b"\n_START_ARTICLE_\nEdgard el Pac\xc3\xadfic\n_START_SECTION_\nAscens al poder\n_START_PARAGRAPH_\nEra el segon fill d'Edmund el Magn\xc3\xadfic i germ\xc3\xa0 petit del rei Edu\xc3\xad el Bell. Tenia dotze anys a la mort del seu pare i la coronaci\xc3\xb3 del seu germ\xc3\xa0._NEWLINE_En els anys posteriors, els descontents amb el regnat d'Edu\xc3\xad es van aplegar al darrere d'Edgard, que va oposar-se a la pol\xc3\xadtica del seu germ\xc3\xa0. Un consell de nobles va proclamar rei a Edgard, i despr\xc3\xa9s d'enfrontar-se en una batalla a Gloucester, l'any 958 van acordar repartir-se el regne per evitar una guerra civil. Edgard rebria les terres al nord del T\xc3\xa0mesi (North\xc3\xbambria i M\xc3\xa8rcia), i Edu\xc3\xad retindria les que es trobaven al sud del riu (Wessex i Kent)._NEWLINE_A la mort d'Edu\xc3\xad l'1 d'octubre del 959 Edgard esdevingu\xc3\xa9 el rei de tota Anglaterra.\n_START_SECTION_\nReformes\n_START_PARAGRAPH_\nUna de les primeres mesures va ser demanar Dunstan, un dels principals opositors d'Edu\xc3\xad, que torn\xc3\xa9s de l'exili. Edgard va nomenar Dunstan bisbe de Worcester (posteriorment bisbe de Londres i arquebisbe de Canterbury) i fou un dels seus principals consellers._NEWLINE_Aconsellat per Dunstan, emprengu\xc3\xa9 una reforma mon\xc3\xa0stica que va consolidar la regla benedictina a Anglaterra. Tamb\xc3\xa9 va reformar alguns costums envers l'Esgl\xc3\xa9sia: va prohibir practicar la simonia, va donar formaci\xc3\xb3 als sacerdots, els quals havien de tenir coneixements sobre teologia, i va insistir que tant frares com sacerdots havien de predicar amb l'exemple, portant una vida moral pura. Tamb\xc3\xa9 divid\xc3\xad el pa\xc3\xads en comtats i emprengu\xc3\xa9 iniciatives legislatives consolidant la unitat pol\xc3\xadtica a Anglaterra, que mai no es va tornar a separar en regnes rivals.\n_START_SECTION_\nLa cerim\xc3\xb2nia de coronaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl seu ministre, Dunstan, va creure que calia fer una segona cerim\xc3\xb2nia de coronaci\xc3\xb3 en el punt \xc3\xa0lgid del regnat d'aquest monarca perqu\xc3\xa8 serv\xc3\xads de s\xc3\xadmbol del reconeixement de D\xc3\xa9u envers les reformes que havia fet. Va ser una gran cerim\xc3\xb2nia que es va preparar amb tot detall a Bath. Hi van assistir sis reis de l'illa de Gran Bretanya que li van retre jurament de fidelitat, entre aquests estava Kenneth II (rei d'Esc\xc3\xb2cia) i M\xc3\xa1el Coluim I (rei de Strathclyde). El protocol que es va fer servir ha servit de model per altres coronacions i \xc3\xa9s el mateix que es fa servir en les que es fan en l'actualitat en aquell pa\xc3\xads. El fet \xc3\xa9s recordat en un poema a la Cr\xc3\xb2nica anglosaxona. Altres cr\xc3\xb2niques posteriors diuen que el nombre de reis assistents va ser vuit i que es va realitzar en una barca al riu Dee. Els historiadors actuals interpreten aquesta contradicci\xc3\xb3 com que no es tracta de la mateixa cerim\xc3\xb2nia, sin\xc3\xb3 que se'n van fer altres posteriorment per renovar els vots envers el mateix rei.\n_START_SECTION_\nMort\n_START_PARAGRAPH_\nEdgard va morir l'any 975 a Winchester, i va ser enterrat a l'Abadia de Glastonbury. Va ser succe\xc3\xaft pel seu primog\xc3\xa8nit Eduard._NEWLINE_Tot i que Edgard no era particularment pac\xc3\xadfic, com demostra el conflicte contra el seu germ\xc3\xa0, el seu regne va ser tranquil, amb el poder anglosax\xc3\xb3 consolidat i en el seu punt \xc3\xa0lgid, sense invasions estrangeres i amb bones relacions amb Esc\xc3\xb2cia."