b'\n_START_ARTICLE_\nGiuseppe Verdi\n_START_SECTION_\nInfantesa\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa9ixer al poble de Le Roncole, prop de Parma, llavors sota la dominaci\xc3\xb3 napole\xc3\xb2nica, el mateix any que neixeria Richard Wagner. Carlo i Luigia Verdi, pares del futur gran m\xc3\xbasic, eren m\xc3\xa9s aviat pobres: regentaven una petita posada que tenia annexa una botiga de queviures; per aprovisionar-se, acudien a un ric majorista de Busseto, Antonio Barezzi, que era tamb\xc3\xa9 l\'\xc3\xa0nima de la cultura musical ciutadana pel seu c\xc3\xa0rrec de president de la Societat Filharm\xc3\xb2nica local._NEWLINE_Carlo Verdi va enviar el seu fill que estudi\xc3\xa9s a la casa parroquial, on va rebre els ensenyaments del reverend Pietro Baistrocchi, que, naturalment, al costat de les primeres lletres, li va fer aprendre els fonaments de la m\xc3\xbasica a l\'orgue de l\'esgl\xc3\xa9sia. Verdi assimilava amb tal rapidesa els ensenyaments del pare Baistrocchi, que va arribar a l\'extrem de substituir-lo, cada vegada m\xc3\xa9s sovint, al lloc d\'organista, dedicaci\xc3\xb3 que a l\'esgl\xc3\xa9sia alternava amb la d\'escol\xc3\xa0. L\'any 1822, va comen\xc3\xa7ar els estudis musicals amb Ferdinando Provesi, que exercia els c\xc3\xa0rrecs d\'organista i mestre de capella a la catedral, a m\xc3\xa9s del de mestre municipal de m\xc3\xbasica a la Societat Filharm\xc3\xb2nica, la instituci\xc3\xb3 presidida per Barezzi i que constitu\xc3\xafa, amb relaci\xc3\xb3 al cor de l\'esgl\xc3\xa9sia, el vessant laic de la vida musical de Busseto. El gran Provesi ja res no havia d\'ensenyar-li i Barezzi, fermament conven\xc3\xa7ut del futur d\'aquell jove encaminat a convertir-se en el seu gendre, va obtenir per a ell una beca del Mont de Pietat local, que li permetia seguir estudis a Mil\xc3\xa0.\n_START_SECTION_\nPrimers dies a Mil\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nPer\xc3\xb2 a Mil\xc3\xa0 l\'esperava la primera desil\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 art\xc3\xadstica de la seva vida: no poder entrar per conducte regular al Conservatori per haver superat ja l\'edat fixada pel reglament, Verdi va haver de_NEWLINE_sotmetre\'s a un examen i acreditar aquelles \xc2\xabqualitats excepcionals\xc2\xbb que podien constituir l\'\xc3\xbanica excepci\xc3\xb3 admesa a la regla. I va ser rebutjat. En vista d\'aix\xc3\xb2, l\'\xc3\xbanica alternativa per a Verdi consistia a acudir a l\'ensenyament privat: sempre ajudat per Barezzi, va estudiar durant tres anys sota l\'orientaci\xc3\xb3 d\'un operista de l\'escola napolitana, protegit del fam\xc3\xb3s Paisiello. Es tractava de l\'esquerp per\xc3\xb2 competent Vincenzo Lavigna._NEWLINE_L\'\xc3\xbanic passatemps que tenia Verdi era assistir als espectacles de La Scala i als assaigs i concerts de la Societat Filharm\xc3\xb2nica. Durant un d\'aquests assaigs -s\'estava preparant el dif\xc3\xadcil oratori La creaci\xc3\xb3, de Haydn- van faltar els tres directors titulars i Verdi va haver de substituir-los. Els somriures de sufici\xc3\xa8ncia amb qu\xc3\xa8 els nobles m\xc3\xbasics van iniciar l\'assaig es van mudar molt aviat en estima i, finalment, en profunda admiraci\xc3\xb3, fins a l\'extrem que li van pregar que dirig\xc3\xads personalment el concert, en el qual va obtenir un \xc3\xa8xit falaguer. Massini li va proposar la composici\xc3\xb3 d\'una \xc3\xb2pera i li va subministrar tamb\xc3\xa9 el llibret, ja impr\xc3\xa8s i titulat Rochester, del qual era autor un tal Antonio Piazza.\n_START_SECTION_\nRetorn a Busseto\n_START_PARAGRAPH_\nAmb la mort de Ferdinando Provesi, Verdi torna a Busseto, on va romandre durant tres anys, de 1836 a 1839. Tot just obtingut el c\xc3\xa0rrec, es va casar amb Margherita i va formar una llar, en la qual al cap d\'un any va n\xc3\xa9ixer Virg\xc3\xadnia, seguida al cap de poc per un segon fill, Icilio. Despr\xc3\xa9s de dimitir a Busseto, va tornar el febrer de 1839, recolzat una vegada m\xc3\xa9s per la generositat financera del sogre.