b'\n_START_ARTICLE_\nSalvador Ca\xc3\xb1ellas i Gual\n_START_SECTION_\nTraject\xc3\xb2ria en Motociclisme\n_START_PARAGRAPH_\nA nou anys tingu\xc3\xa9 la seva primera motocicleta, una Mobylette 65 cc que li regal\xc3\xa0 el seu pare (amo d\'una ind\xc3\xbastria de tintoreria i un apassionat de les motos). De petit, Salvador anava amb son pare a Montju\xc3\xafc quan s\'hi celebrava el Gran Premi i les 24 Hores._NEWLINE_A 16 anys disput\xc3\xa0 la pujada de muntanya a Les Ventoses (La Noguera) amb la Vespa 125 de son pare, obtenint-hi el seu primer triomf i patint la seva primera caiguda. Per tal d\'adobar la Vespa accidentada, el seu pare la va portar al concessionari i all\xc3\xad en vei\xc3\xa9 un parell d\'equipades amb dorsal de competici\xc3\xb3. Havent-s\'hi interessat, el cap de taller, Jes\xc3\xbas Cirera, li explic\xc3\xa0 que les havien preparades ells mateixos en col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb un jove enginyer alemany, Peter Ketelsen. D\'aquella xerrada en sorg\xc3\xad la possibilitat de comptar amb el seu fill com a "passatger" en el sidecar que havien constru\xc3\xaft per a l\'edici\xc3\xb3 de 1962 de la cl\xc3\xa0ssica pujada de muntanya a Vallvidrera.\n_START_SECTION_\n1962, vict\xc3\xb2ria a Vallvidrera\n_START_PARAGRAPH_\nEl pilot era el mateix Cirera (actual concessionari de Suzuki, Triumph i KTM a Barcelona), i amb Salvador Ca\xc3\xb1ellas de passatger s\'endugueren el triomf de la categoria. Com que Ca\xc3\xb1ellas volia pilotar, aconsegu\xc3\xad que li deixessin una Vespa 125 preparada per a la Pujada a la Rabassada, l\'altra cl\xc3\xa0ssica barcelonina. Va guanyar-hi amb autoritat i va marcar-ne el r\xc3\xa8cord. Mentrestant, havia aconseguit una Derbi 50, la popular "paleta" (que li havia deixat justament el paleta del seu poble, Santa Oliva) amb la qual particip\xc3\xa0 en la seva primera cursa en circuit a Coma-ruga, sense \xc3\xa8xit: acab\xc3\xa0 el darrer._NEWLINE_Aleshores son pare coincid\xc3\xad fortu\xc3\xaftament amb el seu amic Jaume Pahissa, t\xc3\xa8cnic de Derbi, i per mitj\xc3\xa0 d\'ell pogu\xc3\xa9 adquirir una 75 cc oficial de la marca amb canvi de quatre velocitats, que l\'enginyer Ketelsen li prepar\xc3\xa0 per a competici\xc3\xb3 tot rectificant-ne el cilindre i afegint-li un "tubarro". Amb aquella motocicleta, Salvador particip\xc3\xa0 en nombroses pujades de muntanya i en curses urbanes arreu del Principat i del Pa\xc3\xads Valenci\xc3\xa0. Com que acostumava a guanyar-les, aconsegu\xc3\xad que Francesc Tombas (cap t\xc3\xa8cnic i creador de les Derbi de competici\xc3\xb3) li subministr\xc3\xa9s components de potenciaci\xc3\xb3. _NEWLINE_A mitjan temporada, Derbi el convid\xc3\xa0 a c\xc3\xb3rrer la cursa del Campionat d\'Espanya de velocitat de Guadalajara amb una 50 cc oficial, acabant-hi segon rere el primer pilot de la marca, Josep Maria Busquets. A banda les petites cilindrades, Ca\xc3\xb1ellas competia tamb\xc3\xa9 amb una Montesa Impala 175 de s\xc3\xa8rie, obtenint-hi excel\xc2\xb7lents resultats. Amb aquesta moto, li disput\xc3\xa0 el triomf absolut a la pujada de Vallvidrera al "Rei de la muntanya" Ricard Fargas: li va guanyar la primera pujada i va perdre la segona per d\xc3\xa8cimes.