b'\n_START_ARTICLE_\nHist\xc3\xb2ria de la novel\xc2\xb7la detectivesca\n_START_PARAGRAPH_\nLa narrativa (novel\xc2\xb7la i conte) \xc3\xa9s, i ha estat des de l\'origen, el camp principal d\'expressi\xc3\xb3 del g\xc3\xa8nere detectivesc. Aquest article ofereix una panor\xc3\xa0mica hist\xc3\xb2rica del desenvolupament del g\xc3\xa8nere detectivesc en la narrativa internacional.\n_START_SECTION_\nPrecursors i naixen\xc3\xa7a\n_START_PARAGRAPH_\nEn la prehist\xc3\xb2ria immediata de la novel\xc2\xb7la detectivesca hi ha les mem\xc3\xb2ries (1828-1829) de l\'exprefecte de policia de Par\xc3\xads Eug\xc3\xa8ne-Fran\xc3\xa7ois Vidocq, aut\xc3\xa8ntic \xc3\xa8xit de llibreria. Per\xc3\xb2 el fundador indiscutible del g\xc3\xa8nere \xc3\xa9s Edgar Allan Poe (1809-1849), que crea els grans trets de la novel\xc2\xb7la-enigma amb les tres narracions protagonitzades pel detectiu aficionat Auguste Dupin: Els crims del carrer de la Morgue (1841), L\'assassinat de Marie Roget (1842) i La lletra robada (1842-1843).\n_START_SECTION_\nProc\xc3\xa9s formatiu i Holmes\n_START_PARAGRAPH_\nDe Poe procedeix l\'obra de Gaston Leroux (1868-1927, El misteri de la cambra groga, 1909). Tangencialment, Wilkie Collins fa aportacions rellevants al g\xc3\xa8nere amb una novel\xc2\xb7la de misteri, La pedra lunar  (1868). Per\xc3\xb2 qui cristal\xc2\xb7litzar\xc3\xa0 les caracter\xc3\xadstiques definit\xc3\xb2ries de la novel\xc2\xb7la-enigma fins a dur-la a la maduresa ser\xc3\xa0 Arthur Conan Doyle (1859-1930) amb el seu Sherlock Holmes (1887-1927), tal vegada el personatge de ficci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s c\xc3\xa8lebre de la literatura mundial, sempre acompanyat del fidel doctor Watson. B\xc3\xa9 que les aventures de Holmes s\'engeguen en format de novel\xc2\xb7la (Estudi en escarlata, 1887), Doyle hi trobar\xc3\xa0 el vehicle ideal d\'expressi\xc3\xb3 en la narraci\xc3\xb3 curta, posteriorment agrupada en reculls (el primer dels quals fou Les aventures de Sherlock Holmes, 1892); emper\xc3\xb2, la seva obra mestra \xc3\xa9s precisament una novel\xc2\xb7la: El gos dels Baskerville (1902). De la popularitat immensa atesa per Holmes, nom\xc3\xa9s cal dir que es tracta de la primera ocasi\xc3\xb3 en la hist\xc3\xb2ria universal de la literatura en qu\xc3\xa8 un autor es veur\xc3\xa0 materialment obligat a ressuscitar el seu personatge (El retorn de Sherlock Holmes, 1905) per pressi\xc3\xb3 del p\xc3\xbablic lector (i dels interessos editorials). Efectes col\xc2\xb7laterals de l\'\xc3\xa8xit extraordinari de Sherlock Holmes seran la generaci\xc3\xb3 de m\xc3\xbaltiples imitacions i d\'una s\xc3\xa8rie interminable de pastitxos (l\'elaboraci\xc3\xb3 dels quals continua encara) i, sobretot, la definitiva introducci\xc3\xb3 del g\xc3\xa8nere en multitud de literatures, tant en traduccions com en forma d\'est\xc3\xadmul a la producci\xc3\xb3 pr\xc3\xb2pia. L\'escola sueca, per exemple, ser\xc3\xa0 notable. _NEWLINE_Durant moltes d\xc3\xa8cades, la novel\xc2\xb7la-enigma constituir\xc3\xa0 la forma predominant de novel\xc2\xb7la detectivesca. Alhora, per\xc3\xb2, se\'n desenvolupaven altres