b'\n_START_ARTICLE_\nXuixtar\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEs suposa que era la ciutat elamita de Adamdun i l\'aquem\xc3\xa8nida de \xc5\xa0urkutir. La ciutat ja existia sota els parts i els sass\xc3\xa0nides aix\xc3\xad com les obres hidr\xc3\xa0uliques. Plini esmenta la vila de Sostra (Xoixtar). Fou un bisbat nestori\xc3\xa0 segons els documents sir\xc3\xadacs. Les tradicions perses la consideren fundada pel m\xc3\xadtic rei Husheng, despr\xc3\xa9s de fundar Susa (Xuix), i Xuixtar voldria dir "Millor que Susa", per\xc3\xb2 m\xc3\xa9s probablement voldria dir "Cam\xc3\xad de Susa". El canal Minaw fou constru\xc3\xaft segons la mateixa tradici\xc3\xb3 per Darios el Gran i que l\'embassament de Band-i Kaysar fou obra d\'Ardashir I i fou acabat sota Sapor II per presoners de guerra romans entre els quals l\'emperador Valeri\xc3\xa0._NEWLINE_Xuixtar fou conquerida pels \xc3\xa0rabs manats per al-Barra ibn Malik, en temps d\'Umar ibn al-Khattab. A la pujada dels omeies va esdevenir un centre kharigita i un dels caps d\'aquesta secta, Shahib, la va fer la seva capital i la va conservar fins a la seva mort, per\xc3\xb2 llavors la va ocupar al-Hajjaj; fou llavors quan el port que existia sobre l\'embassament, fou destru\xc3\xaft. En el califat abb\xc3\xa0ssida fou capital d\'un dels almenys set districtes que formaven el Khuzestan. La fundaci\xc3\xb3 de Bagdad la va beneficiar i un barri de la capital del califat es va dir Mahallat al-Tustariyyin i era el lloc on residien els comerciants de la vila i diversos notables. D\'aquest temps data la mesquita m\xc3\xa9s antiga de la ciutat, que es va comen\xc3\xa7ar a construir vers el 865 (per\xc3\xb2 no es va acabar fins vers 1125). Xuixtar va ser la principal ciutat del Khuzestan al mateix nivell que Ahwaz, i Mustawfi la considerava la capital._NEWLINE_Tamerl\xc3\xa0 la va ocupar a finals del segle XIV i va restar en mans de la dinastia tim\xc3\xbarida un segle; el 1514 va caure en mans d\'una dinastia de sayyids vassalls dels saf\xc3\xa0vides i va esdevenir centre de propaganda xi\xc3\xafta. Algunes fam\xc3\xadlies van fundar ef\xc3\xadmeres dinasties locals, sent el m\xc3\xa9s destacat Wakhishtu Khan (1632-1667) els descendents del qual van conservar el poder fins a la caiguda dels saf\xc3\xa0vides el 1724. _NEWLINE_A l\xe2\x80\x99inici del segle XIX pertanyia al grup de prov\xc3\xadncies governades per Muhammad Ali Mirza, fill de Fath Ali Shah, que va restaurar l\'embassament i el pont. Es creu que tenia uns 45.000 habitants, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s va decaure considerablement i el 1836 la poblaci\xc3\xb3 s\'estimava ja nom\xc3\xa9s en 15.000 i Lord Curzon la fixava el 1890 en nom\xc3\xa9s 8.000. La poblaci\xc3\xb3 era iraniana, protoiraniana i \xc3\xa0rab, barrejats (coneguts com a Xuixtaris), i encara hi havia llavors molts mandeans (unes 300 fam\xc3\xadlies almenys a mitjan segle). El 1887 es va obrir una l\xc3\xadnia de vaixells de la societat Lynch, i la ciutat es va aprofitar d\'aquesta activitat per prosperar; les mercaderies que desembarcaven al port havien de pagar drets per ser transportats per les caravanes. _NEWLINE_A l\'inici del segle XX va quedar en poder de dos clans, Nimati i Haydari, els primers favorables als bakhtiyaris i a la constituci\xc3\xb3 i els segons mon\xc3\xa0rquics i pro\xc3\xa0rabs. El 1938 havia recuperat import\xc3\xa0ncia i tenia uns 28.000 habitants; l\'acabament del ferrocarril Transpersa va fer guanyar import\xc3\xa0ncia a Ahwaz i altre cop la poblaci\xc3\xb3 va comen\xc3\xa7ar a baixar. El 1971 nom\xc3\xa9s tenia 27.532 habitants, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s de 1973 la dinastia Pahlavi va iniciar esfor\xc3\xa7os per dinamitzar la zona i es va fundar una ciutat sat\xc3\xa8l\xc2\xb7lit a l\'altre costat del riu anomenada Nova Xuixtar principalment destinada treballadors de la canya de sucre que fou posada en explotaci\xc3\xb3 intensiva. Despr\xc3\xa9s de la revoluci\xc3\xb3 isl\xc3\xa0mica de 1979 la vila nova va comen\xc3\xa7ar a cr\xc3\xa9ixer de manera r\xc3\xa0pida i el 1991 va arribar (junt amb la vella) a 70.294. La llengua xuixtari es parla a Xuixtar i a Dezful i deriva de l\'antic persa, sent un dialecte del farsi o persa modern.\n_START_SECTION_\nFonts\n_START_PARAGRAPH_\nHartung, Fritz; Kuros, Gh. R. (1987), "Historische Talsperren im Iran", a Garbrecht, G\xc3\xbcnther, Historische Talsperren, 1, Stuttgart: Verlag Konrad Wittwer, pp. 221\xe2\x80\x93274, ISBN 3-87919-145-X_NEWLINE_Hodge, A. Trevor (1992), Roman Aqueducts & Water Supply, Londres: Duckworth, p. 85, ISBN 0-7156-2194-7_NEWLINE_Hodge, A. Trevor (2000), "Reservoirs and Dams", a Wikander, \xc3\x96rjan, Handbook of Ancient Water Technology, Technology and Change in History, 2, Leiden: Brill, p\xc3\xa0gs. 331\xe2\x80\x93339 (337f.), ISBN 90-04-11123-9_NEWLINE_Huff, Dietrich (2010), "Bridges. Pre-Islamic Bridges", a Yarshater, Ehsan, Encyclop\xc3\xa6dia Iranica Online_NEWLINE_Kleiss, Wolfram (1983), "Br\xc3\xbcckenkonstruktionen in Iran", Architectura 13: 105\xe2\x80\x93112 (106)_NEWLINE_Kramers, J. H. (2010), "Shushtar", in Bearman, P., Encyclopaedia of Islam (2nd ed.), Brill Online_NEWLINE_O\'Connor, Colin (1993), Roman Bridges, Cambridge University Press, p. 130 (No. E42), ISBN 0-521-39326-4_NEWLINE_Schnitter, Niklaus (1978), "R\xc3\xb6mische Talsperren", Antike Welt 8 (2): 25\xe2\x80\x9332 (32)_NEWLINE_Smith, Norman (1971), A History of Dams, Londres: Peter Davies, pp. 56\xe2\x80\x9361, ISBN 0432150900_NEWLINE_Vogel, Alexius (1987), "Die historische Entwicklung der Gewichtsmauer", q Garbrecht, G\xc3\xbcnther, Historische Talsperren, 1, Stuttgart: Verlag Konrad Wittwer, pp. 47\xe2\x80\x9356 (50), ISBN 3-87919-145-X'