d\'Arist\xc3\xb2til: la finalitat de l\'acte hum\xc3\xa0. Tot acte t\xc3\xa9 un fi, que \xc3\xa9s la felicitat, per\xc3\xb2 es pot cercar aquest fi en diverses coses. Arist\xc3\xb2til mostra que el fi ha de ser espec\xc3\xadfic de l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0, i a\xc3\xa7\xc3\xb2 \xc3\xa9s la contemplaci\xc3\xb3, a la qual la virtut ajuda necess\xc3\xa0riament, ja que la virtut cerca el mitj\xc3\xa0 que li d\xc3\xb3na la recta ra\xc3\xb3 de l\'individu. La contemplaci\xc3\xb3 \xc3\xa9s l\'acte m\xc3\xa9s autosuficient i estable, i per a la plena felicitat requereix tamb\xc3\xa9 el plaer. Un aspecte que entra en joc i que no es resol del tot directament en el cap\xc3\xadtol 7 del llibre X \xc3\xa9s la immortalitat, a la qual Arist\xc3\xb2til tamb\xc3\xa9 al\xc2\xb7ludeix diverses vegades en altres parts de l\'obra._NEWLINE_El m\xc3\xa8tode d\'Arist\xc3\xb2til tamb\xc3\xa9 difereix del de Plat\xc3\xb3, perqu\xc3\xa8 defineix clarament des de l\'inici qu\xc3\xa8 vol fer, hi proposa arguments en contra, mostra algunes dificultats i despr\xc3\xa9s les resol. \xc3\x89s important recordar que les obres d\'Arist\xc3\xb2til no eren llibres destinats a la publicaci\xc3\xb3 sin\xc3\xb3 m\xc3\xa9s aviat manuals o apunts destinats a l\'ensenyament._NEWLINE_Dins de les obres d\'Arist\xc3\xb2til, l\'\xc3\x88tica a Nic\xc3\xb2mac \xc3\xa9s de les \xc3\xbaltimes. Com Plat\xc3\xb3, quan era jove havia escrit molts di\xc3\xa0legs, per\xc3\xb2 tots s\'han perdut. Se sap del cert que l\'\xc3\x88tica va despr\xc3\xa9s dels tractats de l\xc3\xb2gica, ja que esmenta els Anal\xc3\xadtics en VI, 3. Aix\xc3\xad mateix, Sobre l\'\xc3\xa0nima mostra un pensament menys prec\xc3\xads de l\'\xc3\xa0nima que aquesta obra, i per aix\xc3\xb2 es creu que \xc3\xa9s anterior. La Pol\xc3\xadtica ve despr\xc3\xa9s, perqu\xc3\xa8 X,9 la prepara directament, sobre la base de VIII-IX, que versen sobre l\'amistat. Hi ha una altra obra, probablement esp\xc3\xbaria, sobre \xc3\xa8tica, la Magna Moralia, i una obra semblant per\xc3\xb2 probablement pr\xc3\xa8via, l\'\xc3\x88tica a Eudemi.\n_START_SECTION_\nSobre el t\xc3\xadtol de l\'obra\n_START_PARAGRAPH_\nLa consideraci\xc3\xb3 que fos el mateix Arist\xc3\xb2til qui don\xc3\xa9s nom a les seves obres est\xc3\xa0 desfasada. Note\'s que Arist\xc3\xb2til es refereix a la tem\xc3\xa0tica de la qual est\xc3\xa0 tractant com a "pol\xc3\xadtica" i l\'estudi de la pol\xc3\xadtica, per\xc3\xb2 no parla mai d\'"\xc3\xa8tica"._NEWLINE_Pel que es fa al nom de Nic\xc3\xb2mac, durant molt de temps s\'ha interpretat com a possessiu, referit al destinatari o a l\'autor o l\'editor. Avui dia, aquestes hip\xc3\xb2tesis estan completament descartades i, pel que fa a Nic\xc3\xb2mac, \xc3\xa9s impensable que fos el fill d\'Arist\xc3\xb2til, sin\xc3\xb3 que podria tractar-se d\'un suposat destinatari o conegut a qui va dedicar l\'obra. L\'opci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s probable \xc3\xa9s la que indica que tant el nom d\'\xc3\xa8tica com els adjectius provenen d\'un tercer, probablement Andr\xc3\xb2nic de Rodes o potser alg\xc3\xba posterior, encara que \xc3\xa9s probable que el seu valor no vagi m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 que el d\'unes meres etiquetes, la finalitat de les quals no sembla que fos cap altra que la de distingir escrits pertanyents a \xc3\xa8poques i concepcions diferents.\n_START_SECTION_\nLlibre I: Sobre el b\xc3\xa9 en general i sobre la felicitat\n_START_PARAGRAPH_\nRespecte al fet de si l\'\xc3\xa8tica pot ser tractada de manera objectiva, Arist\xc3\xb2til assenyala que les "coses belles i justes, sobre les quals investiga la ci\xc3\xa8ncia, impliquen gran desacord i inconsist\xc3\xa8ncia, de manera que es pensa que pertanyen nom\xc3\xa9s a la convenci\xc3\xb3 i no a la natura". Per aquesta ra\xc3\xb3 Arist\xc3\xb2til afirma que \xc3\xa9s important no exigir massa precisi\xc3\xb3, com les demostracions que s\'exigirien a un matem\xc3\xa0tic, sin\xc3\xb3 tractar dels temes bells i justos com "coses aproximades". Es pot fer aix\xc3\xb2 perqu\xc3\xa8 les persones s\xc3\xb3n bons jutges del que estan familiaritzats, per\xc3\xb2 aix\xc3\xb2 implica alhora que els joves (en edat o en car\xc3\xa0cter), essent inexperts, no s\xc3\xb3n adequats per a l\'estudi