b"\n_START_ARTICLE_\nJuan Vidal i Ramos\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa0ixer a Alacant el 29 d'agost de 1888 en el si d'una fam\xc3\xadlia acomodada, ja que el seu pare, Josep Vidal Biss\xc3\xado, era representant de comer\xc3\xa7 de productes per a la construcci\xc3\xb3. Va estudiar a l'Institut d'Alacant en l'etapa en qu\xc3\xa8 estava al carrer dels Reis Cat\xc3\xb2lics, on va coincidir amb Gabriel Mir\xc3\xb3. Com era bon dibuixant, va assistir juntament amb Mir\xc3\xb3 a l'acad\xc3\xa8mia d'art de Lloren\xc3\xa7 Casanova. A ning\xc3\xba va estranyar que fora a estudiar a l'Escola d'Arquitectura de Barcelona en 1908, on es va allotjar a la mateixa casa d'inquilins que \xc3\x92scar Espl\xc3\xa0 i va ser company de classe d'Eusebi Bona i Puig. All\xc3\xad fou alumne, entre altres, de Llu\xc3\xads Dom\xc3\xa8nech i Muntaner i d'Alexandre Soler i March \xe2\x80\x94figures destacades del modernisme catal\xc3\xa0\xe2\x80\x94, i es va impregnar de l'historicisme arquitect\xc3\xb2nic tan present a Barcelona. A m\xc3\xa9s, com estava pensionat per l'Escola, va treballar a la restauraci\xc3\xb3 de la Seu Vella de Lleida, la catedral de Mallorca i la catedral de Val\xc3\xa8ncia. Als \xc3\xbaltims anys va dirigir obres de la restauraci\xc3\xb3 del Reial Monestir de Santa Maria de Poblet i li va sorgir l'ocasi\xc3\xb3 de con\xc3\xa9ixer a l'universal Antoni Gaud\xc3\xad mentre treballava al Temple Expiatori de la Sagrada Fam\xc3\xadlia._NEWLINE_Conclosos els estudis va tornar a Alacant, on va comen\xc3\xa7ar el 1917 com a inspector d'obres de l'Ajuntament \xe2\x80\x94arribaria a ser l'arquitecte municipal\xe2\x80\x94 i va obrir el seu estudi al carrer Sant Ferran, prop de la que seria la pla\xc3\xa7a de Gabriel Mir\xc3\xb3 (un dels seus primers treball va ser, precisament, reformar aquesta pla\xc3\xa7a). Encara que m\xc3\xa9s tard es traslladaria a la pla\xc3\xa7eta de la Mare de D\xc3\xa9u del Remei. Vidal va iniciar la seua carrera amb un projecte innovador a l'Esplanada alacantina, la Casa Lamaign\xc3\xa8re (1918) amb Josep Espuch, on ja es poden apreciar les necessitats de la nova alta burgesia. L'estil d'aquest edifici s'enmarca dins de l'arquitectura ecl\xc3\xa8ctica que va fer conegut a Vidal i Ramos, i que tamb\xc3\xa9 es pot veure a la Casa Gomis-Iborra (1920) a la cantonada de l'avinguda d'Alfons X el Savi i l'actual avinguda de la Constituci\xc3\xb3, projecte no concl\xc3\xb2s perqu\xc3\xa8 constava d'un \xc3\xa0tic sota teulada que no es va realitzar. Al mateix temps es va compondre el grup que constitu\xc3\xad l'avantguarda art\xc3\xadstica alacantina d'aquells temps, especialment des que l'escriptor Mir\xc3\xb3 es va mudar al \xc2\xabMas del Mol\xc3\xad\xc2\xbb en Benimantell, localitat de la Marina Baixa, on Vidal i Espl\xc3\xa0, com tamb\xc3\xa9 faria el pintor Emilio Varela, van fer-li moltes visites. Abans d'inaugurar el Mercat d'Abastos