b"\n_START_ARTICLE_\nBisbat de San Severo\n_START_SECTION_\nSants patrons\n_START_PARAGRAPH_\nEls patrons igualment principals (aeque principales) de la ciutat i la di\xc3\xb2cesi de San Severo s\xc3\xb3n la Mare de D\xc3\xa9u del Socors (elegida mitjan\xc3\xa7ant decret de la Congregaci\xc3\xb3 pels ritus del 10 de setembre de 1857), sant Sever\xc3\xad abat, (patr\xc3\xb3 ab initio, venerat com a secundari durant el segle XIX i confirmat com a principal mitjan\xc3\xa7ant decret de la mateixa congregaci\xc3\xb3 del '8 d'abril de 1908) i sant Sever bisbe (venerat des del segle XVIII, per\xc3\xb2 no constitu\xc3\xaft can\xc3\xb2nicament). La lit\xc3\xbargia de les seves festes se celebren, respectivament, el 8 de maig, el 8 de gener i el 25 de setembre; i les solemnes festes patronals, unit\xc3\xa0ries, se celebren entre la tercera i la quarta setmana de maig.\n_START_SECTION_\nLa catedral i el Cap\xc3\xadtol\n_START_PARAGRAPH_\nLa Catedral, dedicada a Santa Maria Assumta, \xc3\xa9s una gran esgl\xc3\xa9sia del segle XII i ampliat diverses vegades i renovada, prop de la qual es destaquen l'auster Episcopi fundat en 1668 (que combina dos edificis, un del segle XVIII i un altre del XVI-XVII) i el Palau del Seminari, fundat per Carlo Felice de Matta en 1678._NEWLINE_En la seva fundaci\xc3\xb3, el cap\xc3\xadtol catedralici tenia tres dignitats (ardiaca, arxipreste i primiceri), dotze canonges i dos beneficis menors, per\xc3\xb2 ja el bisbe Germanico Malaspina va augmentar els beneficis a quatre en 1585. En 1729 Adeodato Summantico afeg\xc3\xad 5 mansionaris (o capellans), als quals es va afegir un sis\xc3\xa8 en 1859 i dos m\xc3\xa9s en 1878. En 1855 s'institu\xc3\xad una canongia m\xc3\xa9s, abolida en 1867, a causa d'una llei que va reduir el cap\xc3\xadtol 12 canonges, compreses les dignitats,segons els t\xc3\xadtols: Ardiaca, Arxipreste, Primiceri, Sant Jaume el Major, Sant Jaume el Menor, Sant Judes Tadeu, Sant Pau, Sant Felip, Sant Bartomeu, Sant Andreu, Sant Mateu i Sant Joan. A aquests s'unien els Canonges Abats o Capellans Menor, d'acord amb els beneficis que tenen dret: Canonge Diaca, Sant Jeroni, Sant Ambr\xc3\xb2s, Sant Agust\xc3\xad i Sant Gregori Magne, sent suprimides les de Sant Pere i Sant Tom\xc3\xa0s._NEWLINE_Fins al 1729 el Cap\xc3\xadtol tenia com a distintiu dels dignitaris i canonges nom\xc3\xa9s l'almussa sobre la sobrepell\xc3\xads, de llana violeta de amb la pell blanca per a l'hivern i seda carmes\xc3\xad per a l'estiu; els beneficiaris utilitzaven l'almussa de seda blanca amb pell\xc3\xads de color cendra. En 1729 els canonges van aconseguir el roquet, la capa magna allargada i la ins\xc3\xadgnia del Cap\xc3\xadtol de Natzaret i de San Jaume Major de N\xc3\xa0pols, que consistia en musseta episcopal amb barret de vellut vermell de seda, orlada amb pell blanca per a l'hivern, i el solideu vermell setinat; als jorns ferials (de dilluns a divendres) els canonges portaven la mosseta de seda de castorino violada o en carmes\xc3\xad simple, depenent de les estacions. En 1823 van aconseguir les ins\xc3\xadgnies extracorals menors, amb faixa violada amb lla\xc3\xa7 al capell i calces i coll del mateix color. En 1853 Pius IX va concedir als c\xc3\xa0nons les ins\xc3\xadgnies prelat\xc3\xadcies i el privilegi del pontifical ad instar abbatum. En 1867, es va afegir l'\xc3\xbas del solideu  negre als pontificals, mentre que els capellans van obtenir la musseta blava sobre el roquet. Les restriccions d'\xc3\xbas dels membres de les ins\xc3\xadgnies cap\xc3\xadtulars generalment imposades per Pius X amb el motu proprio de 21 de febrer de 1905 el cap\xc3\xadtol severopolit\xc3\xa0 va ser exonerat amb concessi\xc3\xb3 especial de 11 de juliol de 1907.