d\'aquesta mena de temes._NEWLINE_El cap\xc3\xadtol sis\xc3\xa8 cont\xc3\xa9 una famosa digressi\xc3\xb3 en qu\xc3\xa8 Arist\xc3\xb2til sembla q\xc3\xbcestionar els seus amics que "introdu\xc3\xafren les formes". Aix\xc3\xb2 s\'ent\xc3\xa9n que es refereix a Plat\xc3\xb3 i a la seva escola, famosa pel que ara es coneix com la teoria de les formes. Arist\xc3\xb2til diu que mentre "la veritat i els amics" s\xc3\xb3n estimats, "\xc3\xa9s sagrat donar el m\xc3\xa9s alt honor a la veritat". La secci\xc3\xb3 \xc3\xa9s una altra explicaci\xc3\xb3 de per qu\xc3\xa8 l\'\xc3\xa8tica no comen\xc3\xa7ar\xc3\xa0 a partir dels primers principis, la qual cosa significaria comen\xc3\xa7ar tractant de discutir el B\xc3\xa9 com una cosa universal que totes les coses anomenades bones tenen en com\xc3\xba. Arist\xc3\xb2til diu que mentre que totes les coses diferents anomenades bones no semblen tenir el mateix nom per casualitat, potser \xc3\xa9s millor "deixar-ho per ara" perqu\xc3\xa8 aquest intent de precisi\xc3\xb3 que "estaria millor en una altra mena d\'investigaci\xc3\xb3 filos\xc3\xb2fica", i no sembla ser \xc3\xbatil per discutir com determinats \xc3\xa9ssers humans han d\'actuar, de la mateixa manera que els metges no necessiten filosofar sobre la definici\xc3\xb3 de la salut per tractar cada cas. En altres mots, Arist\xc3\xb2til insisteix en la import\xc3\xa0ncia de la seva distinci\xc3\xb3 entre la filosofia te\xc3\xb2rica i la pr\xc3\xa0ctica, i l\'\xc3\xa8tica a Nic\xc3\xb2mac \xc3\xa9s filosofia pr\xc3\xa0ctica.\n_START_SECTION_\nPreguntes que es podrien plantejar sobre la definici\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAls cap\xc3\xadtols 9-12 Arist\xc3\xb2til aborda algunes objeccions o preguntes que podrien plantejar-se en contra de la seva definici\xc3\xb3 de la felicitat._NEWLINE_En primer lloc, considera la definici\xc3\xb3 de felicitat en contrast amb una vella pregunta socr\xc3\xa0tica (que es troba, per exemple, al Men\xc3\xb3 de Plat\xc3\xb3) de si la felicitat pot ser resultat de l\'aprenentatge, de l\'h\xc3\xa0bit o de l\'ensinistrament, o potser del favor div\xc3\xad o \xc3\xa0dhuc de l\'atzar. Arist\xc3\xb2til diu que admet ser compartida per alguna mena d\'aprenentatge i de requerir esfor\xc3\xa7os. Malgrat aix\xc3\xb2, emper\xc3\xb2, tot i que no sigui divina, \xc3\xa9s una de les coses m\xc3\xa9s divines, i perqu\xc3\xa8 "que es deixi a l\'atzar el m\xc3\xa9s gran i el m\xc3\xa9s bell seria massa discordant"._NEWLINE_Quant a la import\xc3\xa0ncia de l\'atzar en la felicitat, Arist\xc3\xb2til sost\xc3\xa9 que una persona feli\xc3\xa7 en el treball d\'acord amb la virtut "suportar\xc3\xa0 el que la desgr\xc3\xa0cia porta millor i en completa harmonia en cada cas". Nom\xc3\xa9s moltes grans desgr\xc3\xa0cies limitaran la benedicci\xc3\xb3 de tal vida, per\xc3\xb2 "fins i tot en aquestes circumst\xc3\xa0ncies quelcom bell llueix"._NEWLINE_Un cop m\xc3\xa9s, tornant a la divinitat de la felicitat, Arist\xc3\xb2til distingeix la virtut i la felicitat dient que la virtut, a trav\xc3\xa9s de la qual la gent es fa apta per realitzar belles accions \xc3\xa9s digna d\'elogi, mentre que la felicitat \xc3\xa9s quelcom m\xc3\xa9s important, com D\xc3\xa9u, at\xc3\xa8s que cadascun de nosaltres fa tota la resta per causa d\'aix\xc3\xb2, i establim la font i la causa de les coses bones com quelcom honrat i div\xc3\xad.\n_START_SECTION_\nLlibre II: Naturalesa de la virtut \xc3\xa8tica\n_START_PARAGRAPH_\nEn aquest segon llibre l\'autor es proposa abordar la definici\xc3\xb3 de la virtut. Arist\xc3\xb2til afirma que la virtut no neix en la naturalesa de l\'individu, tot i que reconeix que \xc3\xa9s natural la capacitat de comprendre aquestes virtuts i perfeccionar-les amb el costum. \xc3\x89s per aix\xc3\xb2 que la virtut \xc3\xa9s l\'h\xc3\xa0bit pel qual l\'home es fa bo i realitza b\xc3\xa9 l\'obra que li \xc3\xa9s confiada. Apunta tres possibilitats al respecte: \xc2\xabactuar en sotmetiment a [la ra\xc3\xb3]\xc2\xbb, \xc2\xabqualitat d\'obrar de la millor manera en relaci\xc3\xb3 amb el plaer i el dolor\xc2\xbb i finalment \xc2\xabla disposici\xc3\xb3 o h\xc3\xa0bit d\'escollir el mitj\xc3\xa0 relatiu a nosaltres en accions i emocions, determinant per la ra\xc3\xb3 i tal com ho determinaria un home prudent\xc2\xbb. Arist\xc3\xb2til