b"\n_START_ARTICLE_\nManuel Badenes Calduch\n_START_SECTION_\nTraject\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nManolo Badenes va comen\xc3\xa7ar a practicar el futbol de menut als voltants del Parc Ribalta. El seu primer equip fou precisament el Pe\xc3\xb1a Ribalta. Amb 15 anys entr\xc3\xa0 en les categories inferiors del CE Castell\xc3\xb3. Dues temporades despr\xc3\xa9s debutava amb el primer equip, que llavors jugava a la Primera divisi\xc3\xb3. Va ser el 3 de novembre del 1946 a El Sequiol davant del CE Sabadell. Badenes va contribuir amb un gol en la vict\xc3\xb2ria albinegra per 4-0. Tan sols va disputar onze partits de Lliga i cap de Copa, i es va apuntar quatre gols. Aquell any el club posava punt final a la seua etapa m\xc3\xa9s gloriosa a la m\xc3\xa0xima categoria, per\xc3\xb2 Badenes tot just comen\xc3\xa7ava la seua._NEWLINE_Les seves actuacions no va passar desapercebudes per als grans equips del futbol espanyol. Amb la mediaci\xc3\xb3 de Basilio, va fitxar aquella temporada pel Bar\xc3\xa7a, malgrat que primer havia de reunir-se amb un representant del Val\xc3\xa8ncia CF. Amb l'equip blaugrana va guanyar dues lligues i una Copa Llatina, malgrat que les seves oportunitats als partits oficials foren m\xc3\xadnimes. Badenes, per\xc3\xb2, va marcar 28 gols en els 26 partis que va jugar amb el Bar\xc3\xa7a, tenint en compte els amistosos. La temporada 1949/50 va marxar cedit al Reial Saragossa de segona divisi\xc3\xb3, aprofitant que havia de fer el servei militar a la capital aragonesa._NEWLINE_Finalment va marxar a defensar el colors dels Val\xc3\xa8ncia CF per substituir Mundo, m\xc3\xa0xim golejador de la hist\xc3\xb2ria del club. Badenes no va gaudir de tanta popularitat com l'ariet basc, encara que els seus n\xc3\xbameros van ser, com sempre, extraordinaris: 103 gols en 111 partits oficials, 89 en 96 d'ells en lliga. El m\xc3\xa9s recordat per l'afici\xc3\xb3 de Mestalla tingu\xc3\xa9 lloc el 1951 en un partit davant de l'Atl\xc3\xa9tico de Madrid. Badenes va superar el porter Marcel Domingo i el defensa Aparicio nom\xc3\xa9s amb tres cops de cap i sense deixar que la pilota botara a la gespa, abans de marcar a plaer. Amb el club valencianista va guanyar una Copa del General\xc3\xadssim, per\xc3\xb2 va haver de marxar el 1956 en perdre la titularitat davant de Wilkes i per discrep\xc3\xa0ncies amb la situaci\xc3\xb3 esportiva del seu germ\xc3\xa0 Virgilio, llavors jugador del Mestalla._NEWLINE_Posteriorment va jugar a primera per al Real Valladolid i l'Sporting. Amb els castellans va obtenir l'any 1958 dos guardons individuals: el Trofeu Pichichi (compartit amb Di Stefano i el valencianista Ricardo) i el Trofeu Patricio Arabolaza, al jugador que millor reprentava la furia espa\xc3\xb1ola. A Gij\xc3\xb3n, malgrat perdre la categoria el primer any, \xc3\xa9s recordat per marcar el gol n\xc3\xbamero 1.000 del club en un partit de Segona, davant del Racing de Ferrol._NEWLINE_L'any seg\xc3\xbcent Badenes va tornar a Castell\xc3\xb3 per tal de continuar jugant a la segona divisi\xc3\xb3. Va tornar a compartir vestidor amb Virgilio, conegut futbol\xc3\xadsticament en aquella etapa com Badenes II. El seu rendiment individual va ser molt remarcable. Tot i aix\xc3\xb2, no va poder evitar el segon descens en les dues campanyes que va jugar per a l'equip de la seua terra. Per a tancar la seua vida esportiva va jugar un any m\xc3\xa9s com a aficionat a l'Oliva.\n_START_SECTION_\nSelecci\xc3\xb3 nacional\n_START_PARAGRAPH_\nManolo Badenes va ser convocat amb la selecci\xc3\xb3 espanyola al novembre del 1955 per a jugar a Dubl\xc3\xadn i Londres, per\xc3\xb2 no arrib\xc3\xa0 a eixir al camp. Llavors no existien les substitucions i la compet\xc3\xa8ncia era molt gran amb jugadors com Di Stefano, Kubala, Pahi\xc3\xb1o o Luis Su\xc3\xa1rez. Amb la selecci\xc3\xb3 B va disputar els Jocs del Mediterrani de Barcelona 1955, amb unes xifres dif\xc3\xadcilment imitables: quatre gols front a Gr\xc3\xa8cia i quatre m\xc3\xa9s a Egipte."