\n_START_SECTION_\nTornada trista a Mil\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nAls joven\xc3\xadssims esposos, que l\'any anterior, estant encara a Busseto, havien perdut ja la petita Virg\xc3\xadnia, se\'ls moria, tamb\xc3\xa9 el 22 d\'octubre, el seu segon fill, Icilio._NEWLINE_D\'altra banda, el 17 de novembre de 1839 Verdi estrena la seva \xc3\xb2pera Oberto, Conte di San Bonifacio, amb el llibret i el t\xc3\xadtol modificats a La Scala, amb un \xc3\xa8xit \xc2\xabno grandi\xc3\xb3s, per\xc3\xb2 bo\xc2\xbb, segons va escriure el mateix compositor. Bartolomeo Merelli, que regentava el teatre en aquells moments, li va encarregar a Verdi immediatament una segona \xc3\xb2pera, c\xc3\xb2mica aquesta vegada, per exig\xc3\xa8ncies d\'equilibri de g\xc3\xa8neres en la programaci\xc3\xb3. Com no hi havia temps per procurar-se un llibret original, es va rec\xc3\xb3rrer llavors, cosa habitual en aquells temps, a un llibret escrit feia m\xc3\xa9s de vint anys per Felice Romani, autor dels texts de gaireb\xc3\xa9 totes les \xc3\xb2peres de Bellini. L\'obra va ser Un Giorno di Regno (Un dia de regnat), amb un text molt mediocre, no tant per la qualitat intr\xc3\xadnseca dels versos, com per la sopor\xc3\xadfera reiteraci\xc3\xb3 de la trama._NEWLINE_Margherita, que despr\xc3\xa9s de la mort d\'Icilio, tan pr\xc3\xb2xima a la de la primog\xc3\xa8nita, no s\'havia recuperat, va emmalaltir d\'encefalitis i va morir al cap de pocs dies, el 18 de juny. Verdi es va sentir aniquilat: va tornar a Busseto i durant tot l\'estiu va estar immers en el dolor. A finals d\'aquesta estaci\xc3\xb3, tanmateix, assetjat per les exhortacions de Merelli, va tornar a Mil\xc3\xa0 i va reprendre la seva activitat, buscant en la feina un cam\xc3\xad d\'evasi\xc3\xb3._NEWLINE_En aquestes condicions era molt dif\xc3\xadcil compondre l\'opera buffa que s\'estren\xc3\xa0 el 5 de setembre de 1840. El tema era trillat, la m\xc3\xbasica era m\xc3\xa9s aviat mediocre i la interpretaci\xc3\xb3_NEWLINE_va ser p\xc3\xa8ssima. Amb tot, les proporcions del fiasco van ser tals que Verdi no ho va oblidar mai, amb picament de peus incl\xc3\xb2s._NEWLINE_Verdi es refugia a Busseto. Per\xc3\xb2 qui parteix d\'una petita comarca amb l\'aur\xc3\xa8ola de triomfador per_NEWLINE_tornar derrotat, no pot esperar trobar el rep\xc3\xb2s i la serenitat d\'un afectu\xc3\xb3s consol. Impossible quedar-se. Verdi va marxar a G\xc3\xa8nova per retocar la partitura del seu Oberto, que anava a representar-se en el transcurs de la tardor. En retocar-la, la va empitjorar considerablement, acceptant entre altres coses secundar el gust m\xc3\xa9s reaccionari del p\xc3\xbablic. Per\xc3\xb2 l\'\xc3\xb2pera nom\xc3\xa9s va obtenir un moderat \xc3\xa8xit. Com no podia continuar suportant l\'atmosfera opressiva i burleta de Busseto, va retornar a Mil\xc3\xa0, que representava per a ell l\'\xc3\xbanic lloc on podia refugiar-se en_NEWLINE_l\'anonimat m\xc3\xa9s absolut.\n_START_SECTION_\nArriba Nabucco\n_START_PARAGRAPH_\nUna nit d\'hivern, es va trobar casualment amb Merelli, que es dirigia al teatre. Queien grans flocs de neu i ell, agafant-lo del bra\xc3\xa7, el va convidar a acompanyar-lo al camerino de La Scala. Mentre anaven caminant, li va explicar que estava preocupat per la nova \xc3\xb2pera que havia d\'oferir i que havia encarregat a Nicolai, per\xc3\xb2 aquest no estava content amb el llibret. Es tractava de Nabucco, amb versos de Temistocle Solera. Verdi va voler augmentar l\'ajustat conjunt del cor, i davant de les lamentacions financeres de Merelli, va cloure la q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 