b'\n_START_ARTICLE_\nFidelio\n_START_SECTION_\nOrigen i context\n_START_PARAGRAPH_\nEls primers anys del segle XIX, la Revoluci\xc3\xb3 Francesa va fer albirar un nou horitz\xc3\xb3 est\xc3\xa8tic i va fer apar\xc3\xa8ixer un g\xc3\xa8nere oper\xc3\xadstic amb un nus argumental basat en la lluita contra la injust\xc3\xadcia manifesta i la salvaci\xc3\xb3 en el darrer moment, amb la conseg\xc3\xbcent vict\xc3\xb2ria de la veritat i la just\xc3\xadcia enfront de la maldat i l\'engany. Aquest seria el cas de moltes obres franceses que anaven desembarcant a Viena amb aclaparadora acollida. Primer va ser Lodo\xc3\xafska (1802) de Cherubini, un any m\xc3\xa9s tard Faniska, i en les temporades successives ho van fer les \xc3\xb2peres de Dalayrac, Gaveaux, Boieldieu, Isouard, Berton, Spontini (amb La vestale), M\xc3\xa9hul i Lesueur, totes abans de 1805, justament quan Beethoven estrenava la primera versi\xc3\xb3 de Fidelio, iniciada contempor\xc3\xa0niament a la Sinfonia Eroica i a les sonates Waldstein i Appasionata._NEWLINE_Beethoven va triar el singspiel com a forma dram\xc3\xa0tica, amb aix\xc3\xb2 no nom\xc3\xa9s continuava la l\xc3\xadnia mozartiana sin\xc3\xb3 que apostava per un teatre destinat al p\xc3\xbablic majoritari i considerar-lo idoni per transmetre un missatge pol\xc3\xadticament comprom\xc3\xa8s i, alhora, ampliar la seva concepci\xc3\xb3 formal, com a contribuci\xc3\xb3 al desenvolupament d\'un g\xc3\xa8nere que es podria definir com a nacional-popular i que, molt aviat, Der Freisch\xc3\xbctz s\'inseriria en aquest mateix cam\xc3\xad. _NEWLINE_Un primer enc\xc3\xa0rrec frustrat va procedir del Theater an der Wien de Viena, ciutat on Mozart havia estrenat dotze anys enrere La flauta m\xc3\xa0gica. Inicialment, el compositor ho va intentar amb Vestas Feuer, amb text de Schikaneder, el mateix llibretista de l\'\xc3\xb2pera de Mozart, en la l\xc3\xadnia d\'un breu revival de l\'\xc3\xb2pera seriosa metastasiana en la seva variant d\'\xc3\xb2pera de romans que s\'havia produ\xc3\xaft en ocasi\xc3\xb3 de les guerres napole\xc3\xb2niques._NEWLINE_Per\xc3\xb2, seguint el consell de Joseph Sonnleithner, l\'empresari que acabava d\'ocupar el lloc de Schikaneder al Teatre An Der Wien, aviat va abandonar la idea a favor del llibret de Jean-Nicolas Bouilly, que ja havia donat lloc a sengles obres de Pierre Gaveaux, Ferdinando Pa\xc3\xabr i Simon Mayr._NEWLINE_Bouilly va escriure L\xc3\xa9onore, ou l\'amour conjugal per a Pierre Gaveaux i fou estrenada a Par\xc3\xads el 1798. Segons va dir l\'autor del text, es narra un fet real, succe\xc3\xaft en una pres\xc3\xb3 francesa durant el Regnat del Terror a Par\xc3\xads, per\xc3\xb2 la hist\xc3\xb2ria es va traslladar a Sevilla al segle XVII, a benefici de l\'anonimat dels seus protagonistes i per decisi\xc3\xb3 expressa de Beethoven, que tenia una notable admiraci\xc3\xb3 per la Revoluci\xc3\xb3 Francesa i no volia que l\'episodi de tirania que es narra a la hist\xc3\xb2ria recaigu\xc3\xa9s sobre els jacobins. L\'equivalent a Florestan es deia Ren\xc3\xa9 de Samblancay i el de Don Fernando era un oficial de cognom Sant-Andr\xc3\xa9, enviat per Robespierre._NEWLINE_El