b'\n_START_ARTICLE_\nAdaptacionisme\n_START_PARAGRAPH_\nEn biologia, s\'anomena adaptacionisme a la perspectiva que considera que la majoria dels trets dels \xc3\xa9ssers vius s\xc3\xb3n adaptacions \xc3\xb2ptimes. Entre els seus defensors m\xc3\xa9s destacats hi ha John Maynard Smith, William Donald Hamilton i Richard Dawkins; entre els seus cr\xc3\xadtics, Stephen Jay Gould i Richard Lewontin.\n_START_SECTION_\nCr\xc3\xadtiques\n_START_PARAGRAPH_\nD\'Arcy Wentworth Thompson, en la seva obra On Growth and Form, (El creixement i la forma) (1917), va ser un dels primers cr\xc3\xadtics del programa adaptacionista darwinista. Recentment, els cr\xc3\xadtics m\xc3\xa9s bel\xc2\xb7ligerants han estat Richard Lewontin i Stephen J. Gould, per a qui els adaptacionistes han sobredimensionat el poder de la selecci\xc3\xb3 natural, ignorant la import\xc3\xa0ncia de les constriccions del desenvolupament i altres factors en l\'explicaci\xc3\xb3 de l\'exist\xc3\xa8ncia de trets morfol\xc3\xb2gics i del comportament. Gould i Lewontin van denominar l\'adaptacionisme "paradigma panglossi\xc3\xa0", en al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 al Doctor Pangloss, personatge amb el que Voltaire va caricaturitzar a la filosofia de Leibniz a la seva novel\xc2\xb7la C\xc3\xa0ndid i segons el qual "tot existeix necess\xc3\xa0riament per al millor dels finals"._NEWLINE_La principal cr\xc3\xadtica que realitzen Gould i Lewontin al programa adaptacionista es dirigeix a la no consideraci\xc3\xb3 de la difer\xc3\xa8ncia entre la utilitat actual d\'un tret i la causa del seu origen. Del fet que un tret sigui adaptatiu actualment -argumenten- no pot inferir-se que hagi estat resultat de l\'acci\xc3\xb3 de la selecci\xc3\xb3 natural perqu\xc3\xa8 tamb\xc3\xa9 fos adaptatiu en el seu origen._NEWLINE_La hist\xc3\xb2ria d\'aquesta pol\xc3\xa8mica ha estat profusament estudiada per Cronin (1992) i Segerstr\xc3\xa5le (2000).'