\n_START_SECTION_\n1965, motos de f\xc3\xa0brica\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc3\xa0cies als seus brillants resultats Derbi i Montesa li proporcionaren motos de f\xc3\xa0brica -de moment, sense contracte- per a 1965. Tot i competir en totes les curses de velocitat que podia, aquell any disput\xc3\xa0 tamb\xc3\xa9 el Campionat d\'Espanya de tot terreny, acabant-hi subcampi\xc3\xb3 rere Carles Gir\xc3\xb3._NEWLINE_Aquell mateix any va fer el seu debut al Campionat del M\xc3\xb3n a Montju\xc3\xafc, al GP d\'Espanya amb la Derbi 50. Despr\xc3\xa9s d\'uns bons entrenaments, se situ\xc3\xa0 en segona l\xc3\xadnia a la graella de sortida, al costat d\'\xc3\x81ngel Nieto (cap dels dos no va acabar la cursa, per\xc3\xb2)._NEWLINE_Durant 1966 i 1967 segu\xc3\xad vinculat a l\'equip oficial de Derbi i a Montesa. Frisant per competir en circuits permanents (a l\'estat espanyol eren tots urbans), el 1966 convenc\xc3\xa9 en Tombas de provar la 125 cc bicil\xc3\xadndrica en cursa a Bourg-en-Bresse. M\xc3\xa9s tard, Salvador Ca\xc3\xb1ellas va declarar: \xc2\xabQuan corr\xc3\xadem en circuits de deb\xc3\xb2, les Derbi es trencaven amb freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia. Llavors se sabia molt poc de materials especials; els coixinets de cigonyal i els pistons eren el punt feble de les motos. Per\xc3\xb2 a Bourg-en-Bresse van aguantar i vaig aconseguir el tercer lloc. Al Gran Premi d\'Espanya de 1967, vaig fer el tercer temps d\'entrenaments per darrere de les dues Suzuki 50 bicil\xc3\xadndriques oficials (de Hans Georg Anscheidt i Yoshimi Katayama). Era un bon resultat i tenia moltes esperances posades en aquella cursa, per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s va durar dues voltes\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\n1968, a Bultaco\n_START_PARAGRAPH_\nEn aquell temps les Bultaco TSS 125 i 250 cc oficials dels valencians Jos\xc3\xa9 Medrano i Ramiro Blanco dominaven les curses estatals, per\xc3\xb2 la Derbi 125 bicil\xc3\xadndrica era molt m\xc3\xa9s potent i r\xc3\xa0pida (tot i que poc fiable). Amb la intenci\xc3\xb3 de millorar la TSS de cara a competir internacionalment, els directius de Bultaco contactaren amb Ca\xc3\xb1ellas el 1967 i li oferiren un contracte oficial: \xc2\xabEm parlaren d\'un nou motor i d\'anar al Mundial. Era un pla interessant i vam acordar els termes per al contracte. En acabar l\'any em vaig acomiadar de Derbi i vaig anar a Bultaco disposat a signar el contracte, per\xc3\xb2 em van anunciar que no podien dur a terme l\'acord per q\xc3\xbcestions financeres. Em vaig haver de conformar amb les TSS convencionals i viatjar amb el meu cotxe, remolc i un mec\xc3\xa0nic de f\xc3\xa0brica\xc2\xbb._NEWLINE_Tres setmanes abans del Gran Premi d\'Espanya, Ca\xc3\xb1ellas acud\xc3\xad a una cursa internacional a Nogar\xc3\xb2 (Occit\xc3\xa0nia) per a provar les motos amb qu\xc3\xa8 correria a Montju\xc3\xafc, guanyant-hi en 125 i 250 cc.