pagant de la seva pr\xc3\xb2pia butxaca els nous contractats. El que, en canvi, no va poder evitar va ser l\'\xc3\xbas de vells decorats i vestits, provinents de les \xc3\xb2peres m\xc3\xa9s dispars i que es van readaptar i restaurar per a aquella ocasi\xc3\xb3. Durant els assaigs, el teatre caminava revolucionat per una m\xc3\xbasica nova. El car\xc3\xa0cter de la partitura era tan ins\xc3\xb2lit i desconegut, l\'estil tan r\xc3\xa0pid i nou, que l\'estupor era general; cantants, cor i orquestra, en escoltar aquella m\xc3\xbasica, mostraven un entusiasme extraordinari. I encara hi ha m\xc3\xa9s: era impossible treballar en el teatre, fora de l\'escenari, ja que els operaris, pintors, il\xc2\xb7luminadors i tramoistes, electritzats pel que escoltaven, deixaven les seves tasques per assistir bocabadades a tot el que es posava en escena._NEWLINE_Nabucco es va estrenar a La Scala el 9 de mar\xc3\xa7 de 1842, amb la soprano Giuseppina Strepponi, en el paper d\'Abigaille. Strepponi va esdevenir l\'amant de Verdi, i passat molt de temps des de la mort de la seua primera esposa, l\'any 1859, va casar-se amb ella. La vetllada va tenir un crescendo d\'entusiasme, arribant a extrems delirants al terme del \xc2\xabVa, pensiero\xc2\xbb, quan tot el teatre es va aixecar de cop i, passats uns interminables minuts d\'aplaudiments, es va concedir el bis._NEWLINE_Va ser un dels m\xc3\xa9s fervents casos de total identificaci\xc3\xb3 entre p\xc3\xbablic i \xc3\xb2pera que es recorden en la hist\xc3\xb2ria de l\'\xc3\xb2pera. Al m\xc3\xb3n de la l\xc3\xadrica, dominat fins llavors per les melodies astrals, l\xc3\xa0nguides i dolc\xc3\xadssimes de Bellini i Donizetti, irrompia una m\xc3\xbasica potent, de vegades brutal i fins i tot rude, per\xc3\xb2 feta sempre de carn i sang, amb la vitalitat i la for\xc3\xa7a d\'un riu en plenitud. Una m\xc3\xbasica que sintonitzava completament amb l\'estat d\'\xc3\xa0nim d\'un p\xc3\xbablic cada vegada m\xc3\xa9s intolerant amb la dominaci\xc3\xb3 austr\xc3\xadaca. Nom\xc3\xa9s es van poder donar vuit funcions de Nabucco durant el mes de_NEWLINE_mar\xc3\xa7 a causa d\'exig\xc3\xa8ncies de programaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 quan aquesta \xc3\xb2pera va tornar a estar en cartell a l\'estiu, es va representar durant 57 nits, xifra fabulosa fins i tot en aquells anys._NEWLINE_Ara, l\'alta societat de Mil\xc3\xa0 competia per tenir-lo als seus salons. El 1842, van n\xc3\xa9ixer les relacions de Verdi amb la comtessa Appiani, amb la noble dama Morosini i, sobretot, amb la_NEWLINE_comtessa Clara Maffei o Clarina, al sal\xc3\xb3 de la qual s\'agrupaven els millors cervells de la Llombardia, atrets per l\'esperit, gr\xc3\xa0cia i patriotisme de Clarina, aix\xc3\xad com per l\'amabilitat i cultura del seu marit, Andrea Maffei, que estava completant la primera traducci\xc3\xb3 a l\'itali\xc3\xa0 de Shakespeare i de Schiller._NEWLINE_Quan Clarina, pocs anys despr\xc3\xa9s, es va separar del seu marit, iniciant la seva conviv\xc3\xa8ncia amb el poeta i patriota Carlo Tenca, Verdi va continuar mantenint l\'amistat d\'ambd\xc3\xb3s, per\xc3\xb2 va ser Clarina la que va ocupar sempre un lloc destacat en el restringit nombre dels seus afectes. Aquest sentiment d\'amistat de Verdi es veuria m\xc3\xa9s que correspost pel fervent car\xc3\xa0cter d\'aquesta ind\xc3\xb2mita criatura d\'aspecte benigne i dol\xc3\xa7, que a poc a poc transformaria el seu sal\xc3\xb3 en una aut\xc3\xa8ntica farga irredemptista, lloc de trobada dels esperits m\xc3\xa9s animosos i batalladors de la ciutat, que all\xc3\xa0 van preparar la gran insurrecci\xc3\xb3 de 1848. Verdi era una de les figures centrals d\'aquell grup, si b\xc3\xa9 pol\xc3\xadticament no estava comprom\xc3\xa8s d\'una manera directa. Per\xc3\xb2 la seva m\xc3\xbasica s\'havia