b'\n_START_ARTICLE_\nCan Fargues (Horta-Guinard\xc3\xb3)\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl nucli interior de la masia de can Fargas el forma una construcci\xc3\xb3 rectangular de caracter\xc3\xadstiques constructives i decoratives medievals que corresponen a una torre defensiva. Al voltant d\'aquesta torre es desenvolup\xc3\xa0 posteriorment la masia pr\xc3\xb2piament dita que es va anar ampliant i modificant segons les necessitats residencials i de l\'explotaci\xc3\xb3 agr\xc3\xadcola al llarg del temps._NEWLINE_La torre data del segle XI per\xc3\xb2 caldria fer un estudi exhaustiu de l\'evoluci\xc3\xb3 de l\'immoble, aix\xc3\xad com una excavaci\xc3\xb3 per tal de poder estudiar els paraments ocults per altres construccions. Les mides interiors de la torre s\xc3\xb3n de 7,04 x 2,93 m i el gruix dels murs va entre 0,81 i 1.12 m. La torre \xc3\xa9s de carreus de pedra de proporci\xc3\xb3 horitzontal en fileres regulars. Els carreus presenten una junta molt caracter\xc3\xadstica: enrasada a la superf\xc3\xadcie i remarcada en fresc per un punx\xc3\xb3. Aquesta tipologia \xc3\xa9s pr\xc3\xb2pia del segle X._NEWLINE_S\'accedeix a la torre des del pati mitjan\xc3\xa7ant una escala de dos trams des de l\'exterior. Actualment est\xc3\xa0 coberta per un volad\xc3\xads de vidre amb suport de ferro de factura molt recent._NEWLINE_La planta baixa de la torre t\xc3\xa9 coberta de volta de can\xc3\xb3. L\'arrebossat dels murs no permet distingir l\'aparell constructiu d\'aquests ni de la volta. A l\'interior trobem un arc de pas que pot indicar l\'exist\xc3\xa8ncia d\'una subdivisi\xc3\xb3 en origen, que possiblement es repetia en el pis superior._NEWLINE_La primera planta presenta un espai di\xc3\xa0fan on s\'hi aprecien senyals de reformes diverses. Destaquen les pintures amb motius geom\xc3\xa8trics (escacat blans i mangres sobre un arrebossat de morter de cal\xc3\xa7) possiblement hi havia decoraci\xc3\xb3 figurativa per\xc3\xb2 no es veu clarament pel mal estat de conservaci\xc3\xb3. Les pintures s\xc3\xb3n medievals, daten entre els segles XIII-XIV o inicis del XV._NEWLINE_A la planta segona s\'hi accedeix per una petita obertura en el mur sud. La coberta est\xc3\xa0 constitu\xc3\xafda per un embigat de fusta a quatre aig\xc3\xbces amb teula \xc3\xa0rab i remat de dos gerres cer\xc3\xa0miques de les quals nom\xc3\xa9s se\'n conserva una. Els quatre costats de la torre presenten una galeria de tres arcs de mig punt, dels quals els tres estan tapiats, nom\xc3\xa9s est\xc3\xa0 lliure el de la fa\xc3\xa7ana principal.\n_START_SECTION_\nTorre de defensa\n_START_PARAGRAPH_\nL\'origen de la masia de can Fargas el trobem en una torre de defensa del segle XI. Es tracta d\'un moment en qu\xc3\xa8 hi ha de gran inestabilitat social al pla de Barcelona. Aix\xc3\xb2 fa que a la zona d\'Horta es construeixen diferents torres de defensa com la torre superior d\'Horta, la de Romanet, Silvi\xc3\xa0, Canyelles, etc. Fins ara no s\'ha trobat documentaci\xc3\xb3 d\'\xc3\xa8poca medieval relacionada amb la torre de can Fargas. D\'aquesta \xc3\xa8poca es conserven tamb\xc3\xa9, a la vall d\'Horta, fragments d\'una torre de defensa a can Cortada, i a l\'anomenada Torre Superior d\'Horta al Palau del Marqu\xc3\xa8s d\'Alfarr\xc3\xa0s, dins del Laberint d\'Horta. Aquestes torres eren habitualment de planta circular, mentre que la de can Fargas \xc3\xa9s de planta rectangular. Aquesta torre rom\xc3\xa0nica s\'ha conservat fins ara pr\xc3\xa0cticament \xc3\xadntegra i constitueix el cos central de la masia.