d'Alacant (1915-1922) va fer un edifici per a la fam\xc3\xadlia del farmac\xc3\xa9utic \xc3\x81ngel Pascual i Devesa al final del carrer Sant Francesc que no es conserva. Al projecte del Mercat, molt important per Alacant, va intervindre amb m\xc3\xa9s t\xc3\xa8cnics, perqu\xc3\xa8 fou comen\xc3\xa7at per Enrique S\xc3\xa1nchez Sede\xc3\xb1o, per\xc3\xb2 planejat l'urbanisme en 1915 per Francisco Fajardo Guardiola i l'enginyer Lafarga. Despr\xc3\xa9s va treballar a la reforma de la seu-palauet de la \xc2\xabCaixa d'Estalvis i Mont de Pietat d'Alacant\xc2\xbb en Sant Ferran (1923) creant un edifici molt academicista, on unes \xc2\xabgaudinianes\xc2\xbb columnes reforcen la porta d'entrada buscant transmetre seguritat i solidesa, ax\xc3\xad com els relleus del pintor i escultor Vicente Ba\xc3\xb1uls Aracil  (tamb\xc3\xa9 antic alumne a l'acad\xc3\xa8mia de Casanova) amb unes cari\xc3\xa0tides a l'\xc3\xbaltim nivell. El seu grup de tert\xc3\xbalia va cr\xc3\xa9ixer  amb antics i nous amics com el regidor, acad\xc3\xa8mic i expresident de la Caixa d'Estalvis Jos\xc3\xa9 Guardiola i Ortiz, o el seu gendre, l'economista German Bernacer. Tamb\xc3\xa9 destaquem una reforma amb el xicotet \xc2\xabCentral Cinema\xc2\xbb, on va poder fer la remodelaci\xc3\xb3 d'un antic caf\xc3\xa9-variet\xc3\xa9s de Luis Martinez, on destacava un arc modernista que dominava la fa\xc3\xa7ana tallat per una marquesina i va deixar l'Ajuntament, finalitzat el seu treball de reforma del passeig de la Rambla, per a encarregar-se del departament d'obres de la Diputaci\xc3\xb3 d'Alacant com arquitecte; despr\xc3\xa9s seria anomenat membre de la Comissi\xc3\xb3 provincial de Monuments amb Francesc Figueras i Pacheco, c\xc3\xa0rrecs compatibles amb la seua activitat particular._NEWLINE_Prompte es va inaugurar l'edifici Carbonell (1924) on va repetir l'estructura jer\xc3\xa0rquica i l'ornamentaci\xc3\xb3 (blasons, garlandes, medallons\xe2\x80\xa6) del Lamaign\xc3\xa8re amb c\xc3\xbapules per\xc3\xb2 m\xc3\xa9s grandi\xc3\xb3s i el nou president de la Diputaci\xc3\xb3, Pascual Mas i Mas, li va encarregar la construcci\xc3\xb3 d'un nou hospital per a la Benefic\xc3\xa8ncia provincial. Al seg\xc3\xbcent destaquem l'edifici de pisos de lloguer pel c\xc3\xb3nsul franc\xc3\xa9s Bardin \xe2\x80\x94junt a la casa palauet d'eixa fam\xc3\xadlia en Sant Ferran\xe2\x80\x94 tant d'est\xc3\xa8tica com d'estructura Beaux Arts, un altre per a Juan Alberola a l'avinguda de la Constituci\xc3\xb3 amb elements renaixentistes i barrocs alacantins i amb els balcons del principal jerarquitzant i sobre\xc3\xafxen els r\xc3\xa0fecs de la coberta de fusta de la teulada; el chalet del seu amic el m\xc3\xbasic Espl\xc3\xa0 en Benalua com despr\xc3\xa9s tornaria a fer al xalet de Centella i tamb\xc3\xa9 la reforma del Casino d'Alacant (1925), original modernista del seu antecessor Jos\xc3\xa9 Guardiola Pic\xc3\xb3, on va oferir un disseny