b"\n_START_ARTICLE_\nLo-fi\n_START_SECTION_\nCaracter\xc3\xadstiques\n_START_PARAGRAPH_\nEl lo-fi pot considerar-se tant un estil en si mateix com una t\xc3\xa8cnica d'enregistrament aplicada a altres estils com el rock, el punk o el heavy metal. La principal caracter\xc3\xadstica que la defineix \xc3\xa9s l'\xc3\xbas de mitjans de gravaci\xc3\xb3 de baixa fidelitat, barats o antics, per a crear una est\xc3\xa8tica casolana. Generalment no hi ha cap producci\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s de la gravaci\xc3\xb3, o la producci\xc3\xb3 \xc3\xa9s m\xc3\xadnima, per tal de conservar l'originalitat de la m\xc3\xbasica._NEWLINE_La gravaci\xc3\xb3 solia produir-se amb magnet\xc3\xb2fons de bobina oberta al principi, i posteriorment amb cintes de casset. Algunes companyies discogr\xc3\xa0fiques, com K Records, van comercialitzar \xc3\xa0lbums lo-fi en discs de vinil._NEWLINE_Musicalment, aquest estil es caracteritza per introduir sons propis de la gravaci\xc3\xb3, aix\xc3\xad com converses entre els m\xc3\xbasics o qualsevol altre element extern. Tamb\xc3\xa9 sona en tot moment el so granulat propi de les gravacions antigues. Les melodies sovint es distancien de les melodies senzilles i els acords habituals de la m\xc3\xbasica comercial. Fins i tot algunes can\xc3\xa7ons lo-fi s\xc3\xb3n experimentals, amb una certa atonalitat. L'est\xc3\xa8tica indie impera en tot moment._NEWLINE_El fet de gravar amb baixa qualitat al principi va ser a causa del baix pressupost, tot i que posteriorment es buscava aquesta est\xc3\xa8tica. Avui en dia, hi ha grups que graven amb mitjans de qualitat, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s apliquen filtres per a crear un so lo-fi.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta t\xc3\xa8cnica d'enregistrament va sorgir als anys 40 amb companyies discogr\xc3\xa0fiques independents que gravaven amb un pressupost redu\xc3\xaft, utilitzant les tecnologies m\xc3\xa9s barates de l'\xc3\xa8poca. Als anys 60, amb la popularitzaci\xc3\xb3 de grups de rock independents, va sorgir l'estil conegut com a garage rock. Aquests grups estaven formats per adolescents amb escassa preparaci\xc3\xb3 musical, que enregistraven amb gravadores caseres de baixa qualitat. Aquesta est\xc3\xa8tica lo-fi va comen\xc3\xa7ar a popularitzar-se, per\xc3\xb2 com a t\xc3\xa8cnica d'enregistrament i no com a estil musical._NEWLINE_El grup musical The Beach Boys van ser precursors en l'\xc3\xbas d'aquesta t\xc3\xa8cnica, dotant-la d'un estil propi amb \xc3\xa0lbums com Smiley Smile (1967), Wild Honey (1967) i Friends (1968). Ja als anys 70 amb l'aparici\xc3\xb3 del punk-rock, el qual volia separar-se totalment de les companyies discogr\xc3\xa0fiques i la m\xc3\xbasica comercial, el lo-fi va anar guanyant popularitat. Va ser l'any 1975, amb la publicaci\xc3\xb3 de Basement Tapes, de Bob Dylan, quan el lo-fi va esdevenir un g\xc3\xa8nere musical propi._NEWLINE_Durant els anys posteriors, es va obrir un nou mercat de gravacions no oficials, making-off, bootleg i altres gravacions sense producci\xc3\xb3. Dels anys 80 endavant, van sorgir molts grups lo-fi, com Pussy Galore, Beat Happening i Royal Trux. Ja als any 90 grups com Sebadoh i Pavement van portar el g\xc3\xa8nere a l'extrem, introduint gravacions ca\xc3\xb2tiques i sorolloses."