b"\n_START_ARTICLE_\nSanta Maria de Mijaran\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nSituada en el lloc denominat el Mig Aran \xe2\x80\x94centre religi\xc3\xb3s i pol\xc3\xadtic de la vall des de temps llegendaris\xe2\x80\x94 el monestir fou, segons la tradici\xc3\xb3, fundaci\xc3\xb3 de Sant Paul\xc3\xad d'Aquileia en el segle VIII, o b\xc3\xa9 de Carlemany en el IX, sobre un anterior temple pag\xc3\xa0.  D'aquesta primera fundaci\xc3\xb3 no en queda cap resta, potser degut a la profunda transformaci\xc3\xb3 que sofr\xc3\xad en el segle\xc2\xa0xii, \xc3\xa8poca a la qual pertany el temple, segons consta a l'alta de donaci\xc3\xb3 de Saint Marcet atorgada als templers l'any 1144 on es diu que per voluntat expressa de Bernat de Comenge, bisbe de la Covenarum et Save et in Coserans et in Aranno; administraven aix\xc3\xad mateix altres esgl\xc3\xa9sies de la Vall d'Aran. Altra menci\xc3\xb3 data de l\xe2\x80\x99any 1175 en un document de concessi\xc3\xb3 d'Alfons I el Cast. El monestir tenia grans propietats i el seu prior gaudia de gran autoritat; fou el lloc de reuni\xc3\xb3 en assemblea on els successius governadors de la Vall, designats pel rei, feien el jurament de guardar i respectar els privilegis dels habitants. El segle\xc2\xa0xiv s'hi trobaven establerts, en la part del convent del monestir, frares agustins  i, a finals del segle\xc2\xa0xv, l'edificaci\xc3\xb3 fou destru\xc3\xafda arran de la guerra del Pallars entre el comte Hug Roger III i Joan II d'Arag\xc3\xb3. Pocs anys despr\xc3\xa9s, al 1506, fou restaurat per ordre de Ferran II i s'hi instal\xc2\xb7laren de nou frares del mateix orde aquest cop vinguts de Lleida en lloc de Tolosa._NEWLINE_A principis del segle\xc2\xa0xix la  comunitat agustiniana es dissolgu\xc3\xa9 i, el 1835, el convent fou enderrocat de nou. Ja al segle\xc2\xa0xx, durant la Guerra Civil Espanyola, l'edifici de l'esgl\xc3\xa9sia van utilitzar-se com a polvor\xc3\xad i fou esclatat l\xe2\x80\x99abril de l'any 1938, a l'entrar a l'indret les tropes franquistes.\n_START_SECTION_\nArquitectura\n_START_PARAGRAPH_\nEs tracta d'una esgl\xc3\xa9sia de planta basilical \xe2\x80\x94caracter\xc3\xadstica de la Vall\xe2\x80\x94 amb tres naus, la central molt m\xc3\xa9s ampla que les dues laterals, que acaben a l'est en un absis i dues absidioles amb l\xe2\x80\x99arc apuntat semicirculars. Inicialment pensada per ser coberta amb fusta per quatre pilars circulars, el segle\xc2\xa0xv es substitu\xc3\xafren per grans contraforts interiors amb arrencada d'uns arcs torals per aguantar millor el pes de la volta. En un moment no determinat es suprim\xc3\xad l'absidiola lateral sud que va ser substitu\xc3\xafda per una capella rectangular. La porta d'entrada es trobava situada a migjorn, amb un campanar d'espadanya tot just al costat, i presentava dues arquivoltes._NEWLINE_ _NEWLINE_L'absis, de tres panys compartimentats entre amples lesenes, est\xc3\xa0 externament ornamentats amb dobles arcuacions llombardes que reposen en m\xc3\xa8nsules i, per sobre dels arcs, presenta un petit fris de dent de serra i una petita cornisa de pedra porosa de color vermell\xc3\xb3s que contrasta amb el cuidat aparell de la resta d'aquest element central, combinaci\xc3\xb3 utilitzada tamb\xc3\xa9 a les esgl\xc3\xa9sies de Santa Maria de Ta\xc3\xbcll i a la de Cap d'Aran. Al centre de l'absis \xe2\x88\x92amb volta de quart d\xe2\x80\x99esfera\xe2\x88\x92 s'obre una finestra de doble esqueixada._NEWLINE_D'aquesta esgl\xc3\xa9sia procedeix una estela de pedra de 55 cm d'ample x 35 cm d'al\xc3\xa7ada, i 35 cm de profunditat, que es conserva al Museu Etnol\xc3\xb2gic d'Era Val D'Aran. Presenta un escut esculpit amb una inscripci\xc3\xb3 de dif\xc3\xadcil lectura a la part superior, i a la inferior la figura molt tosca d'un cavall o ase. Hi ha una llegenda que diu que a aquest lloc hi havia un ase diab\xc3\xb2lic que a les nits enderrocava els murs de l'esgl\xc3\xa9sia, i de dia els monjos els tornaven a construir, fins que l'ase fou capturat i li'l f\xc3\xa9u treballar per la construcci\xc3\xb3 de l'esgl\xc3\xa9sia. Tamb\xc3\xa9 d'ella prov\xc3\xa9 la talla rom\xc3\xa0nica en fusta del segle\xc2\xa0xii anomenada Crist de Mijaran, considerada una de les obres mestres de l\xe2\x80\x99escultura rom\xc3\xa0nica dels Pirineus, exposada a l'esgl\xc3\xa9sia de Sant Miqu\xc3\xa8u."