b"\n_START_ARTICLE_\nCharles Maurice de Talleyrand-P\xc3\xa9rigord\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nTalleyrand nasqu\xc3\xa9 a Par\xc3\xads el 2 de febrer de 1754, fill del segon comte Charles Daniel Talleyrand, i heret\xc3\xa0 la primogenitura en morir el seu germ\xc3\xa0 gran. La seva fam\xc3\xadlia era una de les nissagues m\xc3\xa9s poderoses i influents de la Fran\xc3\xa7a del seu temps; avantpassats seus havien tingut c\xc3\xa0rrecs importants durant el regnat de Llu\xc3\xads XV. Malgrat ser l'hereu, hagu\xc3\xa9 de renunciar als t\xc3\xadtols de primogenitura perqu\xc3\xa8 no podia realitzar els exercicis militars propis d'un arist\xc3\xb2crata a causa d'una malaltia, la s\xc3\xadndrome de Marfan, que li produ\xc3\xad una coixesa per la resta de la seva vida. _NEWLINE_Com a segona opci\xc3\xb3 fou orientat a la carrera eclesi\xc3\xa0stica. S'educ\xc3\xa0 en el Col\xc2\xb7legi d'Harcourt, sota la direcci\xc3\xb3 del seu oncle el cardenal Alexandre Angelico, i despr\xc3\xa9s en el Seminari de Sant Sulpici, i als vint-i-un anys aconsegu\xc3\xad l'abadia de Saint-Denis. De la seva educaci\xc3\xb3 aristocr\xc3\xa0tica conserv\xc3\xa0 sempre un refinament i subtilesa que li foren molt \xc3\xbatils com a diplom\xc3\xa0tic. _NEWLINE_El mateix any fou delegat del clergat a l'Assemblea general, c\xc3\xa0rrec en el qual tingu\xc3\xa9 ocasi\xc3\xb3 de distingir-se per la seva intel\xc2\xb7lig\xc3\xa8ncia i habilitat. El 1780 fou nomenat agent general del clergat de Fran\xc3\xa7a, i el 1788 bisbe d'Autun. Com a individu de l'Assemblea Nacional de 1789 contribu\xc3\xad a la implantaci\xc3\xb3 de sou fix per al clergat, l'abolici\xc3\xb3 dels delmes, la renda dels b\xc3\xa9ns eclesi\xc3\xa0stics i la unificaci\xc3\xb3 dels pesos i mesures a tot Fran\xc3\xa7a, etc. El 13 de febrer de 1790 fou elegit president de l'Assemblea Constituent. En la festa del 14 de juliol de 1790 celebr\xc3\xa0 la missa a l'altar de la p\xc3\xa0tria, al Camp de Mart, i fou un dels primers bisbes que prestaren jurament a la Constituci\xc3\xb3 civil del clergat, recomanant, a m\xc3\xa9s, als sacerdots de la seva di\xc3\xb2cesi que fessin el mateix. _NEWLINE_Excomunicat pel papa Pius VI, dimit\xc3\xad del bisbat d'Autun, i el 24 de febrer de 1791 consagr\xc3\xa0 als bisbes elegits de l'Aisne i de Finist\xc3\xa8re, negant-se despr\xc3\xa9s a presentar la seva candidatura pel bisbat de Par\xc3\xads, vacant per la negativa a prestar jurament de monsenyor de Suigne. Mentrestant havia fet grans protestes de submissi\xc3\xb3 filial a la Santa Seu, encara que, per dir la veritat, no sembl\xc3\xa0 preocupar-se gaire de l'excomuni\xc3\xb3 de qu\xc3\xa8 havia estat objecte._NEWLINE_Individu del Directori del departament de Par\xc3\xads. Prengu\xc3\xa9 part principalment en les discussions financeres, especialitat en la qual havia arribat a adquirir gran compet\xc3\xa8ncia. Tamb\xc3\xa9 present\xc3\xa0 un projecte d'instrucci\xc3\xb3 p\xc3\xbablica que contenia els fonaments de l'ensenyan\xc3\xa7a moderna. El 1792 fou enviat a Anglaterra per aconseguir la seva neutralitat, objectiu que assol\xc3\xad; per\xc3\xb2 acusat, sense grans fonaments, d'afavorir la causa reialista, hagu\xc3\xa9 d'emigrar a l'Am\xc3\xa8rica del Nord, on es dedic\xc3\xa0 a la ind\xc3\xbastria i augment\xc3\xa0 considerablement la seva fortuna.