llibret de Bouilly va obtenir de seguida un enorme atractiu per a llibretistes i compositors. M\xc3\xa9s tard, aquest tema fou recollit per Ferdinando Pa\xc3\xabr, que el va estrenar a Dresden el 1805 amb el t\xc3\xadtol Leomnora, ossia l\'amore coniugale, quan Beethoven ja estava escrivint la seva versi\xc3\xb3. Menys coneguda fou en el seu temps la versi\xc3\xb3 en un acte de Simon Mayr L\'amore coniugale, estrenada el mateix any._NEWLINE_B\xc3\xa0sicament, Sonnleithner va reduir la seva feina a traduir el text de Bouilly, encara que entre un i altre hi ha diverses difer\xc3\xa8ncies que, sense afectar al nus dram\xc3\xa0tic. El Fidelio de Beethoven va comptar amb un llibret m\xc3\xa9s directe i lliure de trames secund\xc3\xa0ries. Si b\xc3\xa9 el llibret de Bouilly \xc3\xa9s m\xc3\xa9s teatral, dotant de personalitat i inter\xc3\xa8s a un nombre de personatges m\xc3\xa9s gran, tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s m\xc3\xa9s complex i recargolat, amb lectures m\xc3\xa9s diverses. Beethoven posa m\xc3\xbasica a un llibret m\xc3\xa9s unidireccional, en qu\xc3\xa8 tot s\'encamina a analitzar un fet principal: la injust\xc3\xadcia que cau sobre Floretan i la inquietud de Leonore per salvar al seu marit de la mort._NEWLINE_El tema de Bouilly va atraure Beethoven sens dubte per l\'oportunitat de retratar actituds heroiques en els personatges principals. Tamb\xc3\xa9 va captivar els sentiments del compositor envers la lluita per la llibertat pol\xc3\xadtica, que aleshores tenia lloc pertot Europa. Fidelio segueix el model de la rettungsoper (\xc3\xb2pera de rescat), en la qual s\'assisteix a un enfrontament entre el Deure i la Llei, a benefici d\'aquell en dem\xc3\xa8rit d\'una just\xc3\xadcia emanada del despotisme il\xc2\xb7lustrat i, per tant, injusta. En l\'elecci\xc3\xb3 beethoveniana del tema, el fons \xc3\xa8tic i pol\xc3\xadtic \xc3\xa9s el factor determinant. La dona que protagonitza l\'\xc3\xbanica \xc3\xb2pera de Beethoven no \xc3\xa9s aquest \xc3\xa9sser inestable i alienat de les \xc3\xb2peres belcantistes a qu\xc3\xa8 la frustraci\xc3\xb3 er\xc3\xb2tica sumir\xc3\xa0 en la bogeria, sin\xc3\xb3 una figura activa que lluita pel seu amor amb determinaci\xc3\xb3 i aud\xc3\xa0cia. La configuraci\xc3\xb3 vocal del personatge no \xc3\xa9s menys significativa: a Beethoven no li interessen les vocalitzacions acrob\xc3\xa0tiques, sin\xc3\xb3 el cant expressiu, incl\xc3\xb2s el canto di forza, sil\xc2\xb7l\xc3\xa0bic, els escassos, per\xc3\xb2 molt incisius ornaments hi s\xc3\xb3n tan sols per donar major real\xc3\xa7 i energia a la l\xc3\xadnia mel\xc3\xb2dica._NEWLINE_La gestaci\xc3\xb3 d\'aquesta \xc3\xb2pera, l\'\xc3\xbanica de Beethoven, va ser llarga i turmentada. Va causar grans problemes al compositor, que va haver de realitzar-ne diverses versions successives fins a aconseguir l\'\xc3\xa8xit. En una carta a Treitschke va dir, \xc2\xabUs assegure, benvolgut Treitschke, que aquesta \xc3\xb2pera em far\xc3\xa0 guanyar la palma del martiri. Amb la vostra cooperaci\xc3\xb3 heu salvat del naufragi all\xc3\xb2 que era millor. Per tot aix\xc3\xb2 us estar\xc3\xa9 eternament