distingeix entre la virtut moral (ethos) o de car\xc3\xa0cter, i la virtut intel\xc2\xb7lectual. En tant que cerca un entremig entre vicis i una mena d\'estat per realitzar les millors accions que mantingui la relaci\xc3\xb3 amb el plaer i el dolor, la virtut moral fa bo l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0. L\'art nom\xc3\xa9s requereix coneixement, per\xc3\xb2 la virtut requereix elecci\xc3\xb3 racional i exercici constant. \xc3\x89s dif\xc3\xadcil de ser bo perqu\xc3\xa8 \xc3\xa9s dif\xc3\xadcil de trobar l\'entremig, i la funci\xc3\xb3 de l\'educaci\xc3\xb3 \xc3\xa9s precisament ajudar a at\xc3\xa8nyer-lo. Entre l\'exc\xc3\xa9s i el defecte el punt mitj\xc3\xa0 \xc3\xa9s la virtut o magnific\xc3\xa8ncia, i Arist\xc3\xb2til anomena els dos extrems m\xc3\xa9s distants com contraris._NEWLINE_Arist\xc3\xb2til diu que mentre que la virtut intel\xc2\xb7lectual necessita ensenyament, experi\xc3\xa8ncia i temps, la virtut del car\xc3\xa0cter (virtut moral) sorgeix a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de seguir els h\xc3\xa0bits correctes. Segons ell, el potencial d\'aquesta virtut est\xc3\xa0 per naturalesa en tots els \xc3\xa9ssers humans, per\xc3\xb2 si les virtuts arriben a estar presents o no, no est\xc3\xa0 determinat per la naturalesa humana._NEWLINE_Arist\xc3\xb2til diu que podem descriure les virtuts com les coses que s\xc3\xb3n destru\xc3\xafdes per la defici\xc3\xa8ncia o l\'exc\xc3\xa9s. Alg\xc3\xba que fuig es converteix en un covard, mentre que alg\xc3\xba que no tem res \xc3\xa9s un temerari. D\'aquesta manera, la virtut "valentia" es pot veure com un "terme mitj\xc3\xa0" entre dos extrems. Les persones s\'habituen b\xc3\xa9 realitzant accions virtuoses, possiblement per la guia dels mestres o l\'experi\xc3\xa8ncia, i alhora aquests h\xc3\xa0bits es converteixen en vertaderes virtuts on escollim les bones accions deliberadament._NEWLINE_Segons el fil\xc3\xb2sof, el car\xc3\xa0cter correctament ent\xc3\xa8s (\xc3\xa9s a dir, la virtut o el vici d\'una persona), no \xc3\xa9s qualsevulla tend\xc3\xa8ncia o h\xc3\xa0bit, sin\xc3\xb3 quelcom que afecta a quan sentim plaer o dolor. Una persona virtuosa sent plaer quan realitza les accions belles o nobles. Una persona que no \xc3\xa9s virtuosa sovint trobar\xc3\xa0 les seves percepcions del que \xc3\xa9s agradable enganyoses. Quan una persona fa accions virtuoses, per exemple per casualitat, o sota consell, encara no \xc3\xa9s necess\xc3\xa0riament una persona virtuosa. No \xc3\xa9s com en les arts productives, on el que s\'est\xc3\xa0 fent \xc3\xa9s el que es jutja com ben fet o no. Per ser vertaderament una persona virtuosa les accions virtuoses d\'hom han de complir tres condicions: (a) s\xc3\xb3n fetes sent-ne conscient, (b) s\xc3\xb3n escollides pel seu propi b\xc3\xa9 i (c) s\xc3\xb3n escollides d\'acord amb una disposici\xc3\xb3 estable (no a un capritx, o de qualsevol manera que la persona que actua podria canviar f\xc3\xa0cilment la seva elecci\xc3\xb3). I nom\xc3\xa9s saber el que serien virtuoses no \xc3\xa9s prou. _NEWLINE_Comparant la virtut amb les arts productives com amb les arts, la virtut del car\xc3\xa0cter ha de ser no nom\xc3\xa9s la realitzaci\xc3\xb3 d\'un bon \xc3\xa9sser hum\xc3\xa0, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 la manera en qu\xc3\xa8 els humans fan b\xc3\xa9 llur propi treball. \xc3\x89sser expert en un art tamb\xc3\xa9 pot ser descrit com un entremig entre l\'exc\xc3\xa9s i la defici\xc3\xa8ncia: quan estan ben fets diem que no volem treure\'n o afegir-hi res. Per\xc3\xb2 Arist\xc3\xb2til assenyala una simplificaci\xc3\xb3 en aquesta idea del terme mitj\xc3\xa0. En termes del que \xc3\xa9s millor, cerquem un extrem, no un entremig._NEWLINE_El cap\xc3\xadtol set\xc3\xa8 passa dels comentaris generals als espec\xc3\xadfics. Arist\xc3\xb2til d\xc3\xb3na una llista de les virtuts i vicis del car\xc3\xa0cter que discuteix m\xc3\xa9s endavant als llibres II i III. Com assenyala Sachs, sembla que la llista no \xc3\xa9s especialment fixa, at\xc3\xa8s que difereix entre l\' \xc3\x88tica a Nic\xc3\xb2mac i l\'Eud\xc3\xa8mia, i tamb\xc3\xa9 perqu\xc3\xa8 Arist\xc3\xb2til repeteix diverses vegades que es tracta d\'un esquema aproximat.