\n_START_SECTION_\nMasia\n_START_PARAGRAPH_\nLa transformaci\xc3\xb3 de l\'edifici per convertir-lo en masia es va produir principalment entre els segles XIII i XV. \xc3\x89s una \xc3\xa8poca en la qual es construeixen masies fortificades que posteriorment esdevindran segones resid\xc3\xa8ncies de ciutadans barcelonins._NEWLINE_L\'any 1809 fou comprada per Josep Pujol, regidor de l\'Ajuntament de Barcelona. L\'any 1860 pass\xc3\xa0 a mans de Montserrat de Casanovas Fern\xc3\xa1ndez de Landa, que es cas\xc3\xa0 amb Pere Fargas. A la mort de Montserrat, pass\xc3\xa0 a la v\xc3\xaddua d\'un dels seus fills, na Margarida Rossell\xc3\xb3._NEWLINE_Aquesta finca era de gran extensi\xc3\xb3, ja que comprenia tot el que actualment \xc3\xa9s el parc del Guinard\xc3\xb3 i arribava fins a la part alta de l\'Hospital de Sant Pau.\n_START_SECTION_\nEscola de m\xc3\xbasica\n_START_PARAGRAPH_\nEl juny de 2012 el Govern de la Generalitat va acordar delimitar l\'entorn de protecci\xc3\xb3 de la Torre Altmedieval de la Masia Can Fargas, declarada b\xc3\xa9 cultural d\'inter\xc3\xa8s nacional en virtut d\'una disposici\xc3\xb3 addicional de la Llei del patrimoni cultural catal\xc3\xa0. La definici\xc3\xb3 d\'un entorn de protecci\xc3\xb3 al voltant de la Torre es present\xc3\xa0 com el millor instrument per garantir la perviv\xc3\xa8ncia dels seus m\xc3\xbaltiples valors culturals en les millors condicions possibles._NEWLINE_El 2012 estava destinada a ser l\'Escola Municipal de M\xc3\xbasica d\'Horta-Guinard\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nLa fam\xc3\xadlia Pujol [cal\xc2\xa0citaci\xc3\xb3]\n_START_PARAGRAPH_\nLa fam\xc3\xadlia Pujol eren al segle XVIII una fam\xc3\xadlia d\'importants especiers i adroguers que s\'havien enriquit sobretot des que Josep Pujol i M\xc3\xb3ra va arrendar els drets de portes de Barcelona (1726). A partir d\'aleshores va anar establint-se a Vilapicina, a Sant Andreu del Palomar i a Sant Mart\xc3\xad de Proven\xc3\xa7als, i va arribar a posseir terres del Cogoll (Guinard\xc3\xb3) i el puig Aguilar, i des de l\'actual pla\xc3\xa7a Ignasi Juliol fins a la Verneda (1745 i 1748). El seu fill i hereu, Josep Mari\xc3\xa0 Pujol i Pujol, ciutad\xc3\xa0 honrat de Barcelona, va anar engrandint les seves possessions. Sabem que abans del 1763 ja posse\xc3\xafen les finques de can Pujol i can Pujolet, situades al puig Aguilar, a la llinda entre Sant Andreu, Sant Mart\xc3\xad i Horta (notari Bonaventura Fontana, 20 de mar\xc3\xa7 de 1763). Casat amb Francesca March, tingu\xc3\xa9 diversos fills: Josep, Francesca, Teresa (o Ign\xc3\xa0sia), Madrona, Raimunda i Gaietana. El fill i hereu, Josep Pujol i March, no es va casar i es va dedicar preferentment a administrar la hisenda familiar, que per la seva import\xc3\xa0ncia se situava entre la de les fam\xc3\xadlies m\xc3\xa9s riques de la ciutat. _NEWLINE_En esdevenir-se l\'ocupaci\xc3\xb3 de Barcelona per les tropes franceses (1808), el mariscal Aufereau, per guanyar-se la simpatia dels barcelonins, va triar -d\'entre els que no havien fugit o havien estat empresonats- els personatges m\xc3\xa9s notales per regir la ciutat; aix\xc3\xad va ser com Pujol i March fou nomenat regidor (1809) i posteriorment (1810) corregidor en substituci\xc3\xb3 de Melcior de Gu\xc3\xa0rdia. Des del seu c\xc3\xa0rrec, Pujol i March es va esfor\xc3\xa7ar a afavorir l\'\xc3\xbas de la llengua catalana i va fer publicar en la nostra llengua tots els papers oficials. El 1812 el bar\xc3\xb3 de Chauvelin el restabl\xc3\xad en el c\xc3\xa0rrec de regidor._NEWLINE_La restauraci\xc3\xb3 de la monarquia absolutista (1814) va dur a la pres\xc3\xb3 els regidors barcelonins acusats d\'afrancesats, entre ells Pujol i March, que fou detingut, multat amb 20.000 duros (fet que l\'oblig\xc3\xa0 a vendre\'s