\n_START_SECTION_\nImperi Franc\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nUna vegada abolit el Regnat del Terror, torn\xc3\xa0 a Fran\xc3\xa7a (1795). Despr\xc3\xa9s del cop d'estat de 18 de fructidor (1797) s'adher\xc3\xad a Napole\xc3\xb3 Bonaparte, l'ajud\xc3\xa0 pel cop d'estat del 18 de brumari (1799), s'encarreg\xc3\xa0 de la cartera de l'Exterior i des de llavors fou el seu m\xc3\xa9s h\xc3\xa0bil conseller, havent sigut l'\xc3\xa0nima de les negociacions de pau en els tractats de Lun\xc3\xa9ville, Amiens, Pressburg, Pozna\xc5\x84 i Tilsit; tamb\xc3\xa9 fou en gran part obra de Talleyrand-P\xc3\xa9rigord el Concordat del 1801 que restabl\xc3\xad el catolicisme a Fran\xc3\xa7a (1802). En agra\xc3\xafment per aquesta gesti\xc3\xb3, el papa Pius VII el dispens\xc3\xa0 dels vots eclesi\xc3\xa0stics i conced\xc3\xad validesa can\xc3\xb2nica al matrimoni civil contret per Talleyrand-P\xc3\xa9rigord amb la senyora Grant._NEWLINE_El 1804 Napole\xc3\xb3 el nomen\xc3\xa0 gran camarlenc de Fran\xc3\xa7a; el 1806, pr\xc3\xadncep sobir\xc3\xa0 de Benevento, i el 1807, vicegrand.\xc3\xa9lecteur. Malgrat tot, havent-se declarat contrari a la guerra de conquesta, caigu\xc3\xa9 en desgr\xc3\xa0cia i va perdre el seu lloc de ministre, retirant-se (1808) a la seva finca de Valen\xc3\xa7ay. Quan la cat\xc3\xa0strofe de les armes napole\xc3\xb2niques a l'Imperi Rus, va mantindre negociacions secretes amb els Borbons, i despr\xc3\xa9s de l'entrada dels aliats a Fran\xc3\xa7a foment\xc3\xa0 la Restauraci\xc3\xb3 francesa. En pujar Llu\xc3\xads XVIII al tron, Talleyrand-P\xc3\xa9rigord fou nomenat pr\xc3\xadncep, par i ministre d'exteriors. On recoll\xc3\xad els seus m\xc3\xa9s brillants \xc3\xa8xits diplom\xc3\xa0tics fou en el Congr\xc3\xa9s de Viena, que es constitu\xc3\xad en centre de totes les negociacions amb el principi de la legitimitat introdu\xc3\xaft per ell. Ja havia aconseguit atreure \xc3\x80ustria i Anglaterra a una alian\xc3\xa7a secreta amb Fran\xc3\xa7a contra R\xc3\xbassia i Pr\xc3\xbassia (5 de gener de 1815) quan el retorn de Napole\xc3\xb3 pos\xc3\xa0 fi a totes aquestes combinacions._NEWLINE_Arran de la segona Restauraci\xc3\xb3 de bell nou s'encarreg\xc3\xa0 Talleyrand-P\xc3\xa9rigord de la cartera d'exterior junt amb la presid\xc3\xa8ncia del Consell, per\xc3\xb2 ja abans de la segona pau de Par\xc3\xads abandon\xc3\xa0 el seu lloc perqu\xc3\xa8 el partit \xc3\xa0ulic reaccionari l'odiava i el combatia com a revolucionari. Quan l'adveniment de Carles X al tron de Fran\xc3\xa7a (1824), Talleyrand-P\xc3\xa9rigord milit\xc3\xa0 en l'oposici\xc3\xb3 en la Cambra dels Pars._NEWLINE_Durant la monarquia de Juliol pass\xc3\xa0 a ser ambaixador a Londres, on negoci\xc3\xa0 una intel\xc2\xb7lig\xc3\xa8ncia vers les q\xc3\xbcestions grega i belga. el seu \xc3\xbaltim acte diplom\xc3\xa0tic fou la signatura de la Qu\xc3\xa0druple Alian\xc3\xa7a (1834), en virtut de la qual havia de mantenir-se en l'occident d'Europa el principi constitucional._NEWLINE_El talent i l'agudesa del seu enginy en la conversa i tracte social, aix\xc3\xad com la seva frase concisa i oportuna, foren proverbials en Talleyrand-P\xc3\xa9rigord, del qual se'n conserven una s\xc3\xa8rie de dites felices, com la que la paraula es don\xc3\xa0 a l'home per vetllar amb ella els seus pensaments, o que \xc3\xa9s costum reial robar per\xc3\xb2 els Borbons exageren. Era egoista en grau molt elevat, fou un home sense quasi passions, si no era la set de l'or; per\xc3\xb2 va saber explotar en el seu profit les passions dels altres. Al morir deix\xc3\xa0 una fortuna de 18.000.000 de francs, que pass\xc3\xa0 en la seva major part a la seva neboda, la duquessa de Dino._NEWLINE_Les seves mem\xc3\xb2ries p\xc3\xb2stumes les public\xc3\xa0 el duc de Broglie (Par\xc3\xads, 1891 a 1892; per\xc3\xb2 foren mutilades i addicionades per Bacourt, marmessor testamentari de Talleyrand-P\xc3\xa9rigord. Pallain edit\xc3\xa0 la Correspond\xc3\xa9ncia de Talleyrand-P\xc3\xa9rigord amb el rei Llu\xc3\xads XVIII durant el Congr\xc3\xa9s de Viena (1881) i la seva Correspondance diplomatique (Par\xc3\xads, 1889-91); les Lettres in\xc3\xa9dites de Talleyrand-P\xc3\xa9rigord \xc3\xa0 Napole\xc3\xb3n 1800-1809 les edit\xc3\xa0 Bertran (Par\xc3\xads, 1889)."