b'\n_START_ARTICLE_\nJoan Prim i Prats\n_START_SECTION_\nAntecedents familiars i inf\xc3\xa0ncia\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa9ixer a Reus el 6 de desembre de 1814. El seu avi havia exercit de notari i el pare, Pau Prim i Estap\xc3\xa9 (m. 1834), que era tinent coronel, va heretar-ne la notaria en retirar-se del seu c\xc3\xa0rrec militar. La seva mare va \xc3\xa9sser Teresa Prats i Vilanova (ca. 1784 - Sant Gervasi de Cassoles, 1873), filla d\'adroguer i casada amb el notari Prim el 28 d\'abril de 1813, a Reus. Va tenir com a mestre a l\'escola a Alexandre Garcia.\n_START_SECTION_\nGuerra carlina\n_START_PARAGRAPH_\nAls 19 anys es va allistar en els Tiradores de Isabel II, un cos franc integrat per elements radicals de Barcelona coneguts per la seva indisciplina que reberen el malnom de "miquelets"; aquest cos urb\xc3\xa0 fou destinat a les muntanyes per combatre els partidaris carlins de la terra. Els Tiradores de Isabel II es destacaren per la seva la\xc3\xafcitat i anticatolicisme, que culmin\xc3\xa0 el 1835 en l\'atac, incendi, saqueig i destrucci\xc3\xb3 del Monestir de Santa Maria de Ripoll, fets en els quals no tingu\xc3\xa9 cap participaci\xc3\xb3 el destacament de Joan Prim. Per les seves vict\xc3\xb2ries sobre partides carlines (l\'anomenada Guerra dels set anys) va ser ascendit a tinent. Al capdavant d\'una companyia va prendre Vilamajor del Vall\xc3\xa8s defensada per forces carlines superiors, on va resultar ferit. Noves accions victorioses el van promoure a capit\xc3\xa0. La presa de Sant Miquel de Taradell on va capturar personalment la bandera del quart batall\xc3\xb3 carl\xc3\xad de Catalunya, va fer que se li conced\xc3\xads la Creu Llorejada de Sant Ferran de primera classe. Seguidament va assaltar Solsona i aconsegu\xc3\xad escalar personalment el fort obrint les portes, acci\xc3\xb3 per la qual va ser ascendit a comandant. Van seguir noves mostres d\'un valor extraordinari que eren objecte de comentari a tot el pa\xc3\xads; els seus propis soldats l\'aclamaven. Per una acci\xc3\xb3 extraordin\xc3\xa0ria a \xc3\x80ger se\'l va ascendir a major de batall\xc3\xb3 i se li encarreg\xc3\xa0 el comandament a la zona de la l\xc3\xadnia de Solsona-Castellvell, per la qual passaven els combois d\'aprovisionament carl\xc3\xad. En els combats que va sostenir va perdre diverses vegades el cavall i ell mateix va resultar ferit m\xc3\xa9s d\'una vegada, guanyant una altra creu de Sant Ferran i obtenint el grau de coronel. Amb nom\xc3\xa9s 26 anys el seu nom ja era un s\xc3\xadmbol de valor; i en acabar la guerra, en la qual havia pres part en 35 accions, assol\xc3\xad tots els graus possibles en camp de batalla.\n_START_SECTION_\nGovern d\'Espartero\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s del pronunciament liberal de La Granja els constitucionalistes es van dividir en conservadors i progressistes. Aquests \xc3\xbaltims, dirigits per Calatrava i Mendiz\xc3\xa1bal, van comptar aviat amb l\'adhesi\xc3\xb3 de Prim (1840). Es va presentar a diputat per la prov\xc3\xadncia de Tarragona i va obtenir l\'esc\xc3\xb3 (1841). Com s\'havia ajustat la pau amb els carlins els cossos voluntaris havien estat dissolts i es dubtava que els graus de Prim li fossin reconeguts, per\xc3\xb2 el seu immens prestigi superior al de qualsevol altre contemporani, i l\'acta de diputat, van facilitar que fos confirmat com coronel i el regent Espartero a m\xc3\xa9s el va nomenar Subinspector de Carrabiners d\'Andalusia. En aquest lloc va aconseguir evitar que els conservadors al comandament de Ram\xc3\xb3n Narv\xc3\xa1ez, partidaris de retornar la reg\xc3\xa8ncia a Maria Cristina, poguessin entrar a