b"\n_START_ARTICLE_\nVariaci\xc3\xb3 (m\xc3\xbasica)\n_START_PARAGRAPH_\nTema i variacions de l'Impromptu n\xc3\xbamero 3, en si bemoll major (D 935) de Franz Schubert; el tema \xc3\xa9s del ballet Rosamunde, del mateix compositor (?\xc2\xb7p\xc3\xa0g.)_NEWLINE_En m\xc3\xbasica, la variaci\xc3\xb3 \xc3\xa9s una t\xc3\xa8cnica formal on el material es modifica durant la repetici\xc3\xb3, o sigui que de manera esquem\xc3\xa0tica podr\xc3\xadem dir que aquesta t\xc3\xa8cnica es basa en la reiteraci\xc3\xb3 amb canvis. Habitualment es parla de variacions, en plural, at\xc3\xa8s que el m\xc3\xa9s freq\xc3\xbcent \xc3\xa9s enlla\xc3\xa7ar diverses variacions-\xc3\xa9s a dir: transformacions, modificacions- de l'original del qual es parteix. Els canvis que s'hi apliquen poden implicar harmonia, melodia, contrapunt, tempo, ritme, m\xc3\xa8trica i timbre (\xc3\xa9s a dir: instrumentaci\xc3\xb3 o orquestraci\xc3\xb3), tot i que el m\xc3\xa9s habitual \xc3\xa9s que l'harmonia sigui l'element que menys es transforma i que, per tant, d\xc3\xb3na unitat a tot el conjunt de variacions.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria de les variacions\n_START_PARAGRAPH_\nEn el camp de la m\xc3\xbasica cl\xc3\xa0ssica europea, aquesta forma musical emergeix al segle XVI (Sisman 2001). Hi va haver diverses formes de tema amb variacions que van gaudir d'especial difusi\xc3\xb3 al Renaixement, depenent dels pa\xc3\xafsos. A Anglaterra foren les divisions, mentre que a la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica foren les glosas: en tots dos casos, a un baix se li sobreposen melodies cada vegada en valors m\xc3\xa9s i m\xc3\xa9s curts. En la hist\xc3\xb2ria d'aquesta forma musical sempre ha estat present el principi de comen\xc3\xa7a per una melodia for\xc3\xa7a simple i anar-la transformant cada vegada en melodies m\xc3\xa9s elaborades, at\xc3\xa8s que constitueix una manera de donar un perfil coherent a tot el conjunt de variacions, i no fer-ne sols una successi\xc3\xb3 deixada a l'atzar. De totes maneres, a mesura que la forma es va anar elaborant, tamb\xc3\xa9 es van fer freq\xc3\xbcents les s\xc3\xa8ries en qu\xc3\xa8 en llocs m\xc3\xa9s o menys habituals es col\xc2\xb7locaven algunes variacions m\xc3\xa9s tranquil\xc2\xb7les que trencaven la certa monotonia de la complexitat sempre creixent. D'altra banda, hi va haver alguns temes que es van fer especialment c\xc3\xa8lebres com a punts de patida per a fer-ne variacions; possiblement l'exemple m\xc3\xa9s conegut \xc3\xa9s La Folia, una melodia amb el seu corresponent baix, possiblement originari de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica, que motiv\xc3\xa0 nombroses s\xc3\xa8ries de variacions, sobretot a Espanya, Fran\xc3\xa7a i It\xc3\xa0lia durant el Renaixement i el Barroc, per part d'autors com Corelli, Vivaldi, Marin Marais, etc._NEWLINE_Especialment c\xc3\xa8lebres, en l'\xc3\xa8poca del Barroc s\xc3\xb3n les Variacions Golberg de Johann Sebastian Bachi les The Harmonious Blacksmith, de George Frideric Handel. ambdues per a clavic\xc3\xa8mbal._NEWLINE_A l'\xc3\xa8poca del classicisme, Mozart va escriure un gran nombre de variacions, tant per a piano com per a grups de cambra, i tant en forma de peces a\xc3\xafllades, com formant part de composicions m\xc3\xa9s extenses. En s\xc3\xb3n exemples el primer moviment de la sonata per a piano en la major K. 331, o el darrer moviment del seu quintet per a clarinet i corda. _NEWLINE_ Tema del primer moviment de la Sonata K. 331 de Mozart (?\xc2\xb7p\xc3\xa0g.) Primera variaci\xc3\xb3 del primer moviment d'aquesta sonata (?\xc2\xb7p\xc3\xa0g.) Segona variaci\xc3\xb3 del primer moviment d'aquesta sonata (?\xc2\xb7p\xc3\xa0g.) Tercera variaci\xc3\xb3 del primer moviment d'aquesta sonata (?\xc2\xb7p\xc3\xa0g.)_NEWLINE_Especialment conegudes s\xc3\xb3n les seves  variacions K. 265 (?