agra\xc3\xaft\xc2\xbb. Escrita en plena maduresa de l\'autor, es pot considerar el primer exemple de s\xc3\xadntesi entre m\xc3\xbasica simf\xc3\xb2nica i \xc3\xb2pera, que despr\xc3\xa9s es desenvolupar\xc3\xa0 en el Romanticisme. Beethoven es trobava en el per\xc3\xadode del mig de la seva producci\xc3\xb3. En aquest per\xc3\xadode estil\xc3\xadstic, el compositor va trobar la seva pr\xc3\xb2pia veu com a artista i va comen\xc3\xa7ar a expandir i transformar les formes i els g\xc3\xa8neres del per\xc3\xadode cl\xc3\xa0ssic. Com en altres treballs d\'aquesta \xc3\xa8poca, Fidelio mostra les habilitats en utilitzar noves i convincents expressions contempor\xc3\xa0nies. Fidelio va afegir a l\'\xc3\xb2pera bufa de Mozart alguns elements de l\'\xc3\xb2pera francesa, com la trama de l\'\xc3\xb2pera de rescat destacant \xc2\xabels ideals de l\'amor conjugal, de limitar-se a la fidelitat, d\'heroisme devot... el triomf del b\xc3\xa9 sobre el mal, o la llibertat sobre la tirania\xc2\xbb, com en Les deux journ\xc3\xa9es de Cherubini, que Beethoven havia vist a Viena el 1803, i amb el que va compartir llibretista._NEWLINE_Com en moltes altres ocasions en la carrera de Beethoven, aquesta \xc3\xb2pera va causar grans problemes al compositor, que va haver de realitzar-ne diverses versions successives fins a aconseguir l\'\xc3\xa8xit. Es tracta d\'una obra central de l\'anomenat "per\xc3\xadode mitj\xc3\xa0" de la producci\xc3\xb3 de Beethoven, i com molta de la seua m\xc3\xbasica d\'aquesta \xc3\xa8poca posa l\'\xc3\xa8mfasi en el tema de l\'heroisme. El tema de Bouilly va atraure Beethoven sens dubte per l\'oportunitat de retratar actituds heroiques en els personatges principals. Tamb\xc3\xa9 va captivar els sentiments del compositor envers la lluita per la llibertat pol\xc3\xadtica, que aleshores tenia lloc pertot Europa._NEWLINE_L\'\xc3\xb2pera va ser publicada en totes tres versions, com l\'Opus 72 de Beethoven.\n_START_SECTION_\nRepresentacions\n_START_PARAGRAPH_\nL\'\xc3\xb2pera va ser estrenada al Theater an der Wien de Viena, en una versi\xc3\xb3 de dos actes el 20 de novembre de 1805, amb representacions addicionals les seg\xc3\xbcents dues nits. Aquesta primera versi\xc3\xb3 titulada Fidelio no va tenir \xc3\xa8xit, probablement perqu\xc3\xa8 en aquells moments Viena es trobava sota l\'ocupaci\xc3\xb3 de l\'ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s, i molts dels espectadors eren oficials militars francesos. El 29 de mar\xc3\xa7 de l\'any seg\xc3\xbcent es va reestrenar amb el nom de Leonore, oder Der Triumph der ehelichen Liebe (Leonore, o el triomf de l\'amor conjugal), component-ne tamb\xc3\xa9 una nova obertura (avui dia coneguda com la Leonore n\xc3\xbam. 3; vegeu m\xc3\xa9s avall). En aquesta nova versi\xc3\xb3 va ser tenir un gran \xc3\xa8xit. No es van poder fer m\xc3\xa9s representacions a causa d\'una disputa entre Beethoven i la ger\xc3\xa8ncia del teatre._NEWLINE_Vuit anys despr\xc3\xa9s, el 1814, Beethoven s\'anim\xc3\xa0 a tornar-la a presentar i la va revisar de nou, amb canvis en el llibret deguts a Georg Friedrich Treitschke. Aquesta tercera versi\xc3\xb3 es va estrenar al