convertit ja en sin\xc3\xb2nim de llibertat, de lluita i de rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 contra la dominaci\xc3\xb3 estrangera._NEWLINE_Aix\xc3\xad, a l\'any seg\xc3\xbcent de Nabucco, l\'11 de febrer de 1843, Verdi va posar en escena I Lombardi alla prima crociata (Els llombards a la primera croada), que mantenia l\'esperit de l\'\xc3\xb2pera precedent, suscitant aut\xc3\xa8ntics deliris pel seu tema, que treia descobertament a escena el_NEWLINE_poble llombard. Temistocle Solera havia compost el llibret inspirant-se en un poema de Tommaso Grossi, un altre habitual del sal\xc3\xb3 dels Maffei. Tamb\xc3\xa9 en aquesta obra l\'\xc3\xa8xit va quallar a l\'entorn d\'un cor, O Signor che del tetto natio (Oh, senyor que del solar natiu), que els llombards croats entonen en el tercer acte. Junt amb el Va, pensiero, aviat aquest cor va quedar elegit com a s\xc3\xadmbol patri\xc3\xb2tic i es cantava pels carrers com a repte intimidatori cap a les tropes austr\xc3\xadaques.\n_START_SECTION_\nEls anys de galeres\n_START_PARAGRAPH_\nLa seva fama creixia, per\xc3\xb2 precisament per aix\xc3\xb2 li era m\xc3\xa9s necessari que mai ser present en tots els teatres importants, escrivint ininterrompudament per consolidar la seva talla art\xc3\xadstica. Va estrenar un gran nombre d\'\xc3\xb2peres en la d\xc3\xa8cada posterior a 1843, un per\xc3\xadode que el mateix Verdi va anomenar els anys de galeres. El 9 de mar\xc3\xa7 de 1844, any que va seguir el triomf d\'I Lombardi es va posar en escena al teatre La Fenice de Ven\xc3\xa8cia la seva \xc3\xb2pera Ernani, que va assenyalar l\'encontre entre Verdi i l\'exseminarista i poeta Francesco Maria Piave, destinat a convertir-se en l\'autor de fins a deu llibrets de Verdi, amb qui va establir una relaci\xc3\xb3 d\'\xc3\xadntima i fidel amistat._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de l\'afortunat, encara que no devastador, \xc3\xa8xit d\'Ernani, Verdi va anar a Roma, on el 3 de novembre va presentar I due Foscari, tamb\xc3\xa9 amb llibret de Piave, la qual no va tenir gaire \xc3\xa8xit, encara que Emanuele Muzio, compositor i amic de Verdi, ho va atribuir a l\'elevat preu de les entrades, motiu que va prevenir molt el p\xc3\xbablic assistent. El vertigin\xc3\xb3s carrussel dels compromisos havia comen\xc3\xa7at a girar: tres mesos despr\xc3\xa9s, el 15 de febrer de 1845, va estrenar a La Scala de Mil\xc3\xa0 Giovanna d\'Arco, amb llibret de Solera; passats sis mesos, va presentar en el San Carlo de N\xc3\xa0pols Alzira, amb text_NEWLINE_de Salvatore Cammarano, el pr\xc3\xadncep dels llibretistes napolitans, autor de Lucia di Lammermoor de Donizetti, i que va col\xc2\xb7laborar amb Verdi fins i a la seva mort, que el va sorprendre precisament mentre donava els \xc3\xbaltims retocs als versos d\'Il trovatore. Despr\xc3\xa9s,_NEWLINE_el teatre La Fenice de Ven\xc3\xa8cia li va encarregar una altra \xc3\xb2pera. Verdi va elegir com a argument un drama de Werner, Attila, i va confiar la redacci\xc3\xb3 del llibret a Solera. Tanmateix, quan es trobava en la meitat del seu treball, Solera va marxar a Barcelona sense dir-li-ho a ning\xc3\xba per convertir-se en empresari de la seva dona, la cantant Teresa Rosmini. _NEWLINE_Piave va completar el llibret, per\xc3\xb2 una llarga malaltia va obligar Verdi a ajornar-ne l\'estrena, que va tenir lloc finalment el 17 de mar\xc3\xa7 de 1846, amb un gran \xc3\xa8xit, si b\xc3\xa9 inferior a l\'entusiasme que suscitaria en la resta d\'It\xc3\xa0lia._NEWLINE_Sobretot Attila estava plena de frases patri\xc3\xb2tiques que feien esclatar els teatres amb aclamacions delirants, els homes aplaudien dempeus al costat dels oficials austr\xc3\xadacs g\xc3\xa8lidament impassibles, les dones agitaven mocadors tricolors i des de l\'alt de la galeria plovien rams de