Espanya per Gibraltar, i encara que O\'Donnell, un altre dels l\xc3\xadders conservadors, va entrar al nord fins a Pamplona, va haver de retirar-se. No obstant aix\xc3\xb2 Prim s\'enemist\xc3\xa0 amb Espartero i el seu govern, als quals va acusar d\'afavorir els teixits anglesos amb la finalitat d\'arru\xc3\xafnar la ind\xc3\xbastria t\xc3\xa8xtil catalana i tenir m\xc3\xa9s sotm\xc3\xa8s el territori catal\xc3\xa0._NEWLINE_Les intrigues pol\xc3\xadtiques aviat es van desenvolupar a Madrid i, quan la situaci\xc3\xb3 va estar madura, M\xc3\xa0laga, Granada i Almeria es van sublevar contra Espartero, alhora que Joan Prim i Lloren\xc3\xa7 Milans del Bosch es pronunciaven a Reus el 30 de maig de 1843. Barcelona es va unir a la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 i aviat tot Catalunya estava sublevada. El general Mart\xc3\xadn Zurbano va sortir amb les seves tropes de la rodalia de Barcelona i es va dirigir a Tarragona, i d\'all\xc3\xa0 a Reus, centre de la revoluci\xc3\xb3 catalana. La ciutat, sense defenses, era presa f\xc3\xa0cil de Zurbano, que va permetre la sortida de Prim i els seus, que van abandonar la ciutat cap a Barcelona, per evitar un sagnant assalt. Es diu que els reusencs van increpar a Prim per haver-los portat l\'agitaci\xc3\xb3 i conseg\xc3\xbcent repressi\xc3\xb3, i el coronel es va dirigir als seus conciutadans i els va assegurar que all\xc3\xa0 mateix on l\'increpaven li aixecarien una est\xc3\xa0tua, cosa que va resultar certa, ja que el lloc \xc3\xa9s actualment la Pla\xc3\xa7a anomenada "de Prim" i cont\xc3\xa9 al centre l\'est\xc3\xa0tua eq\xc3\xbcestre del militar._NEWLINE_Una rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 de Barcelona contra els conservadors va fer que es decid\xc3\xads nomenar Prim governador militar i comandant general de la prov\xc3\xadncia de Barcelona l\'agost de 1843. Va ser al tram baix de la Riera d\'Horta on va pronunciar la seva c\xc3\xa8lebre frase "O faixa o caixa" (\xc3\xa9s a dir, o rebre la faixa de general, o la caixa per a l\'enterrament) en veient l\'al\xc3\xa7ament de Sant Andreu del Palomar a la Revolta de la Jam\xc3\xa0ncia, i va combatre amb energia els revolucionaris de la insurrecci\xc3\xb3 que dominaven part de la ciutat i algunes zones pr\xc3\xb2ximes, sotmetent Barcelona i Sant Andreu del Palomar a un dur bombardeig entre el 6 de setembre i el 18 de novembre de 1843, fins a derrotar-los i deixar la ciutat pacificada i amb una tercera part dels edificis destru\xc3\xafts (encara avui podem veure un projectil de can\xc3\xb3 incrustat a la fa\xc3\xa7ana de l\'edifici que fa cantonada al carrer de S\xc3\xb2crates amb el carrer Gran de Sant Andreu, coneguda com la "casa de la bala"). Per aquestes accions va rebre de Serrano el faix\xc3\xad de general._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s pacific\xc3\xa0 altres zones agitades a Catalunya, motiu pel qual va rebre el t\xc3\xadtol de comte de Reus i vescomte del Bruc amb dret hereditari._NEWLINE_El 1845, a l\'acabament de la legislatura Prim es va dirigir a Par\xc3\xads on va tenir una entrevista amb una societat secreta de militars desterrats fundada recentment, nomenada "Orde Militar Espanyola" el l\xc3\xadder de la qual era Leopoldo O\'Donnell i en la qual figuraven Narv\xc3\xa1ez i altres i es creu que van acordar cooperar per enderrocar a Espartero, i encara que al retorn va ser detingut a Perpiny\xc3\xa0, va ser alliberat marxant a la seva ciutat natal Reus. A Barcelona Prim es va entrevistar amb un emissari de l\'"Orde Militar espanyola" el que li va valer nous retrets, aquesta vegada dels progressistes. Prim va prohibir als generals conservadors desembarcar a