b'\n_START_ARTICLE_\nMonarquia electiva\n_START_PARAGRAPH_\nLa monarquia electiva \xc3\xa9s una forma de govern en la qual el monarca \xc3\xa9s triat per votaci\xc3\xb3 a trav\xc3\xa9s d\'algun mecanisme de naturalesa variable. A difer\xc3\xa8ncia de la democr\xc3\xa0cia, els electors i els candidats pertanyen a algun cos restringit, pel c\xc3\xa0rrec ocupat, la pertinen\xc3\xa7a a un estament (naixement), o algun tipus de condici\xc3\xb3 personal o social. Actualment Samoa, l\'Orde Sobirana i Militar de Malta, el Vatic\xc3\xa0, els Emirats \xc3\x80rabs Units i Mal\xc3\xa0sia s\xc3\xb3n les \xc3\xbaniques monarquies electives vigents\n_START_SECTION_\nAntiga Gr\xc3\xa8cia\n_START_PARAGRAPH_\nAl llarg de la hist\xc3\xb2ria, alguns pobles han triat aquesta via com una forma de govern com una modificaci\xc3\xb3 entre la monarquia, la rep\xc3\xbablica i el despotisme. Un exemple d\'aix\xc3\xb2 s\xc3\xb3n els espartans que mitjan\xc3\xa7ant el vot triaven anualment els seus dos reis.\n_START_SECTION_\nAntiga Roma\n_START_PARAGRAPH_\nLa monarquia romana va ser en principi electiva. A partir del cinqu\xc3\xa8 rei, l\'elecci\xc3\xb3 dels \xc3\xbaltims es va fer sempre entre membres de la mateixa fam\xc3\xadlia, encara que no per descend\xc3\xa8ncia directa de primog\xc3\xa8nit bar\xc3\xb3, que \xc3\xa9s el que sol entendre com monarquia heredit\xc3\xa0ria.\n_START_SECTION_\nFran\xc3\xa7a i Alemanya\n_START_PARAGRAPH_\nLa monarquia merov\xc3\xadngia va ser la que m\xc3\xa9s efica\xc3\xa7ment va completar el proc\xc3\xa9s, encara que la discussi\xc3\xb3 del seu dret va poder ser empresa efica\xc3\xa7ment per Carles Martell, un alt dignatari de la cort que governava en la pr\xc3\xa0ctica i que va sostenir, amb suport del Papa, el seu millor dret al tron mitjan\xc3\xa7ant la legitimitat d\'exercici, provada en la defensa del regne franc amb el seu triomf enfront dels musulmans a la batalla de Poitiers. Els carolingis van aconseguir teixir una dinastia al segle IX, per\xc3\xb2 el Sacre Imperi va romandre com una instituci\xc3\xb3 electiva, en qu\xc3\xa8 es van anar succeint diverses dinasties al llarg de l\'edat mitjana i l\'Edat Moderna (Otonians, Hohenstaufen, Habsburg), sense que fos descartable la irrupci\xc3\xb3 de la candidatura un candidat extern (Alfons X el Savi, Francesc I de Fran\xc3\xa7a, que no obstant no van aconseguir l\'elecci\xc3\xb3). A Fran\xc3\xa7a, els Capets van aconseguir mantenir la successi\xc3\xb3 masculina ininterrompuda fins a la crisi que va suscitar la Guerra dels Cent Anys, en un moment en qu\xc3\xa8 els pretendents a la corona no invocaven un millor dret per carisma o dots personals, sin\xc3\xb3 un millor dret din\xc3\xa0stic.\n_START_SECTION_\nHongria\n_START_PARAGRAPH_\nEl concepte de la monarquia electiva va existir en el subconscient de la naci\xc3\xb3 hongaresa des de temps antics, portada des d\'\xc3\x80sia juntament amb els seus altres costums semi-n\xc3\xb2mades. Els monarques eren elegits pels seus nobles en una cerim\xc3\xb2nia on se l\'al\xc3\xa7ava en un escut com a forma de reconeixement de la seva superioritat. No obstant aix\xc3\xb2, durant l\'Edat Mitjana, el veritable fonament legal i tradicional que va definir l\'elecci\xc3\xb3 i coronaci\xc3\xb3 del rei fou l\'her\xc3\xa8ncia consangu\xc3\xadnia, transmesa de pare a fill, oncle a nebot, germ\xc3\xa0 a germ\xc3\xa0, sempre preponderant el de major edat. Despr\xc3\xa9s de la mort del rei Llu\xc3\xads I d\'Hongria el 1382, que fou succe\xc3\xaft, segons la seva voluntat, per la seva filla Maria I d\'Hongria, la qual havia estat presa com a esposa per Segimon de Luxemburg. Finalment, despr\xc3\xa9s de la mort de la reina, Segimon va ser acceptat definitivament com a rei hongar\xc3\xa8s, per\xc3\xb2 sota certes condicions i elegit per la noblesa en nom de la Sacra Corona Hongaresa. Posteriorment, a mitjan segle XV, el 1458, novament davant el tron vacant, la noblesa hongaresa va escollir al rei Maties Corv\xc3\xad d\'Hongria, fill del regent mort, i suprem comandant militar del regne. L\'oncle de Maties, Miquel Szil\xc3\xa1gyi, que comptava amb enormes ex\xc3\xa8rcits i grans propietats, va for\xc3\xa7ar la noblesa hongaresa a escollir al seu jove nebot, amb la qual cosa fou el primer rei hongar\xc3\xa8s que procedia de l\'alta noblesa i no d\'una casa reial, i s\'adre\xc3\xa7ava a ell com a "Maties, el rei que mai va ser pr\xc3\xadncep".