amb elements platerescos i classicistes; justament l'any que es va celebrar l'Exposici\xc3\xb3 d'Arts Decoratives de 1925 a Par\xc3\xads i va a ser anomenat arquitecte de la Cambra de la Propietat Urbana alacantina. Novament per l'empresari L. Mart\xc3\xadnez faria un cinema, el \xc2\xabMonumental-Sal\xc3\xb3n Moderno\xc2\xbb (1926), al costat del Mercat d'Abastos, a la fa\xc3\xa7ana principal amb forts elements modernistes: les columnes en p\xc3\xb2rtic suportant el sostre del hall d'acc\xc3\xa9s a l'ampli sal\xc3\xb3 del pati de butaques, on destacava el balc\xc3\xb3 interior de la primera planta volada i reculada amb galliner. A l'exterior el mateix primer pis era exal\xc3\xa7at per un mirador ornamentat amb un arc central on se situaven els atlants, el tercer pis amb relleus i la cornisa amb balustre i pinacles; tamb\xc3\xa9 en eixa \xc3\xa0rea va encarregar-se de fer una seu per a la Benefic\xc3\xa8ncia municipal dirigida pel metge Pascual P\xc3\xa9rez i Mart\xc3\xadnez: la Casa de Socors (1927) localitzada per una torrassa a la cantonada i culminada per finestres redones. Poc despr\xc3\xa9s el president Pascual Mas li va encarregar el disseny i construcci\xc3\xb3 d'una seu fixa per a la instituci\xc3\xb3 provincial per antonomasia que albergara un sal\xc3\xb3 de plens per la Corporaci\xc3\xb3 provinical i la seua Administraci\xc3\xb3. Al any 1928, mentre es finalitzava al carrer Lop\xc3\xa9z Torregrosa un edifici de pisos amb un xicotet mirador circular va intervindre, per primera vegada, a l'urbanisme i construcci\xc3\xb3 d'una \xc3\xa0rea completa amb la ampliaci\xc3\xb3 (1929) del \xc2\xabBarri Obrer\xc2\xbb promogut pel Cercle cat\xc3\xb2lic amb el \xc2\xabBanc d'Estalvis i Construcci\xc3\xb3\xc2\xbb_NEWLINE_dins del hui barri Bonavista de la Creu i van comen\xc3\xa7ar les obres del futur palau de la Diputaci\xc3\xb3. Per aqueixa zona va al\xc3\xa7ar molts edificis particulars, com a la pla\xc3\xa7a dels Estels dels quals nom\xc3\xa9s romanen l'edifici de Jos\xc3\xa9 Sevilla (1930) al cant\xc3\xb3 amb l'avinguda de l'Estaci\xc3\xb3 i un altre edifici de pisos al cant\xc3\xb3 amb General Lacy; al altre costat de la pla\xc3\xa7a, al passeig Marv\xc3\xa0, l'Escola Francesa. Va ser en eixos anys quan va ingressar a la Reial Acad\xc3\xa8mia de Belles Arts de San Fernando._NEWLINE_Al comen\xc3\xa7ament de la Segona Rep\xc3\xbablica Espanyola es va inaugurar, encara que ja estava en funcionament, el nou Hospital provincial d'Alacant on destaca una moderna distribuci\xc3\xb3 \xe2\x80\x94fou b\xc3\xa9 assessorat pels metges de la Diputaci\xc3\xb3\xe2\x80\x94 amb influences de l'Hospital de Maudes, obra d'Antonio Palacios, i la seua capella neog\xc3\xb2tica, tamb\xc3\xa9 va prendre possessi\xc3\xb3 del Palau Provincial d'Alacant, el nou president Franklin Albricias Goetz, construcci\xc3\xb3 ecl\xc3\xa8ctica amb simetries neocl\xc3\xa0ssiques i no obstant aix\xc3\xb2 neobarroc als detalls presents al patrimoni de tota la provincia, una posada en valor de l'art local tal com va proposar Quatrem\xc3\xa8re de Quincy, m\xc3\xa9s de cent anys abans als seus tractats d'arquitectura; d'altra banda tamb\xc3\xa9 fou un any de tristesa per que va ser l'any de la defunci\xc3\xb3 de la seua dona Dolores Ramos. 