K\xc3\xa4rtnertortheater el 23 de maig de 1814, sota el t\xc3\xadtol definitiu de Fidelio. Va encap\xc3\xa7alar la partitura amb l\'actualment anomenada Obertura de Fidelio, donant a l\'\xc3\xb2pera una forma de tres actes separant el final en un tercer acte. Franz Schubert, de 17 anys, es trobava entre el p\xc3\xbablic despr\xc3\xa9s d\'haver venut els seus llibres de text per poder-se pagar l\'entrada. Un Beethoven ja bastant afectat per la sordesa va dirigir l\'orquestra, "assistit" per Michael Umlauf, que despr\xc3\xa9s es faria c\xc3\xa0rrec de la mateixa tasca en l\'estrena de la Novena Simfonia. El paper de Pizarro va ser interpretat per Johann Michael Vogl, que despr\xc3\xa9s esdevindria c\xc3\xa8lebre per la seva col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb Schubert. Aquesta darrera versi\xc3\xb3 de l\'\xc3\xb2pera va suposar, finalment, un gran \xc3\xa8xit per a Beethoven, i Fidelio ha esdevingut des de llavors una pe\xc3\xa7a cabdal del repertori oper\xc3\xadstic._NEWLINE_Otto Nicolai va iniciar el costum el 1840 de recuperar l\'obertura Leonore n\xc3\xbam. 3 per intercalar-la entre el primer i el segon acte; m\xc3\xa9s tard alguns directors la van posar abans de l\'acte final, costum que ara se sol desestimar._NEWLINE_La tercera i definitiva versi\xc3\xb3 va marcar per fi l\'\xc3\xa8xit de Fidelio. En quinze anys havia recorregut els principals teatres d\'Alemanya i alguns d\'influ\xc3\xa8ncia germ\xc3\xa0nica, com Riga (1818) i Sant Petersburg (1819). Va arribar a Londres (1832, amb Maria Malibran), a Moscou (1842) i a Nova York (1856). Per contra, va ser desconeguda per als pa\xc3\xafsos llatins. Es va representar alguna vegada a Par\xc3\xads despr\xc3\xa9s de l\'estrena el 1829, i a Marsella es va poder veure el 1844. A It\xc3\xa0lia, despr\xc3\xa9s de quatre \xc3\xbaniques funcions a Roma el 1886, no es va representar fins al 1927 a Tor\xc3\xad. A Espanya es va veure en dues funcions a Madrid el 1893. A Catalunya, va arribar el 1921. El Teatro alla Scala de Mil\xc3\xa0 la va descon\xc3\xa8ixer fins que Arturo Toscanini la va dirigir amb motiu del centenari de Beethoven el 1927. No ha sigut mai una obra molt freq\xc3\xbcent per les dificultats del repartiment i la complexitat de la part coral.\n_START_SECTION_\nLes obertures de Fidelio\n_START_PARAGRAPH_\nBeethoven va patir per obtenir una obertura apropiada per a Fidelio, amb el resultat final de quatre obertures diferents. Hom creu que el primer intent, per a l\'estrena de 1805, va ser l\'actualment coneguda com a Leonore n\xc3\xbam. 2. Despr\xc3\xa9s va revisar aquesta per a les representacions de 1806, creant la Leonore n\xc3\xbam. 3. Aquesta darrera \xc3\xa9s considerada generalment com la millor de les quatre, per\xc3\xb2 la seua gran intensitat dram\xc3\xa0tica i la concepci\xc3\xb3 simf\xc3\xb2nica tenen el defecte d\'enfosquir les escenes inicials de l\'\xc3\xb2pera. Beethoven va experimentar una versi\xc3\xb3 m\xc3\xa9s breu, tallant certs passatges, per a una planejada representaci\xc3\xb3 a Praga l\'any 1807; aquesta \xc3\xa9s la que es creu que correspon amb l\'actualment denominada Leonore n\xc3\xbam. 1. Finalment, per