b"\n_START_ARTICLE_\nSora\n_START_SECTION_\nUbicaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nPodria discutir-se fins i tot la seva adscripci\xc3\xb3 a Osona, especialment despr\xc3\xa9s de l'obertura de la carretera local, que uneix l'esgl\xc3\xa9sia parroquial de Sora amb la carretera de Barcelona a Puigcerd\xc3\xa0 al llarg de la riera de Sora i que empalma m\xc3\xa9s amunt de Montesquiu. _NEWLINE_D'altra banda, la vall tradicional de Sora, que ocupa dos ter\xc3\xa7os del terme, afluent del Ter per la dreta, gerda i frondosa, t\xc3\xa9 ja l'aspecte geogr\xc3\xa0fic de vall pre-pirinenca. L'altitud mitjana de la vall \xc3\xa9s de 700 m. per\xc3\xb2 \xc3\xa9s voltada d'alts cimals (m\xc3\xa9s de 1.000 al sector nord o de Sovelles, 943 m. a l'oest, sobre la Tremolosa, etc). M\xc3\xa9s al sud corre gaireb\xc3\xa9 paral\xc2\xb7lela la vall de Cussons, formada als vessants nord de la serra dels Munts (1.059 m) i afluent tamb\xc3\xa9 del Ter i dominada per cimals, on s'han format els ve\xc3\xafnats de Cussons, Corbatera i el Serrader, que concentren la major part de la poblaci\xc3\xb3 del terme._NEWLINE_Sora \xc3\xa9s un municipi eminentment rural, sense cap ind\xc3\xbastria, b\xc3\xa9 que els habitants del sector oriental del terme treballen a les ind\xc3\xbastries dels termes de Sant Quirze de Besora i Montesquiu, amb els quals es troben ben comunicats (carreteres de Sant Quirze de Besora a Berga pel collet de Sant Agust\xc3\xad i per Borred\xc3\xa0. Aix\xc3\xb2 ha motivat el despoblament del raval o grup de cases properes a l'esgl\xc3\xa9sia parroquial de Sant Pere, que arrib\xc3\xa0 a tenir 18 cases i fam\xc3\xadlies el segle\xc2\xa0xix. La nova carretera va afavorir la funci\xc3\xb3 de lloc de resid\xc3\xa8ncia i estiueig, i a la darreria del segle\xc2\xa0xx es van comen\xc3\xa7ar a restaurar cases velles i a fer-s'hi algunes torres i xalets.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nLa vall i parr\xc3\xb2quia de Sora pertanyia al monestir de Sant Joan de les Abadesses ja el 906 (\xc3\xa9s probable que li fossin donades pel comte Guifre al moment de la donaci\xc3\xb3 inicial). Al llarg del segle\xc2\xa0x el monestir augment\xc3\xa0 el patrimoni, i aix\xc3\xad, en la consagraci\xc3\xb3 de nova esgl\xc3\xa9sia, el 960, li foren confirmats els delmes i prim\xc3\xadcies de les viles i alous d'Oriols, Sora, Engelats, Teutelda, Terradelles, Ginebrosa, Joanet, Duocastella i alou d'Odegravi, que integraven el terme de Sora. En extingir-se el monestir (1017), la darrera abadessa Ingilberga retingu\xc3\xa9 en vida aquest domini, que m\xc3\xa9s tard recuper\xc3\xa0 el comte de Barcelona. _NEWLINE_El terme s'organitz\xc3\xa0 tot seguit en domini senyorial, centrat al castell de Duocastella (Doscastells), nom provinent d'una antiga vila (les poques restes es troben prop del mas Rocafiguera, i per aix\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s conegut per castell de Rocafiguera). _NEWLINE_Sota domini comtal i reial (foren feudataris els Duocastella, els Freixenet i els Manlleu) fins al 1229, aquesta any pass\xc3\xa0 a la comanda hospitalera de Vic, que hi erig\xc3\xad un dels centres de la seva comanda, intitulada en 1229-52 domus de Vico et de Duocastella; per\xc3\xb2 a causa de les dificultats amb els vells castlans, cediren de nou el domini al rei. _NEWLINE_El castell retorn\xc3\xa0 a mans de cavallers seculars, els Santagust\xc3\xad, els Sala i els Gurb-Sarriera, i el 1628 pass\xc3\xa0 per venda a Llu\xc3\xads Descatllat, senyor i bar\xc3\xb3 de Besora. El