b"\n_START_ARTICLE_\nLa dona d'aigua (\xc3\xb3pera)\n_START_SECTION_\nContext\n_START_PARAGRAPH_\nJoan Trias la va escriure l'any 1909 basant-se en una de les llegendes del gorg de Vallderr\xc3\xb2s, a Riells del Fai, tot i que hi ha moltes llegendes semblants en molts altres llocs de Catalunya i que, qualssevol d'elles, hauria pogut servir de punt de partida. La primera edici\xc3\xb3 impresa d'aquesta \xc3\xb2pera va ser publicada al mateix any de la seva estrena, sota el t\xc3\xadtol de La d\xc3\xb2na d'aygua: poema l\xc3\xadrich ab un pr\xc3\xb2lech i tres actes, amb indicaci\xc3\xb3 de qu\xc3\xa8 l'obra est\xc3\xa0 inspirada en la llegenda d'el gorg de les donzelles._NEWLINE_L'obra s'emmarca dins el corrent modernista predominant de l'\xc3\xa8poca, amb un punt de contacte entre la tradici\xc3\xb3 popular i el gust literari dels inicis del segle XX, on les dones d'aigua i les fades s\xc3\xb3n uns dels s\xc3\xadmbols modernistes de l'ideal en contraposici\xc3\xb3 amb el realisme interessat de la burgesia, on pertanyia l'autor. L'obra est\xc3\xa0 estructurada en quatre cants, que van ser titulats Gorg de Vallderr\xc3\xb2s (pr\xc3\xb2leg), Dintre la llar, Fora l'era i Retorn al gorg. Es tracta d'una hist\xc3\xb2ria d'amor entre la reina de les dones d'aigua, \xc3\xa9ssers m\xc3\xa0gics vinculats a fonts, llacs i gorgs, i un hum\xc3\xa0._NEWLINE_L'escenografia va anar a c\xc3\xa0rrec de Francesc Casanovas, amb decorats creats per Dom\xc3\xa8nec Soler i Gili, que com a escen\xc3\xb2graf arrib\xc3\xa0 a treballar a Par\xc3\xads, tot i que tamb\xc3\xa9 va dedicar-se a la pintura._NEWLINE_L'obra va tornar a ser cantada el 23 d'octubre de 2011, m\xc3\xa9s de 100 anys despr\xc3\xa9s de la seva estrena, per 120 cantaires de les corals de la Vall del Tenes.\n_START_SECTION_\nPr\xc3\xb2leg (Gorg de Vallderr\xc3\xb2s)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s negra nit quan comen\xc3\xa7a el pr\xc3\xb2leg, i clara matinada quan acaba. La reina \xc3\xa9s a prop del gorg, on dorm l'hereu de Viaplana. Les donzelles canten i dansen al voltant del gorg. Quan abandonen l'escena, la reina, dona de l'aigua, desperta a l'hereu, i ambd\xc3\xb3s parlen d'amor. Tornen les donzelles just quan l'hereu i la reina es disposen a marxar cap al mas de l'hereu, despr\xc3\xa9s que la reina s'hagi decidit a abandonar el seu regne, fent primer jurar a l'hereu que ell mai l'anomenar\xc3\xa0 com dona d'aigua i peu forcat, \xc3\xa9s a dir, que mai dir\xc3\xa0 que les dones d'aigua s\xc3\xb3n \xc3\xa9ssers demon\xc3\xadacs.\n_START_SECTION_\nActe I (Dintre la llar)\n_START_PARAGRAPH_\nInterior al mas Viaplana, deu anys despr\xc3\xa9s. Les filles de l'hereu i la reina filen, en una migdiada del mes de juny. Filen i canten sobre el gorg de Valderr\xc3\xb2s, just quan arriba l'avi-pastor, a qui demanen que els continu\xc3\xaf explicant com \xc3\xa9s el gorg. Canta l'avi-pastor amb molta emoci\xc3\xb3 com \xc3\xa9s el gorg, i en acabar \xc3\xa9s cridat per l'hereu, qui li demana que prepari el cavall per anar al mercat a cercar segadors, donat que les terres s\xc3\xb3n plenes de blat que cal segar. Entra a escena la reina, s'abrasen tots i marxen les filles a veure com l'avi-pastor enllesteix el cavall. La reina i l'hereu celebren tants anys de felicitat, i despr\xc3\xa9s tornen les filles i l'avi-pastor, amb el cavall. Marxa amb ell l'hereu.