a la recuperaci\xc3\xb3 de l\'\xc3\xb2pera l\'any 1814, Beethoven va comen\xc3\xa7ar de nou, i amb material original va compondre la que avui dia es coneix com l\'obertura de Fidelio. At\xc3\xa8s que el seu car\xc3\xa0cter m\xc3\xa9s lleuger sembla adaptar-se millor que la n\xc3\xbam. 4 per a obrir l\'\xc3\xb2pera, la intenci\xc3\xb3 final de Beethoven \xc3\xa9s generalment respectada en les produccions contempor\xc3\xa0nies._NEWLINE_Gustav Mahler va introduir la pr\xc3\xa0ctica, habitual fins a mitjan segle XX, d\'executar la Leonore n\xc3\xbam. 3 entre les dues escenes del segon acte, i alguns directors d\'orquestra continuen fent-ho aix\xc3\xad. En aquesta localitzaci\xc3\xb3, funciona com una mena de recordatori de l\'escena del rescat que tot just acaba de tenir lloc.\n_START_SECTION_\nActe I\n_START_PARAGRAPH_\nJaquino i Marzelline estan sols. Jaquino pregunta a Marzelline quan acceptara de casar-se amb ell, per\xc3\xb2 ella respon que mai, perqu\xc3\xa8 s\'ha enamorat de Fidelio (Jetzt, Sch\xc3\xa4tzchen, jetzt sind wir allein ["Ara, estimada, estem sols"]). Jaquino se\'n va, i Marzelline expressa el seu desig de convertir-se en la muller de Fidelio (O w\xc3\xa4r ich schon mit dir vereint ["Si ja estiguera unida a v\xc3\xb3s"]). Rocco i Jaquino entren, buscant a Fidelio. Fidelio, que en realitat \xc3\xa9s Leonore disfressada, entra portant una feixuga c\xc3\xa0rrega de cadenes recentment reparades. Rocco felicita Leonore pel seu treball, i malinterpreta la seua modesta resposta com una amagada atracci\xc3\xb3 per la seua filla. Marzelline, Leonore, Rocco, i Jaquino canten un quartet sobre l\'amor que Marzelline sent per Fidelio (Mir ist so wunderbar ["Un meravell\xc3\xb3s sentiment m\'envaeix"]). Rocco diu a Leonore que tan prompte com el governador se n\'haja anat a Sevilla, podr\xc3\xa0 casar-se amb Marzelline. No obstant aix\xc3\xb2, diu a la parella que no podran ser feli\xc3\xa7os si no tenen diners (Hat man nicht auch Gold beineben). Leonore diu que desitja una altra cosa m\xc3\xa9s que els diners: saber per qu\xc3\xa8 Rocco no la deixa ajudar-lo a les masmorres, m\xc3\xa9s encara quan sempre torna sense al\xc3\xa8. Rocco li diu que hi ha una masmorra subterr\xc3\xa0nia on no pot portar a ning\xc3\xba, on hi ha un presoner tancat des de fa dos anys pels seus poderosos enemics. Marzelline suplica al pare que evite a Fidelio aquesta horrible visi\xc3\xb3. Rocco i Leonore canten al valor (Gut, S\xc3\xb6hnchen, gut), i aviat Marzelline s\'uneix a les seues aclamacions._NEWLINE_Surten tots llevat de Rocco. Sona una marxa i Pizarro arriba amb la gu\xc3\xa0rdia. Rocco d\xc3\xb3na a Pizarro un missatge alertant-lo que el ministre planeja una visita sorpresa per a l\'endem\xc3\xa0, per a investigar les acusacions que Pizarro \xc3\xa9s un tir\xc3\xa0. Pizarro exclama que no pot permetre que el ministre descobrisca l\'empresonat Don Florestan, a qui tothom creu mort. Per evitar-ho, Pizarro decideix assassinar Florestan (Ha, welch ein Augenblick! ["Ah! Quin moment!"]). Pizarro ordena que sone una trompeta a l\'arribada del ministre. Ofereix diners a Rocco perqu\xc3\xa8 assassine Florestan, per\xc3\xb2 