b'\n_START_ARTICLE_\nThe Velvet Underground\n_START_SECTION_\nInicis\n_START_PARAGRAPH_\nLa banda es va formar en 1964 quan Lou Reed, que havia tocat en algunes bandes de poca durada, treballava com compositor per a Pickwick Records on va con\xc3\xa8ixer al gal\xc2\xb7l\xc3\xa8s John Cale, que s\'havia mudat als Estats Units per a estudiar m\xc3\xbasica cl\xc3\xa0ssica i van tocar junts en un grup anomenat The Primitives amb l\'objectiu de promocionar el single de Reed "The Ostrich". _NEWLINE_Reed i Cale van congeniar i van pensar a fundar un nou grup. Per a aix\xc3\xb2 van buscar a Sterling Morrison, a qui Reed havia conegut a la universitat i amb qui ja havia tocat, i a Angus McLise, ve\xc3\xad de John i Lou. Van Formar The warlocks, que despr\xc3\xa9s s\'anomenarien The Falling Spikes. Van arribar a gravar una cinta on es trobaven "Venus in Furs", "Heroin", "Wrap Your Troubles In Dreams" i "The Black Angel\'s Death Song". _NEWLINE_El nom de la banda va sorgir del t\xc3\xadtol d\'un llibre sobre sadomasoquisme de Michael Leigh titulat The Velvet Undeground que Jim Tucker, amic de Reed i Morrison i germ\xc3\xa0 de Maureen Tucker, va trobar llen\xc3\xa7at pel carrer. La banda va ser abordada pel promotor Al Aronowitz. Quan el grup va acceptar una oferta de 75 d\xc3\xb2lars per a donar un show telonejant a una altra banda de Aronowitz, The Myddle Class, McLise va deixar el grup acusant-lo de comercialitzar-se. MacLise va ser reempla\xc3\xa7at per Maureen Tucker, germana d\'un amic de Reed i Morrison. _NEWLINE_Tucker tenia una forma molt particular de tocar la bateria, la qual cosa va sumar excentricitat a la ja poc convencional banda. Tucker solia tocar amb una bateria molt b\xc3\xa0sica, desocupada i amb malls en lloc de baquetes. Aparentment, Tucker hauria comen\xc3\xa7at a tocar d\'aquesta forma despr\xc3\xa9s que la resta de la banda li deman\xc3\xa9s que fes "alguna cosa inusual". _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d\'aquest concert, Aronowitz els va aconseguir un contracte per a tocar com banda resident en un local anomenat Caf\xc3\xa8 Bizarre. Aviat la banda va ser acomiadada per\xc3\xb2 dos dies abans que aix\xc3\xb2 succe\xc3\xads Andy Warhol va ser dut a l\'establiment per Paul Morrissey qui va creure que era una bona idea tenir un grup de rock a The Factory. Tant la m\xc3\xbasica, plena de soroll i distorsions, com les lletres que tractaven t\xc3\xb2pics inusuals per a l\'\xc3\xa8poca, com sadomasoquisme, travestisme, o l\'addicci\xc3\xb3 a l\'hero\xc3\xafna, els distanciaven molt de les bandes t\xc3\xadpiques de l\'escena nord-americana d\'aquell moment, en la qual la psicod\xc3\xa8lia i la cultura hippie arribaven al seu cim a San Francisco.\n_START_SECTION_\nAndy Warhol. Nico. EPI. \xc3\x80lbum debut\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s que Andy Warhol es convert\xc3\xads en el m\xc3\xa0nager del grup, va suggerir que la model i estrella de la Factory, Nico, havia de cantar a la banda. La banda no es va sentir c\xc3\xb2moda amb el suggeriment i Reed i Cale sentien que estaven perdent el control, per\xc3\xb2 finalment van acceptar per a aprofitar la promoci\xc3\xb3 que Warhol els podia donar i es van convertir en The Velvet Underground And Nico. _NEWLINE_Algunes can\xc3\xa7ons van ser adaptades per a ser cantades per Nico i durant les que Reed cantava ella tocava la pandereta. Warhol va filmar a la banda assajant i el resultat \xc3\xa9s la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula The Velvet Underground & Nico: A Simphony of Sound. Aquesta filmaci\xc3\xb3 va ser usualment projectada durant els primers shows de la banda. Paul Morrisey va idear un espectacle amb shows de llums, ballarines i projeccions en el qual la banda toqu\xc3\xa9s. Aquest espectacle es va anomenar Exploding Plastic Inevitable i va dur a la banda a tocar en diferents llocs a trav\xc3\xa9s dels Estats Units. _NEWLINE_Durant 1966 Angus McLise va tornar breument a la