\n_START_SECTION_\nLa di\xc3\xb2cesi de Civitate\n_START_PARAGRAPH_\nLa di\xc3\xb2cesi de Civitate va ser erigifa en el segle XI. El primer bisbe documentat \xc3\xa9s Amelgerio o Amalgerio, participant en el s\xc3\xadnode convocat per Ulderico, bisbe de Benevent, el juny de 1061, i l'altra que va tenir lloc el 1062, per al qual s'esmenta el prelat civitatense en la cr\xc3\xb2nica de l'abadia de Santa Sofia de Benevent. La seu era des del principi sufrag\xc3\xa0nia de l'arxidi\xc3\xb2cesi de Benevent._NEWLINE_En 1439 el Papa Eugeni IV va unir a la di\xc3\xb2cesi de Civitate amb la de Lucera, per\xc3\xb2 la uni\xc3\xb3 nom\xc3\xa9s va durar fins al 1471, quan Civitate va tornar a tenir un bisbe propietari. Des de 1545 a 1550 va ser l'ordinari dioces\xc3\xa0 el c\xc3\xa8lebre astr\xc3\xb2nom Luca Gaurico.\n_START_SECTION_\nLa di\xc3\xb2cesi de San Severo\n_START_PARAGRAPH_\nEl 21 de febrer de 1580 el Papa Gregori XIII amb la butlla Pro excellenti va transferir la seu de la di\xc3\xb2cesi de Civitate a San Severo; al mateix temps, al territori de l'antiga seu se li va unir la de suprimida abbazia nullius de San Pietro Terrae Maioris._NEWLINE_Llan\xc3\xa7ada una competici\xc3\xb3 especial, on la nova catedral, el Papa va triar l'esgl\xc3\xa9sia parroquial de Santa Maria, que de les quatre parr\xc3\xb2quies que existien (San Severino, San Nicola, Santa Maria i San Giovanni) era de fet la tercera per fundaci\xc3\xb3 i prestigi, per\xc3\xb2 la primera per riquesa dels b\xc3\xa9ns._NEWLINE_El primer bisbe va ser el jesu\xc3\xafta Martino de Martinis, de L'Aquila, que va morir un any despr\xc3\xa9s de la presa de possessi\xc3\xb3 de la nova c\xc3\xa0tedra. Dos bisbes, Germanico Malaspina i Fabrizio Verallo,  van ser cardenals durante munere: Malaspina tamb\xc3\xa9 va ser nunci apost\xc3\xb2lic a \xc3\x80ustria des de 1584 a 1586, despr\xc3\xa9s a Pol\xc3\xb2nia i va morir a Crac\xc3\xb2via quan encara no havia rebut el capel vermell (era, de fet, cardenal in pectore); i Fabrizio Verallo, cardenal del t\xc3\xadtol de Sant Agust\xc3\xad des del 1608, era nunci apost\xc3\xb2lic a Su\xc3\xafssa._NEWLINE_A la segona meitat del segle XVI va ser suprimida la di\xc3\xb2cesi de Dragonara i el seu territori es va unir amb la de Sant Sever. Probablement aquesta uni\xc3\xb3 es va dur a terme simult\xc3\xa0niament amb la transfer\xc3\xa8ncia del bisbat de Civitate a San Sever._NEWLINE_En 1678 el bisbe Carlo Felice de Matta va fundar el Seminari episcopal, el palau, adjacent a l'episcopat, va ser ampliat en 1780 per Giuseppe Antonio Farao i en 1832 per Bernardo Rossi. Adeodato Summantico, agustini\xc3\xa0, va fundar el Monte Frumentario per ajudar els agricultors (1718), mentre que Bartolomeo Mollo va dedicar especial atenci\xc3\xb3 a la catedral, que durant el seu episcopat (1739-1761) va ser ampliada en gran manera i totalment renovada, assumint nobles formes barroques i enriquint-la amb importants obres d'art. Tamb\xc3\xa9 Giulio de Tomasi (1832-1843) es va convertir en un promotor d'una profunda restauraci\xc3\xb3 de la catedral, per\xc3\xb2 sobretot va donar al Seminari la seva rica biblioteca personal i va fer als pobres de la di\xc3\xb2cesi hereus de la majoria dels seus molts actius. Moguts pel mateix sentiment, Rocco de Gregorio (1843-1858) va fundar el Mont de pietat per ajudar els necessitats, aix\xc3\xad com el malalt Antonio La Scala (1859-1889), que tamb\xc3\xa9 volia la catedral plena de magn\xc3\xadfiques vestimentes i adornada amb una nova fa\xc3\xa7ana, realitz\xc3\xa0 memorables obres de caritat, deixant finalment les seves possessions al Seminari i per als pobres. El segle XX ha vist, entre altres coses, el fervor combatiu de Bonaventura Gargiulo, doct\xc3\xadssim caputx\xc3\xad (1895-1904), i l'en\xc3\xa8rgica acci\xc3\xb3 pastoral d'Oronzo Durant (1922-1941), que va celebrar la coronaci\xc3\xb3 de l'est\xc3\xa0tua de la