1932 fou un any important per a Alacant, va produir-se la visita del president de la Rep\xc3\xbablica Niceto Alcal\xc3\xa1-Zamora que va assistir, entre altres esdeveniments, a la inauguraci\xc3\xb3 del \xe2\x80\x98Museu Arqueol\xc3\xb2gic provincial' dins del Palau seu de la Diputaci\xc3\xb3 i Vidal va anar amb el president; a m\xc3\xa9s va inaugurar un edifici per a la fam\xc3\xadlia Berg\xc3\xa9 \xe2\x80\x94tamb\xc3\xa9 d'origen franc\xc3\xa9s\xe2\x80\x94 formant xamfr\xc3\xa0 i amb c\xc3\xbapula rematant els miradors de l'\xc3\xbaltima planta \xe2\x80\x94encara m\xc3\xa9s al del xamfr\xc3\xa0\xe2\x80\x94, on va concentrar l'ornamentaci\xc3\xb3 d'influ\xc3\xa8ncia \xc2\xabbeauxarti\xc3\xa0\xc2\xbb. En paral\xc2\xb7lel a tot aix\xc3\xb2, l'\xc3\xa8xit al seu treball li havia proporcionat un lloc a l'elit cultural \xe2\x80\x94ateneista i acad\xc3\xa8mic\xe2\x80\x94 per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 li va introduir als rotaris, fins i tot seria elegit president del \xe2\x80\x9cClub Rotary\xe2\x80\x9d alacant\xc3\xad. El treball no escassejava encara i la seg\xc3\xbcent obra a escometre seria el Col\xc2\xb7legi de les Carolines Altes (hui \xc2\xab9 d'octubre\xc2\xbb), m\xc3\xa8s tard una casa al final del passeig de Federico Soto (1934), enfront de l'edifici que havia construit pel \xc2\xabBanco Coca\xc2\xbb, i a l'any 1935 no massa lluny d'all\xc3\xad, en Marv\xc3\xa0- un altre pel contractista d'obres Torregrosa. Per\xc3\xb2 quan la situaci\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica es posa dif\xc3\xadcil i l'ambient pre-b\xc3\xa8l\xc2\xb7lic es va estendre va tancar el seu estudi, va deixar el seu pis al centre de la ciutat i va anar-se'n viure a un chalet aleshores de la contornada pr\xc3\xb2xim a l'Albufereta; a l'inici de la Guerra Civil Espanyola es va traslladar a un mas que tenia a la serra d'Aitana anomenat \xc2\xabEl Clot del Pi\xc2\xbb despr\xc3\xa9s de casar-se amb M\xc2\xaaDolores Soto Ch\xc3\xa0puli, n\xc3\xa9ta per via materna d'un important contractista del segle\xc2\xa0xix a Alacant. Finalitzada la guerra i instaurat el franquisme, despr\xc3\xa9s d'uns treballs en col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb Josep Iva\xc3\xb1ez Bald\xc3\xb3 i altres, Vidal va obrir amb Julio Ruiz Olmos estudi d'arquitectura (1940-63) al carrer Sant Ferran 7 des d'on va comen\xc3\xa7ar a restaurar el Teatre Principal i el Casino, afectats pel bombardeig d'Alacant (1938), i tamb\xc3\xa9 reconstruir balnearis \xc2\xabL'Alian\xc3\xa7a\xc2\xbb i \xc2\xabL'Alhambra\xc2\xbb front al passeig de Gomiz. Dins