moltes finques) i finalment desterrat fora d\'Espanya. Mentre estava detingut a les Drassanes va fer testament a favor de la seva germana Francesca, v\xc3\xaddua d\'Antoni de Casanovas i de Gerona, propietari de moltes terres al Guinard\xc3\xb3 que estaven tocant a les dels Pujol, i va indicar que, si no, l\'heretaria el seu nebot Maties de Casanovas Pujol, fill d\'aqu\xc3\xa9lla. Durant el llarg i dificult\xc3\xb3s desterrament (1814-1818) nom\xc3\xa9s el va acompanyar el seu cos\xc3\xad Miquel Pujol i Padr\xc3\xb3, que feia m\xc3\xa9s de 20 anys que vivia amb ell i li feia d\'administrador. At\xc3\xa8s que durant aquell llarg tr\xc3\xa0ngol no va rebre cap ajut de la fam\xc3\xadlia, en tornar a Barcelona va modificar el testament (1819-1820) i va deixar al seu cos\xc3\xad la finca de can Pujolet, una casa a la riera de Sant Joan, una a la rambla del Centre, a Barcelona; la finca Manso Romeu, a Parets, i el mol\xc3\xad d\'en Carbonell i una casa a la riera d\'Horta arrendada a Isidre Padr\xc3\xa9s. La finca del mas Pujol quedava per a la seva germana Francesca, que representa el punt d\'uni\xc3\xb3 entre els Casanovas i els Pujol._NEWLINE_Antoni de Casanovas era un ric draper (mercader de robes de qualitat) que el 1745 va aconseguir el t\xc3\xadtol de noblesa, la qual cosa implicafva l\'\xc3\xbas del "de" precedent el cognom. Com tots els que tenien diners, va comen\xc3\xa7ar a comprar terrenys i va triar el Guinard\xc3\xb3. Tenia finques que anaven des de l\'actual Hospital de Sant Pau fins al cim del Cogoll._NEWLINE_El seu n\xc3\xa9t, Antoni de Casanovas i de Gerona, es cas\xc3\xa0 amb Francesca Pujol i March, ra\xc3\xb3 per la qual el fill d\'aquests, Maties, va arribar a ser un dels grans hisendats de Barcelona. Tingueren diversos fills: Maties, Baltasar, Maria Dolors, Enric, Ant\xc3\xb2nia i Am\xc3\xa0lia._NEWLINE_Maties de Casanovas i Pujol es va casar amb Dolors de Bacard\xc3\xad, d\'una notable fam\xc3\xadlia barcelonina establerta a Horta. El fill d\'aquests, Maties Ramon de Casanovas i de Bacard\xc3\xad, es va unir en matrimoni amb Miquela de Borr\xc3\xa0s i de Valls, v\xc3\xaddua de Joan de Peguera, un altre gran propietari d\'Horta i Sant Mart\xc3\xad. Maties Ramon de Casanovas va morir molt jove (1848) i no va deixar fills; per aquesta ra\xc3\xb3, Na Miquela, coneixedora del gran afecte que unia els dos germans Casanovas, va fer donaci\xc3\xb3 inter vivos a favor del seu cunyat Baltasar de Casanovas i de Bacard\xc3\xad de tots els b\xc3\xa9ns que li pertocaven, tant dels Pujol com dels Casanovas: finques, robes, joies, escriptures, etc. En l\'inventari dels b\xc3\xa9ns que llegava hi consta "un llibre pergam\xc3\xad que cont\xc3\xa9 escriptures de les hisendes i terres de Sant Andreu de Palomar, dites can Pujol i can Pujolet" (notari Josep M. Pons i Codinach, 16 de juny de 1848 i 8 de juny de 1848). Notem vacil\xc2\xb7laci\xc3\xb3 a definir la situaci\xc3\xb3 de les finques, que tan aviat s\xc3\xb3n atribu\xc3\xafdes a Sant Mart\xc3\xad de Proven\xc3\xa7als com a Sant Andreu de Palomar. _NEWLINE_Baltasar de Casanovas i de Bacard\xc3\xad va reunir, doncs, una gran quantitat de terres, que anaven de l\'Hospital de Sant Pau fins al torrent de Carabassa (a grans trets). El mas Casanovas o can Casanovas estava molt a prop de l\'Hotel Casanovas (avui escola p\xc3\xbablica). El mas Casanovas va ser enderrocat quan es va construir l\'Hospital de Sant Pau. Baltasar de Casanovas es va casar amb Gabriela Fern\xc3\xa1ndez de Landa i van ser pares d\'una filla \xc3\xbanica. Montserrat de Casanovas i Fern\xc3\xa1ndez de Landa (1860-1948), la qual es va casar amb Pere Fargas i Sagrist\xc3\xa0. La fam\xc3\xadlia Fargas