Barcelona perqu\xc3\xa8 no poguessin arribar a Madrid abans que ell, i va sortir cap a la capital, per\xc3\xb2 els conservadors van desembarcar a Val\xc3\xa8ncia i van sortir a marxes for\xc3\xa7ades cap a Madrid. No va tardar a caure Espartero qui va sortir cap a Anglaterra i el general conservador Narv\xc3\xa1ez, des de Val\xc3\xa8ncia, va arribar a Madrid un dia abans que Prim, i ascendit a tinent general, va assumir la capitania general de Madrid. No obstant aix\xc3\xb2 Prim va ser nomenat brigadier per Francisco Serrano, que a Barcelona havia assumit la cartera de Guerra.\n_START_SECTION_\nGovernador de Puerto Rico\n_START_PARAGRAPH_\nPoc despr\xc3\xa9s va tornar a Madrid per\xc3\xb2 els conservadors el van enviar com comandant militar de Ceuta, c\xc3\xa0rrec que Prim va refusar, abandonant Espanya. Quan va tornar, Narv\xc3\xa1ez el va acusar d\'un suposat complot pel qual va ser condemnat a sis anys de pres\xc3\xb3 en un castell, condemna que va comen\xc3\xa7ar a complir en el fort gadit\xc3\xa0 de Sant Sebasti\xc3\xa0, devent haver estat enviat a les Illes Marianes, per\xc3\xb2 la mare de Prim va demanar gr\xc3\xa0cia a Narv\xc3\xa1ez que finalment la hi va concedir. Prim va tornar a marxar a l\'estranger. Narv\xc3\xa1ez va dimitir per desacords amb el pr\xc3\xadncep consort i despr\xc3\xa9s d\'un breu govern d\'Isturiz es va formar el govern de Joaqu\xc3\xadn Maria Pacheco que va concedir una amnistia. El Ministre de la Guerra, Fern\xc3\xa1ndez de C\xc3\xb2rdova, amic de Prim, el va nomenar capit\xc3\xa0 general de Puerto Rico en 1847, on el seu rigor exagerat i les seves prefer\xc3\xa8ncies racials pels blancs, no el va fer estimat de la majoria dels porto-riquenys. Captur\xc3\xa0 al cap guerriller "L\'\xc3\x80guila" per\xc3\xb2 el va alliberar amb la promesa de sotmetre\'s, per\xc3\xb2 un cop alliberat va intentar demostrar que podia amb Prim robant-li el cavall; Prim el va capturar de nou i el va fer afusellar. Un suposat atac de negres de Martinica contra una de les Antilles daneses, va ser repel\xc2\xb7lit gr\xc3\xa0cies a l\'auxili de Prim, que va rebre la condecoraci\xc3\xb3 danesa de la Dannebrog. Sols va exercir el comandament uns mesos, tornant despr\xc3\xa9s a Espanya (1848).\n_START_SECTION_\nParlamentari\n_START_PARAGRAPH_\nEn les seg\xc3\xbcents eleccions Prim es va presentar candidat per diversos districtes electorals catalans, sent elegit pel de Vic. Per\xc3\xb2 les Corts van ser dissoltes i es van convocar unes altres de noves per al 31 de maig de 1851. Prim va tornar a presentar-se per Vic, per\xc3\xb2 el govern, inc\xc3\xb2mode amb la seva posici\xc3\xb3 parlament\xc3\xa0ria, el va nomenar de nou Capit\xc3\xa0 General de Puerto Rico c\xc3\xa0rrec que va acceptar; per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s de les eleccions es va anul\xc2\xb7lar aquest nomenament. Prim es quedava doncs sense esc\xc3\xb3 i sense c\xc3\xa0rrec. Per\xc3\xb2 un diputat progressista havia obtingut el seu esc\xc3\xb3 per dos districtes, i deixava lliure un d\'ells a Barcelona, oferint donar suport a Prim per obtenir-lo en el seu lloc. Des que Prim va reprimir la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 de la Jam\xc3\xa0ncia no gaudia de simpaties a Barcelona, per\xc3\xb2 va prometre rectificar els seus errors, ser el campi\xc3\xb3 del liberalisme progressista, defensar els drets catalans especialment els econ\xc3\xb2mics, i erigir-se en m\xc3\xa0xim defensor de les llibertats ciutadanes, i el poble el va creure i va ser elegit, complint despr\xc3\xa9s la paraula donada al colpejar amb els seus discursos de gran talent al govern espanyol, sense deixar passar cap de les injust\xc3\xadcies que es