aquest hi refusa (Jetzt, Alter, jetzt hat es Eile!), despr\xc3\xa9s li ordena que cave una tomba en l\'enderrocat pou que fa de masmorra de Florestan. Leonore ha vist Pizarro, per\xc3\xb2 no ha pogut sentir all\xc3\xb2 que ha dit. Est\xc3\xa0 agitada, per\xc3\xb2 els pensaments sobre el seu marit calmen el seu esperit (Abscheulicher! Wo eilst du hin?... Komm, Hoffnung, lass den letzten Stern)._NEWLINE_Jaquino suplica a Marzelline que es case amb ell, per\xc3\xb2 ella s\'hi nega. Leonore, esperant trobar Florestan, demana a Rocco de traure als presoners al pati perqu\xc3\xa8 puguen gaudir del bon oratge. Marzelline tamb\xc3\xa9 li ho suplica, i Rocco accepta distreure Pizarro mentre els presoners gaudeixen d\'aquest moment de llibertat. Els presoners, exaltats per sortir a l\'aire lliure, canten amb joia (O welche Lust), per\xc3\xb2, recordant que podrien ser tornats a la cel\xc2\xb7la, aviat callen. Rocco reapareix i conta a Leonore que ha reeixit a conv\xc3\xa8ncer Pizarro: Pizarro permetr\xc3\xa0 el matrimoni, i a Leonore li ser\xc3\xa0 perm\xc3\xa8s accedir a les rondes de vigil\xc3\xa0ncia per les masmorres en companyia de Rocco (Nun sprecht, wie ging\'s?). Ambd\xc3\xb3s es preparen per anar a la cel\xc2\xb7la d\'un pobre home que, segons conta Rocco, ser\xc3\xa0 executat i enterrat aquell mateix dia. Leonore es troba tan agitada que Rocco intenta persuadir-la de no anar amb ell, per\xc3\xb2 ella insisteix a acompanyar-lo. Quan s\'estan preparant per a anar-se\'n, Jaquino i Marzelline apareixen de sobte i diuen a Rocco que isca: Pizarro s\'ha assabentat de la sortida dels presoners i est\xc3\xa0 enfurismat (Ach, Vater, Vater, eilt!). Abans que hi puguen reaccionar, apareix Pizarro demanant una explicaci\xc3\xb3. Rocco inventa que estaven celebrant l\'onom\xc3\xa0stica del rei, i aconsella a Pizarro que estalvie la seua r\xc3\xa0bia per al presoner de la masmorra subterr\xc3\xa0nia. Pizarro li ordena que s\'afanye a cavar la tomba, perqu\xc3\xa8 el presoner ser\xc3\xa0 executat immediatament. Rocco, Leonore, Jacquino i Marzelline, de mala gana fan entrar de nou els presoners a les cel\xc2\xb7les.\n_START_SECTION_\nActe II\n_START_PARAGRAPH_\nFlorestan es troba sol a la seua cel\xc2\xb7la, en la profunditat de la masmorra. Primer canta la seua fe en D\xc3\xa9u, despr\xc3\xa9s t\xc3\xa9 una visi\xc3\xb3 de Leonore venint a salvar-lo (Gott! Welch Dunkel hier! ["D\xc3\xa9u! Quina foscor hi ha ac\xc3\xad"]... In des Lebens Fr\xc3\xbchlingstagen ["En la primavera de la vida"]). Defalleix i s\'adorm. Rocco i Leonore penetren per a cavar la seua tomba i el troben adormit. Mentre caven, Rocco demana a Leonore que s\'afanye (Wie kalt ist es in diesem unterirdischen Gew\xc3\xb6lbe! ["Quin fred fa en aquesta cambra subterr\xc3\xa0nia"] ... Nur hurtig fort, nur frisch gegraben). Florestan es desperta, i Leonore el reconeix. Ell demana que li siga portat un missatge a la seua muller, Leonore Florestan, per\xc3\xb2 Rocco diu que \xc3\xa9s impossible. Florestan suplica quelcom per beure, i Rocco diu a Leonore que li\'n done. Florestan no reconeix Leonore, i li diu que ser\xc3\xa0 recompensada al cel (Euch werde Lohn