flors lligats amb escarapel\xc2\xb7les tamb\xc3\xa9 tricolors. D\'aquesta forma, Verdi s\'anava convertint en el gran cantor de les esperances de llibertat d\'un poble identificat enterament amb aquella m\xc3\xbasica que ocultava els seus molts punts innovadors sota l\'impuls d\'un ritme en\xc3\xa8rgic i enardit, que aportava al llumin\xc3\xb3s fervor sentiments de dominadora passi\xc3\xb3._NEWLINE_Per a molts, la m\xc3\xa9s important i original d\'entre les \xc3\xb2peres del primer per\xc3\xadode de Verdi \xc3\xa9s Machbet. Per primera vegada, Verdi escomet l\'adaptaci\xc3\xb3 d\'una obra del seu dramaturg preferit: William Shakespeare, creant una \xc3\xb2pera sense hist\xc3\xb2ria d\'amor, cosa que va trencar una de les convencions de l\'\xc3\xb2pera italiana del segle XIX. Despr\xc3\xa9s de la composici\xc3\xb3 d\'Attila, Verdi es va permetre una certa moderaci\xc3\xb3 en el ritme de treball. Va dedicar tot un any_NEWLINE_a l\'elaboraci\xc3\xb3 de Macbeth, obra destinada al competent i culte p\xc3\xbablic florent\xc3\xad, que la va acollir la nit del 14 de mar\xc3\xa7 de 1847 amb un gran fervor, en el qual es barrejava, tanmateix, certa desorientaci\xc3\xb3, causada per la gran novetat i aud\xc3\xa0cia que caracteritzaven l\'\xc3\xb2pera, sens dubte la m\xc3\xa9s important de totes les que van precedir Rigoletto. Des de Florencia, Verdi va partir cap a Londres, on, amb prou feines quatre mesos despr\xc3\xa9s, el 22 de juliol de 1847, va donar a con\xc3\xa8ixer I Masnadieri, amb un llibret mediocre que Andrea Maffei, separat ja de Clarina, havia escrit basant-se en el drama hom\xc3\xb2nim de Schiller.\n_START_SECTION_\nRetrobada amb Giuseppina Strepponi\n_START_PARAGRAPH_\nL\'any 1847, I Lombardi, revisada i rebatejada com a Jerusalem, va ser presentada a Par\xc3\xads. El p\xc3\xbablic parisenc, acostumat a la grand op\xc3\xa9ra exigia certs convencionalismes (incloent-hi llargs ballets) que van fer necess\xc3\xa0ria una completa adaptaci\xc3\xb3 de l\'\xc3\xb2pera. Aquest va ser el primer intent de Verdi amb la grand op\xc3\xa9ra francesa._NEWLINE_Verdi va passar a Par\xc3\xads els set mesos seg\xc3\xbcents, que constitueixen un dels moments crucials de la seva vida. Es va trobar amb la soprano Giuseppina Strepponi; la relaci\xc3\xb3 entre ambd\xc3\xb3s, els comen\xc3\xa7aments de la qual es remuntaven als llunyans temps de l\'Oberto i que s\'havia aprofundit_NEWLINE_durant les primeres vuit representacions del Nabucco, es va transformar en un lla\xc3\xa7 afectiu destinat a perdurar tota la vida._NEWLINE_Giuseppina havia trencat les relacions amb el tenor Napoleone Moriani el 1842, i en va sortir amb l\'esperit destru\xc3\xaft i la veu seriosament danyada. Malgrat aix\xc3\xb2, empesa per les preocupacions econ\xc3\xb2miques familiars, a m\xc3\xa9s de les ocasionades pel futur del seu fill Camillino -l\'altre havia mort gaireb\xc3\xa9 en n\xc3\xa9ixer-, va continuar cantant i havia contribu\xc3\xaft a l\'\xc3\xa8xit de Nabucco.\n_START_SECTION_\nRevoluci\xc3\xb3 frustrada\n_START_PARAGRAPH_\nEl mar\xc3\xa7 de 1848, els hi arriben not\xc3\xadcies d\'It\xc3\xa0lia: la revoluci\xc3\xb3, que des de feia temps flotava en l\'aire, havia esclatat finalment. Mil\xc3\xa0 i Ven\xc3\xa8cia s\'havien revoltat, el rei del Piemont, Carles Albert, atacava \xc3\x80ustria. It\xc3\xa0lia sencera es veia sacsejada per un vent de tempesta. Per\xc3\xb2 la revoluci\xc3\xb3 va fracassar: el papa Pius IX va retirar el seu suport a les reivindicacions nacionals italianes, i Carles Albert, derrotat, va haver d\'abdicar el 23 de mar\xc3\xa7 de 1849 en favor del seu fill V\xc3\xadctor Manuel. La desil\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 dels patriotes va ser enorme. Els habituals del sal\xc3\xb3 Maffei van fugir a Su\xc3\xafssa, d\'on Clarina va_NEWLINE_tornar