\n_START_SECTION_\nLlibre III: Accions volunt\xc3\xa0ries i involunt\xc3\xa0ries; fortalesa i tempran\xc3\xa7a\n_START_PARAGRAPH_\nAquest llibre es divideix en tres parts, la primera (cap\xc3\xadtols 1-5) tracta de la voluntarietat, la segona (cap\xc3\xadtols 6-9) sobre la fortalesa, i la tercera (cap\xc3\xadtols 10-12) sobre la tempran\xc3\xa7a.\n_START_SECTION_\nLa voluntarietat\n_START_PARAGRAPH_\nArist\xc3\xb2til divideix els actes de l\'home en voluntaris i involuntaris. L\'acte involuntari es deu a un primer principi extr\xc3\xadnsec a l\'home, com la for\xc3\xa7a o la ignor\xc3\xa0ncia. L\'acte no voluntari \xc3\xa9s un acte involuntari que no es lamenta. L\'acte involuntari sorgeix quan l\'individu obra en estat d\'ignor\xc3\xa0ncia i en aquests casos es pot fer una excepci\xc3\xb3 per rec\xc3\xb3rrer a la compassi\xc3\xb3 i indulg\xc3\xa8ncia sobre les conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies d\'aquests actes. L\'acte voluntari es fa pel desig. Ara b\xc3\xa9, l\'elecci\xc3\xb3 racional \xc3\xa9s m\xc3\xa9s restringida que l\'acte voluntari, en el sentit que l\'acte est\xc3\xa0 dins del nostre poder i no necess\xc3\xa0riament segons l\'apetit, sin\xc3\xb3 que \xc3\xa9s fruit d\'una deliberaci\xc3\xb3. ES delibera quelcom que es pot fer, no sobre veritats ni sobre les accions d\'altri; a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, es deliberen els mitjans i no la finalitat, car la finalitat no s\'escull com a finalitat sin\xc3\xb3 que \xc3\xa9s natural i \xc3\xa9s el b\xc3\xa9 desitjat segons el que es coneix (el que l\'enteniment presenta a la voluntat). Entenent aix\xc3\xad l\'acte voluntari, la virtut s\'aplica a tot all\xc3\xb2 que condueix a la finalitat i implica la responsabilitat del subjecte.\n_START_SECTION_\nLa fortalesa\n_START_PARAGRAPH_\nLa fortalesa \xc3\xa9s l\'entremig entre el temor i la confian\xc3\xa7a respecte de la mort. La persona valenta actua tot i el temor per\xc3\xb2 no sense temor. L\'exc\xc3\xa9s de temor s\'anomena covardia, i actua amb confian\xc3\xa7a per\xc3\xb2 sense exc\xc3\xa9s de confian\xc3\xa7a, que s\'anomena precipitaci\xc3\xb3. Tanmateix, la fortalesa s\'aplica m\xc3\xa9s al temor que a la confian\xc3\xa7a, per \xc3\xa9sser aquest darrer m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcil de controlar, i cerca el b\xc3\xa9 honest quan \xc3\xa9s dif\xc3\xadcil veure aquest b\xc3\xa9 superior. La caracter\xc3\xadstica fonamental de la vertadera fortalesa \xc3\xa9s que es basa en el car\xc3\xa0cter i no en el c\xc3\xa0lcul o en la preparaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nLa tempran\xc3\xa7a\n_START_PARAGRAPH_\nLa tempran\xc3\xa7a \xc3\xa9s l\'entremig respecte dels plaers, especialment els del tacte, el menjar i el sexe, que tenim en com\xc3\xba amb els animals no racionals. Hi ha plaers naturals i plaers de l\'individu: per aix\xc3\xb2, errar en els plaers naturals \xc3\xa9s sempre un exc\xc3\xa9s, mentre que errar en els plaers individuals no sempre \xc3\xa9s excessiu. El dolor ve quan el que no t\xc3\xa9 aquesta virtut tampoc no obt\xc3\xa9 els seus plaers. La intemper\xc3\xa0ncia \xc3\xa9s m\xc3\xa9s volunt\xc3\xa0ria que la covardia, puix que sempre ve amb una elecci\xc3\xb3 positiva, fent-la m\xc3\xa9s censurable. L\'apetit ha de seguir sempre el que \xc3\xa9s noble com proposat per la ra\xc3\xb3._NEWLINE_Al cap\xc3\xadtol onz\xc3\xa8 es tracten alguns desitjos com el del menjar, la beguda i el sexe, que s\xc3\xb3n compartits per tots d\'una manera determinada. Per\xc3\xb2 no tots tenen les mateixes manifestacions particulars d\'aquests desitjos. En els "desitjos naturals" diu Arist\xc3\xb2til, poques persones s\'equivoquen, i sempre normalment en una direcci\xc3\xb3, envers massa. El que \xc3\xa9s just serveix per satisfer la necessitat d\'un, mentre que les persones s\'equivoquen, ja sigui desitjant m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 d\'aquesta necessitat, o desitjant el que no han de desitjar. Per\xc3\xb2 quant als dolors, la tempran\xc3\xa7a \xc3\xa9s diferent del valor. Una persona temperada no necessita suportar dolors, sin\xc3\xb3 que la persona intemperant sent dolor fins i tot amb els seus plaers, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 pel seu anhel excessiu d\'ells. _NEWLINE_El contrari \xc3\xa9s rar i, per tant, no hi ha un nom especial per a una persona sensible als plaers