\xc2\xb7p\xc3\xa0g.) sobre la can\xc3\xa7\xc3\xb3 popular francesa, Ah, vous dirai je maman! (la melodia que en catal\xc3\xa0 es canta amb el text Cada dia al demat\xc3\xad i Quan les oques van al camp); la pen\xc3\xbaltima variaci\xc3\xb3, lenta i en menor \xc3\xa9s un par\xc3\xa8ntesi abans del finale que constitueix l'\xc3\xbaltima variaci\xc3\xb3 que canvia la m\xc3\xa8trica de bin\xc3\xa0ria a tern\xc3\xa0ria, en un tempo molt r\xc3\xa0pid, i conclou amb la coda. Haydn tamb\xc3\xa9 t\xc3\xa9 exemples interessants i famosos de variacions, com les Variacions en fa menor Hob XVII:6 (Sisman 2001), i el moviment lent de la Simfonia de la sorpresa, n\xc3\xbamero 103._NEWLINE_Ludwig van Beethoven va compondre moltes s\xc3\xa8ries de variacions, algunes com a conjunts independents, com per exemple les Variacions Diabelli Op. 120, i altres com a moviments d'obres m\xc3\xa9s extenses, com el primer moviment de la seva sonata per a piano n\xc3\xbam. 12, Op. 26, o les que va incloure en algunes de les seves simfonies: al darrer moviment de la tercera, o al segon moviment de la setena. A la seva darrera etapa tamb\xc3\xa9 utilitz\xc3\xa0 aquesta t\xc3\xa8cnica al quartet de corda n\xc3\xbamero 12, Op. 127, al segon moviment de la sonata per a piano n\xc3\xbam. 32, Op. 111, i al segon moviment de la simfonia n\xc3\xbamero 9._NEWLINE_En el Romanticisme, Franz Schubert va escriure cinc s\xc3\xa8ries de variacions partint de Lieder seus com a temes. Entre els m\xc3\xa9s importants destaquen La mort i la donzella, el lied D. 831 que d\xc3\xb3na nom al quartet (D. 810) que en el segon moviment inclou les variacions i tamb\xc3\xa9 La truita, el nom del lied D. 550 que passa a donar nom al quintet D. 667 per a piano, viol\xc3\xad, viola, violoncel i contrabaix que inclou unes delicioses variacions sobre aquell tema._NEWLINE_Posteriorment, la variaci\xc3\xb3 es va desenvolupar molt. El 1824, Carl Czerny estren\xc3\xa0 les seves variacions sobre l'Himne nacional alemany Gott erhalte Franz der Kaiser Op. 73., sobre el qual Haydn, creador d'aquesta melodia, ja havia fet unes variacions que havien constitu\xc3\xaft el segon moviment del seu quartet de corda conegut per aquest fet com a Quartet de l'emperador. Entre les diverses s\xc3\xa8ries de variacions que va escriure Chopin, moltes per a piano, destaquen les que es basen en l'\xc3\xa0ria La cidarem la mano, de l'\xc3\xb2pera Don Giovanni, de Mozart, per a piano i orquestra._NEWLINE_Un cas especial \xc3\xa9s el de Brahms; segurament la seva tend\xc3\xa8ncia a seguir els c\xc3\xa0nons m\xc3\xa9s cl\xc3\xa0ssics el va emp\xc3\xa8nyer a escriure mots s\xc3\xa8ries de variacions, molts d'ells partint de temes de compositors d'\xc3\xa8poques passades. En s\xc3\xb3n exemples les Variacions i fuga sobre un tema de Haendel per a piano (1863), i les Variacions per a orquestra sobre un tema de Haydn (1873). Sembla que aquesta \xc3\xa9s la primera s\xc3\xa8rie de variacions escrita per a orquestra i que no forma part de cap altra obra m\xc3\xa9s gran. Les Variacions Enigma d'Edward Elgar (1899) s\xc3\xb3n, probablement, la seva obra m\xc3\xa9s coneguda._NEWLINE_Els compositors del segle XX tamb\xc3\xa9 han dedicat atenci\xc3\xb3 a aquesta forma musical. Entre altres, _NEWLINE_Serguei Rakhm\xc3\xa0ninov amb la seva Raps\xc3\xb2dia sobre un tema de Paganini, Charles Ives i les seves Variacions sobre Am\xc3\xa8rica (1891), Arnold Sch\xc3\xb6nberg destacable tant per les seves Variacions per a orquestra Op. 31, com pel  Tema i Variacions Op. 43, Igor Stravinski en el seu ballet Pulcinella -concretament la Gavotta con due variazioni (1920)-, al segon moviment Tema con variazioni del seu Octet (1922), al tercer moviment de l'Ebony Concerto (1945) i les Variacions per a orquestra (1964). Tamb\xc3\xa9 Anton Webern en les Variacions Op. 27 per a piano, i les Variacions Op. 30 per a orquestra. Alban Berg a Wozzeck (acte I, escena 4a, i inici de l'acte 3r, escena 1, Paul Hindemith (Metamorfosi simf\xc3\xb2nica sobre temes de Carl Maria von Weber (1943), i Benjamin Britten en les seves Variacions sobre un tema de Frank Bridge i, especialment, a les Variacions i fuga sobre un tema de Purcell que constitueixen la seva coneguda Guia d'orquestra per a joves.\n_START_SECTION_\nVariacions improvisades\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xbasics experts que coneguin prou b\xc3\xa9 un tema sovint poden improvisar variacions a partir d'aquest. Aix\xc3\xb2 era una pr\xc3\xa0ctica habitual al Barroc i al Classicisme, en unes \xc3\xa8poques en qu\xc3\xa8 la improvisaci\xc3\xb3 era part essencial de la pr\xc3\xa0ctica i de l'aprenentatge musicals. En alguns moments, especialment al Barroc, la interpretaci\xc3\xb3 del retorn al material tem\xc3\xa0tic inicial de les \xc3\xa0ries da capo inclo\xc3\xafa tal profusi\xc3\xb3 d'ornamentaci\xc3\xb3, sovint improvisada, que quasi era una variaci\xc3\xb3. Al Classicismes\xc3\xb3n destacables les variacions que podien improvisar els pianistes. La improvisaci\xc3\xb3 d'elaborades variacions sobre temes populars tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s un dels elements importants en el jazz."