m\xc3\xa9s tard per tancar-se en una vida totalment retirada de la cultura._NEWLINE_Durant aquell temps, Verdi havia complert, no sense esfor\xc3\xa7, un antic comprom\xc3\xads amb l\'editor Lucca posant en escena, a Trieste, el 25 d\'octubre de 1848, Il corsaro._NEWLINE_No havent de preocupar-se ja de la censura, va escriure d\'una tirada una \xc3\xb2pera que \xc3\xa9s un aut\xc3\xa8ntic_NEWLINE_himne patri\xc3\xb2tic i llibertari: La battaglia di Legnano, \xc3\xa9s a dir, la batalla en la qual els ex\xc3\xa8rcits de la lliga Llombarda van derrotar els de l\'emperador Frederic Barba-roja, alliberant el nord d\'It\xc3\xa0lia de la seva dominaci\xc3\xb3. \xc3\x92bviament, a tal m\xc3\xbasica va correspondre, donat el clima independentista que vivia It\xc3\xa0lia, un triomf apote\xc3\xb2sic. Amb aquesta, es tanca el cicle de les \xc3\xb2peres juvenils de Verdi._NEWLINE_Aprofitant h\xc3\xa0bilment les lletres que componien el seu cognom, sobre els murs d\'It\xc3\xa0lia apareixia escrit l\'anagrama \xc2\xabViva VERDI\xc2\xbb, que tots desxifraven com \xc2\xabViva Vittorio Emanuele Re D\'Italia\xc2\xbb. Per\xc3\xb2, paral\xc2\xb7lelament, la seva m\xc3\xbasica va prendre altres direccions. Van desapar\xc3\xa8ixer els cors patri\xc3\xb2tics, els laments de pobles oprimits i els ex\xc3\xa8rcits en marxa. Es va orientar, en canvi, cap a un progressiu aprofundiment emotiu en l\'esfera privada i \xc3\xadntima dels individus vistos no com a figures d\'una sola pe\xc3\xa7a, encarnacions d\'una idea \xc3\xbanica preconcebuda, sin\xc3\xb3 com un patrimoni de conflictes interiors, amb contradiccions psicol\xc3\xb2giques.\n_START_SECTION_\nLa maduresa: la trilogia popular i els anys de Sant\'Agata\n_START_PARAGRAPH_\nAl final dels anys de galeres, Luisa Miller (N\xc3\xa0pols, Teatro San Carlo, 8 de desembre de 1849) i Stiffelio (Teatro Grande de Trieste, 16 de novembre de 1850) va marcar un moment fonamental en l\'evoluci\xc3\xb3 estil\xc3\xadstica de Verdi. El seu pensament musical va fer-se m\xc3\xa9s refinat i la seua dramat\xc3\xbargia gira vers un noble lirisme que exalta l\'aprofundiment psicol\xc3\xb2gic dels personatges. Verdi havia assolit la plena maduresa art\xc3\xadstica, que va confirmar amb els tres t\xc3\xadtols de la considerada trilogia popular, un tr\xc3\xadptic d\'obres d\'arguments diversos i molt estimades pel p\xc3\xbablic: Rigoletto, Il trovatore i La Traviata, tres \xc3\xb2peres destinades a obtenir un \xc3\xa8xit aclaparador._NEWLINE_Mentrestant, Verdi havia adquirit la vil\xc2\xb7la de Sant\'Agata, al municipi de Villanova sull\'Arda, a la prov\xc3\xadncia de Piacenza i no massa lluny de Busseto. Ac\xc3\xad es va establir a la primavera de l\'any 1851 junt a la seua companya sentimental Giuseppina Strepponi. A Sant\'Agata, Verdi es va dedicar amb passi\xc3\xb3 a l\'agricultura, i va conrear els seus interessos en l\'art, la poesia, l\'economia i la pol\xc3\xadtica. Va ser elegit conseller comunal de Villanova i conseller provincial._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la trilogia popular Verdi va cercar de nou la fortuna a Par\xc3\xads. No obstant aix\xc3\xb2, la seua relaci\xc3\xb3 amb el p\xc3\xbablic franc\xc3\xa8s no va ser f\xc3\xa0cil, i les \xc3\xb2peres compostes per a Par\xc3\xads van trobar un menor ress\xc3\xb2 que a It\xc3\xa0lia. Van ser anys de treball: Verdi podia finalment compondre sense presses, per\xc3\xb2 el m\xc3\xb3n musical estava canviant lentament, fins i tot a It\xc3\xa0lia. Aquest per\xc3\xadode d\'experimentaci\xc3\xb3 va culminar l\'any 1871 amb Aida, \xc3\xb2pera ambientada en l\'antic Egipte, comanda del kediv Ismail Patx\xc3\xa0 per a la inauguraci\xc3\xb3 del canal de Suez.