l\xc3\xadnies. Aix\xc3\xad, el 1886 apareix als EUA, amb el personatge de Nick Carter, un precedent lluny\xc3\xa0 del detectiu "dur" de la novel\xc2\xb7la negra. El brit\xc3\xa0nic Arthur Morrison acab\xc3\xa0 de dibuixar en Martin Hewitt (1894) el model del detectiu privat professional. Apareix el prototip del lladre de guant blanc amb el Raffles (1893) de E. W. Hornung i l\'Ars\xc3\xa8ne Lupin (1905) de Maurice Leblanc. Altres aportacions coet\xc3\xa0nies desemboquen, de fet, en la novel\xc2\xb7la de misteri (com el Fant\xc3\xb4mas de Marcel Allain i Pierre Souvestre, 1911), en la novel\xc2\xb7la d\'acci\xc3\xb3 orientada al misteri (com Els trenta-nou esglaons de John Buchan, de 1915, o la ingent producci\xc3\xb3 de E. Phillips Oppenheim i d\'Edgar Wallace), o en la novel\xc2\xb7la de terror (com Mary Roberts Rinehart amb L\'escala circular, 1907, tamb\xc3\xa9 tradu\xc3\xafble com L\'escala de caragol)._NEWLINE_\xc3\x89mile Gaboriau (1832-1873), tot partint de la tradici\xc3\xb3 francesa (Balzac, Hugo, F\xc3\xa9val), funda la novel\xc2\xb7la polic\xc3\xadaca (L\'afer Lerouge, 1863), encara amb elements fulletonescos; influir\xc3\xa0 el jove Arthur Conan Doyle. Anna Katherine Green (1846-1935) implanta el subg\xc3\xa8nere als EUA (El cas Leavenworth, 1878). Al Regne Unit, es desenvolupa la f\xc3\xa8rtil escola realista de R. Austin Freeman (1862-1943, L\'ull d\'Osiris, 1911) i Freeman Wills Crofts (1879-1957, El barril, 1920); Francis Iles (pseud\xc3\xb2nim d\'Anthony Berkeley, 1893-1971) la dota de densitat psicol\xc3\xb2gica (La capsa de bombons emmetzinats, 1929, alternativament tradu\xc3\xafble com El cas dels bombons emmetzinats). Pierre V\xc3\xa9ry (1900-1960) exemplifica l\'escola populista francesa (Goupi mans roges, 1937). Ja en els anys cinquanta, el nord-americ\xc3\xa0 Ed McBain (pseud\xc3\xb2nim d\'Evan Hunter, 1926-2005) n\'estableix el model definitiu, realista i no exempt de cruesa. En aquest subg\xc3\xa8nere, destaca l\'obra excepcional del francobelga Georges Simenon (1903-1989), creador del comissari Maigret (1931) i autor de m\xc3\xa9s d\'un centenar de t\xc3\xadtols d\'\xc3\xa8xit internacional sostingut, alhora que d\'una qualitat liter\xc3\xa0ria indiscutible.\n_START_SECTION_\nL\'edat d\'or\n_START_PARAGRAPH_\nAmb precedents com E. C. Bentley (1875-1956, L\'\xc3\xbaltim cas de Trent, 1913), l\'edat d\'or de la novel\xc2\xb7la-enigma s\'est\xc3\xa9n entre 1920 i 1939, aproximadament (el terme edat d\'or fou encunyat per Howard Haycraft en la hist\xc3\xb2ria cl\xc3\xa0ssica del g\xc3\xa8nere, Murder for pleasure, 1944). \xc3\x89s l\'\xc3\xa8poca dominada per les millors obres d\'autors principalment brit\xc3\xa0nics, com Dorothy L. Sayers (1893-1957), Margery Allingham (1904-1966), Ngaio Marsh (neozelandesa, 1895-1982), A. A. Milne (1882-1956), La casa roja, (1922), Nicholas Blake (pseud\xc3\xb2nim de Cecil Day-Lewis, 1904-1972, La b\xc3\xa8stia ha de morir, 1938), Michael Innes (pseud\xc3\xb2nim de J. I. M. Stewart, 1906-1994, Hamlet, venjan\xc3\xa7a!, 1937) i, sobretot, Agatha Christie (1890-1976), creadora dels populars detectius Hercule Poirot (1920) i Miss Marple (1927) i autora