i el delit. La persona temperada desitja les coses que no s\xc3\xb3n impediments per a la salut, ni contr\xc3\xa0ries al bell, ni m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 dels recursos d\'aquesta persona. Tal persona jutja segons la ra\xc3\xb3 correcta._NEWLINE_Al cap\xc3\xadtol dotz\xc3\xa8 s\'argumenta que la intemper\xc3\xa0ncia \xc3\xa9s un vici m\xc3\xa9s aviat escollit que la covardia, perqu\xc3\xa8 cerca positivament el plaer, mentre que la covardia evita el dolor, i el dolor pot alterar l\'elecci\xc3\xb3 d\'una persona. Aix\xc3\xad que retraiem m\xc3\xa9s la intemper\xc3\xa0ncia, perqu\xc3\xa8 \xc3\xa9s m\xc3\xa9s f\xc3\xa0cil habituar-se per evitar aquest problema. La forma en qu\xc3\xa8 els nens actuen tamb\xc3\xa9 t\xc3\xa9 certa semblan\xc3\xa7a amb el vici d\'akol\xc3\xa0sia. Aix\xc3\xad com un nen necessita viure per instruccions, la part desitjant de l\'\xc3\xa0nima humana ha d\'estar en harmonia amb la part racional. El desig sense enteniment pot tornar-se insaciable, i \xc3\xa0dhuc pot afectar la ra\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nLlibre IV: Examen de les virtuts \xc3\xa8tiques\n_START_PARAGRAPH_\nEl tema que afronta aquest llibre \xc3\xa9s el de les altres virtuts menys universals que la fortalesa i la tempran\xc3\xa7a i mostra diverses situacions en qu\xc3\xa8 es pot trobar un home. Entre aquestes virtuts hi ha la generositat i la magnific\xc3\xa8ncia (que \xc3\xa9s la generositat a nivells superiors per part de qui l\'actua, de les circumst\xc3\xa0ncies i de l\'objecte), la magnanimitat i la virtut que aplica la magnanimitat envers els inferiors, l\'equanimitat. Tamb\xc3\xa9 parla d\'algunes virtuts sobre la vida: dir la veritat, l\'humor... Al final menciona la vergonya, un sentiment virtu\xc3\xb3s que ajuda els joves a trobar l\'entremig dels seus sentiments.\n_START_SECTION_\nLiberalitat o genersoitat\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta \xc3\xa9s una virtut que observem quan veiem com actuen les persones respecte de donar diners, i coses el valor de les quals es pensa en termes de diners. Els dos extrems no virtuosos s\xc3\xb3n el malbaratament i l\'avar\xc3\xadcia. L\'avar\xc3\xadcia \xc3\xa9s, \xc3\xb2bviament, prendre els diners massa seriosament, per\xc3\xb2 el malbaratament, menys estrictament parlant, no sempre \xc3\xa9s el contrari (una subestimaci\xc3\xb3 de la import\xc3\xa0ncia dels diners) perqu\xc3\xa8 tamb\xc3\xa9 est\xc3\xa0 sovint causat per ser desenfrenat. Una persona malbaratadora \xc3\xa9s destru\xc3\xafda pels seus propis actes, i t\xc3\xa9 molts vicis al seu torn. L\'enfocament d\'Arist\xc3\xb2til per definir l\'equilibri correcte \xc3\xa9s tractar els diners com qualsevulla altra cosa \xc3\xbatil, i dir que la virtut \xc3\xa9s saber com emprar els diners i donar a les persones adequades, la quantitat correcta en el moment adequat. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, com amb cadascuna de les virtuts \xc3\xa8tiques, Arist\xc3\xb2til emfatitza que tal persona rep plaers i dolors en fer el bell i virtu\xc3\xb3s. Arist\xc3\xb2til es desvia lleugerament de la seva manera d\'emfatitzar que la generositat no \xc3\xa9s una virtut associada amb fer diners, perqu\xc3\xa8, assenyala, una persona virtuosa \xc3\xa9s normalment alg\xc3\xba que fa coses belles, en comptes de simplement ser un destinatari. Arist\xc3\xb2til tamb\xc3\xa9 assenyala que "la gent generosa \xc3\xa9s estimada pr\xc3\xa0cticament per la major part at\xc3\xa8s que atorga beneficis, i aix\xc3\xb2 consisteix a donar" i no nega que la gent generosa sovint no ser\xc3\xa0 adequada per mantenir la seva riquesa, i s\xc3\xb3n sovint f\xc3\xa0cils d\'enganyar. Arist\xc3\xb2til va m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 en aquesta direcci\xc3\xb3 dient que pot semblar que \xc3\xa9s millor ser un malbaratador que ser mesqu\xc3\xad: un malbaratador \xc3\xa9s curat per l\'edat, i per l\'esgotament dels recursos, i si no s\xc3\xb3n simplement persones sense restriccions, llavors s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s n\xc3\xa8cies que vicioses i mal educades. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, una persona malbaratadora almenys beneficia alg\xc3\xba. Arist\xc3\xb2til assenyala tamb\xc3\xa9 que el que la majoria de la gent que anomenem malbaratament no nom\xc3\xa9s \xc3\xa9s un malbaratament en el sentit contrari a ser gener\xc3\xb3s, sin\xc3\xb3 que tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s desenfrenat i t\xc3\xa9 molts vicis alhora. Tals persones s\xc3\xb3n en realitat sovint malbaratador i avar al mateix temps, i en tractar de ser generosos treuen el que donen de fonts d\'on no n\'haurien (per exemple extorsionadors, prestadors, jugadors, lladres), i ho donen a les persones equivocades. Tals persones poden ser ajudades per l\'orientaci\xc3\xb3, a difer\xc3\xa8ncia dels avars, i la majoria de la gent \xc3\xa9s una mica avar. De fet, segons Arist\xc3\xb2til, l\'avar\xc3\xadcia \xc3\xa9s raonablement anomenada l\'oposada de la generositat, "perqu\xc3\xa8 \xc3\xa9s un mal m\xc3\xa9s gran que el malbaratament, i perqu\xc3\xa8 la gent s\'equivoca amb m\xc3\xa9s freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia que amb la mena de malbaratament descrit".\n_START_SECTION_\nMagnific\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nLa magnific\xc3\xa8ncia es descriu com una virtut semblant a la generositat, excepte que es tracta de gastar grans quantitats de riquesa. Arist\xc3\xb2til diu que mentre "l\'home magn\xc3\xadfic \xc3\xa9s liberal, l\'home liberal no \xc3\xa9s necess\xc3\xa0riament magn\xc3\xadfic". Els vicis immoderats en aquest cas estarien relacionats amb "fer una gran exhibici\xc3\xb3 en les ocasions equivocades i en el cam\xc3\xad equivocat". Els extrems que s\'han d\'evitar per aconseguir aquesta virtut s\xc3\xb3n la mesquinesa i la insignific\xc3\xa0ncia per una banda i la vulgaritat per una altra. Arist\xc3\xb2til recorda aqu\xc3\xad que ja ha dit que les disposicions morals s\xc3\xb3n causades per les activitats que es realitzen, la qual cosa significa que la virtut d\'una persona magn\xc3\xadfica es pot veure de la manera que escull els actes magn\xc3\xadfics correctes en els moments correctes. L\'objectiu de la magnific\xc3\xa8ncia, com qualsevol virtut, \xc3\xa9s una acci\xc3\xb3 formosa, no per a l\'home magn\xc3\xadfic mateix, sin\xc3\xb3 per a les coses p\xc3\xbabliques, de manera que \xc3\xa0dhuc els seus dons particulars tenen quelcom de semblant amb les ofrenes votives. A causa que est\xc3\xa0 apuntant a un espectacle, una persona amb aquesta virtut no se centrar\xc3\xa0 a fer les coses a baix cost, el que seria insignificant, ni tampoc a gastar massa. Aix\xc3\xad com amb la liberalitat, Arist\xc3\xb2til veu un conflicte potencial entre algunes virtuts i emprar b\xc3\xa9 els diners. Per\xc3\xb2 s\xc3\xad que diu que la magnific\xc3\xa8ncia requereix gastar segons els medis, almenys en el sentit que el pobre no pot ser magn\xc3\xadfic. Els vicis de la mesquinesa i la vulgaritat "no porten un descr\xc3\xa8dit seri\xc3\xb3s, at\xc3\xa8s que no s\xc3\xb3n perjudicials per als altres, ni s\xc3\xb3n excessivament indecorosos".\n_START_SECTION_\nUna ambici\xc3\xb3 equilibrada respecte dels honors m\xc3\xa9s petits\n_START_PARAGRAPH_\nEn paral\xc2\xb7lel a la distinci\xc3\xb3 d\'escala ja establerta entre la generositat normal i la magnific\xc3\xa8ncia, Arist\xc3\xb2til proposa que hi ha dos tipus de virtut associats amb els honors, un relacionat amb grans honors, magnanimitat o grandesa d\'\xc3\xa0nima i un altre amb honors m\xc3\xa9s normals. Aquesta \xc3\xbaltima virtut \xc3\xa9s una mena de respecte correcte per l\'honor, que Arist\xc3\xb2til no tenia paraula grega per designar, per\xc3\xb2 que diu que est\xc3\xa0 entre ser ambici\xc3\xb3s i no ambici\xc3\xb3s respecte de l\'honor. Podria incloure una persona noble i viril amb l\'ambici\xc3\xb3 apropiada, o una persona menys ambiciosa que sigui moderada i temperada. Tenir l\'equilibri correcte en aquesta virtut significa cerca els tipus correctes d\'honor dels tipus correctes de font d\'honor. En contrast, l\'home ambici\xc3\xb3s obtindria aquest equilibri malament en cercar l\'exc\xc3\xa9s d\'honor de fonts inapropiades, i l\'home no ambici\xc3\xb3s no desitjaria ser honrat apropiadament per raons nobles.