b"\n_START_ARTICLE_\nVulcanoide\n_START_PARAGRAPH_\nUn asteroide vulcanoide, o simplement un vulcanoide, \xc3\xa9s un hipot\xc3\xa8tic asteroide que ocuparia la zona din\xc3\xa0micament estable que es troba entre 0,08 i 0,21 unitats astron\xc3\xb2miques (entre 12 i 31 milions de quil\xc3\xb2metres) del Sol, dins l'\xc3\xb2rbita de Mercuri. _NEWLINE_La paraula vulcanoide deriva del nom de l'hipot\xc3\xa8tic planeta Vulc\xc3\xa0; els astr\xc3\xb2noms del segle\xc2\xa0xix buscaven descobrir un planeta entre el Sol i Mercuri per a explicar l'exc\xc3\xa9s de precessi\xc3\xb3 del periheli de Mercuri, que finalment va ser completament explicat per la relativitat general sense afegir un planeta._NEWLINE_En cas de existir, els vulcanoides serien dif\xc3\xadcilment detectats, ja que serien molt petits i es trobarien a prop de la intensa brillantor del Sol. A causa de la seva proximitat al Sol, les recerques des de la Terra nom\xc3\xa9s poden ser dutes a terme durant el crepuscle o els eclipsis solars. Qualsevol vulcanoide hauria de tenir entre al voltant de 100 metres i 6 km de di\xc3\xa0metre, i probablement estarien situats en \xc3\xb2rbites gaireb\xc3\xa9 circulars prop de la vora exterior de la zona gravitacionalment estable._NEWLINE_Els vulcanoides, si es constat\xc3\xa9s la seva exist\xc3\xa8ncia, podrien proporcionar als cient\xc3\xadfics el material de la primera etapa de la formaci\xc3\xb3 d'un planeta, aix\xc3\xad com els coneixements sobre les condicions que prevalen en el Sistema Solar. Malgrat que en totes les altres regions gravitacionalment estables del Sistema Solar s'ha trobat objectes, les forces no gravitacionals (com l'efecte Yarkovsky) o la influ\xc3\xa8ncia de la migraci\xc3\xb3 planetaria en les primeres etapes del desenvolupament del Sistema Solar poden haver afectat aquesta zona on podien haver estat els asteroides.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria i observaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nDes de fa segles, s'ha plantejat la hip\xc3\xb2tesi de l'exist\xc3\xa8ncia de cossos celestes interiors a l'\xc3\xb2rbita de Mercuri, i s'han buscat. L'astr\xc3\xb2nom alemany Christoph Scheiner va pensar que havia vist cossos petits que passaven pel davant del Sol en 1611, per\xc3\xb2 es va demostrar m\xc3\xa9s tard que aquestos cossos eren les taques solars. En la d\xc3\xa8cada de 1850, Urbain Le Verrierr va fer un c\xc3\xa0lcul detallat de l'\xc3\xb2rbita de Mercuri i va trobar una petita discrep\xc3\xa0ncia a la precessi\xc3\xb3 del periheli del planeta dels valors pronosticats; ell va postular que la influ\xc3\xa8ncia gravitacional d'un planeta petit o un anell d'asteroides dins de l'\xc3\xb2rbita de Mercuri explicaria la desviaci\xc3\xb3. Poc despr\xc3\xa9s, un astr\xc3\xb2nom aficionat anomenat Edmond Lescarbault va afirmar haver vist el tr\xc3\xa0nsit del planeta de Le Verrier davant del Sol. El nou planeta va ser nomenat r\xc3\xa0pidament Vulc\xc3\xa0 per\xc3\xb2 mai va ser vist de nou, i el comportament an\xc3\xb2mal de l'\xc3\xb2rbita de Mercuri va ser explicat per la teoria general de la relativitat d'Einstein en 1915. Els vulcanoides prenen el seu nom d'aquest planeta hipot\xc3\xa8tic. El que Lescarbault va veure probablement seria una altra taca solar. _NEWLINE_Els vulcanoides, si existissin, serien dif\xc3\xadcil de detectar a causa de la forta resplendor del Sol proper, i les recerques realitzades des de la Terra nom\xc3\xa9s poden ser dutes a terme durant durant crepuscle o durant els eclipsis solars. Es van realitzar diverses recerques durant els eclipsis en l'any 1900, que no va revelar cap vulcanoide. Actualment, les observacions durant els eclipsis segueixen sent un m\xc3\xa8tode de recerca com\xc3\xba. Els telescopis convencionals no es poden utilitzar per a buscar-los perqu\xc3\xa8 el Sol proper podria danyar la seva \xc3\xb2ptica._NEWLINE_En 1998, els astr\xc3\xb2noms van