b"\n_START_ARTICLE_\nOna gravitacional\n_START_PARAGRAPH_\nEn f\xc3\xadsica, les ones gravitacionals s\xc3\xb3n definides com a deformacions de l\xe2\x80\x99espai-temps, creades per l\xe2\x80\x99acceleraci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99una massa en aquest, que es propaguen en forma d\xe2\x80\x99ones a la velocitat de la llum. Albert Einstein en predigu\xc3\xa9 l'exist\xc3\xa8ncia el 1916 basant-se en la seva teoria de la relativitat general. Les ones electromagn\xc3\xa8tiques (pertorbacions dels camps el\xc3\xa8ctric i magn\xc3\xa8tic) s\xc3\xb3n produ\xc3\xafdes per part\xc3\xadcules amb c\xc3\xa0rrega accelerades. D'igual manera, les ones gravitacionals s\xc3\xb3n produ\xc3\xafdes per masses accelerades. La producci\xc3\xb3 efica\xc3\xa7 d'ones gravitacionals requereix masses i acceleracions molt importants. Aix\xc3\xad doncs, les fonts d'ones gravitacionals s\xc3\xb3n principalment sistemes astrof\xc3\xadsics amb objectes massius i molt densos, com ara les estrelles de neutrons o els forats negres, que poden suportar acceleracions d'aquesta magnitud.\n_START_SECTION_\nPropietats de les ones gravitacionals\n_START_PARAGRAPH_\nLa principal propietat de qualsevol ona gravitacional, i aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s el que les fa tan especials, \xc3\xa9s que tenen la capacitat d'estendre i estr\xc3\xa8nyer el propi espai-temps al seu pas. Aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s degut al fet que no s\xc3\xb3n pertorbacions que viatgen en l'espai-temps, sin\xc3\xb3 que s\xc3\xb3n pertorbacions de l'espai-temps mateix. El sentit f\xc3\xadsic que te aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s que si considerem dos punts A i B seperats per una dist\xc3\xa0ncia x, veurem que quan passa una ona gravitacional entre ells x augmenta sense que A ni B s'hagi mogut._NEWLINE_Una altra de les propietats caracter\xc3\xadstica que tenen \xc3\xa9s que la seva velocitat de propagaci\xc3\xb3 \xc3\xa9s igual a la velocitat de la llum. Aix\xc3\xb2 permet que puguem triangular la posici\xc3\xb3 de la qual procedeix una ona gravitacional._NEWLINE_Les altres propietats depenen del sistema que les hagi em\xc3\xa8s. Tot i aix\xc3\xad tenim algunes propietats:_NEWLINE_Un sistema en rotaci\xc3\xb3 (sistema binari o cos en rotaci\xc3\xb3 sobre si mateix) genera ones gravitacionals al doble del periode d'una rotaci\xc3\xb3. \xc3\x89s a dir en cada \xc3\xb2rbita o rotaci\xc3\xb3 generen dues longituds d'ona. D'aquesta forma podem saber que el per\xc3\xadode (T) de les ones gravitacionals \xc3\xa9s la meitat del per\xc3\xadode de l'\xc3\xb2rbita. Aix\xc3\xb2 significa que la freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia sera el doble de gran que la de l'\xc3\xb2rbita. Finalment tamb\xc3\xa9 ens permet saber que la longitud d'ona ser\xc3\xa0: . On c \xc3\xa9s igual a la velocitat de la llum._NEWLINE_Per con\xc3\xa8ixer l'amplitud s'ha d'utilitzar una altra f\xc3\xb3rmula: . En aquesta forma G \xc3\xa9s la constant gravitacional de Newton, I \xc3\xa9s el moment d'in\xc3\xa8rcia del cos i r \xc3\xa9s la dist\xc3\xa0ncia a la que et trobes del cos que emet les ones. Com podem veure hi ha la velocitat de la llum elevada a 4 en el denominador i G, que \xc3\xa9s molt petita, en el numerador. Aix\xc3\xb2 fa que el resultat de l'amplitud sigui molt petit pr\xc3\xa0cticament sempre.