d\'\xc3\xa8xit universal persistent; \xc3\xa9s la signatura m\xc3\xa9s tradu\xc3\xafda de la literatura anglosaxona, cont\xc3\xadnuament reeditada en multitud de lleng\xc3\xbces. Entre les obres mestres de Christie, \xc3\xa9s imprescindible citar L\'assassinat de Roger Ackroyd (1926), Assassinat a la rectoria (1930), Assassinat a l\'Orient Express (1934), Mort als n\xc3\xbavols (1935), Mort al Nil (1937), Deu negrets (1939), Cinc porquets (1943), Tel\xc3\xb3 (1975) i Assassinat adormit (1976). En la mateixa l\xc3\xadnia, escriuen els estatunidencs S. S. Van Dine (1888-1939, aventures de Philo Vance des del 1926) i John Dickson Carr (1906-1977), \xc3\xa0lies Carter Dickson, el mestre del "misteri de cambra closa" (locked room mystery), amb obres cabdals com Els tres ta\xc3\xbcts (1935, tamb\xc3\xa9 coneguda com a L\'home buidat), La cambra ardent (1937), Aquell que xiuxiueja (1946). Rex Stout (1886-1975) cerca un estil amb m\xc3\xa9s de "regust americ\xc3\xa0" amb el seu Nero Wolfe (des del 1934). M\xc3\xa9s pintoresc, per\xc3\xb2 for\xc3\xa7a entranyable, \xc3\xa9s el t\xc3\xb2pic detectiu xin\xc3\xa8s trasplantat als EUA Charlie Chan (1925-1932), d\'Earl Derr Biggers (1884-1933). A cavall entre la novel\xc2\xb7la-enigma i la novel\xc2\xb7la polic\xc3\xadaca, hi ha les hist\xc3\xb2ries d\'Ellery Queen, signades amb el mateix nom del personatge, pseud\xc3\xb2nim conjunt dels cosins Frederic Dannay (1905-1972) i Manfred B. Lee (1905-1982); destaquem-ne El misteri del ta\xc3\xbct grec (1932), El misteri de la creu eg\xc3\xadpcia (1932) i la tardana Cara a cara (1967). Conv\xc3\xa9 constatar que el pas del temps no ha fet sin\xc3\xb3 confirmar el concepte dels tres grans aplicat sovint a Christie, Carr i Queen. Tamb\xc3\xa9 t\xc3\xa9 positiu inter\xc3\xa8s el cicle de puzzles (aventures de Peter i Iris Duluth, 1936-1947) de Patrick Quentin (Richard W. Webb i Hugh C. Wheeler), que (simptom\xc3\xa0ticament?) comen\xc3\xa7a en la millor ortod\xc3\xb2xia de la novel\xc2\xb7la-enigma i, passant pel suspens hitchcocki\xc3\xa0, acaba en un model negre de resson\xc3\xa0ncia prou amarga. A partir de la novel\xc2\xb7la-enigma, Erle Stanley Gardner (1889-1970) posa les bases del drama judicial amb el seu advocat Perry Mason (des del 1933).\n_START_SECTION_\nLa novel\xc2\xb7la negra\n_START_PARAGRAPH_\nMentrestant, als EUA, les menyspreades revistes populars (pulps) com Black Mask generen la forma cl\xc3\xa0ssica de la novel\xc2\xb7la negra, testimoni d\'una societat tensa i alienadora, ofert amb els ulls desencantats del ciutad\xc3\xa0 del carrer. El primer autor del subg\xc3\xa8nere \xc3\xa9s el rudimentari Carroll John Daly (des del 1923). Per\xc3\xb2 de seguida sorgeixen els mestres fundadors, Dashiell Hammett (1894-1961, Collita roja, de 1929, El falc\xc3\xb3 malt\xc3\xa8s, de 1930) i Raymond Chandler (1888-1959, La gran dormida, de 1933, El llarg ad\xc3\xa9u, de 1953), seguits de James M. Cain (1892-1977, El carter sempre truca dues vegades, 1934), Horace McCoy (1897-1955, Oi que maten els cavalls?, 1935), etc. El nou subg\xc3\xa8nere es desenvolupa coet\xc3\xa0niament al Regne Unit amb Peter Cheyney (1896-1951), James