b'\n_START_ARTICLE_\nPhilippe de Champaigne\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nNascut en una fam\xc3\xadlia pobre, jove, Philippe de Champaigne rebutja entrar al taller de Rubens a Anvers. \xc3\x89s un alumne de Jacques Fouqui\xc3\xa8res, pintor paisatg\xc3\xadstic de Brussel\xc2\xb7les. Desitja visitar Roma, per\xc3\xb2 arriba a Par\xc3\xads el 1621 i s\'instal\xc2\xb7la al barri llat\xc3\xad al coll\xc3\xa8ge de Laon, on inicia una amistat amb Nicolas Poussin i treballa amb els manieristes Georges Lallemand i Nicolas Duchesne, la filla del qual ser\xc3\xa0 la seva esposa el 1628. Abandona el taller de Lallemand al voltant del 1625 i comen\xc3\xa7a a treballar pel seu compte. Havent tornat a Brussel\xc2\xb7les, \xc3\xa9s cridat de nou un any m\xc3\xa9s tard per Claude Maugis, intendent dels edificis de Maria de M\xc3\xa8dici per participar-hi a la decoraci\xc3\xb3 del palau de Luxemburg, les obres principals del qual s\xc3\xb3n una s\xc3\xa8rie de grans quadres que relataven la vida de la comandit\xc3\xa0ria per Rubens. Champaigne hi pinta diversos frescos als sostres. Decora tamb\xc3\xa9 el carmel del suburbi de Saint-Jacques, una de les drassanes preferides de la reina. L\'esgl\xc3\xa9sia fou destru\xc3\xafda durant la Revoluci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 diversos quadres, conservats en museus, podrien formar part de la decoraci\xc3\xb3 principal (Presentaci\xc3\xb3 al Temple a Dijon, Ressurrecci\xc3\xb3 de Ll\xc3\xa0\xc3\xa7ar a Grenoble, Assumpci\xc3\xb3 de la Verge al Louvre)_NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la mort del seu protector Duchesne, treballa per a la reina, Maria de M\xc3\xa8dici, i per a Richelieu. Ell \xc3\xa9s l\'\xc3\xbanic pintor autoritzat a pintar el Cardenal Richelieu amb h\xc3\xa0bits de cardenal: el pinta onze vegades. \xc3\x89s, juntament amb Simon Vouet, un dels dos pintors m\xc3\xa9s reputats del regne. Rep el 1629 les seves lettres de nautralit\xc3\xa9 (cartes de naturalitat). Decora el Palau Reial de Par\xc3\xads, la c\xc3\xbapula de la capella de la Sorbona i altres edificis de la capital francesa, com l\'esgl\xc3\xa9sia Saint-Germain-l\'Auxerrois. Fa diversos quadres per a la catedral de Notre-Dame de Par\xc3\xads, els quals s\xc3\xb3n desitjos de Louis XIII, datats del 1638. Els seus talents el fan mereixedor de la pla\xc3\xa7a de primer pintor de la reina i una pensi\xc3\xb3 de 1.200 lliures. \xc3\x89s rebut el 1648 membre fundador de l\'Acad\xc3\xa8mia reial de pintura i escultura._NEWLINE_A partir del 1648 s\'apropa als jansenistes i esdev\xc3\xa9 el pintor de Port-Royal a Par\xc3\xads, despr\xc3\xa9s de Port-Royal-des-Champs on hi realitza una s\xc3\xa8rie de quadres._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s del 1654, s\'encara a la concurr\xc3\xa8ncia de Charles Le Brun. Decora l\'apartament d\'Anna d\'\xc3\x80ustria al Val-de-Gr\xc3\xa0ce i el refectori de l\'hospital (Le Repas chez Simon le pharisien, 1656, Nantes, essent el m\xc3\xa9s gran dels cinc quadres previstos per al lloc). Fou nomenat professor el 1655. El 1657 pinta una s\xc3\xa8rie de tres grans quadres per a l\'esgl\xc3\xa9sia Saint-Gervais-Saint-Protais de Par\xc3\xads sobre la vida dels dos sants, dels quals l\'Apparition \xc3\xa0 Saint Ambroise (Aparici\xc3\xb3 a Sant Ambr\xc3\xb2s) i La Translation des corps des deux Saints (El Trasllat dels cossos dels dos Sants), es troben al Louvre. A partir del 1654 participa en la decoraci\xc3\xb3 del Palau de les Teuleries, aquest cop sota la direcci\xc3\xb3 de Charles Le Brun._NEWLINE_Al final de la seva vida, la seva activitat pedag\xc3\xb2gica esdev\xc3\xa9 m\xc3\xa9s important: tot i que no ha perdurat cap escrit de la seva pr\xc3\xb2pia m\xc3\xa0, existeixen transcripcions d\'altres sobre les seves confer\xc3\xa8ncies, publicades per Andr\xc3\xa9 F\xc3\xa9libien el 1668.