\n_START_SECTION_\nForats negres\n_START_PARAGRAPH_\nEl problema fins a l'actualitat per observar aquests cossos \xc3\xa9s que no emeten radiaci\xc3\xb3 electromagn\xc3\xa8tica, almenys directament. Per\xc3\xb2 tampoc emet ones gravitacionals per si sol, ja que \xc3\xa9s un cos perfectament esf\xc3\xa8ric. Tot-hi aix\xc3\xad el podem observar en dos formes:\n_START_SECTION_\nSistemes binaris\n_START_PARAGRAPH_\nAquest \xc3\xa9s el fenomen que va permetre detectar directament ones gravitacionals per primera vegada. En aquest cas a mesura que els cossos s'ajunten augmenta el seu moment d'in\xc3\xa8rcia, augmentant l'amplitud de les ones que emeten. Aix\xc3\xb2 fa que la senyal que arribi a la Terra sigui m\xc3\xadnima menys en el moment de la col\xc2\xb7lisi\xc3\xb3 en el que augmenta exponencialment.\n_START_SECTION_\nForats negres supermassius\n_START_PARAGRAPH_\nAquests poden emetre ones gravitacionals, per\xc3\xb2 realment no ho fan per ells sols. Les ones gravitacionals s'emeten a traves de l'Extreme Mass Ratio Inspirals (EMRI). Aquest principi es basa en el fet que els cossos que orbiten al voltant del forat negre supermassiu s\xc3\xb3n els que emeten les ones. Aquests fen\xc3\xb2mens poden ser tan massius i accelerats que poden arribar a ser detectables.\n_START_SECTION_\nSupernoves\n_START_PARAGRAPH_\nAquestes s\xc3\xb3n explosions molt violentes que poden generar una acceleraci\xc3\xb3 tan gran de la seva massa que es formi una ona gravitacional puntual que viatgi com un \xc3\xbanic pols. El seu principal problema \xc3\xa9s que \xc3\xa9s molt dif\xc3\xadcil que sigui suficientment energ\xc3\xa8tic com per ser detectat. El m\xc3\xa9s provable \xc3\xa9s que nom\xc3\xa9s es puguin arribar a detectar aquests fen\xc3\xb2mens que passin dins de la nostra gal\xc3\xa0xia, i aix\xc3\xb2 fa que no siguin tan comuns ni regulars.\n_START_SECTION_\nEstrelles de neutrons\n_START_PARAGRAPH_\nAquests cossos s\xc3\xb3n gaireb\xc3\xa9 esf\xc3\xa8rics, com ho s\xc3\xb3n els forats negres, per\xc3\xb2 presenten unes deformacions de 5mm de mitjana que s\xc3\xb3n les que provoquen les ones gravitacionals. Una de les seves particularitats \xc3\xa9s la seva alta velocitat de rotaci\xc3\xb3, que fa que sigui una de es fonts amb la freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia m\xc3\xa9s alta. Aquests cossos tamb\xc3\xa9 poden formar sistemes binaris entre ells o amb forats negres. El LIGO tamb\xc3\xa9 va aconseguir detectar una col\xc2\xb7lisi\xc3\xb3 entre estrelles de neutrons.\n_START_SECTION_\nL'Univers primordial\n_START_PARAGRAPH_\nA trav\xc3\xa9s de les ones electromagn\xc3\xa8tiques nom\xc3\xa9s podem observar fina a 300.000 anys despr\xc3\xa9s del Big Bang. En canvi les ones gravitacionals ens podrien arribar a mostrar l'Univers de quan encara no havia passat ni 10^-32s despr\xc3\xa9s del Big Bang. Aix\xc3\xb2 ens permetria resoldre molts dels dubtes fonamentals que existeixen en la cosmologia actual. El problema \xc3\xa9s que per poder observar aquesta font es necessita une precisi\xc3\xb3 molt gran.