b"\n_START_ARTICLE_\nTractat de Chaumont\n_START_SECTION_\nContext hist\xc3\xb2ric\n_START_PARAGRAPH_\nSeguint les converses de febrer de 1814, representants d'\xc3\x80ustria, Prussia, R\xc3\xbassia, i Gran Bretanya van acordar una reuni\xc3\xb3 a Chaumont, (Haute-Marne),  l'1 de mar\xc3\xa7 de 1814. El Tractat de Chaumont resultant va ser signat entre el 9 i el 19 de Mar\xc3\xa7 1814, (malgrat datar-lo l'1 Mar\xc3\xa7 de 1814), per l'Emperador Alexandre I de R\xc3\xbassia, l'Emperador Francesc II (amb Metternich), el rei Frederic Guillem III, i el ministre d'afers exteriors brit\xc3\xa0nic, el Vescomte de Castlereagh. El Tractat demanava a Napole\xc3\xb3 que deix\xc3\xa9s totes les seves  conquestes, revertint aix\xc3\xad a Fran\xc3\xa7a a les seves fronteres pre-revoluci\xc3\xb3, a canvi d'un alto el foc. Si Napole\xc3\xb3 refusava el tractat, els Aliats prometien continuar la guerra. L'endem\xc3\xa0 Napole\xc3\xb3 va refusar el tractat, acabant la seva \xc3\xbaltima possibilitat d'un final negociat._NEWLINE_Les decisions foren ratificades de nou i executades pel Congr\xc3\xa9s de Viena de 1814\xe2\x80\x931815. Els termes del tractat van ser escrits en gran part pel Vescomte de Castlereagh, el ministre d'afers exteriors brit\xc3\xa0nic, qui va oferir subsidis de diners en efectiu per tal de mantenir els ex\xc3\xa8rcits en el camp en contra Napole\xc3\xb3. Els terminis claus inclo\xc3\xafen, l'establiment d'una Alemanya confederada, dividida en estats independents, la restauraci\xc3\xb3 dels Borb\xc3\xb3 com a reis d'Espanya, i l'ampliaci\xc3\xb3 d'Holanda que incorporava el que el 1830 seria la B\xc3\xa8lgica moderna. El tractat de Chaumont es va convertir en la pedra angular de l'Alian\xc3\xa7a europea que conformaria l'equilibri de poders a Europa durant d\xc3\xa8cades."