banda durant diverses setmanes quan Lou Reed va sofrir una hepatitis que li va impedir tocar en alguns concerts que ja tenien contractats. Durant aquests shows Cale cantava i tocava l\'\xc3\xb2rgan i Tucker tocava el baix. En aquestes aparicions la banda va comen\xc3\xa7ar a tocar una pe\xc3\xa7a improvisada que es va con\xc3\xa8ixer com The Booker T en honor al l\xc3\xadder de la banda Booker T & The MGs. Aquesta pe\xc3\xa7a es convertiria en la base musical per The Gift inclosa en White Light/White Heat. _NEWLINE_Algunes d\'aquestes presentacions van ser editades en discos pirates i s\xc3\xb3n els \xc3\xbanics registres de la banda amb Angus McLise. El seu primer disc The Velvet Underground and Nico gravat en molt pocs dies (existeix desacord sobre el temps exacte d\'enregistrament), va trigar gaireb\xc3\xa9 un any a ser editat a causa de factors com les pol\xc3\xadtiques de les discogr\xc3\xa0fiques. Tot i l\'associaci\xc3\xb3 amb Warhol, el contingut del disc no era acceptable per a les discogr\xc3\xa0fiques que no trobaven maneres de comercialitzar-lo. _NEWLINE_Finalment, Warhol els va aconseguir un contracte amb el segell Verve, subsidiari de MGM. El grup no volia que Nico particip\xc3\xa9s en l\'enregistrament, ja que sostenien que ja havien cedit bastant permetent que form\xc3\xa9s part de la gira d\'actuacions en directe, per\xc3\xb2 finalment van acceptar la seva pres\xc3\xa8ncia. El disc va ser editat al maig de 1967 amb un c\xc3\xa8lebre disseny de portada de Warhol i amb el nom de Nico afegit al del grup i nom\xc3\xa9s va arribar al lloc 171 en les llistes de vendes.\n_START_SECTION_\nWhite Light/White Heat (1968). Acomiadament de John Cale\n_START_PARAGRAPH_\nLou Reed va acomiadar a Warhol del seu lloc de manager despr\xc3\xa9s que la seva relaci\xc3\xb3 amb la banda disminu\xc3\xads i tamb\xc3\xa9 va acomiadar a Nico. _NEWLINE_Aviat, al setembre de 1967, van comen\xc3\xa7ar a gravar el seu segon \xc3\xa0lbum, White Light/White Heat, que va ser editat al gener de 1968. Aquest disc va dur les principals caracter\xc3\xadstiques de la banda (el noise, la distorsi\xc3\xb3, l\'atonalitat) al seu punt m\xc3\xa0xim de cruesa. _NEWLINE_Cale va definir el disc com conscientment anti-bellesa. L\'\xc3\xa0lbum va entrar al top 200 del Billboard durant una setmana en el lloc 199. _NEWLINE_Dins del grup les tensions creixien a causa de la poca atenci\xc3\xb3 que el grup rebia i tamb\xc3\xa9 per les creixents difer\xc3\xa8ncies d\'interessos entre Reed i Cale. Finalment, Reed li va proposar a la resta de la banda triar entre ell o Cale; Tucker i Morrison es van quedar amb Reed, principal compositor de la banda. El lloc de Cale va ser ocupat pel baixista Doug Yule.\n_START_SECTION_\nThe Velvet Underground (1969)\n_START_PARAGRAPH_\nEl tercer disc de la banda va ser gravat a el 1968 i editat al mar\xc3\xa7 de 1969. El so representa un gran canvi respecte dels dos discos anteriors. T\xc3\xa9 un estil m\xc3\xa9s tradicional, tranquil, semblant al so que caracteritzaria m\xc3\xa9s tard la carrera solista de Lou Reed. Aquest canvi es deu al fet que el control creatiu de la banda havia estat pres completament per Reed despr\xc3\xa9s de la partida de Cale que era el membre m\xc3\xa9s orientat cap a l\'experimentaci\xc3\xb3 i responsable directe del costat m\xc3\xa9s avantguardista, amb el detall de les seves contribucions multiinstrumentals en el piano i la viola el\xc3\xa8ctrica. _NEWLINE_Molt material que no va veure la llum en el seu moment va ser gravat entre el llan\xc3\xa7ament del tercer \xc3\xa0lbum i el quart. Que totes aquestes can\xc3\xa7ons es mantinguessin in\xc3\xa8dites es deu en part a problemes amb la discogr\xc3\xa0fica. Aquests enregistraments van ser editats despr\xc3\xa9s de la separaci\xc3\xb3 de la banda als discs VU (1985) i Another View (1986).