havien estat importants industrials amb grans adoberies a Sant Mart\xc3\xad, per\xc3\xb2 havien anat decaient de manera que a les darreries del segle XIX nom\xc3\xa9s els quedava un mol\xc3\xad de roldor._NEWLINE_Montserrat de Casanovas i Pere Fargas van tenir quatre fills: dues noies, Rosa i Montserrat, que van morir molt jovenetes, i dos nois, Baltasar i Santiago._NEWLINE_El seu idealisme els va dur a voler crear una ciutat-jard\xc3\xad en els terrenys de puig Aguilar i a aquesta idea dedicaren els seus esfor\xc3\xa7os, que va prosseguir na Montserrat, la qual, despr\xc3\xa9s de mort el seu marit, el 1925, va residir llargues temporades a la vella masia del mas Pujol, batejada de nou com a can Fargas._NEWLINE_Durant el segle XIX s\'havien fet algunes reformes en el sector est de la masia: es va acabar de fer el sector central de la galeria est, es van refor\xc3\xa7ar els murs de la fa\xc3\xa7ana nord amb nous contraforts i probablement \xc3\xa9s de llavors lexcavaci\xc3\xb3 de l\'hipogeu que fa funci\xc3\xb3 de carner._NEWLINE_El 1948 va morir Montserrat de Casanovas i va llegar la finca de can Fargas al seu fill Santiago, que va morir a la seva finca de can Bast\xc3\xa9 (Vilapicina) el 1955. La seva v\xc3\xaddua, Margarida Wall (argentina de nissaga, mallorquina i v\xc3\xaddua en primeres n\xc3\xbapcies de Rossell\xc3\xb3) va heretar can Fargas, per\xc3\xb2 la va habitar eventualment._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s la masia pass\xc3\xa0 a mans dels fills del primer matrimoni de Margarita Wall, Robert i Of\xc3\xa8lia Rossell\xc3\xb3. Robert, que va viure a la masia fins a la seva mort, es va casar amb Montserrat Salla. Els dos c\xc3\xb2njuges van morir sense descend\xc3\xa8ncia i va heretar la masia la germana, Of\xc3\xa8lia Rossell\xc3\xb3 Wall. _NEWLINE_A partir d\'aqu\xc3\xad comen\xc3\xa7a una \xc3\xa8poca d\'incertesa per a la masia. Mentre Of\xc3\xa8lia va estar b\xc3\xa9 i vivia la senyora Montserrat, la casa era oberta i s\'hi podia entrar per visitar-la. La neboda de Montserrat Salla, Rosa Canales Salla, va manifestar, en una carta als mitjans de comunicaci\xc3\xb3 de suport a la Plataforma Salvem Can Fargas, que era testimoni de la voluntat dels seus oncles i de l\'Of\xc3\xa8lia -quan estava b\xc3\xa9 de salut- de voler cedir la masia a la ciutat. La malaltia d\'Of\xc3\xa8lia va ser aprofitada pel seu representant legal per vendre la masia a una empresa privada._NEWLINE_En efecte, el 1997 la finca \xc3\xa9s venuda a l\'empresa Unicompta, de la fam\xc3\xadlia Vilaregut Barcel\xc3\xb3, per nom\xc3\xa9s 190 milions de pessetes que es podien pagar en 10 anys sense interessos. En les cl\xc3\xa0usules acordades a l\'empresa d\xc3\xb3na dret a habitaci\xc3\xb3 sobre una part de la masia a l\'Of\xc3\xa8lia amb car\xc3\xa0cter vitalici._NEWLINE_En els documents del segle XIX, la finca del mas Pujol \xc3\xa9s descrita aix\xc3\xad: ocupa una superf\xc3\xadcie de 319,358 m2 i limita per llevant amb la finca de Comas d\'Argemir (abans bar\xc3\xb3 d\'Alb\xc3\xad), terres del marqu\xc3\xa8s de Castellbell, de Salvador i Joaquim Riera; pel sud amb Camil Borr\xc3\xa0s, Francesc Planas, _NEWLINE_Ajuntament de Barcelona, Claudi Planas i successors de Pere Lab\xc3\xa8rnia. Per ponent confronta amb terres de Climent Guix i Pere Borr\xc3\xa0s, d\'Andreu Molins, i pel nord amb la carretera d\'Horta i amb Pere Molins i el torrent de Carabassa. Tenia dues mines d\'aigua, una al mas Pujol i l\'altra a la Font d\'en Fargues. Dins del seu \xc3\xa0mbit inclou una finca de 462,21 m2 a nom de Joan Giol i Huguet i una altra de 538,10 m2 a nom de Dolors de Borr\xc3\xa0s (notari Joan Prats, 27 d\'abril de 1841).'