\n_START_SECTION_\nTranssilv\xc3\xa0nia\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s que el regne hongar\xc3\xa8s pat\xc3\xads la derrota a la Batalla de Moh\xc3\xa1cs (1526) davant els ex\xc3\xa8rcits turcs del sult\xc3\xa0 Solim\xc3\xa0 el Magn\xc3\xadfic, l\'Estat va quedar "orfe", ja que el rei Llu\xc3\xads II d\'Hongria va morir en la contesa. Immediatament Ferran I d\'Habsburg va reclamar el tron per si mateix, al mateix temps que el comte Joan Szapolyai, i ambd\xc3\xb3s van ser coronats leg\xc3\xadtimament. Aix\xc3\xb2 va conduir a la separaci\xc3\xb3 del regne hongar\xc3\xa8s en tres parts, una occidental sota el control de l\'imperi germ\xc3\xa0nic, una central sota el domini turc i una oriental sota el control de la noblesa hongaresa en la forma del Gran Principat de Transsilv\xc3\xa0nia. D\'aquesta manera, comen\xc3\xa7ant amb Esteve B\xc3\xa1thory en 1571 i acabant amb Francesc R\xc3\xa1k\xc3\xb3czi II el 1711, en aquesta regi\xc3\xb3 de l\'antic regne hongar\xc3\xa8s la noblesa hongaresa va practicar la monarquia electiva durant totes aquestes d\xc3\xa8cades, mantenint una situaci\xc3\xb3 cordial de semi-vassallatge amb l\'Imperi Otom\xc3\xa0, i tenint com a objectiu el recuperar la regi\xc3\xb3 hongaresa sota el control dels emperadors germ\xc3\xa0nics. Aquesta situaci\xc3\xb3 va acabar amb l\'emperador Leopold I d\'Habsburg, rei d\'Hongria, que va dissoldre el t\xc3\xadtol de Pr\xc3\xadncep de Transsilv\xc3\xa0nia, va expulsar els turcs i va reunificar les tres parts del regne.\n_START_SECTION_\nEspanya\n_START_PARAGRAPH_\nLa monarquia visigoda, que va seguir una traject\xc3\xb2ria id\xc3\xa8ntica, no va tenir ocasi\xc3\xb3 d\'assentar el principi de monarquia heredit\xc3\xa0ria, i en els primers segles de la Reconquesta, els regnes cristians que es van crear a les muntanyes septentrionals de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica van anar construint les seves pr\xc3\xb2pies institucions, algunes m\xc3\xa9s propers a les feudals que s\'estaven desenvolupant a Fran\xc3\xa7a, mentre que el regne d\'Ast\xc3\xbaries va construir amb el temps una pretesa legitimitat visigoda. Els primers reis d\'Ast\xc3\xbaries van ser electius, per\xc3\xb2 ja per a comen\xc3\xa7aments del segle XI la instituci\xc3\xb3 s\'havia assentat com a heredit\xc3\xa0ria: va ser possible fins i tot el trossejament i repartiment de regnes com a her\xc3\xa8ncia entre els fills de San\xc3\xa7 III de Pamplona, que havia unificat gaireb\xc3\xa9 tots els territoris cristians peninsulars (l\'adequaci\xc3\xb3 o no del fet al dret navarr\xc3\xa8s tradicional \xc3\xa9s q\xc3\xbcestionada pels historiadors, per\xc3\xb2 efectivament es va produir en la pr\xc3\xa0ctica). M\xc3\xa9s endavant van ser possible fins i tot la successi\xc3\xb3 femenina (no s\'aplicava la llei s\xc3\xa0lica) o les reg\xc3\xa8ncies per minoria d\'edat.