\n_START_SECTION_\nEls darrers anys\n_START_PARAGRAPH_\nFeia ja 10\xc2\xa0anys llargs que Verdi era el compositor m\xc3\xa9s notable itali\xc3\xa0 i la seva fama creixia ininterrompudament per tot Europa. El 1862 es va traslladar a Sant Petersburg, on es va estrenar triomfalment La forza del destino. El 1865, estava de nou a Par\xc3\xads per a la revisi\xc3\xb3 de Macbeth i hi va tornar dos anys despr\xc3\xa9s, per a l\'estrena de la que \xc3\xa9s potser la seva gran \xc3\xb2pera, Don Carlos. Tanmateix, el reconeixement de la grandesa d\'aquesta obra, com tamb\xc3\xa9 la de Simon Boccanegra, es deu a la cr\xc3\xadtica m\xc3\xa9s recent._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d\'Aida Verdi, aclaparat per l\'\xc3\xa8xit internacional i m\xc3\xa9s aviat cr\xc3\xadtic amb l\'evoluci\xc3\xb3 musical contempor\xc3\xa0nia, decideix retirar-se a la vida privada. En aquesta \xc3\xa8poca escriu la popular missa de R\xc3\xa8quiem, estrenada el 22 de maig de 1874 a San Marco de Mil\xc3\xa0. A fer-lo eixir de l\'a\xc3\xafllament va anar Arrigo Boito, el poeta i compositor scapigliato que l\'havia of\xc3\xa8s p\xc3\xbablicament l\'any 1863 acusant-lo de ser la causa del provincianisme i l\'estancament de la m\xc3\xbasica italiana del seu temps. Per\xc3\xb2, amb els anys, Boito havia compr\xc3\xa8s que nom\xc3\xa9s Verdi havia estat capa\xc3\xa7 de portar a la It\xc3\xa0lia musical al mateix pas que Europa. Amb l\'ajut fonamental de l\'editor Giulio Ricordi, el 1879 va reeixir a conv\xc3\xa8ncer Verdi a col\xc2\xb7laborar en un nou gran projecte oper\xc3\xadstic, escrivint per a ell el llibret d\'Otello, un drama decadent basat en l\'obra hom\xc3\xb2nima de Shakespeare, escriptor que apassionava d\'igual manera el madur compositor i el jove llibretista. Despr\xc3\xa9s de vuit anys de treball, intercalant-hi la revisi\xc3\xb3 de Simon Boccanegra, Otello va ser estrenada el 1887, i fou acollida amb un gran \xc3\xa8xit. L\'any 1893, de nou, Verdi va estrenar una nova \xc3\xb2pera: Falstaff, una com\xc3\xa8dia que el poeta scapigliato va derivar tamb\xc3\xa9 d\'una obra teatral de Shakespeare. Sense Boito, probablement no haurien existit aquestes dues darreres obres mestres de Verdi, perqu\xc3\xa8 nom\xc3\xa9s en el literat veneci\xc3\xa0 Verdi va poder trobar un col\xc2\xb7laborador a la seua altura, un dramaturg de profunda preparaci\xc3\xb3 cultural, gran ductilitat de versificaci\xc3\xb3 i alhora m\xc3\xbasic, \xc3\xa9s a dir, capa\xc3\xa7 de pensar la poesia en funci\xc3\xb3 de la m\xc3\xbasica._NEWLINE_Les dues \xc3\xb2peres, estrenades a La Scala, van obtenir un \xc3\xa8xit divers. Si Otello va connectar immediatament amb el gust del p\xc3\xbablic, afermant-se de seguida en el repertori, Falstaff va decebre els mel\xc3\xb2mans italians, fins i tot als m\xc3\xa9s aferrissats verdians. En primer lloc, el vell Verdi s\'atrevia amb una com\xc3\xa8dia, la seua segona com\xc3\xa8dia despr\xc3\xa9s de la joven\xc3\xadvola i desafortunada Un giorno di regno, i en segon lloc s\'atrevia a trencar d\'un sol colp totes les convencions formals de l\'\xc3\xb2pera italiana, mostrant una vitalitat art\xc3\xadstica, un esperit de modernitat i una energia creativa sorprenents._NEWLINE_La vida de Giuseppe Verdi pot dividir-se en dos per\xc3\xadodes: el juvenil, farcit de tribulacions i lluites, i el de maduresa, plet\xc3\xb2ric de serenitat i inspiraci\xc3\xb3. Va passar els seus darrers anys entre Sant\'Agata i Mil\xc3\xa0. El 16 de desembre de 1899 va instituir l\'Opera Pia, Casa di Riposo per i Musicisti: volia assegurar el manteniment d\'aquells \xc2\xabque han dedicat la vida a l\'art musical\xc2\xbb i que es trobaren en condicions prec\xc3\xa0ries. Segons la seua voluntat, el primer hoste de l\'asil va ser acceptat despr\xc3\xa9s de la mort del compositor._NEWLINE_El seu testament, fet el 14 de maig de 1900, Verdi va designar com a hereva universal una cosina de Busseto, Maria Verdi. No obstant aix\xc3\xb2, va deixar molts llegats a diverses entitats socials, entre les quals es trobava \xc3\xb2bviament la Casa di riposo per musicisti, a l\'oratori de la qual va ser soterrat al costat de la seua esposa Giuseppina, el 27 de febrer de 1901._NEWLINE_El cor Va, pensiero va ser interpretat al seu funeral oficial durant el trasllat del cementiri a la Casa di riposo per musicisti, dirigit per Arturo Toscanini i un cor de 820 cantants. Dins la Casa, es va cantar el Miserere d\'Il trovatore.