\n_START_SECTION_\nGentilesa respecte de l\'ira\n_START_PARAGRAPH_\nLa virtut de la gentilesa \xc3\xa9s l\'entremig respecte de l\'ira. En contrast, un vici excessiu respecte de l\'ira seria la irascibilitat o la rapidesa a l\'ira. Tal persona seria injusta en les respostes, estaria enutjada amb les persones equivocades, i aix\xc3\xad successivament. El vici deficient es trobaria en persones que no es defensarien. A ells els mancaria esperit i serien considerats necis i servils. Arist\xc3\xb2til no nega que la c\xc3\xb2lera tingui un lloc en el comportament d\'una bona persona, per\xc3\xb2 diu que ha de ser amb els fonaments adequats i en contra de les persones adequades, i tamb\xc3\xa9 en la forma correcta i en el moment adequat i pel temps adequat. La gent pot equivocar-se de moltes maneres, i Arist\xc3\xb2til diu que no \xc3\xa9s f\xc3\xa0cil encertar. Un dels pitjors casos entre aquests \xc3\xa9s qui roman enutjat durant massa temps._NEWLINE_Segons Arist\xc3\xb2til, la virtut respecte de l\'ira no seria guiada per les emocions, sin\xc3\xb3 per la ra\xc3\xb3. Aix\xc3\xad doncs, segons ell, l\'ira pot ser virtuosa i racional en les circumst\xc3\xa0ncies adequades, i fins i tot diu que una petita quantitat d\'exc\xc3\xa9s no \xc3\xa9s quelcom que pagui la pena tampoc, i podria fins i tot ser elogiat com a baron\xc3\xadvol i apte per al m\xc3\xb3n. La persona amb aquesta virtut, tanmateix, tendeix a errar pel costat del perd\xc3\xb3 en comptes de l\'ira, i la persona amb una defici\xc3\xa8ncia en aquesta virtut, tot i semblar ximple i servil, estar\xc3\xa0 m\xc3\xa9s a prop de la virtut que alg\xc3\xba que s\'enutja amb massa facilitat.\n_START_SECTION_\nHonestedat sobre un mateix: la virtut entre la jact\xc3\xa0ncia i l\'automenyspreu\n_START_PARAGRAPH_\nArist\xc3\xb2til descriu dos tipus de vicis falsos: un que exagera les coses, la jact\xc3\xa0ncia, i un altre que les subestima. Assenyala que aquest \xc3\xa9s un \xc3\xa0mbit molt espec\xc3\xadfic d\'honestedat, en el que es refereix a un mateix. D\'altres tipus de deshonestedat podrien implicar altres virtuts i vicis, com la just\xc3\xadcia i la injust\xc3\xadcia._NEWLINE_\xc3\x89s un tema semblant al de la sobrietat i obsequiositat, pel que fa a com interactuar socialment en una comunitat. Ara la discussi\xc3\xb3 es refereix a com de franc hom ha de ser quant a les pr\xc3\xb2pies qualitats. S\xc3\xb2crates empr\xc3\xa0 la ironia, que Arist\xc3\xb2til considera una mena acceptable de deshonestedat._NEWLINE_Una vegada m\xc3\xa9s, Arist\xc3\xb2til digu\xc3\xa9 que no tenia una paraula grega convenient per donar a l\'entremig virtu\xc3\xb3s i honest en aquest cas, entre una persona que es jacta de qualificacions inapropiadament, mentre que una persona que s\'automenysprea excessivament no fa cap afirmaci\xc3\xb3 a les qualitats que t\xc3\xa9, \xc3\xa0dhuc es menysprea. Per tant, Arist\xc3\xb2til nomena l\'home virtu\xc3\xb3s com una persona que reclama les bones qualitats que t\xc3\xa9 sense exageraci\xc3\xb3 ni subestimaci\xc3\xb3. Com en molts d\'aquests exemples, diu que l\'exc\xc3\xa9s (jact\xc3\xa0ncia) \xc3\xa9s m\xc3\xa9s culpable que la defici\xc3\xa8ncia (ser automenyspreatiu)._NEWLINE_A difer\xc3\xa8ncia del tractament de l\'adulaci\xc3\xb3, descrit simplement com un vici, Arist\xc3\xb2til descriu maneres en qu\xc3\xa8 una persona pot ser relativament irreprensible si ocasionalment \xc3\xa9s deshonesta sobre les seves pr\xc3\xb2pies qualitats, sempre que aix\xc3\xb2 no esdevingui una disposici\xc3\xb3 fixa per jactar-se. Espec\xc3\xadficament, la jact\xc3\xa0ncia no seria gaire culpable si l\'objectiu \xc3\xa9s l\'honor o la gl\xc3\xb2ria, per\xc3\xb2 seria culpable si l\'objectiu s\xc3\xb3n els diners._NEWLINE_Parts d\'aquesta secci\xc3\xb3 s\xc3\xb3n notables a causa de les implicacions per a la pr\xc3\xa0ctica de la filosofia. En un punt Arist\xc3\xb2til diu que exemples d\'\xc3\xa0rees on la jact\xc3\xa0ncia deshonesta per guanys podria passar desapercebuda, i ser molt culpable, serien la profecia, la filosofia o la medecina. Aix\xc3\xb2 sembla ser una cr\xc3\xadtica dels sofistes contemporanis seus. Per\xc3\xb2 encara m\xc3\xa9s notable \xc3\xa9s el fet que un dels vicis en discussi\xc3\xb3, l\'automenyspreu, \xc3\xa9s un adjectiu que fou i \xc3\xa9s emprat sovint per descriure S\xc3\xb2crates. Arist\xc3\xb2til \xc3\xa0dhuc menciona espec\xc3\xadficament S\xc3\xb2crates com un exemple, per\xc3\xb2 alhora menciona que el vici menys excessiu \xc3\xa9s sovint menys culpable.