\n_START_SECTION_\nMontju\xc3\xafc 1968: primera vict\xc3\xb2ria catalana en GP\n_START_PARAGRAPH_\nAquell any, el Gran Premi d\'Espanya s\'esqueia el 5 de maig a Montju\xc3\xafc. Bultaco hi present\xc3\xa0 el seu equip oficial, format per Salvador Ca\xc3\xb1ellas, Ginger Molloy, Tommy Robb i Pedro \xc3\x81lvarez. Enfront seu, les Yamaha 2T bicil\xc3\xadndriques amb v\xc3\xa0lvula rotativa de Phil Read i Bill Ivy i les MZ de Heinz Rosner, Kent Andersson, Dieter Braun i Jan T. Huberts. En paraules del mateix Ca\xc3\xb1ellas: \xc2\xabAls entrenaments em vaig classificar cinqu\xc3\xa8 i estava en primera l\xc3\xadnia de sortida. A la cursa, Rosner era al meu darrere i em va avan\xc3\xa7ar, per\xc3\xb2 a la segona volta el vaig passar. Despr\xc3\xa9s, vaig superar Andersson a la frenada de l\'Angle i me\'n vaig anar distanciant. Ni de bon tros veia cap de les dues Yamaha. Despr\xc3\xa9s va venir la sorpresa: vaig veure Read aturat i vaig pensar "mira, ja vaig segon". M\xc3\xa9s tard vaig veure Ivy aturat a l\'entrada de Sant Jordi. Vaig travessar la meta amb m\xc3\xa9s de mig minut sobre Molloy. Per a mi era un triomf fictici, aquelles Yamaha estaven a anys llum en tot: pot\xc3\xa8ncia, velocitat, frens, estabilitat ...\xc2\xbb. Fou la primera vict\xc3\xb2ria d\'un catal\xc3\xa0 en un Gran Premi, aconseguida amb una moto tamb\xc3\xa9 catalana: la Bultaco TSS 125 cc, amb motor de dos temps monocil\xc3\xadndric, canvi de sis velocitats i 29 cv._NEWLINE_Poc despr\xc3\xa9s, disput\xc3\xa0 el Gran Premi dels Pa\xc3\xafsos Baixos, el Dutch TT d\'Assen, on acab\xc3\xa0 quart despr\xc3\xa9s de perdre el tercer lloc a la darrera volta. Malgrat els bons resultats, a final de la temporada Bultaco abandon\xc3\xa0 oficialment la velocitat i li proposaren motos i assist\xc3\xa8ncia com a pilot privat. Tot i declinar l\'oferta, acordaren de repetir la participaci\xc3\xb3 a les 24 Hores de Montju\xc3\xafc amb el prototipus de 360 cc.\n_START_SECTION_\n1969, debut en autom\xc3\xb2bil\n_START_PARAGRAPH_\nEn trobar-se sense equip, decid\xc3\xad de canviar als cotxes, comen\xc3\xa7ant per construir-se un prototipus per a c\xc3\xb3rrer en pujades de muntanya. Amb un petit Goggomobil i un motor de furgoneta DKW (2T tricil\xc3\xadndric, 1.000 cc i 100 cv) es constru\xc3\xad un artefacte que anomen\xc3\xa0 "Ovni". Aquell mateix any s\'estren\xc3\xa0 la Copa Renault-8 TS i amb un cotxe que li deixaren en guany\xc3\xa0 totes les curses tret de la primera.\n_START_SECTION_\n1970, al Mundial amb Derbi\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1969, \xc3\x81ngel Nieto i Derbi havien guanyat el seu primer t\xc3\xadtol Mundial de 50cc. De cara a 1970, Derbi ofer\xc3\xad a Ca\xc3\xb1ellas el segon lloc a l\'equip per tal de suplir la baixa de Santi Herrero, que es volia centrar en la categoria dels 250cc amb OSSA._NEWLINE_Amb la Derbi 50, Ca\xc3\xb1ellas aconsegu\xc3\xad podis a Assen, Brno i Ulster, per\xc3\xb2 a Monza es fractur\xc3\xa0 la clav\xc3\xadcula en una caiguda. Com que no volia renunciar al GP