\n_START_SECTION_\nVerdi i la pol\xc3\xadtica\n_START_PARAGRAPH_\nAlguns historiadors de la m\xc3\xbasica varen generar i han perpetuat el mite sobre el fam\xc3\xb3s Va pensiero, cant coral del tercer acte de Nabucco, en qu\xc3\xa8 s\'afirma que, quan va ser cantat a Mil\xc3\xa0, que llavors pertanyia a la part d\'It\xc3\xa0lia sota el domini austr\xc3\xadac, el p\xc3\xbablic, responent amb fervor nacionalista als laments per la seva perduda p\xc3\xa0tria per part dels esclaus exiliats, va exigir un bis de la pe\xc3\xa7a. Com els bisos estaven expressament prohibits pel govern en aquell moment, el gest hauria estat molt significatiu. No obstant aix\xc3\xb2, estudis recents situen aquest fet al descans. Encara que l\'audi\xc3\xa8ncia, efectivament, deman\xc3\xa9s una repetici\xc3\xb3, no va ser per Va, pensiero, sin\xc3\xb3 m\xc3\xa9s aviat per a l\'himne Immenso Jehova, cantat pels esclaus hebreus per agrair a D\xc3\xa9u haver salvat el seu poble. A la llum d\'aquestes noves revelacions, la posici\xc3\xb3 de Verdi, com a mascar\xc3\xb3 de proa musical del Risorgimento cal ponderar-la._NEWLINE_D\'altra banda, durant els assajos, els treballadors del teatre varen deixar de fer el que estaven fent en sonar el Va, pensiero, i aplaudien a la conclusi\xc3\xb3 d\'aquesta inquietant melodia, mentre que el creixement de la "identificaci\xc3\xb3 de la m\xc3\xbasica de Verdi amb la pol\xc3\xadtica nacionalista italiana" es considera que va comen\xc3\xa7ar l\'estiu del 1846 en relaci\xc3\xb3 amb un cor  d\'Ernani en qu\xc3\xa8 el nom d\'un dels seus personatges, Carlo, va ser canviat a Pius, una refer\xc3\xa8ncia a la butlla del papa Pius IX per una amnistia als presos pol\xc3\xadtics._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la unificaci\xc3\xb3 d\'It\xc3\xa0lia el 1861, moltes de les primeres \xc3\xb2peres de Verdi van ser interpretades com a treballs del Risorgimento amb missatges revolucionaris ocults, que probablement no havien estat intencionats ni pel compositor ni pel llibretista._NEWLINE_Dins d\'aquesta relaci\xc3\xb3 del Risorgimento amb l\'autor, alg\xc3\xba va descobrir que el nom de Verdi era l\'acr\xc3\xb2nim de Vittorio Emanuele Re D\'Italia (Vittorio Emmanuel Rei d\'It\xc3\xa0lia), quan Mil\xc3\xa0 (aleshores sota l\'ocupaci\xc3\xb3 austr\xc3\xadaca) comen\xc3\xa7ava a donar suport als esfor\xc3\xa7os de V\xc3\xadctor Manuel per a la reunificaci\xc3\xb3 italiana. Van sorgir partidaris que l\'aleshores rei de Sardenya conquer\xc3\xads Mil\xc3\xa0 i, a causa de la severa censura austr\xc3\xadaca, aquesta campanya va ser convencionalment anomenada \xc2\xabViva VERDI\xc2\xbb. El compositor estava assabentat d\'aquest \xc3\xbas del seu nom i sembla que no li va importar gaire._NEWLINE_El seu suport al moviment del Risorgimento, el port\xc3\xa0 a va ser diputat del primer Parlament del Regne d\'It\xc3\xa0lia arran d\'una petici\xc3\xb3 del primer ministre Cavour, per\xc3\xb2 el 1865 hi va renunciar. El 1874, tot i que, profundament decebut, s\'havia allunyat de la pol\xc3\xadtica, va ser nomenat senador del regne pel rei Vittorio Emanuele II._NEWLINE_L\'obra de Verdi es va assimilar sovint al moviment nacionalista itali\xc3\xa0, i a la reunificaci\xc3\xb3 del regne. Per exemple, el cor dels esclaus de Nabucco es considera com un himne itali\xc3\xa0 no oficial.'