b"\n_START_ARTICLE_\nMargherita Grandi\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nMargherita Grandi va n\xc3\xa9ixer com Margaret Gard a Harwood Island, a prop de Maclean, en la part nord de Nova Gal\xc2\xb7les del Sud, Austr\xc3\xa0lia. En 1903 la seva fam\xc3\xadlia es va despla\xc3\xa7ar a l'illa de Tasm\xc3\xa0nia, i all\xc3\xa0 ella va anar a escola a la ciutat d'Hobart. Va deixar Austr\xc3\xa0lia per anar a estudiar a Par\xc3\xads, on va cursar estudis amb Mathilde Marchesi, Emma Calv\xc3\xa9 i Jean de Reszke._NEWLINE_El 1922 va estrenar l'\xc3\xb2pera Amadis de Massenet a Montecarlo._NEWLINE_Va anar a It\xc3\xa0lia, on es va casar amb l'escen\xc3\xb2graf Giovanni Grandi, amb qui va tenir una filla, Patricia. Despr\xc3\xa9s de realitzar estudis de perfeccionament a Mil\xc3\xa0, amb Celestina Boninsegna i Giannina Russ, i d'una abs\xc3\xa8ncia esc\xc3\xa8nica de gaireb\xc3\xa9 deu anys, va fer un nou debut el 1932, en aquest cas com a soprano i fent servir el cognom de casada, Grandi, al Teatre Carcano de Mil\xc3\xa0, cantant el rol principal de l'\xc3\xb2pera Aida de Verdi. Va fer el seu debut a La Scala l'any 1934, interpretant la Helena de l'\xc3\xb2pera Mefistofele d'Arrigo Boito. Va fer el seu debut brit\xc3\xa0nic l'any 1939 a Glyndebourne, amb el paper de Lady Macbeth de l'\xc3\xb2pera Macbeth de Verdi, una actuaci\xc3\xb3 que va ser considerada la seva interpretaci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s important. L'any 1940 va cantar el paper de Maria en l'estrena italiana de l'\xc3\xb2pera Friedenstag de Richard Strauss. Durant la Segona Guerra Mundial va ser enviada a un campament d'internament a Avellino, a prop de N\xc3\xa0pols; el seu marit va aconseguir el seu alliberament i la va dur als Alps italians. Es creu que va donar activament suport als partisans, i que va ajudar als aviadors aliats a passar d'amagat a Su\xc3\xafssa._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la Segona Guerra Mundial va anar a la Gran Bretanya, on va cantar al Royal Opera House de 1947 a 1950, en els papers de Donna Anna del Don Giovanni de Mozart, Leonora d'Il trovatore i la Tosca de l'\xc3\xb2pera hom\xc3\xb2nima de Puccini, i va estrenar The Olympians d'Arthur Bliss, fent el paper de Diana. Va cantar Lady Macbeth el 1947 al Festival d'Edimburg, una interpretaci\xc3\xb3 que anys m\xc3\xa9s tard es va editar en CD. En 1948 va enregistrar la escena del somnambulisme del quart acte de Macbeth ('Una macchia e qui tuttora') en versi\xc3\xb3 dirigida per Sir Thomas Beecham, per\xc3\xb2 la notal final de l'escena, en Re bemoll, va ser cantada per la soprano coloratura anglesa Dorothy Vincle. Quan es va escampar la not\xc3\xadcia de que no havia estat pas ella que havia donat aquesta nota, Grandi va confirmar que efectivament no l'havia pas cantada ella, per\xc3\xb2 que ho faria en directe al seg\xc3\xbcent concert a l'Albert Hall de Londres, i efectivament aix\xc3\xad ho va fer._NEWLINE_La veu de Margherita Grandi es pot sentir a la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de 1948 Les sabatilles vermelles. Es va retirar dels escenaris el 1951, i va morir a Mil\xc3\xa0 el 1972._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 es pot sentir la seva veu, fent de Giulietta, a Els Contes de Hoffmann de Jacques Offenbach, en versi\xc3\xb3 dirigida per Thomas Beecham, i en extractes de les \xc3\xb2peres Macbeth, La forza del destino i Don Carlos de Verdi, i en la Tosca de Puccini. Va deixar pocs enregistraments comercials. Mai va actuar a la seva Austr\xc3\xa0lia natal ni, de fet, mai va retornar al seu pa\xc3\xads d'origen despr\xc3\xa9s d'haver sortir l'any 1911."