b"\n_START_ARTICLE_\nSammy Miller\n_START_SECTION_\nResum biogr\xc3\xa0fic\n_START_PARAGRAPH_\nFill de l'amo d'un negoci d'electrodom\xc3\xa8stics que participava en curses de motociclisme i d'automobilisme, Sammy va assistir d'espectador al Gran Premi de l'Ulster quan era un nen i hi va animar els grans corredors irlandesos de l'\xc3\xa8poca, com ara Stanley Woods, Artie Bell, Ernie Lyons i els germans Cromie i Rex McCandless. De petit, col\xc2\xb7leccionava records de les curses amb retalls d'articles i fotos dels seus herois. _NEWLINE_A 15 anys es va treure el carnet de conduir i es va comprar una Francis-Barnett de 1929 per l'equivalent de 20$, per\xc3\xb2 en no tenir el perm\xc3\xads de la seva mare hagu\xc3\xa9 de conv\xc3\xa8ncer la seva tia (que vivia a cinc quil\xc3\xb2metres) que li deix\xc3\xa9s guardar la moto al seu garatge. Per aix\xc3\xb2, cada cop que volia conduir havia d'agafar abans el tramvia per anar a ca la seva tia.\n_START_SECTION_\nVelocitat\n_START_PARAGRAPH_\nQuan va fer 18 anys es va estrenar en competici\xc3\xb3 en una cursa de Grass Track, amb una New Imperial de 150 cc. El circuit estava molt enfangat, per\xc3\xb2 Miller se'n va sortir prou b\xc3\xa9. Des d'aleshores es va convertir en habitual de les curses de velocitat i el 1954 va guanyar la seva primera prova, la Cookstown 100, sobre una AJS 7R. Al cap de poc, va aconseguir patrocinador per a pilotar una NSU Sportmax 250 i va poder disputar el Campionat del M\xc3\xb3n, aconseguint-hi gran nombre de podis tant en 125cc com en 250cc. D'aquella \xc3\xa8poca en destaca el seu tercer lloc final al Campionat del M\xc3\xb3n de 250cc de 1957.\n_START_SECTION_\nTrial\n_START_PARAGRAPH_\nDe sobte, Miller va deixar les curses de carretera, en considerar que els equips amb qu\xc3\xa8 corria no li proporcionaven les millors muntures. Va ser durant aquesta etapa de frustraci\xc3\xb3 que va comen\xc3\xa7ar a pilotar pel camp la seva moto de trial, per tal de relaxar-se. El 1958 es va concentrar en aquest esport, esdevenint pilot oficial d'Ariel i comen\xc3\xa7ant aix\xc3\xad un llarg regnat que li va donar 11 campionats brit\xc3\xa0nics consecutius, dos t\xc3\xadtols europeus i 5 SSDT (Scottish Six Days Trial, Sis Dies d'Esc\xc3\xb2cia de Trial).\n_START_SECTION_\nAriel\n_START_PARAGRAPH_\nSammy Miller va c\xc3\xb3rrer una llarga temporada per a Ariel, alternant el trial amb el Tourist Trophy de i l'illa de Man, i \xc3\xa9s especialment recordat per haver ajudat a desenvolupar l'Ariel HT5 500 cc de trial, partint d'un exemplar de s\xc3\xa8rie i alleugerint-lo considerablement. Els seus \xc3\xa8xits pilotant-la van fer molt famosa aquesta moto, abans de la irrupci\xc3\xb3 de les marques catalanes. La blanca HT5 de Miller era coneguda arreu per la seva matr\xc3\xadcula brit\xc3\xa0nica, GOV 132.\n_START_SECTION_\nHonda\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s d'haver estat triomfant amb Bultaco fins a comen\xc3\xa7aments de la d\xc3\xa8cada de 1970, a partir de 1974 Miller va treballar per a Honda, ajudant aquesta empresa a desenvolupar la seva moto de trial amb motor de quatre temps, que anys a venir dominaria l'especialitat. El primer model es va presentar aquell mateix any 1974. A partir de 1982 el belga Eddy Lejeune va guanyar tres campionats del m\xc3\xb3n pilotant aquesta moto, essent el primer a aconseguir el t\xc3\xadtol amb motor de quatre temps. Uns anys despr\xc3\xa9s, Honda acabaria absorbint Montesa i les famoses Cota de dos temps acabarien equipant el motor japon\xc3\xa8s desenvolupat inicialment per Sammy Miller.