\n_START_SECTION_\nLoaded (1970)\n_START_PARAGRAPH_\nL\'\xc3\xbaltim disc oficial de The Velvet Underground va ser gravat i editat el 1970 sota el segell d\'Atlantic Records despr\xc3\xa9s de ser acomiadats del seu anterior segell, MGM, degut al fet que el flamant president de la companyia, Mike Curb, va decidir eliminar totes les bandes relacionades amb drogues o moviment hippie de la discogr\xc3\xa0fica. El disc, titulat Loaded, \xc3\xa9s el m\xc3\xa9s tradicional i accessible de tots els de la banda. Cont\xc3\xa9 alguns dels temes m\xc3\xa9s cl\xc3\xa0ssics, com \xc2\xabSweet Jane\xc2\xbb que es convertiria en un dels temes m\xc3\xa9s coneguts de Reed. A causa de l\'embar\xc3\xa0s de Maureen Tucker, la bateria va ser gravada per diverses persones incloent Doug Yule, l\'enginyer Adrian Barber, el sessionista Tommy Castanaro, i Billy Yule, germ\xc3\xa0 de Doug. Despr\xc3\xa9s d\'una llarga resid\xc3\xa8ncia al c\xc3\xa8lebre club Max\'s Kansas City de Nova York, (durant la qual Billy Yule va tocar la bateria en reempla\xc3\xa7ament de Tucker i es va gravar el disc Live at Max\'s Kansas City) Reed va decidir deixar la banda a l\'agost de 1970 i tornar casa dels seus pares a Long Island.\n_START_SECTION_\nDespr\xc3\xa9s de Lou Reed. Squeeze\n_START_PARAGRAPH_\nEl disc Loaded va ser, gr\xc3\xa0cies a \xc2\xabSweet Jane\xc2\xbb i \xc2\xabRock And Roll\xc2\xbb, el disc m\xc3\xa9s proper a l\'\xc3\xa8xit de la carrera de la banda, per\xc3\xb2 el l\xc3\xadder i compositor ja no hi era per la qual cosa Doug Yule va prendre el control. Curiosament, la popularitat de la banda, si b\xc3\xa9 es va mantenir igual als Estats Units, va cr\xc3\xa9ixer a Europa durant aquesta etapa. La banda va sortir de gira per la costa est dels Estats Units i despr\xc3\xa9s per Europa amb Yule a c\xc3\xa0rrec de les veus i la guitarra, Walter Powers (company de Yule en la banda Grass Menagerie) al baix i Willie Alexander (tamb\xc3\xa9 de Grass Menagerie) a la veu i teclats reempla\xc3\xa7ant a Sterling Morrison qui havia deixat la banda el 1971 per a seguir una carrera acad\xc3\xa8mica a la Universitat de Texas. _NEWLINE_Part del p\xc3\xbablic es burlava d\'aquesta formaci\xc3\xb3 i va anomenar-a \xc2\xabThe Velveteen Underground\xc2\xbb. El grup encara devia un disc a la discogr\xc3\xa0fica per\xc3\xb2 aquesta va decidir editar Live at Max\'s Kansas City gravat durant la s\xc3\xa8rie d\'espectacles que van donar en aquest club durant 1970, previ a la partida de Reed. _NEWLINE_A causa d\'aix\xc3\xb2 alguns membres s\'allunyen i deixen Yule nom\xc3\xa9s en possessi\xc3\xb3 del nom juntament amb el m\xc3\xa0nager Steven Sesnick qui aconsegueix un contracte amb Polydor. Finalment, Yule grava un disc amb el nom de The Velvet Underground, amb Ian Paice, bateria de Deep Purple i un munt de m\xc3\xbasics de sessi\xc3\xb3. Va haver-hi tamb\xc3\xa9 una cantant femenina en l\'enregistrament per\xc3\xb2 la seva identitat es desconeix. _NEWLINE_Yule va compondre tots els temes i arranjaments, va tocar tots els instruments excepte la bateria i va produir el disc. El disc es va anomenar Squeeze i va ser menyspreat per la cr\xc3\xadtica i fins i tot, amb el pas del temps, va desapar\xc3\xa8ixer de la discografia oficial del grup. _NEWLINE_El disc mai no va ser reeditat i la seva raresa i valor s\'ha incrementat amb els anys. Yule va armar una nova formaci\xc3\xb3 i va sortir de gira, aquesta vegada sense Sesnick com manager que havia abandonat el grup. Yule es va convertir en m\xc3\xa0nager per necessitat, per\xc3\xb2 la gira no va funcionar com esperaven per promocionar el disc degut al fet que el retard de l\'edici\xc3\xb3 va causar que no tinguessin c\xc3\xb2pies de Squeeze. Aquest retard es va deure principalment que els m\xc3\xa0sters del disc van estar perduts durant un temps. La banda va tocar el seu \xc3\xbaltim show al club Oliver\'s de Cambridge el 27 d\'abril de 1973 i finalment Yule la va dissoldre al juny del mateix any. _NEWLINE_Part del material en viu d\'aquesta \xc3\xbaltima etapa va ser recopila el 2001 quan va veure la llum Final V.O., una caixa que inclo\xc3\xafa material gravat en shows entre 1971 i 1973.