Hadley Chase (1906-1985) i Leslie Charteris (1907-1993). En aquest context, el nord-americ\xc3\xa0 W. R. Burnett (1899-1982) funda la novel\xc2\xb7la de g\xc3\xa0ngsters (El petit C\xc3\xa8sar, 1929)._NEWLINE_El model cl\xc3\xa0ssic de novel\xc2\xb7la-enigma cau en descr\xc3\xa8dit pels volts del 1945 (si b\xc3\xa9 alguns autors cl\xc3\xa0ssics del subg\xc3\xa8nere continuaran conreant-lo). Raymond Chandler n\'escriur\xc3\xa0 el c\xc3\xa8lebre epitafi (El simple art de l\'assassinat, 1944): "Hammett arrenc\xc3\xa0 l\'assassinat del gerro veneci\xc3\xa0 i el diposit\xc3\xa0 al carrer\xc3\xb3 (...). Hammett retorn\xc3\xa0 l\'assassinat a la mena de gent que el comet per algun motiu, no pas per a fornir un cad\xc3\xa0ver; i que el comet amb els mitjans que t\xc3\xa9 a l\'abast, no pas amb pistoles cisellades, curare i verins tropicals. Retrat\xc3\xa0 aquesta gent tal com s\xc3\xb3n, i la f\xc3\xa9u parlar i pensar amb el llenguatge que empren per a aquest fi." L\'acusaci\xc3\xb3 era prou justa. Massa coses havien canviat irremissiblement, i el m\xc3\xb3n -el m\xc3\xb3n de la creaci\xc3\xb3 liter\xc3\xa0ria, almenys- s\'havia emancipat de la cosmovisi\xc3\xb3 conservadora pr\xc3\xb2pia d\'aquella elit brit\xc3\xa0nica d\'avantguerra que havia forjat aqueix crim artifici\xc3\xb3s redu\xc3\xaft a pretext per a l\'especulaci\xc3\xb3 intel\xc2\xb7lectual en un marc aristocr\xc3\xa0tic. De fet, avui continuen produint-se multitud de novel\xc2\xb7les que podr\xc3\xadem afiliar a la tradici\xc3\xb3 cl\xc3\xa0ssica de la novel\xc2\xb7la-enigma, per\xc3\xb2 ja en un model profundament transformat per una certa p\xc3\xa8rdua de la innoc\xc3\xa8ncia: menor \xc3\xa8mfasi en el component enigm\xc3\xa0tic en si, juntament amb simplificaci\xc3\xb3 de la trama (dif\xc3\xadcilment tan complexa i tan ben travada com en l\'edat d\'or); equilibrant-lo, major aprofundiment en el retrat psicol\xc3\xb2gic dels personatges i paper rellevant del marc social i les seves implicacions (en seria un exemple destacat l\'obra de P. D. James, tan fosca o m\xc3\xa9s que qualsevol cl\xc3\xa0ssic negre). Quant al model cl\xc3\xa0ssic, avui nom\xc3\xa9s s\'escriuen novel\xc2\xb7les-enigma espor\xc3\xa0dicament, i, llavors, ja en clau par\xc3\xb2dica (o b\xc3\xa9 amb ambientaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica, sovint remota). Emper\xc3\xb2, els cl\xc3\xa0ssics del subg\xc3\xa8nere (amb Christie al capdavant) conserven una immensa popularitat entre el p\xc3\xbablic lector, segurament perqu\xc3\xa8 es tracta d\'una lectura grata, absorbent i ideal per a l\'escapisme (potser ara m\xc3\xa9s que llavors, afegint-hi l\'encant d\'\xc3\xa8poca).\n_START_SECTION_\nDe la segona postguerra mundial a l\'actualitat\n_START_PARAGRAPH_\nEn la segona postguerra mundial, la novel\xc2\xb7la negra desembarca triomfalment en una Europa devastada; com a s\xc3\xadmptoma, el mateix 1945 neix la m\xc3\xadtica col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 S\xc3\xa9rie noire. Des de llavors, la l\xc3\xadnia predominant de la novel\xc2\xb7la detectivesca parteix de la novel\xc2\xb7la negra, de la novel\xc2\xb7la polic\xc3\xadaca