\n_START_SECTION_\nActe II (Fora l'era)\n_START_PARAGRAPH_\nCamp del mas Viaplana. Fa quatre dies que l'hereu ha marxat. L'avi-pastor est\xc3\xa0 fabricant un flabiol, tan bon punt l'acaba el prova, per\xc3\xb2 no sona. Maleeix la bruixa que deu trobar-se a dins, i la crida. Apareix efectivament la bruixa, tot demanant als bruixots de les tempestes que envi\xc3\xafn les seves art funestes al mas. Desapareix despr\xc3\xa9s la bruixa, just quan sona un tro. La tempesta s'acosta r\xc3\xa0pidament al mas, i la reina surt de dins a intentar segar els camps abans no arribi la tempesta. Marxa l'avi cap dins el mas. La reina es pregunta qui ser\xc3\xa0 qui ha enviat tant de mal, i apareix la bruixa per respondre-li que ha estat ella qui l'ha enviat. La bruixa li diu que ho ha fet per tal que la reina vegi com s\xc3\xb3n els homes de febles. La reina respon que ella nom\xc3\xa9s necessita als segadors, i just quan aquests arriben marxa la bruixa._NEWLINE_Seguen el blat mentre canten, omplen les garbes i les duen sota la porxada del mas. La tempesta es va desfent i surt al cel l'arc de Sant Mart\xc3\xad. Aleshores la reina s'adona que han segat el blat abans de temps, i que la tempesta no l'hauria fet malb\xc3\xa9. Sona el galop del cavall de l'hereu, que torna a casa. L'hereu veu que tota la collita s'ha perdut, i al mig de la seva desesperaci\xc3\xb3 diu: \xc2\xabAix\xc3\xad no hagu\xc3\xa9s mai coneguda la dona d'aigua i peu forcat\xc2\xbb. En aquest moment la reina desapareix als peus de l'hereu, el qual veu ara que tot ho ha perdut, fins i tot la dona. Als fons s'escolten les donzelles del gorg, canten el retorn de la reina, \xc2\xabcor trist i plorosa, fugint de l'hereu\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nActe III (Retorn al gorg)\n_START_PARAGRAPH_\nAltre volta al gorg de Vallderr\xc3\xb2s. \xc3\x89s un capvespre, i en acabar l'acte ser\xc3\xa0 ja fosc. Plora al fons la reina l'infortuni, sense sortir a escena, quan arriben l'hereu i les filles. Les filles han conven\xc3\xa7ut al pare d'anar al gorg. Criden les filles a la mare, i mentre ella apareix a escena l'hereu s'amaga. Li diuen les filles a la reina que al mas manca la mare i l'esposa. Respon la reina que ella ja no en t\xc3\xa9 d'esp\xc3\xb2s, que ella no \xc3\xa9s pas d'ell ni ell d'ella. Demana la filla xica perd\xc3\xb3 per ell, i la reina contesta que ella no pot tornar al mas, que la humanitat no tornar\xc3\xa9 a veure-la, nom\xc3\xa9s la veuran les seves filles. S'abracen elles a la mare i li diuen que no es volen d'ella separar mai m\xc3\xa9s. La reina aleshores els diu que si amb ella volen romandre amb ella s'enfonsaran, i efectivament desapareixen totes tres._NEWLINE_Apareix l'hereu, preguntant a la reina: \xc2\xabAmor que perdo, on ets amor?\xc2\xbb, i la reina, al fons i sense apar\xc3\xa8ixer, li respon: \xc2\xabvos l'heu tancat a la foscor\xc2\xbb. Cau desmaiat l'hereu i surten les donzelles a cantar el final de l'obra: \xc2\xabque essent dones d'aigua no som peu forcats\xc2\xbb. Tel\xc3\xb3 final."