\n_START_SECTION_\nL\'obra\n_START_PARAGRAPH_\nPhilippe de Champaigne \xc3\xa9s un pintor cl\xc3\xa0ssic, essencialment religi\xc3\xb3s, proper als jansenistes, despr\xc3\xa9s que la seva filla paralitzada fou miraculosament curada al convent de Port-Royal, esdeveniment que ell celebrar\xc3\xa0 en el seu c\xc3\xa8lebre i tanmateix at\xc3\xadpic Ex-voto el 1662, llen\xc3\xa7 m\xc3\xadstic d\'acci\xc3\xb3 de gr\xc3\xa0cia. Aquest quadre, avui conservat al Louvre, representa la filla de l\'artista amb la seva mare superior Agn\xc3\xa8s Arnauld._NEWLINE_Philippe de Champaigne esdev\xc3\xa9 un pintor excepcional per l\'esclat dels seus colors, el blau gaireb\xc3\xa9 sobrenatural, i el rigor de les seves composicions. Com f\xc3\xa9u Pascal, ens parla tant de les nostres grandeses com de les petiteses. Grandesa i respecte pels poderosos, evidentment, gl\xc3\xb2ria de Fran\xc3\xa7a, compassi\xc3\xb3 real per aquells que pateixen tamb\xc3\xa9, per\xc3\xb2 per damunt de la grandesa incommensurable de la natura i de D\xc3\xa9u. Ell exalta per torn les majestats i les figures d\'humilitat com en l\'Adoraci\xc3\xb3 dels pastors (1648), la Presentaci\xc3\xb3 al Temple i la Ressurrecci\xc3\xb3 de Ll\xc3\xa0\xc3\xa7ar, en el sentiment pict\xc3\xb2ric de la pres\xc3\xa8ncia dels cossos, dels rostres, de les mans. Philippe de Champaigne toca la perfecci\xc3\xb3 amb l\'esplendor dels paisatges, que t\xc3\xa9 l\'origen en una subterr\xc3\xa0nia influ\xc3\xa8ncia flamenca, i els rostres, psicol\xc3\xb2gics, impenetrables._NEWLINE_La seva obra \xc3\xa9s vasta, ens ha deixat nombrosos quadres religiosos i retrats famosos i molt apreciats. L\'Alta Noblesa, pr\xc3\xadnceps de l\'Esgl\xc3\xa9sia, grans empleats de l\'Estat, parlamentaris, tota la Cort i la Villa posen davant d\'ell i el fan pintar figures on hi neguen expressar expressions passatgeres, ell vol agafar l\'\xc3\xa9sser profund dels seus models._NEWLINE_Influenciat per Rubens al principi de la seva carrera, el seu estil ve de la continuaci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s i m\xc3\xa9s austera. La seva assidu\xc3\xaftat al treball l\'havia donat una facilitat sorprenent. Deix\xc3\xa0 un munt de trossos valorats, que decoraven els edificis p\xc3\xbablics, les esgl\xc3\xa9sies (Val-de-Gr\xc3\xa2ce, Sorbona, Saint-S\xc3\xa9verin, Saint-Merry, Saint-M\xc3\xa9dard (Bas\xc3\xadlica Notre-Dame-du-Port a Clarmont d\'Alv\xc3\xa8rnia) i a cases particulars. A partir del 1661, el seu cr\xc3\xa8dit disminueix. S\'ha quedat fora de la moda, en endavant \xc3\xa9s l\'hora de Charles Le Brun. Envelleix dol\xc3\xa7ament i mort el 12 d\'agost del 1674. Ser\xc3\xa0 l\'ocasi\xc3\xb3 per les religioses de Port-Royal de mencionar-lo en llur obituari com a "bon pintor i bon creient"._NEWLINE_No va practicar molt el paisatge com a tema principal, encara que sigui omnipresent en molts dels seus quadres com a Els Miracles de Santa Maria penitent (1656, Museu del Louvre).\n_START_SECTION_\nEscrits sobre Philippe de Champaigne\n_START_PARAGRAPH_\nDe Philippe de Champaigne, com b\xc3\xa9 s\'ha dit m\xc3\xa9s amunt, no ha arribat cap escrit. No obstant aix\xc3\xb2, Andr\xc3\xa9 F\xc3\xa9libien, el seu contemporani, n\'ha deixat una biografia que en fa refer\xc3\xa8ncia, Entretiens sur les vies et les ouvrages des plus excellents peintres anciens et modernes, publicada entre el 1666 i el 1668. Roger de Piles tamb\xc3\xa9 va escriure\'n una nota biogr\xc3\xa0fica, aquest cop posterior a la seva mort.'