analitzar les dades del LASCO de la sonda espacial SOHO, que \xc3\xa9s un conjunt de tres coron\xc3\xb2grafs. Les dades preses entre gener i maig d'aquell any no van mostrar cap vulcanoide de magnitud superior a 7. Aix\xc3\xb2 correspon a un di\xc3\xa0metre d'uns 60 quilometres, suposant que els asteroides tinguin un albedo similar al de Mercuri. En particular, es va descartar un gran planetoide a una dist\xc3\xa0ncia de 0,18 UA, predit per la teoria de la relativitad d'escala. _NEWLINE_En els intents posteriors per a detectar els vulcanoides s'han utilitzat equips astron\xc3\xb2mics per sobre de la interfer\xc3\xa8ncia de l'atmosfera terrestre, a altures on el cel crepuscular \xc3\xa9s m\xc3\xa9s fosc i m\xc3\xa9s clar que a terra. En 2000, el cient\xc3\xadfic planetari Alan Stern va realitzar observacions de la zona vulcanoide utilitzant un avi\xc3\xb3 espia Lockheed U-2. Els vols es van realitzar a una al\xc3\xa7ada de 21.300 metres durant el crepuscle. En 2002, ell i Dan Durda van realitzar observacions similars en un avi\xc3\xb3 de combat F-18. Es van realitzar tres vols sobre el desert de Mojave a una altitud de 15.000 metres, i les observacions es van fer amb un fetes amb un Southwest Universal Imaging System\xe2\x80\x94Airborne (SWUIS-A). Fins i tot llavors, l'atmosfera encara estava present i podia interferir amb les recerques de vulcanoides. En 2004, es va intentar un vol suborbital per tal de situar una c\xc3\xa0mera per sobre de l'atmosfera terrestre. Un coet Black Brant va ser llan\xc3\xa7at des de White Sands (Nou M\xc3\xa8xic), el 16 de gener, amb una c\xc3\xa0mera de gran abast anomenada VulCam, en un vol de deu minuts. Aquest vol va aconseguir una altitud de 274.000 metres  i es van fer m\xc3\xa9s de 50.000 imatges. Cap de les imatges va revelar cap vulcanoide, per\xc3\xb2 hi va haver problemes t\xc3\xa8cnics.  _NEWLINE_Recerques de dades de dues naus espacials STEREO de la NASA tampoc han pogut detectar cap asteroides vulcanoide. \xc3\x89s dubt\xc3\xb3s que hi hagi vulcanoides m\xc3\xa9s gran que 57 km de di\xc3\xa0metre._NEWLINE_La sonda espacial MESSENGER tamb\xc3\xa9 ha sigut utilitzada per a la recerca de vulcanoides. Les seves oportunitats estaven limitades a causa de que els seus instruments havien d'estar orientats en sentit oposat al Sol en tot moment per a evitar danys. La nau espacial va fer una s\xc3\xa8rie planificada de fotografies de les regions exteriors de la zona vulcanoide.\n_START_SECTION_\n\xc3\x92rbita\n_START_PARAGRAPH_\nUn vulcanoide \xc3\xa9s un asteroide en una \xc3\xb2rbita estable, amb un semieix major menor que el de Mercuri (\xc3\xa9s a dir, 0,387 UA).  Aix\xc3\xb2 no inclou objectes com els cometes rasants, que, tot i que tenen perihelis dins de l'\xc3\xb2rbita de Mercuri, tenen eixos els semieixos majors molt m\xc3\xa9s grans._NEWLINE_Es creu que d'existir els vulcanoides es trobarien en una banda gravitacionalment estable dins de l'\xc3\xb2rbita de Mercuri, a una dist\xc3\xa0ncia de 0,06-0,21 UA del Sol. S'han trobat objectes en totes les altres regions similarment estables del Sistema Solar, per\xc3\xb2 de moment no s'ha trobat cap objecte en la zona dels vulcanoides possiblement perqu\xc3\xa8 les forces no gravitacionals, com ara la pressi\xc3\xb3 de radiaci\xc3\xb3, l'efecte Poynting-Robertson i l'efecte Yarkovsky  poden haver netejat la zona vulcanoide del seu contingut original. Potser no hi hagi m\xc3\xa9s de 300-900 vulcanoides m\xc3\xa9s gran d'1 km de radi, si existeixen. _NEWLINE_La vora exterior de la zona vulcanoide es trobaria aproximadament a 0,21 UA del Sol. Els objectes m\xc3\xa9s llunyans serien inestables a causa de la influ\xc3\xa8ncia gravitat\xc3\xb2ria de Mercuri i serien pertorbats en \xc3\xb2rbites d'encreuament de Mercuri en escales de temps de l'ordre de 100 milions d'anys. La vora interior no est\xc3\xa0 clarament definida; els objectes a menys de 0,06 UA s\xc3\xb3n