b'\n_START_ARTICLE_\nRevolta dels Crocants\n_START_SECTION_\nContext\n_START_PARAGRAPH_\nEn aquell any Fran\xc3\xa7a combatia contra els Habsburgs d\'Espanya i mantenia dos fronts de guerra: al llarg del Pirineus i a Flandes i Lorena. A l\'interior, les guerres de religi\xc3\xb3 portaven 35 anys devastant el pa\xc3\xads. Els camperols, igual que els habitants de les ciutats, carregaven amb el pes del manteniment de les tropes quan creuaven o s\'estacionaven a la seva regi\xc3\xb3. I entre campanya i campanya, bona part d\'aquestes tropes desmobilitzades, compostes de mercenaris, erraven saquejant i extorquint pobles, llogarets i castells. Quan el rei Enric IV de Fran\xc3\xa7a acced\xc3\xad al tron, les finances reals estaven a la vora de la fallida. El govern del seu ministre Sully empr\xc3\xa8n una pol\xc3\xadtica fiscal destinada a augmentar la recaptaci\xc3\xb3 d\'impostos, no nom\xc3\xa9s per finan\xc3\xa7ar les guerres, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 per fer front al pagament dels importants cr\xc3\xa8dits concedits a l\'Estat per financers francesos (entre els quals es trobava l\'alt clergat franc\xc3\xa8s) i estrangers (anglesos, holandesos, su\xc3\xafssos i italians). _NEWLINE_D\'altra banda, l\'enorme cost dels anys de guerra entre els nobles de la Lliga Cat\xc3\xb2lica i els nobles hugonots o partidaris d\'Enric IV feia que la noblesa pressionava encara m\xc3\xa9s als habitants dels seus feus per recaptar impostos i for\xc3\xa7ar el compliment de drets feudals, cada vegada m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcils d\'assumir per una pagesia sumida en la mis\xc3\xa8ria._NEWLINE_L\'agitaci\xc3\xb3 en el mitj\xc3\xa0 rural havia estat gaireb\xc3\xa9 constant durant els conflictes, per\xc3\xb2 els aixecaments camperols es van multiplicar en la d\xc3\xa8cada de 1590, com a la Xampanya, en punts del nord i est de Par\xc3\xads, a la Baixa Normandia, Delfinat, Vivar\xc3\xa8s i Proven\xc3\xa7a. La recrudesc\xc3\xa8ncia i l\'extensi\xc3\xb3 de les revoltes entorn de 1594 s\'inscriuen, per tant, dins d\'un ampli moviment de jacqueries recurrents que afectaven la major part del pa\xc3\xads. A m\xc3\xa9s l\'any 1593 havia estat particularment fred i pluj\xc3\xb3s, per la qual cosa s\'esperaven males collites per segon any consecutiu.\n_START_SECTION_\nMotius de les revoltes\n_START_PARAGRAPH_\nUn document del Parlament de Tolosa de Llenguadoc citat per Ivan Luchitzkij, exposa el 1594 els motius d\'aquestes rebel\xc2\xb7lions. Segons l\'historiador Henri Heller, del document es despr\xc3\xa8n que si la forta imposici\xc3\xb3 va jugar sens dubte un paper important, no van ser menys rellevants els saquejos, les extorsions i l\'obligaci\xc3\xb3 d\'allotjar i alimentar als soldats dels ex\xc3\xa8rcits. Per\xc3\xb2 el m\xc3\xa9s rellevant \xc3\xa9s l\'opressi\xc3\xb3 exercida pels nobles, que exigien il\xc2\xb7l\xc3\xadcitament el pagament de rendes i drets senyorials m\xc3\xa9s alts, i imposaven arbitr\xc3\xa0riament nous impostos i obligacions. Davant la negativa dels camperols a pagar, segons el Parlament, els senyors enviaven militars a les terres dels arrendataris per apoderar-se il\xc2\xb7legalment de les seves terres i de les seves persones. Finalment els nobles, al seu torn, es negaven a pagar la talla i altres impostos lligats a les terres no nobles que acabaven d\'adquirir._NEWLINE_Els textos redactats pels propis crocants del Perigord corroboren aquesta an\xc3\xa0lisi i afegeixen que lluitaven contra els recaptadors d\'impostos i els seus agents, que s\'enriquien aprofitant-se de la seva mis\xc3\xa8ria.