de Montju\xc3\xafc, programat pel 27 de setembre, hi va c\xc3\xb3rrer amb un embenat especial. Amb problemes a la sortida, arrenc\xc3\xa0 en darrera posici\xc3\xb3. Sis o set voltes despr\xc3\xa9s ja era segon, rere Nieto, amb les Kreidler oficials al seu rebuf. Nieto hagu\xc3\xa9 d\'abandonar a mitja cursa, i Salvador qued\xc3\xa0 sol contra les motos alemanyes, m\xc3\xa9s potents, aconseguint mantenir-s\'hi enganxat fins a la darrera volta quan empr\xc3\xa0 una t\xc3\xa0ctica genial: a la sortida del Roserar deix\xc3\xa0 passar a Jan de Vries, per tal de comen\xc3\xa7ar la pujada darrere els dos contrincants i aprofitar aix\xc3\xad els seus rebufs a la recta de Sant Jordi. Tal com ho havia planejat, a l\'entrada super\xc3\xa0 a De Vries i a la pujada final sort\xc3\xad del rebuf de Rudolf Kunz, fent-li un exterior, i entr\xc3\xa0 a la meta amb 19 cent\xc3\xa8simes (mitja moto) d\'avantatge. El seu gran coneixement d\'aquell circuit (de fet, arrib\xc3\xa0 a ser conegut com a Rei de Montju\xc3\xafc) feia que sab\xc3\xa9s on es podia jugar un triomf "in extremis", tal com f\xc3\xa9u aquell dia._NEWLINE_Acab\xc3\xa0 el mundial en quarta posici\xc3\xb3 final i a Derbi li proposaren de seguir un any m\xc3\xa9s com a segon pilot, per\xc3\xb2 ell volia llibertat d\'acci\xc3\xb3 a les primeres curses i l\'hi van denegar.\n_START_SECTION_\n1971, canvi definitiu a l\'automobilisme\n_START_PARAGRAPH_\nCom que no li agradava el paper de comparsa s\'estim\xc3\xa0 m\xc3\xa9s dedicar-se al nou Campionat d\'Espanya de F\xc3\xb3rmula Nacional 1430. Comen\xc3\xa7ava aix\xc3\xad una brillant traject\xc3\xb2ria a l\'automobilisme, no tornant a c\xc3\xb3rrer mai m\xc3\xa9s cap altra cursa de motociclisme de velocitat, tret de les de resist\xc3\xa8ncia a Montju\xc3\xafc i a Le Mans.\n_START_SECTION_\n"El Rei de Montju\xc3\xafc"\n_START_PARAGRAPH_\nEl mateix any del seu debut automobil\xc3\xadstic, 1969, Ca\xc3\xb1ellas tenia com a m\xc3\xa0xim comprom\xc3\xads les 24 Hores de Montju\xc3\xafc. Segons digu\xc3\xa9 m\xc3\xa9s tard: \xc2\xabEl 1968 hav\xc3\xadem dominat la cursa durant 18 hores amb Carles Rocamora i la Bultaco 360. Va ser una gran desil\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 no acabar perqu\xc3\xa8 la moto anava de meravella i sabia que si no es trencava guanyar\xc3\xadem. Per aix\xc3\xb2 vaig acceptar la proposta de Bultaco de repetir el 1969. Aquell any vam manar la cursa amb autoritat des de la primera hora, v\xc3\xa0rem batre el r\xc3\xa8cord a tres quarts d\'hora del final i encara hi afeg\xc3\xadrem 22 voltes m\xc3\xa9s\xc2\xbb._NEWLINE_El 1973 s\'encet\xc3\xa0 l\'era Ducati-Ca\xc3\xb1ellas-Grau. Sobre la moto, Ca\xc3\xb1ellas declar\xc3\xa0: \xc2\xabAquella Ducati era fabulosa per a les 24 Hores: corria, frenava, s\'aguantava, era c\xc3\xb2moda, ho tenia tot per anar r\xc3\xa0pid i guanyar. Va ser una cursa memorable i la repet\xc3\xadrem dos anys despr\xc3\xa9s davant les Honda, Kawasaki i Japauto dels millors especialistes francesos. V\xc3\xa0rem batre el r\xc3\xa8cord de 13 voltes. Aquella va ser la meva