in bessern Welten). Ella suplica a Rocco que li permeta donar a Florestan un tros de pa, i aquest hi accepta. Florestan menja._NEWLINE_Apareix Pizarro i pregunta si tot est\xc3\xa0 enllestit. Rocco assenteix i demana a Leonore que se\'n vaja, per\xc3\xb2 ella s\'amaga. Pizarro revela la seua identitat a Florestan, qui l\'acusa d\'assass\xc3\xad (Er sterbe! Doch er soll erst wissen ["Matem-lo! Per\xc3\xb2 primer ha de saber"]). Quan Pizarro brandeix un punyal, Leonore s\'interposa entre ell i Florestan i declara que abans de matar Florestan, Pizarro haur\xc3\xa0 de matar la seua muller. Pizarro assaboreix l\'oportunitat de matar-los als dos, per\xc3\xb2 Leonore treu una pistola._NEWLINE_Tot just en aquest moment sona la trompeta que anuncia l\'arribada del ministre. Arriba Jaquino seguit per un grup de soldats, per a anunciar que el ministre est\xc3\xa0 esperant a la porta. Rocco demana als soldats que escorten el governador Pizarro escales amunt. Florestan i Leonore canten la seua vict\xc3\xb2ria mentre que Pizarro declara que se\'n venjar\xc3\xa0 i Rocco expressa la seua por pel que pot passar (Es schl\xc3\xa4gt der Rache Stunde). Plegats, Florestan i Leonore canten un duet d\'amor (O namenlose Freude!)._NEWLINE_Ac\xc3\xad s\'executa de vegades l\'Obertura Leonore n\xc3\xbam. 3._NEWLINE_Els presoners i la gent del poble canten que ha arribat el dia i l\'hora de la just\xc3\xadcia (Heil sei dem Tag!). El ministre, Don Fernando, anuncia que la tirania ha arribat a la seua fi. Entra Rocco amb Leonore i Florestan, i demana a Don Fernando que els ajude (Wohlan, so helfet! Helft den Armen!). Rocco explica com Leonore disfressada com Fidelio ha salvat el seu marit. Marzelline est\xc3\xa0 estupefacta. Rocco descriu la maquinaci\xc3\xb3 de Pizarro i aquest \xc3\xa9s empresonat. Florestan \xc3\xa9s alliberat de les seues cadenes per Leonore, i la gentada lloa Leonore, la lleial salvadora del seu marit (Wer ein holdes Weib errungen).\n_START_SECTION_\nAn\xc3\xa0lisi musical\n_START_PARAGRAPH_\nFidelio \xc3\xa9s una \xc3\xb2pera representativa del segon per\xc3\xadode musical de Beethoven, en el qual passa del Classicisme, el qual creu esgotat, a un per\xc3\xadode musical en qu\xc3\xa8 plasma en m\xc3\xbasica les emocions de l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0, la passi\xc3\xb3, la din\xc3\xa0mica, el contrast, sent aix\xc3\xad l\'iniciador del Romanticisme. Beethoven introdueix en Fidelio elements nous com ara la funci\xc3\xb3 important\xc3\xadssima del cor o la nova orquestraci\xc3\xb3, fins a tal punt que les veus dels personatges han de ser suficientment potents per poder elevar-se sobre l\'orquestra; aix\xc3\xad s\'aconsegueix una major dramatitzaci\xc3\xb3, idea que s\'estendria m\xc3\xa9s tard en les \xc3\xb2peres de Wagner._NEWLINE_Beethoven, de la mateixa manera que Mozart, va utilitzar en Fidelio la mateixa orquestra que per a les seves creacions simf\xc3\xb2niques, per\xc3\xb2 ara la instrumentaci\xc3\xb3 de les simfonies havia crescut i elements nous com ara la funci\xc3\xb3 important\xc3\xadssima del cor provocaven una barrera important entre el p\xc3\xbablic i l\'escena. La forta