rei f\xc3\xa9u vendes de la jurisdicci\xc3\xb3 total el 1338 i el 1358, i, malgrat que els s\xc3\xbabdits de Sora intentaren de redimir-se dels seus senyors i tornar al domini reial, no ho aconseguiren mai i estigueren sota el domini de barons fins a la fi de l'Antic R\xc3\xa8gim._NEWLINE_El terme de Duocastella enclo\xc3\xafa nom\xc3\xa9s la parr\xc3\xb2quia de Sant Pere de Sora amb les seves sufrag\xc3\xa0nies i escapaven encara de la seva jurisdicci\xc3\xb3 un sector del vessant dels Munts, de la quadra de Sant Gen\xc3\xads, i un tros del sector del Pi, del domini ripoll\xc3\xa8s descrit en parlar de Sant Agust\xc3\xad de Llu\xc3\xa7an\xc3\xa8s. El poblament de Sora, que superava les 70 fam\xc3\xadlies el 1330, baix\xc3\xa0 a 20 el 1380, i es mantingu\xc3\xa9 estacionari fins al 1502 (21). El 1626 tenia 24 pagesies i 15 casetes de casa i hort, i 56 fam\xc3\xadlies i 393 persones el 1747.\n_START_SECTION_\nLes Esgl\xc3\xa9sies de Sora\n_START_PARAGRAPH_\nL'esgl\xc3\xa9sia de Sant Pere de Sora, situada a 716 m. d'altitud, al vessant esquerre de la vall del seu nom, fou refeta a partir del principi del segle\xc2\xa0xvii, l'edifici, espai\xc3\xb3s i poc caracter\xc3\xadstic, fou acabat vers el 1660; el campanar es f\xc3\xa9u en dues etapes (1665-66 i 1752); el 1881 es constru\xc3\xad la capella del Sant\xc3\xadssim, i el 1896 es decor\xc3\xa0 l'interior. _NEWLINE_Li fa costat la rectoria renovada el 1892. Foren sufrag\xc3\xa0nies tradicionals l'esgl\xc3\xa9sia de Sant Pere del Puig, en tur\xc3\xb3 al vessant esquerre de la vall de Cussons (a la carretera de Sant Quirze de Besora a Berga), edifici rom\xc3\xa0nic del segle\xc2\xa0xii, d'una nau i amb absis, sense culte des del 1936, que a final del segle\xc2\xa0xx es trobava en un estat deplorable a cap a la fi del segle\xc2\xa0xx (la volta s'ensorr\xc3\xa0 quan les teules foren arrancades per a restaurar la parroquial), i l'esgl\xc3\xa9sia de Sant Pere el Pla, a la dreta de la riera de Cussons, vers els masos de l'Espadaler i Solallong, que depenia en certa manera de l'anterior i que no t\xc3\xa9 culte des del principi del segle\xc2\xa0xii, englobada en el mas de Sant Pere el Pla._NEWLINE_L'esgl\xc3\xa9sia de Sant Joan del Noguer, aturonada a l'esquerra de la riera de Sora (sobre la carretera), prop del mas de Sant Joan, antic mas del Noguer, ja existia el 1245; \xc3\xa9s un edifici rectangular, de tradici\xc3\xb3 rom\xc3\xa0nica, amb porta al migdia, que es mant\xc3\xa9 sencer, b\xc3\xa9 que sense culte._NEWLINE_L'esgl\xc3\xa9sia de Sant Miquel de Gallifa, a l'extrem meridional del terme, prop dels masos del Freixer, Gallifa i Casanova, que formen un petit ve\xc3\xafnat, es troba al peu de la serra dels Munts, i ha pertangut tradicionalment a la parr\xc3\xb2quia de Sant Boi de Llu\xc3\xa7an\xc3\xa8s. Antigament s'anomenava Sant Miquel de Vilaseca, i \xc3\xa9s esmentada ja el 1150; \xc3\xa9s un edifici rom\xc3\xa0nic del segle\xc2\xa0xi, amb la volta modificada i un portal amb una llinda plana del segle\xc2\xa0xviii al mur de ponent; a la fi del segle\xc2\xa0xx fou restaurada, i els seus voltants foren enjardinats.\n_START_SECTION_\nMasies importants\n_START_PARAGRAPH_\nEntre les importants masies del terme, de grans casals i moltes de tradici\xc3\xb3 mil\xc2\xb7len\xc3\xa0ria, hi ha Viladamunt i Viladavall (amb una capella, dedicada a l'Anunciaci\xc3\xb3, existent ja el 1771), Terradelles, Casa-ramona, la Mata, Rocafiguera (amb una capella de Sant Joan documentada des del 1686), la Posa, Solallong, l'Espadaler i la Sala."