\n_START_SECTION_\nL'Univers invisible\n_START_PARAGRAPH_\nLa majoria de l'Univers es pot considera fosc, ja que no emet radiacions electromagn\xc3\xa8tiques. En aquestes grans escales, llavors, la forma m\xc3\xa9s efectiva d'observar l'Univers \xc3\xa9s a trav\xc3\xa9s de la for\xc3\xa7a gravitacional que \xc3\xa9s la que domina en aquests escenaris. Les ones gravitacionals ens podrien permetre complir aquesta funci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nCont\xc3\xadnues\n_START_PARAGRAPH_\nTotes aquelles que tenen com a font un sistema constant, i una freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia bastant ben definida. Aquestes ones s\xc3\xb3n generades per cossos en rotaci\xc3\xb3, o sistemes binaris encara molt distants. Les ones acostumen a tenir per\xc3\xadodes llargs i solen ser poc energ\xc3\xa8tiques.\n_START_SECTION_\nEn espiral\n_START_PARAGRAPH_\nAquestes s\xc3\xb3n les que es produeixen en la part final d'un sistema binari, en el moment en qu\xc3\xa8 els dos cossos es fusionen. La freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de l'ona dep\xc3\xa8n de la de l'\xc3\xb2rbita, per\xc3\xb2 aquesta va augmentant progressivament a mesura que s'acosta la col\xc2\xb7lisi\xc3\xb3. Fins al moment aquestes s\xc3\xb3n l'\xc3\xbanic tipus d'ona que ha estat detectat\n_START_SECTION_\nD'explosi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nProvenen de fonts desconegudes o no anticipades de curta duraci\xc3\xb3, en que per tant l\xe2\x80\x99ona gravitacional \xc3\xa9s m\xc3\xa9s semblant a \xc3\xbanic pols. \xc3\x89s l'exemple d'una supernova. En realitat aquest \xc3\xa9s un dels fen\xc3\xb2mens menys coneguts i per tant del que s'espera poder fer descobertes m\xc3\xa9s revolucion\xc3\xa0ries\n_START_SECTION_\nNo programades\n_START_PARAGRAPH_\nAquest \xc3\xa9s el tipus d'ones que formarien, per exemple, un fons estoc\xc3\xa0stic d'ones originades en l'Univers primordial. Una idea semblant al fons de radiaci\xc3\xb3 de microones, per\xc3\xb2 amb ones gravitacionals enlloc d'electromagn\xc3\xa8tiques. Si aquestes s\xc3\xb3n detectades poden provocar una revoluci\xc3\xb3 en la f\xc3\xadsica fonamental i la cosmologia degut a la gran quantita d'informaci\xc3\xb3 que podrien aportar.\n_START_SECTION_\nLa detecci\xc3\xb3 indirecte\n_START_PARAGRAPH_\nEl descobriment del p\xc3\xbalsar binari PSR B1913+16 per Russell Hulse i Joseph Hooton Taylor i l'observaci\xc3\xb3 que el seu per\xc3\xadode orbital minva precisament com ho prediu la teoria de la relativitat general si es considera que aquest sistema perd la seva energia per emissi\xc3\xb3 gravitat\xc3\xb2ria, proporcion\xc3\xa0 la primera demostraci\xc3\xb3 (indirecta) de l'exist\xc3\xa8ncia de les ones gravitacionals. Aquests dos investigadors estatunidencs reberen el Premi Nobel de F\xc3\xadsica el 1993 per aquest descobriment.\n_START_SECTION_\nLa detecci\xc3\xb3 directe\n_START_PARAGRAPH_\nEl febrer de 2016, l'equip del LIGO va anunciar que havien detectat ones gravitacionals d'una fusi\xc3\xb3 de forat negre."