altament susceptibles a l'efecte Poynting-Robertson i l'efecte Yarkovsky, i fins i tot a 0,09 UA els vulcanoides tindrien una temperatura de 1.000 K o m\xc3\xa9s, que \xc3\xa9s prou calenta com per a l'evaporaci\xc3\xb3 de les roques i seria el factor limitant de la seva exist\xc3\xa8ncia._NEWLINE_El volum de la zona vulcanoide seria molt petit en comparaci\xc3\xb3 amb la del cintur\xc3\xb3 d'asteroides. Les col\xc2\xb7lisions entre objectes en la zona vulcanoide serien freq\xc3\xbcents i altament energ\xc3\xa8tiques, que produirien la destrucci\xc3\xb3 dels objectes. La localitzaci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s favorable pels vulcanoides \xc3\xa9s probablement en \xc3\xb2rbites circulars prop de la vora exterior de la zona vulcanoide. \xc3\x89s probable que els vulcanoides tinguin inclinacions de m\xc3\xa9s d'aproximadament 10\xc2\xb0 de l'ecl\xc3\xadptica. Tamb\xc3\xa9 s\xc3\xb3n possibles els troians de Mercuri, asteroides atrapats en els punts de Lagrange de Mercuri.\n_START_SECTION_\nCaracter\xc3\xadstiques f\xc3\xadsiques\n_START_PARAGRAPH_\nQualsevol vulcanoide que exist\xc3\xads hauria de ser relativament petit. Les recerques anteriors, en particular les de les naus espacials STEREO, descarten asteroides de m\xc3\xa9s de 6 km de di\xc3\xa0metre. La mida m\xc3\xadnima \xc3\xa9s d'uns 100 metres. Les part\xc3\xadcules menors de 0,2 \xce\xbcm s\xc3\xb3n fortament repel\xc2\xb7lides per la pressi\xc3\xb3 de la radiaci\xc3\xb3, i els objectes m\xc3\xa9s petits que 70 m serien atrets cap al Sol per l'efecte Poynting-Robertson. Entre aquests l\xc3\xadmits superior i inferior, es creu que sigui possible una poblaci\xc3\xb3 d'asteroides d'entre 1 km i 25 km de di\xc3\xa0metre. Estarien suficientment calents com per a brillar._NEWLINE_Es creu que els vulcanoides serien molt rics en elements amb un alt punt de fusi\xc3\xb3, com ara ferro i n\xc3\xadquel. \xc3\x89s poc probable que posseeixin una regolita perqu\xc3\xa8 aquests materials fragmentats s'escalfen i es refreden molt r\xc3\xa0pidament, i s\xc3\xb3n afectats m\xc3\xa9s fortament per l'efecte Yarkovsky que la roca s\xc3\xb2lida. Els vulcanoides serien probablement similars a Mercuri en color i albedo, i podien contenir el material sobrant de les primeres etapes de la formaci\xc3\xb3 del Sistema Solar._NEWLINE_Hi ha proves de que Mercuri va ser colpejat per un objecte de grans dimensions durant la seva formaci\xc3\xb3; una col\xc2\xb7lisi\xc3\xb3 va despullar a Mercuri de gran part de la seva escor\xc3\xa7a i del seu mantell,  i explica la primesa del mantell de Mercuri en comparaci\xc3\xb3 amb els mantells d'altres planetes tel\xc2\xb7l\xc3\xbarics. Si s'ha produ\xc3\xaft un impacte tan gran, gran part de la runa resultant encara podria estar en \xc3\xb2rbita al voltant del Sol en la zona vulcanoide.\n_START_SECTION_\nImport\xc3\xa0ncia\n_START_PARAGRAPH_\nEls vulcanoides, sent una classe completament nova dels cossos celestes, serien interessants per dret propi, Descobrir si existeixen o no, produirien coneixements sobre la formaci\xc3\xb3 i evoluci\xc3\xb3 del Sistema Solar. Si existeixen, podrien contenir material sobrant dels primers temps de la formaci\xc3\xb3 dels planetes, i ajudaria a determinar les condicions en qu\xc3\xa8 els planetes tel\xc2\xb7l\xc3\xbarics, en particular Mercuri, es van formar._NEWLINE_En particular, si hi ha vulcanoides o van existir en el passat, representen una poblaci\xc3\xb3 addicional d'impactadors que no van afectar a cap altre planeta, per\xc3\xb2 farien que la superf\xc3\xadcie de Mercuri sembl\xc3\xa9s m\xc3\xa9s vella del que realment \xc3\xa9s. Si els vulcanoides no existeixen, aix\xc3\xb2 col\xc2\xb7locaria a diferents limitacions en la formaci\xc3\xb3 de planetes  i suggereixen que altres processos han estat treballant en el Sistema Solar interior, com ara la migraci\xc3\xb3 planet\xc3\xa0ria que netejaria l'\xc3\xa0rea."