de la Cocatedral de Sant Nicolau de Bari va dissenyar la capella del \xc2\xabCrist de la Bona Mort\xc2\xbb per a una cofraria religiosa  i pel Bisbat d'Oriola-Alacant, va haver de reconstruir l'altar major del Monestir de la Santa Fa\xc3\xa7, m\xc3\xa9s tard seria el nou Convent de les Clarisses Caputxines (1945) darrere de l'actual sucursal del Banc d'Espanya i una nova Esgl\xc3\xa9sia de Sant Joan Baptiste (1949) pel barri de Benalua, amb la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 de Figueras Pacheco membre de la Junta de Reconstrucci\xc3\xb3, per causa de la crema de convents de 1931 a Espanya. Despr\xc3\xa9s destaquem projectes a la Rambla, com alg\xc3\xba edifici de pisos (la casa del contractista Caturla) per\xc3\xb2 sobre tot edificis de lloguer per a mercantils, amb oficines o comer\xc3\xa7os a la planta baixa i l'entresol, amb habitatges al cos central on prevalen a la fa\xc3\xa7ana els incipients balcons-terrassa sobre les finestres, i l'escalonament als \xc3\xbaltims nivells propi de l'art d\xc3\xa9co per\xc3\xb2 als que destaca l'equilibri volum\xc3\xa8tric del racionalisme arquitect\xc3\xb2nic, com el del comerciant Evarist Marim\xc3\xb3n (1941) i el contigu del \xc2\xabBanco Vizcaya\xc2\xbb, en este cas amb unes esbosses m\xc3\xadnimes. _NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 edificis corporatius per la companyia d'assegurances \xc2\xabLa Uni\xc3\xb3 i el F\xc3\xa8nix\xc2\xbb (1942) \xe2\x80\x94a la mateixa illa urbana que l'Hotel Victoria\xe2\x80\x94 inspirat per un treball d'Eusebi Bona, amb jerarquies ben clares pels balconades al pis principal i l'\xc3\xbaltim, rematat tot per una c\xc3\xbapula amb l'escultura s\xc3\xadmbol de l'empresa tot molt \xc2\xabbeauxarti\xc3\xa0\xc2\xbb o l'edifici \xc2\xabBanc Vitalicio\xc2\xbb per a Alacant (1943) seguint l'estil marcat per Llu\xc3\xads Bonet i Gar\xc3\xad a la seu de Barcelona \xe2\x80\x94dissenyada abans de la guerra\xe2\x80\x94 per\xc3\xb2 amb l'\xc3\xbaltima secci\xc3\xb3 de l'edifici a contre-courbe; molt al contrari que la casa de la fam\xc3\xadlia navarresa San Mart\xc3\xadn (1944) cap al final de l'Esplanada, de formes casticistes-regionalistes. Per\xc3\xb2 eixe any de 1943 es va produir l'explosi\xc3\xb3 Armeria El Gato en Alacant  que estava junt a la pla\xc3\xa7a de l'Ajuntament, i que a m\xc3\xa9s de destrossar vides (17 morts i 123 malalts) tamb\xc3\xa9 va destrossar tot l'entorn, on Vidal va tindre l'oportunitat de rehabilitar i fer una nova fa\xc3\xa7ana \xe2\x80\x94neobarroca\xe2\x80\x94 per la casa de Balbina Gomiz (1952) al p\xc3\xb2rtic d'Ansaldo. Un altra corporaci\xc3\xb3, Banesto li va encarregar la construcci\xc3\xb3 del seu edifici a Alacant, on estava l'anterior sucursal del Banc d'Espanya localitzat a un edifici que pertanyia a les depend\xc3\xa8ncies militars de l'antiga porta medieval anomenada Portal d'Elx, i no va oblidar posar \xe2\x80\x94de