\n_START_SECTION_\nPol\xc3\xb2nia\n_START_PARAGRAPH_\nEn Pol\xc3\xb2nia, despr\xc3\xa9s de la mort de l\'\xc3\xbaltim Piast el 1370, si b\xc3\xa9 el t\xc3\xadtol va ser heretat pel seu nebot, el rei Llu\xc3\xads I d\'Hongria, fill de la seva germana Elisabet de Pol\xc3\xb2nia, la noblesa polonesa va decidir que els seus drets serien reconeguts per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s perqu\xc3\xa8 els reis polonesos eren triats inicialment per un consell. Gradualment la situaci\xc3\xb3 va evolucionar i aquest privilegi va ser garantit a tots els membres de la szlachta (noblesa polonesa). Durant el per\xc3\xadode de la Confederaci\xc3\xb3 lituanopolonesa (1569 - 1795) els reis eren triats per reunions multitudin\xc3\xa0ries de nobles en un camp de Wola, a prop de Vars\xc3\xb2via. Ja que tot fill d\'un noble polon\xc3\xa8s (no nom\xc3\xa9s el gran) \xc3\xa9s noble al seu torn, s\'estimava que fins a 500,000 nobles podien te\xc3\xb2ricament participar personalment en les eleccions, el que els convertia en el cos electoral m\xc3\xa9s ampli de l\'Europa de l\'\xc3\xa8poca. Durant el temps de l\'elecci\xc3\xb3, la funci\xc3\xb3 del rei s\'exercia per un interrex (normalment encarnat pel primat de Pol\xc3\xb2nia). Aquest procediment es denominava la wolna elekcja (lliure elecci\xc3\xb3).\n_START_SECTION_\nImperi Asteca\n_START_PARAGRAPH_\nL\'Imperi Asteca fou una monarquia electiva, l\'\xc3\xbanica al continent americ\xc3\xa0. Aquesta compartia diverses caracter\xc3\xadstiques amb les polis gregues, com el fet que el poble virtualment triava l\'emperador, tot i l\'enorme dist\xc3\xa0ncia i els per\xc3\xadodes hist\xc3\xb2rics que els van dividir. L\'elecci\xc3\xb3 es dividia en 3 etapes: la primera era quan els macehuales (camperols), comerciants i artesans d\'un calpulli (barri de Tenochtitlan) triaven el seu representant; en la segona etapa, els representants de cada calpulli es reunien al Gran Consell, on s\'escollien els 4 Grans Senyors; en la tercera i \xc3\xbaltima etapa dels Grans Senyors discutien durant for\xc3\xa7a temps qui hauria de ser elegit Gran Tlatoani (semblant al Conclave), segons quins fossin -principalment- els seus \xc3\xa8xits militars i els seus coneixements. Al final, el Gran Tlatoani era considerat com una de\xc3\xaftat.\n_START_SECTION_\nHait\xc3\xad\n_START_PARAGRAPH_\nL\'Imperi d\'Hait\xc3\xad (1804-1806) va ser electiu, o almenys la seva constituci\xc3\xb3 (1805) preveia que la successi\xc3\xb3 de Jean-Jacques Dessalines, \xc3\xbanic i ef\xc3\xadmer emperador, seria electiva, tot i que l\'emperador tenia la potestat de designar candidat a la successi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nCiutat del Vatic\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nL\'Estat de la Ciutat del Vatic\xc3\xa0 mant\xc3\xa9 aquest sistema, mitjan\xc3\xa7ant l\'elecci\xc3\xb3 del Papa en un conclave, \xc3\xa9s a dir: la reuni\xc3\xb3 dels cardenals, que tenen el paper de pr\xc3\xadnceps electors. En un primer moment el Papa, com a bisbe de Roma, era triat pel poble de Roma. Posteriorment es va restringir el col\xc2\xb7legi electoral als rectors de les parr\xc3\xb2quies romanes (com va passar amb els altres bisbes de cada ciutat). Els cardenals, elegits al seu torn pel Papa, segueixen sent titulars d\'una parr\xc3\xb2quia a Roma.\n_START_SECTION_\nSamoa\n_START_PARAGRAPH_\nSamoa forma una monarquia parlament\xc3\xa0ria independent. La constituci\xc3\xb3 de 1960, que va entrar en vigor formalment despr\xc3\xa9s de la independ\xc3\xa8ncia del pa\xc3\xads, es basa en la democr\xc3\xa0cia parlament\xc3\xa0ria del Regne Unit, modificada per tal tenir en compte els h\xc3\xa0bits de Samoa. Els dos grans caps samoans des de la independ\xc3\xa8ncia es v\xc3\xa9nen designant conjuntament des del c\xc3\xa0rrec de cap d\'Estat. L\'anterior cap d\'Estat, Malietoa Tanumafili II, que va morir el 12 de maig de 2007 a l\'edat de 94 anys, va ocupar aquest c\xc3\xa0rrec des de la mort del segon gran cap a 1963. El seu successor Tuiatua Tupua Tamasese Efi ha estat designat per la legislatura per un mandat de 5 anys (fou reelegit el 2012) s\'ha mantingut el t\xc3\xadtol O le Ao o le Malo i el tractament d\'"Altesa" per\xc3\xb2 en limitar els mandats de la Prefectura de l\'Estat a cinc anys (reelegibles), Samoa s\'ha convertit aix\xc3\xad, de facto, en una rep\xc3\xbablica.'