Madonna del Socors en 1937 i el primer Congr\xc3\xa9s Eucar\xc3\xadstic dioces\xc3\xa0 en 1938._NEWLINE_Des de fa algun temps els bisbes Sant Sever van gaudir de la triple t\xc3\xadtol de bisbes de Sant Sever, Civitate i Dragonara (Sancti Severi, Civitatensis ac Draconariensis), i despr\xc3\xa9s a Sant Sever i Civitate (Sancti Severi et Civitaten[sis])._NEWLINE_Originalment, la di\xc3\xb2cesi estava constitu\xc3\xafda per la ciutat de Sant Sever i els municipis de Torremaggiore i San Paolo di Civitate. En 1916 es van fusionar al territori dioces\xc3\xa0 Lesina i Poggio Imperiale, que havien constitu\xc3\xaft l'antiga di\xc3\xb2cesi de Lesina, posteriorment inclusa a l'arxidi\xc3\xb2cesi de Benevent. En 1972 aviat es va unir als pobles de Serracapriola i Chieuti, fins llavors pertanyent a la di\xc3\xb2cesi de Larino._NEWLINE_El 30 d'abril de 1979, despr\xc3\xa9s de nou segles, la di\xc3\xb2cesi ha estat sostreta de la prov\xc3\xadncia eclesi\xc3\xa0stica de Benevent i es va convertir en part de la nova seu metropolitana de l'arxidi\xc3\xb2cesi de Foggia._NEWLINE_En 1986, amb la reforma de les di\xc3\xb2cesis italianes, que es van reunir a l'Esgl\xc3\xa9sia sanseverese tamb\xc3\xa9 Apricena i San Nicandro Garganico de la di\xc3\xb2cesis de Lucera i Rignano Garganico de l'arxidi\xc3\xb2cesi de Manfredonia-Vieste. En el mateix 1986 sent bisbe Carmelo Cassati, l'Esgl\xc3\xa9sia de Sant Sever, que en 1970 havia estat unida in persona episcopi a la de Lucera, recuperat la seva plena autonomia amb un bisbe que viu a la seu._NEWLINE_El 25 de maig de 1987 Joan Pau II va visitar la di\xc3\xb2cesi, va presidir a Sant Sever una solemne celebraci\xc3\xb3 eucar\xc3\xadstica en pres\xc3\xa8ncia d'uns 70.000 fidels.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xadnodes diocesans i Congressos Eucar\xc3\xadstics\n_START_PARAGRAPH_\nL'Esgl\xc3\xa9sia sanseverese ha celebrat fins ara catorze s\xc3\xadnodes diocesans: el primer amb Germanico Malaspina (1598); el segon amb Francesco Antonio Sacchetti (al tron des de 1635 al 1650); el tercer amb Leonardo Severoli (1650-1651); el quart amb Francesco Densa (1657-1670); el cinqu\xc3\xa8 amb con Orazio Fortunato (1670-1677); sis\xc3\xa8, set\xc3\xa8, vuit\xc3\xa8 i nov\xc3\xa8 amb Carlo Felice de Matta (1678-1701); el des\xc3\xa8, onz\xc3\xa8 i dotz\xc3\xa8 amb Adeodato Summantico (el 1721, el 1726 i el 1735); el tretz\xc3\xa8 amb Giovanni Camillo Rossi (1826) i el catorze i darrer amb Francesco Orlando (1949)._NEWLINE_A m\xc3\xa9s, es van celebrar dos Congressos Eucar\xc3\xadstics diocesans el 1938, sota l'episcopat de Oronzo Luciano Durante, i en 2004, sota l'episcopat de Michele Seccia. En ambdues ocasions, es van fer dues grans i precioses cust\xc3\xb2dies, la primera amb les ef\xc3\xadgies dels tres sants patrons diocesans, el segon amb la fam\xc3\xadlia cristiana.\n_START_SECTION_\nCooperaci\xc3\xb3 missionera\n_START_PARAGRAPH_\nDes del 1996 la di\xc3\xb2cesi ha empr\xc3\xa8s una experi\xc3\xa8ncia missionera a Wansokou, a Ben\xc3\xadn, en el context de la primera evangelitzaci\xc3\xb3. A la parr\xc3\xb2quia de Santa Teresina de l'Infant Jes\xc3\xbas de la di\xc3\xb2cesi de Natitingou (que compr\xc3\xa8n al voltant de 20 aldees), han realitzat serveis pastorals alguns sacerdots diocesans, enviats com missioners fidei donum. Juntament amb els sacerdots hi opera una petita comunitat de monges. El 15 d'octubre de 2005 es va inaugurar la nova esgl\xc3\xa9sia parroquial._NEWLINE_Al desembre de 2011, despr\xc3\xa9s d'haver confiat la parr\xc3\xb2quia de Wansokou al clergat local, el missioners de la di\xc3\xb2cesi de Sant Sever es va traslladar a la parr\xc3\xb2quia de la Mare de D\xc3\xa9u de l'Assumpci\xc3\xb3 de Cotiakou, on van comen\xc3\xa7ar una nova experi\xc3\xa8ncia de la cooperaci\xc3\xb3 missionera."