\n_START_SECTION_\nReuni\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa banda es va reunir breument el 1993 i va fer diverses actuacions obrint per U2, espectacles dels quals va sortir l\'\xc3\xa0lbum en viu Live MCMXCIII. Abans que tinguessin oportunitat de gravar un disc o sortir de gira per Estats Units, la rivalitat entre Cale i Reed (que ja havien tornat a treballar junts en el disc Songs for Drella) va tornar a dividir a la banda.\n_START_SECTION_\nInflu\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nLa influ\xc3\xa8ncia de The Velvet Underground \xc3\xa9s gaireb\xc3\xa9 inabarcable. Van ser els primers a experimentar directament amb la forma i el soroll dins de la m\xc3\xbasica pop, incloent influ\xc3\xa8ncies preses directament de la m\xc3\xbasica cl\xc3\xa0ssica contempor\xc3\xa0nia. Aquestes influ\xc3\xa8ncies van arribar gr\xc3\xa0cies a John Cale, un deixeble de John Cage que tamb\xc3\xa9 havia estat part de la Dream Syndicate, grup format pel compositor La Monte Young. _NEWLINE_El cr\xc3\xadtic de rock Lester Bangs va declarar que amb The Velvet Underground comen\xc3\xa7ava la m\xc3\xbasica moderna i la tradici\xc3\xb3 musical de Nova York. Aquesta tradici\xc3\xb3 musical de la qual parla Bangs \xc3\xa9s la qual finalment va dur a la creaci\xc3\xb3 del punk amb el sorgiment de bandes com Ramones, Television, Talking Heads, The Heartbreakers, Patti Smith o Blondie, passant pels New York Dolls diversos anys abans. _NEWLINE_Aquesta tradici\xc3\xb3 seria continuada pel moviment que es va con\xc3\xa8ixer com No Wave amb bandes com The Contortions, Theoretical Girls, Teenage Jesus and The Jerks o DNA, i el testimoniatge de la qual m\xc3\xa9s conegut \xc3\xa9s el disc compilat No New York produ\xc3\xaft per Brian Eno. A pesar de la curta vida d\'aquest moviment (aproximadament de 1978 a 1982) molts artistes van sorgir de les seves cendres i va anar una gran influ\xc3\xa8ncia per a altres bandes com per exemple Sonic Youth. _NEWLINE_A partir dels anys vuitanta la influ\xc3\xa8ncia del punk sobre la m\xc3\xbasica \xc3\xa9s tan gran que es pot dir que gaireb\xc3\xa9 totes les bandes dels moviments influenciats per aquest g\xc3\xa8nere, com les pertanyents a la new wave, l\'indie, el hardcore, bandes noise o experimentals i la majoria de l\'underground nord-americ\xc3\xa0 estan influenciades directament o indirecta per The Velvet Underground. _NEWLINE_Una famosa frase, usualment acreditada a Brian Eno, diu que pocs van escoltar The Velvet Underground durant la seva curta exist\xc3\xa8ncia, per\xc3\xb2 tots els quals ho van fer van formar una banda. Aquesta frase resumeix de forma bastant clara la seva enorme influ\xc3\xa8ncia en el rock. No solament van redefinir la forma que es podia tocar o compondre en la m\xc3\xbasica pop sin\xc3\xb3 que tamb\xc3\xa9 van redefinir sobre qu\xc3\xa8 es podia cantar. Les lletres de The Velvet Underground li van valer a la banda grans controv\xc3\xa8rsies i la desconfian\xc3\xa7a de la ind\xc3\xbastria discogr\xc3\xa0fica. _NEWLINE_Les seves can\xc3\xa7ons parlaven sobre drogues (I\'m Waiting for the Man, Heroin, White Light/White Heat) que era un tema que fins llavors havia estat tab\xc3\xba en la m\xc3\xbasica pop. De fet els seus membres consumien les drogues sobre les quals cantaven (hero\xc3\xafna, anfetamines) i Lou Reed, per exemple, va lluitar una llarga batalla contra la seva addicci\xc3\xb3 a l\'hero\xc3\xafna al llarg de tota la d\xc3\xa8cada dels 70. _NEWLINE_Una altra can\xc3\xa7\xc3\xb3 que va despertar controv\xc3\xa8rsia va ser Venus in Furs, una can\xc3\xa7\xc3\xb3 sobre sadomasoquisme basada en el llibre La venus de les pells de Leopold von Sacher-Masoch. Moltes de les can\xc3\xa7ons menys controvertides de la banda igualment estan plagades de personatges exc\xc3\xa8ntrics, perdedors, transvestits, aix\xc3\xad com refer\xc3\xa8ncies al sexe o les drogues, encara que en menor grau.'