sonoritat de l\'orquestra va obligar als cantants alemanys a enfrontar-se amb un obstacle considerable que nom\xc3\xa9s es podia salvar amb l\'increment de la pot\xc3\xa8ncia vocal, \xc3\xa9s a dir, donant a les veus un car\xc3\xa0cter dram\xc3\xa0tic, allunyant-se de la delicada ornamentaci\xc3\xb3 que trob\xc3\xa0vem en Mozart. Aquest cam\xc3\xad fou el que van agafar posteriorment Von Weber i Wagner. Les veus no dotades per aquest esfor\xc3\xa7, es trencaven, aix\xc3\xad Anna Milder va arru\xc3\xafnar la seva carrera cantant el paper de Leonore._NEWLINE_Seguint la petjada mozartiana, Fidelio s\'organitza simf\xc3\xb2nicament, no nom\xc3\xa9s per la import\xc3\xa0ncia atorgada a l\'escriptura instrumental, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 per l\'organitzaci\xc3\xb3 harm\xc3\xb2nica entorn de la tonalitat de do major, inicial i final de l\'obra, i l\'important paper de la seva dominant, sol major, fonamental del quartet Mir ist so wunderbar i del pen\xc3\xbaltim n\xc3\xbamero del primer acte, i el duo entre Florestan i Leonore O namenlose Freude. Beethoven utilitza unes altres dues tonalitats com la de tercera major de la t\xc3\xb2nica general i, en ambd\xc3\xb3s casos, en relaci\xc3\xb3 amb els seus dos grans protagonistes: l\'escena de Leonore de l\'Acte I est\xc3\xa0 en mi major (la tonalitat de l\'\xc3\xbaltima de les obertures) mentre la de Florestan a la cel\xc2\xb7la est\xc3\xa0, en el gran episodi central, en la bemoll major, corresponent a l\'evocaci\xc3\xb3 de la seva esposa (constantment suggerida en associar-se a trompes i obo\xc3\xa8s), encara que el seu comen\xc3\xa7ament i el seu final es trobin en el relatiu, fa menor, corresponent a la tenebra i la desesperan\xc3\xa7a en qu\xc3\xa8 es debat._NEWLINE_Un altre tret mozarti\xc3\xa0 \xc3\xa9s la configuraci\xc3\xb3 dels dos grans finals, tonalment unificats i pr\xc3\xb2digs en esdeveniments musicals i dram\xc3\xa0tics, veritables \xc3\xb2peres en miniatura. El primer d\'ells cont\xc3\xa9 a m\xc3\xa9s un dels episodis m\xc3\xa9s commovedors de tota la hist\xc3\xb2ria del teatre cantat, el cor de presoners O welche Lust!, que exhibeix la grandiosa simplicitat hom\xc3\xb2fona d\'un himne a la llibertat pol\xc3\xadtica._NEWLINE_Beethoven tenia una profunda aversi\xc3\xb3 cap a l\'exhibicionisme vocal de la m\xc3\xbasica italiana, opini\xc3\xb3 compartida per l\'\xc3\xbaltim Mozart. Per a l\'autor de Fidelio, l\'\xc3\xb2pera havia d\'assumir la mateixa naturalesa exemplar i edificant que posse\xc3\xafa la seva pr\xc3\xb2pia m\xc3\xbasica instrumental. M\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 del seu entusiasme per Cherubini i per altres autors com M\xc3\xa9hul i Spontini, Beethoven admirava la categoria dels seus llibrets._NEWLINE_Entre els fragments m\xc3\xa9s notables cal destacar el Cor de Presoners, una oda a la llibertat cantada per un cor de presoners pol\xc3\xadtics; l\'al\xc2\xb7lucinaci\xc3\xb3 de Florestan veient a Leonore com un \xc3\xa0ngel que ve a rescatar-lo; i la intensament melodram\xc3\xa0tica escena del rescat. El finale celebra la valentia de Leonore amb contribucions del cor i dels solistes.'