\n_START_SECTION_\nSWM\n_START_PARAGRAPH_\nCap a finals de 1977, un cop acabada la seva col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb Honda, Miller assessor\xc3\xa0 SWM durant el desenvolupament del seu model de trial, la Guanaco, que es pos\xc3\xa0 en producci\xc3\xb3 a comen\xc3\xa7aments de 1978. Aquesta empresa italiana, triomfant aleshores en competicions d'enduro i disposant tamb\xc3\xa9 d'una bona motocicleta de motocr\xc3\xb2s, tenia la intenci\xc3\xb3 d'entrar amb for\xc3\xa7a en el mercat del trial i havia comen\xc3\xa7at a treballar-hi a mitjan 1977, amb el pilot itali\xc3\xa0 Giovanni Tosco. Aleshores contactaren amb Sammy Miller per tal d'aprofitar els seus coneixements i experi\xc3\xa8ncia._NEWLINE_De cara a la temporada de 1978, SWM bast\xc3\xad un competitiu equip oficial amb Charles Coutard i John Reynolds com a pilots principals, i aviat la nova Guanaco result\xc3\xa0 prou efectiva. Equipada amb un motor austr\xc3\xadac Rotax de dos temps i 320cc, la moto era for\xc3\xa7a lleugera i aportava una est\xc3\xa8tica molt bella, combinant els colors vermell i blanc. Tres anys despr\xc3\xa9s, el 1981, SWM guanyava el seu \xc3\xbanic campionat mundial amb el franc\xc3\xa8s Gilles Burgat.\n_START_SECTION_\nR\xc3\xa8cord d'\xc3\xa8xits\n_START_PARAGRAPH_\nMiller \xc3\xa9s molt recordat per la seva versatilitat \xc3\xbanica i un estil de conducci\xc3\xb3 impecable en tota mena de motocicletes de competici\xc3\xb3. Ha estat considerat per molts com el millor pilot de trial de tots els temps. Es diu que el seu estil era cerebral i prec\xc3\xads, en contrast amb el m\xc3\xa9s esportiu i cridaner d'alguns altres campions. Es calcula en m\xc3\xa9s de 1.400 el total de proves que ha guanyat durant la seva llarga carrera esportiva._NEWLINE_La seva influ\xc3\xa8ncia va ser molt gran, arribant tamb\xc3\xa9 als EUA, on va anar als anys 70 formant part d'unes gires organitzades per Bultaco per tal de popularitzar el trial en aquell pa\xc3\xads. L'irland\xc3\xa8s va ensenyar l'art del pilotatge a centenars de pilots nord-americans. Pocs anys despr\xc3\xa9s, pilots com ara Marland Whaley o el campi\xc3\xb3 del m\xc3\xb3n Bernie Schreiber en recollirien els fruits.\n_START_SECTION_\nDarrers temps\n_START_PARAGRAPH_\nSammy Miller va continuar actiu en el motociclisme, guanyant-ne proves en un per\xc3\xadode extraordinari de m\xc3\xa9s de 50 anys. Durant els darrers anys, va competir en proves reservades a motos cl\xc3\xa0ssiques amb for\xc3\xa7a \xc3\xa8xit. Actualment, \xc3\xa9s directiu de la National Association for Bikers with a Disability (associaci\xc3\xb3 brit\xc3\xa0nica per a motoristes amb discapacitat),\n_START_SECTION_\nEmpresari\n_START_PARAGRAPH_\nQuan va abandonar la competici\xc3\xb3, es va dedicar amb \xc3\xa8xit als negocis al Regne Unit, entre d'altres a la venda de peces i accessoris de motocicletes, des de l'establiment que havia fundat el 1964 a New Milton, Hampshire (al sud d'Anglaterra). L'any 2007 va vendre aquest negoci amb el nom de Sammy Miller Products.\n_START_SECTION_\nMuseu\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xa9s tard va fundar amb la seva dona, Rosemary, el Sammy Miller Motorcycle Museum a New Milton per tal de promoure i preservar la hist\xc3\xb2ria de la motocicleta de competici\xc3\xb3. De fet, l'origen del museu \xc3\xa9s el seu negoci d'accessoris, ja que un bon dia va posar algunes de les seves motocicletes de curses antigues a la cantonada com a reclam publicitari, amb tant d'\xc3\xa8xit que al cap de poc va pensar a crear aquest museu. _NEWLINE_El museu compta amb una de les millors col\xc2\xb7leccions de motocicletes restaurades d'Europa, incloent-hi motos de competici\xc3\xb3 oficials de f\xc3\xa0brica i prototipus ex\xc3\xb2tics, a m\xc3\xa9s d'objectes que abasten set d\xc3\xa8cades de motociclisme. S'hi exhibeixen m\xc3\xa9s de 300 motos rares i de col\xc2\xb7leccionista, entre elles la m\xc3\xadtica Ariel GOV 132. De fet \xc3\xa9s un museu vivent, ja que Miller ha portat algunes d'aquestes motocicletes a fer demostracions per diferents circuits arreu d'Europa, EUA i Nova Zelanda. Alguns dels seus exemplars varen formar part de l'exposici\xc3\xb3 de motos al Museu Guggenheim (Nova York) sota el t\xc3\xadtol The Art of the Motorcycle."