o de la combinaci\xc3\xb3 de totes dues (com exemplifica el n\xc3\xa9o-polar franc\xc3\xb2fon), o b\xc3\xa9 d\'aqueixa novel\xc2\xb7la-enigma profundament transformada en l\xc3\xadnia an\xc3\xa0loga, tot plegat amb una complexitat i varietat creixents, i amb fronteres difuses envers una novel\xc2\xb7la d\'acci\xc3\xb3 en desenvolupament expansiu. Autors destacats de la segona meitat del segle XX s\xc3\xb3n, entre molts d\'altres, els anglosaxons Jim Thompson, Ross Macdonald, Ed McBain (ja citat), Chester Himes, Mickey Spillane (creador de Mike Hammer), Julian Symons, Ira Levin, William Irish, Patricia Highsmith, P. D. James, Nicolas Freeling, Ruth Rendell/Barbara Vine, Anne Perry i Donna Leon; els franc\xc3\xb2fons Boileau-Narcejac (pseud\xc3\xb2nim conjunt de Pierre Boileau i Pierre Ayraud, dit Thomas Narcejac), S\xc3\xa9bastien Japrisot, Jos\xc3\xa9 Giovanni, Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric Dard, Jean-Patrick Manchette i Didier Daennickx; els italians Leonardo Sciascia, Giorgio Scerbanenco i Andrea Camilleri; el grec Petros M\xc3\xa1rkaris; el neerland\xc3\xa8s Robert van Gulik; l\'alemany Hans-J\xc3\xb6rg Martin; entre els suecs, el duo compost per Maj Sj\xc3\xb6wall i Per Wahl\xc3\xb6\xc3\xb6, aix\xc3\xad com, m\xc3\xa9s endavant, el malaguanyat Stieg Larsson; l\'espanyol Manuel V\xc3\xa1zquez Montalb\xc3\xa1n, etc._NEWLINE_En les darreres d\xc3\xa8cades, una s\xc3\xa8rie de corrents preexistents ha pres prou d\'embranzida. Un de destacat \xc3\xa9s la novel\xc2\xb7la detectivesca d\'ambientaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica: amb pioners de gruix com tot un John Dickson Carr (i una Agatha Christie), t\xc3\xa9 tal vegada el punt d\'inflexi\xc3\xb3 en Robert van Gulik (recreaci\xc3\xb3 de la Xina del segle VII sota el guiatge d\'un sin\xc3\xb2leg expert), i avui toca abundosament tota mena de per\xc3\xadodes, sense oblidar la Roma imperial; destaquem-hi el cicle de Bruce Alexander (1932-2003) sobre el t\xc3\xa0ndem sir John Fielding-Jeremy Proctor, novel\xc2\xb7les ambientades al Londres setcentista i plenes d\'encant i d\'humanisme, les quals alg\xc3\xba ha definit, prou encertadament, com a "maridatge de Conan Doyle i Dickens"; i, aix\xc3\xad mateix, els dos cicles novel\xc2\xb7l\xc3\xadstics en qu\xc3\xa8 la citada Anne Perry recrea l\'Anglaterra victoriana, amb la seva opul\xc3\xa8ncia i la seva sordidesa. Un altre corrent en expansi\xc3\xb3 \xc3\xa9s l\'anomenada novel\xc2\xb7la \xc3\xa8tnica (com si la novel\xc2\xb7la estatunidenca no fos \xc3\xa8tnicament estatunidenca), ambientada en cultures no eur\xc3\xb2pides la l\xc3\xb2gica interna de les quals t\xc3\xa9 un paper essencial en la trama: a banda de l\'iniciador, Arthur Upfield (1888-1964), amb el detectiu australi\xc3\xa0 (ind\xc3\xadgena) Napoleon Bonaparte, hi treballen, entre d\'altres, James Melville (1931), al Jap\xc3\xb3, Tony Hillerman (1925), amb els din\xc3\xa9 (navajos), H. R. F. Keating (1926), a l\'Indostan, etc. Finalment, n\'hi ha els inclassificables: aix\xc3\xad, les novel\xc2\xb7les de Lilian Jackson Braun (1913), que tenen un parell de gats com a detectius protagonistes.'