b"\n_START_ARTICLE_\nGeorge Dyson\n_START_SECTION_\nPrimera Guerra Mundial\n_START_PARAGRAPH_\nDurant la primera guerra mundial abandon\xc3\xa0 l'activitat art\xc3\xadstica, serv\xc3\xad en l'ex\xc3\xa8rcit de terra \xe2\x80\x93per al qual va escriure un Manual de la lluita amb bombes de m\xc3\xa0, adoptat oficialment pel Ministeri de la Guerra- i despr\xc3\xa9s s'allist\xc3\xa0 (1919-20) en la R.A.F. Reprengu\xc3\xa9 les primeres activitats vers el 1921. Durant aquest per\xc3\xadode (1921-24) va fer nombroses confer\xc3\xa8ncies i va escriure articles musicals.\n_START_SECTION_\nProfessorat\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1924 era professor del Winchester College, despr\xc3\xa9s director d'aquest, fins al 1937. Daten d'aquesta \xc3\xa8poca, llurs primeres composicions, aix\xc3\xad com els llibres La nova m\xc3\xbasica (1924) El progr\xc3\xa9s de la m\xc3\xbasica (1932) i Fiddling while Rome burns. Al mateix temps era professor adjunt de les Universitats de Liverpool (1926) i Glasgow (1927), i president de la Confer\xc3\xa8ncia d'Associacions Educacionals (1934). Entre 1937 i 1952 fou director del Royal College of Music. El 1946 don\xc3\xa0 classes a la Universitat de Londres. Tamb\xc3\xa9 explicava literatura anglesa. Va ser president de la Federaci\xc3\xb3 Nacional de Societats de M\xc3\xbasica, regent del Sadler's Wells, membre del College of Ciences, etc.,.\n_START_SECTION_\nComposici\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nCom a compositor era de tend\xc3\xa8ncies conservadores, per tant aquest amor a la tradici\xc3\xb3 arrib\xc3\xa0 a perjudicar a vegades la seva originalitat. Les cantates foren la seva especialitat: In Honour of City (1928), Els pelegrins de Canterbury (1931), Viatge de Sant Pau (1933), El forjador (1934), Nabuconodosor (1935), Quo vadis? (1939), El pl\xc3\xa0cid T\xc3\xa0mesis flueix suaument (1945), Agincourt (1955), Jerusalem (1956), Let's go a Maying (1958), Garlanda nadalenca (1959), i algunes peces corals i de m\xc3\xbasica religiosa._NEWLINE_Llur producci\xc3\xb3 simf\xc3\xb2nica compr\xc3\xa8n: Siena, poema simf\xc3\xb2nic; Suite, per a petita orquestra; Preludi, fantasia i xacona (1936); Simfonia (1937), Concert per a viol\xc3\xad (1942), Concerto da camera i Concerto da chiesa (1949), Concerto leggero per a piano i corda (1951. Tamb\xc3\xa9 va escriure Tres Raps\xc3\xb2dies per a quartet de corda les quals junt amb el poema Siena, -s\xc3\xb3n les seves obres m\xc3\xa9s importants-. i algunes peces per a piano.)"