nou\xe2\x80\x94 una representaci\xc3\xb3 de la Santa Fa\xc3\xa7  en la fa\xc3\xa7ana lateral com hi havia en quasi totes les portes de la ciutat d'en\xc3\xa7\xc3\xa0 el segle\xc2\xa0xvii. _NEWLINE_A l'any seg\xc3\xbcent va ser el nou Institut de batxillerat (1953) \xe2\x80\x94hui IES Jorge Juan\xe2\x80\x94 on es pot apreciar eixa evoluci\xc3\xb3 cap a una est\xc3\xa8tica m\xc3\xa9s neta sense ornamentaci\xc3\xb3 a les fa\xc3\xa7anes, on destaquen els arcs romans dels p\xc3\xb2rtics simetrics que repetiria en el Psiqui\xc3\xa0tric. A m\xc3\xa9s va participar novament a un barri, promogut aleshores per la \xc2\xabCaixa d'Estalvis d'Alacant i M\xc3\xbarcia\xc2\xbb \xe2\x80\x94successora de l'anterior\xe2\x80\x94, exactament a una de les fases del projecte \xc2\xabSagrada Fam\xc3\xadlia\xc2\xbb (1953-59), nou barri connectat al sud amb el nucli de poblaci\xc3\xb3 per una secci\xc3\xb3 del complex industrial de l'antiga f\xc3\xa0brica de \xc2\xabMotors El\xc3\xa8ctriques Fills d'Antonio Maria SL\xc2\xbb al carrer Sant Mateu i prop d'on ja havia parcel\xc2\xb7lat com a funcionari municipal. El seu \xc3\xbaltim projecte fou l'anomenada Torre Provincial (1956-1960) per la C.A.P.A., la \xc2\xabCaixa d'Estalvis Provincial d'Alacant\xc2\xbb de la Diputaci\xc3\xb3, amb la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 del seu soci Ruiz Olmos i Francisco Mu\xc3\xb1oz, a l'eixample de la Rambla, on es va apreciar la seua capacitat d'adaptaci\xc3\xb3 als nous temps amb l'edifici m\xc3\xa8s alt d'Alacant, amb 15 plantes \xc3\xbanicament d'oficines que va revolucionar l'arquitectura alacantina. Petit gratacels amb les fa\xc3\xa7anes exentes, excepte pels relleus d'Enrique P\xc3\xa9rez Comendador i uns innovadors panells de finestres d'acer a l'estil Le Corbusier. L'any 1957 es va jubilar com a arquitecte provincial (1923-1957) i amb respecte al seu estudi particular encara acceptaria alguns enc\xc3\xa0rrecs particulars com el de J. Ribelles a principi dels anys 1960 que va consistir en actuacions a la fa\xc3\xa7ana i d'addici\xc3\xb3 d'un \xc3\xa0tic, a l'\xc3\xbaltim edifici de l'Esplanada \xe2\x80\x94amb entrada per darrere a Sant Ferran 49\xe2\x80\x94 propietat de la seua dona Rita Barraquer, membre de la fam\xc3\xadlia dels oftalm\xc3\xb2legs, que d'alguna manera constitu\xc3\xafx una met\xc3\xa0fora de l'activitat del seu estudi doncs en eixe passeig va comen\xc3\xa7ar i va acabar; a l'any 1964 sol\xc2\xb7licit\xc3\xa0 la baixa al Col\xc2\xb7legi d'Arquitects._NEWLINE_A l'inici dels anys 1970, al mateix temps que al seu amic \xc3\x92scar Espl\xc3\xa0, l'Ajuntament li va posar el seu nom a un carrer al costat de l'Hospital provincial. El reconeixement a un home amb el poder de transformaci\xc3\xb3, de crear patrimoni per mitj\xc3\xa0 de l'arquitectura i amb la capacitat d'esbrinar el que necessitaven els seus clients._NEWLINE_La seua defunci\xc3\xb3 es va produir el 21 d'agost de 1975."