\n_START_SECTION_\nLes revoltes\n_START_PARAGRAPH_\nA partir de Turena al Baix Llemos\xc3\xad en 1594, la revolta se va estendre r\xc3\xa0pid al Perigord. Segons el cronista de Sarlat Jean Tarde la revolta comen\xc3\xa7\xc3\xa0 al poble de Cr\xc3\xb2c, a Combralha, cosa que don\xc3\xa0 el nom als revoltats; els historiadors, per\xc3\xb2, s\'inclinen m\xc3\xa9s per l\'explicaci\xc3\xb3 donada per un altre cronista de l\'\xc3\xa8poca, Pierre Victor Palma Cayet, segons el qual els camperols cridaven croquants a les classes dirigents i als recaptadors d\'impostos que els arru\xc3\xafnaven "a queixalades". El sobrenom va ser de seguida reutilitzat en contra seva per la burgesia, la noblesa i les autoritats, que designaven aix\xc3\xad despectivament als camperols que els atacaven. Els camperols es deien a si mateixos tard-avis\xc3\xa9s (avisats tard) o chasse-voleurs (ca\xc3\xa7alladres)._NEWLINE_Des del comen\xc3\xa7ament els camperols s\'organitzaren, primer per a la seva defensa, aconseguint expulsar companyies de mercenaris i de bandits. Convoquen assemblees als boscos, en les que es prometen fidelitat i redacten escrits aclarint les seves queixes i les seves peticions. Els feien arribar a tots els pobles per informar-los i demanar-los que se\'ls unissin. A les parr\xc3\xb2quies "avisades" (d\'aqu\xc3\xad el nom de tard avis\xc3\xa9s) es crearen companyies armades que triaven al seu capit\xc3\xa0 i als seus tinents, cadascuna amb el seu estendard i el seu tambor. Aquestes companyies comencen a rec\xc3\xb3rrer la regi\xc3\xb3 al so del tambor, informant pr\xc3\xa8viament als pobles, a les autoritats i als senyors de la seva arribada. O s\'est\xc3\xa0 amb ells o contra ells, i qui se n\'enfronta veu els seus b\xc3\xa9ns destru\xc3\xafts. En l\'assemblea del 23 d\'abril, decideixen que uns emissaris lliuraran una carta al rei Enric IV perqu\xc3\xa8 no malinterpreti les seves accions, una altra al senyor de Bourdeille, senescal de Perigord i encarregat de la seguretat de la regi\xc3\xb3, i unes altres als magistrats locals per informar-los dels abusos comesos per la noblesa contra el Tercer Estat i demanar reparaci\xc3\xb3 als Parlaments regionals. El moviment s\'est\xc3\xa9n amb extrema rapidesa per tot el Llemos\xc3\xad i el Poitou, segueix cap a l\'oest amb Angoumois i la Saintonge, i cap al sud a Tolosa de Llenguadoc i la regi\xc3\xb3 de Comenges. En la seva ruta, els enfrontaments amb les tropes lleials es multipliquen durant l\'estiu de 1594._NEWLINE_Aquestes es van veure desbordades i no podien contenir l\'avan\xc3\xa7 de les companyies dels camperols. Segons Jean Tarde, hi havia un soldat per 100 camperols, i la seva organitzaci\xc3\xb3 militaritzada es devia al fet que un bon nombre d\'artesans, "fills de bones fam\xc3\xadlies" (diversos historiadors, com Mousnier i Berc\xc3\xa9, expliquen que alguns petits nobles (hobereaux) es van unir a la revolta) i antics soldats els acompanyaven. D\'altra banda, si b\xc3\xa9 el Rei havia ordenat detenir el moviment, tamb\xc3\xa9 havia manifestat certa benevol\xc3\xa8ncia cap als revoltats i hi havia prom\xc3\xa8s que sentiria les seves queixes, per la qual cosa durant mesos la noblesa se sentia indecisa sobre el grau de viol\xc3\xa8ncia a emprar en la repressi\xc3\xb3 i la seva resposta va trigar a dur-se a terme. Com els refor\xc3\xa7os que el senescal de