\n_START_SECTION_\nSer enginy\xc3\xb3s o encantador\n_START_PARAGRAPH_\nEl tema d\'aquesta discussi\xc3\xb3 \xc3\xa9s la virtut de ser enginy\xc3\xb3s, encantador, tenir tacte, i generalment dir les coses correctes quan es parla informalment, en l\'oci, que Arist\xc3\xb2til diu que \xc3\xa9s una part necess\xc3\xa0ria de la vida. En contrast, un buf\xc3\xb3 mai no pot resistir-se a fer cap broma, i el vici deficient en aquest cas \xc3\xa9s una persona inculta que no t\xc3\xa9 acudits, i \xc3\xa9s in\xc3\xbatil en una conversa informal. \xc3\x89s dif\xc3\xadcil d\'establir regles fixes sobre el que \xc3\xa9s divertit i el que \xc3\xa9s apropiat, per la qual cosa una persona amb aquesta virtut tendeix a ser com un legislador que fa lleis adequades per a si mateix.\n_START_SECTION_\nSentit de la vergonya\n_START_PARAGRAPH_\nEl sentit de la vergonya no \xc3\xa9s una virtut, sin\xc3\xb3 m\xc3\xa9s aviat un sentiment que \xc3\xa9s un tret de car\xc3\xa0cter estable. \xc3\x89s una por, i nom\xc3\xa9s \xc3\xa9s apropiada en els joves, que viuen per al sentiment, per\xc3\xb2 s\xc3\xb3n retinguts pel sentiment de vergonya. No s\'hauria d\'elogiar les persones grans per aquesta sensaci\xc3\xb3 de vergonya segons Arist\xc3\xb2til, at\xc3\xa8s que la vergonya ha de referir-se a actes fets volunt\xc3\xa0riament, i una persona decent no faria volunt\xc3\xa0riament quelcom vergony\xc3\xb3s. Arist\xc3\xb2til hi menciona que l\'autocontenci\xc3\xb3 tampoc no \xc3\xa9s una virtut, sin\xc3\xb3 que ens remet a una part posterior del llibre (Llibre VII) per discutir-ho._NEWLINE_Leo Strauss assenyala que aquest enfocament, aix\xc3\xad com la discussi\xc3\xb3 d\'Arist\xc3\xb2til sobre la magnanimitat, est\xc3\xa0 en contrast amb l\'enfocament de la B\xc3\xadblia.\n_START_SECTION_\nLlibre V: Examen de les virtuts \xc3\xa8tiques. La just\xc3\xadcia\n_START_PARAGRAPH_\nArist\xc3\xb2til dedica aquest llibre a analitzar la virtut de la just\xc3\xadcia. Comen\xc3\xa7a induint la definici\xc3\xb3 just\xc3\xadcia a partir de la definici\xc3\xb3 nominal i de tot all\xc3\xb2 que es pensa quan se sent l\'expressi\xc3\xb3 "just\xc3\xadcia". Afirma que la just\xc3\xadcia \xc3\xa9s la virtut completa pel que es refereix a altres persones, car \xc3\xa9s m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcil exercir la virtut amb els altres que nom\xc3\xa9s amb un mateix. Aix\xc3\xad doncs, la virtut en general \xc3\xa9s just\xc3\xadcia vista en relaci\xc3\xb3 amb altri._NEWLINE_Aquesta just\xc3\xadcia \xc3\xa9s la just\xc3\xadcia general. Hi ha tamb\xc3\xa9 la just\xc3\xadcia particular, que es divideix alhora en distributiva i transaccional, la distributiva que aplica una proporci\xc3\xb3 geom\xc3\xa8trica entre diverses coses o persones; la transaccional que aplica una proporci\xc3\xb3 aritm\xc3\xa8tica. Despr\xc3\xa9s aplica aquesta distinci\xc3\xb3 a l\'economia, i diu que la just\xc3\xadcia \xc3\xa9s l\'entremig entre cometre injust\xc3\xadcia i patir-la i consisteix en la reciprocitat. Tanmateix, descobreix que en aquest cas la seva f\xc3\xb3rmula de trobar l\'entremig no funciona igual que en les passions: l\'entremig \xc3\xa9s la igualtat de la proporci\xc3\xb3._NEWLINE_Tracta tamb\xc3\xa9 de la relaci\xc3\xb3 entre la just\xc3\xadcia i la llei, una relaci\xc3\xb3 necess\xc3\xa0ria perqu\xc3\xa8 s\'aconsegueixi el b\xc3\xa9 de l\'altre, car l\'home per si mateix cerca el propi b\xc3\xa9. Per aix\xc3\xb2 cal una llei. Aqu\xc3\xad entra la pol\xc3\xadtica, at\xc3\xa8s que hi ha una just\xc3\xadcia natural que ning\xc3\xba no pot transgredir i una altra de legal, que dep\xc3\xa8n de les regles adoptades. La just\xc3\xadcia legal s\'ha de seguir un cop que s\'han aprovat les lleis. Aquesta just\xc3\xadcia legal \xc3\xa9s variable perqu\xc3\xa8 els casos particulars es relacionen amb les normes universals de manera diferent en cada ocasi\xc3\xb3._NEWLINE_Arist\xc3\xb2til explica a continuaci\xc3\xb3 els diversos greuges en relaci\xc3\xb3 amb la just\xc3\xadcia, i despr\xc3\xa9s afirma que qui pateix una injust\xc3\xadcia no ho pot fer de manera volunt\xc3\xa0ria. Aix\xc3\xad doncs, ning\xc3\xba no pot fer injust\xc3\xadcia a si mateix, per exemple, per mitj\xc3\xa0 del su\xc3\xafcidi. L\'equitat supera la just\xc3\xadcia en el sentit de corregir la llei en certs casos particulars, car la regla universal no contempla cada situaci\xc3\xb3 particular.'