tercera i darrera vict\xc3\xb2ria a les 24 Hores, per\xc3\xb2 hi hagu\xc3\xa9 quatre ocasions m\xc3\xa9s en qu\xc3\xa8 tamb\xc3\xa9 havia dominat la cursa i quan tenia el triomf a l\'abast la mec\xc3\xa0nica defall\xc3\xad\xc2\xbb._NEWLINE_La darrera cursa motociclista en qu\xc3\xa8 particip\xc3\xa0 fou l\'edici\xc3\xb3 de 1981 de les 24 Hores, a 36 anys d\'edat. Aquell any, Ducati preparar\xc3\xa0 una moto potenciada per a ell i Benjam\xc3\xad Grau, per mirar de batre les potents motocicletes japoneses dels francesos. Durant els entrenaments, fent proves de pneum\xc3\xa0tics, Ca\xc3\xb1ellas pat\xc3\xad una violenta caiguda en qu\xc3\xa8 es fractur\xc3\xa0 l\'Ap\xc3\xb2fisi de l\'os Atles. A partir d\'aleshores, es dedic\xc3\xa0 exclusivament a l\'automobilisme.\n_START_SECTION_\nTraject\xc3\xb2ria en Automobilisme\n_START_PARAGRAPH_\nEncadenant amb la seva ratxa d\'\xc3\xa8xits en moto, el 1972, el seu primer any de dedicaci\xc3\xb3 plena als cotxes, guany\xc3\xa0 la F\xc3\xb3rmula 1430 (una competici\xc3\xb3 de monoplaces disputada en circuits). _NEWLINE_A partir d\'aquell moment, decid\xc3\xad de centrar-se en els ral\xc2\xb7lis, guanyant aquell any el Campionat d\'Espanya de l\'especialitat. Entre els seus resultats m\xc3\xa9s destacats en aquella \xc3\xa8poca cal destacar-ne les vict\xc3\xb2ries als ral\xc2\xb7lis de Catalunya (1973), Ral\xc2\xb7li d\'Oviedo (1974) i Falles (1975). Aquell mateix 1975 aconsegu\xc3\xad la tercera pla\xc3\xa7a a les 24 Hores d\'Ypres, el primer ral\xc2\xb7li europeu en qu\xc3\xa8 competia SEAT. El 1976, Ca\xc3\xb1ellas segu\xc3\xad com a segon pilot de l\'equip oficial de SEAT. _NEWLINE_El 1977, amb el 124, assol\xc3\xad un dels resultats m\xc3\xa9s importants de la seva carrera esportiva, la quarta pla\xc3\xa7a al Ral\xc2\xb7li de Montecarlo just darrere el seu company d\'equip Antoni Zanini i superats nom\xc3\xa9s pel Lancia Stratos de Sandro Munari i el FIAT 131 Abarth de Jean-Claude Andruet. El 1978 acab\xc3\xa0 tercer al Ral\xc2\xb7li de Pol\xc3\xb2nia.\n_START_SECTION_\nAnys 80, Par\xc3\xads-Dakar\n_START_PARAGRAPH_\nA mitjan d\xc3\xa8cada de 1980, Ca\xc3\xb1ellas fou un dels primers catalans a competir en cotxe al Ral\xc2\xb7li Dakar, tal com f\xc3\xa9u tamb\xc3\xa9 Joan Porcar. El 1986 ho f\xc3\xa9u en categoria de camions amb un Pegaso, aconseguint la vict\xc3\xb2ria de la categoria 10T i el tercer lloc de la general. El 1985 i 1987 hi compet\xc3\xad en cotxes amb un Range Rover i el 1986 amb un cami\xc3\xb3 Pegaso.\n_START_SECTION_\n1988, camions\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1988 canvi\xc3\xa0 d\'especialitat i entr\xc3\xa0 a formar part del primer equip oficial de Pegaso en curses de camions en circuit, fent parella amb Juan Escavia al volant dels Troner negres. Entre 1988 i 1992 aconsegu\xc3\xad diverses vict\xc3\xb2ries parcials (arribant a participar en el Campionat d\'Europa el 1989) i mantenint una traject\xc3\xb2ria ascendent que es vei\xc3\xa9 estroncada amb la venda de Pegaso a Iveco i la retirada de la de la competici\xc3\xb3 d\'aquesta marca.'