Bourdeille havia demanat al Rei trigaven a arribar, la noblesa i les classes dirigents de les ciutats van organitzar la seva pr\xc3\xb2pia Lliga armada. Mesos m\xc3\xa9s tard, van arribar els refor\xc3\xa7os de Jean de Sourches de Malicorne, governador del Poitou, i Jean du Chasteigner, senyor d\'Albin, requerits pel Rei._NEWLINE_Mentrestant els crocants demanaven al Rei que els reconegu\xc3\xa9s un representant oficial (un syndic) i delegaven advocats als Parlaments (com en Perig\xc3\xbas al febrer de 1595) en nom del "Tercer Estat del Pla Pa\xc3\xads" (Tiers-\xc3\x89tat du pays plat), nom amb qu\xc3\xa8 s\'anomenaven. Asseguraven la seva fidelitat al Rei en una \xc3\xa8poca en qu\xc3\xa8 molts nobles trigaven a recon\xc3\xa8ixer la seva autoritat, per la qual cosa es mostraven particularment enfrontats amb la noblesa de la Lliga Cat\xc3\xb2lica. Afirmaven que els "lladres" que denunciaven atemptaven tant contra ells com contra el poder reial, proclamaven el seu respecte a la jerarquia social establerta i nom\xc3\xa9s esperaven que es fes just\xc3\xadcia. No obstant aix\xc3\xb2, el curs dels esdeveniments i la viol\xc3\xa8ncia emprada van fer que a moltes localitats la revolta prengu\xc3\xa9s tints francament antisenyorials. Com que les fonts disponibles de l\'\xc3\xa8poca solen recollir dades molt localitzades geogr\xc3\xa0ficament, aix\xc3\xb2 ha portat als historiadors a discrepar sobre aquest punt segons les caracter\xc3\xadstiques del moviment a les regions estudiades: mentre que els autors francesos (Emmanuel Le Roy Ladurie, Yves-Marie Berc\xc3\xa9 i Roland Mousnier) s\'inclinen per un moviment fonamentalment antifiscal, els autors anglosaxons (Henry Heller, P\xc3\xa9rez Zagor\xc3\xadn defensen que la lluita contra la noblesa en el seu conjunt va tenir igual rellev\xc3\xa0ncia.\n_START_SECTION_\nFi de les revoltes\n_START_PARAGRAPH_\nDurant l\'hivern de 1594-1595, la fam es va estendre a les regions afectades pel conflicte, i el preu dels cereals es va disparar. El Rei va fer saber als crocants que els perdonava els retards en el pagament de la talla i que paralitzava la seva pujada, aix\xc3\xad com la de la gabella. Tamb\xc3\xa9 els va prometre que s\'investigarien els abusos comesos pels nobles i els recaptadors d\'impostos. Per tal de pacificar les regions revoltades, va nomenar un superintendent reial per al sud-oest de Fran\xc3\xa7a, Jean-Robert de Thumery, senyor de Boissize, que va arribar al juliol de 1595. Va trobar resist\xc3\xa8ncia en les classes urbanes i en alguns feus que es negaven a negociar. Pel seu costat, els crocants sovint desconfiaven de les intencions de les autoritats locals, i van apar\xc3\xa8ixer disensions entre els capitans del moviment. Encara es van donar molts combats, si b\xc3\xa9 el moviment anava perdent for\xc3\xa7a. A la tardor de 1595, els crocants van deposar les armes._NEWLINE_Encara que per la seva extensi\xc3\xb3 i intensitat aquestes primeres revoltes dels crocants foren considerades com una guerra civil, se sol denominar "petita guerra dels crocants". Les baixes aut\xc3\xa8ntiques no s\xc3\xb3n conegudes, per\xc3\xb2 en haver esdevingut res m\xc3\xa9s finalitzar les guerres de religi\xc3\xb3 i despr\xc3\xa9s d\'una profunda crisi del poder mon\xc3\xa0rquic, cal destacar la clem\xc3\xa8ncia del rei Enric IV i un inusual esfor\xc3\xa7 de negociaci\xc3\xb3 fruit de la seva obstinaci\xc3\xb3 per reconciliar tots els francesos i per restablir i afermar el prestigi de la monarquia.'