portaven a terme a Catalunya. Quan el govern de Juan Bravo Murillo va tancar les corts i va comen\xc3\xa7ar a governar per decret hi va haver certs moviments militars; per aix\xc3\xb2 el govern, que el considerava sospit\xc3\xb3s, va exposar a Prim la conveni\xc3\xa8ncia que sort\xc3\xads del pa\xc3\xads per algun temps. Estant a Fran\xc3\xa7a hi va haver noves eleccions i encara que sols es va autoritzar el retorn de Prim cinc dies abans d\'aquestes, el general va ser reelegit per Barcelona, encap\xc3\xa7alant l\'oposici\xc3\xb3 al parlament, per\xc3\xb2 aquest poc despr\xc3\xa9s va ser tancat novament i Prim va sortir d\'Espanya cap a Fran\xc3\xa7a (1853). Estant all\xc3\xa0 es va iniciar la Guerra de Crimea i Prim va demanar ser delegat espanyol observador en el front turc, petici\xc3\xb3 que li va ser concedida. En el mateix 1853 va desembarcar a Constantinoble i va estar com a observador entre altres accions, en l\'atac de l\'illa de Totorkan, aconsellant all\xc3\xa0 amb gran encert la col\xc2\xb7locaci\xc3\xb3 de l\'artilleria._NEWLINE_En 1854 va tornar a Fran\xc3\xa7a temporalment, tornant seguidament al front turc. El Sult\xc3\xa0 li va concedir la condecoraci\xc3\xb3 de Medjidie i un sabre d\'honor. Estant a Roulschouck va con\xc3\xa8ixer la not\xc3\xadcia del victori\xc3\xb3s pronunciament liberal a Espanya (La Vicalvarada) i va tornar precipitadament. O\'Donnell i Espartero havien arribat a un acord de col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 per exercir el poder, per\xc3\xb2 cap desitjava afavorir a Prim qui va decidir presentar-se com a candidat per a les corts constituents, eleccions que es van celebrar el 8 de novembre de 1854, i comprenent que els dem\xc3\xb2crates (republicans i socialistes) eren una for\xc3\xa7a en ascens, va recollir en les seves promeses algunes de les seves aspiracions al costat de les dels liberals progressistes. Prim va ser elegit per\xc3\xb2 va tenir escassa intervenci\xc3\xb3 en les Corts, on destacava l\'orat\xc3\xb2ria de Castelar, i finalment va renunciar per ocupar la Capitania General de Granada amb la pla\xc3\xa7a annexa de Melilla, que estava sent peri\xc3\xb2dicament atacada per cabiles berbers. Prim es va despla\xc3\xa7ar a la ciutat i va v\xc3\xa8ncer als cabilencs a Cabrerizas. En 1856 va ascendir a Tinent General cessant poc despr\xc3\xa9s com capit\xc3\xa0 general de Granada quan O\'Donnell va arribar al poder en substituci\xc3\xb3 d\'Espartero, el qual va ser defensat per la Mil\xc3\xadcia Nacional al comandament de Pascual Madoz, que va ser derrotada i dissolta. Per\xc3\xb2 O\'Donnell aviat va ser obligat a dimitir i la reina va tornar a cridar a Narv\xc3\xa1ez de qui esperava que revoqu\xc3\xa9s la llei de desamortitzaci\xc3\xb3 de b\xc3\xa9ns civils votada per les Corts Constituents, com efectivament va fer.\n_START_SECTION_\nCondemna\n_START_PARAGRAPH_\nLes cr\xc3\xadtiques de Prim a Narv\xc3\xa1ez van motivar la seva detenci\xc3\xb3 acusat de faltar a l\'honor militar, i el consell de guerra es va demorar per evitar que es present\xc3\xa9s a les noves eleccions. Poc abans d\'aquestes va ser condemnat a sis mesos de castell, pena que va complir a Alacant i que li va ser commutada per desterrament a la ciutat sota paraula de no intentar escapar. A pesar de no poder fer campanya va ser elegit per una majoria aclaparadora pel districte de Reus. No va poder prendre possessi\xc3\xb3, i passats els sis mesos el govern li va concedir llic\xc3\xa8ncia per traslladar-se a Vichy a Fran\xc3\xa7a. Narv\xc3\xa1ez queia poc despr\xc3\xa9s i seguiren dos breus governs fins que va tornar al poder O\'Donnell amb el seu partit acabat de creat anomenat Uni\xc3\xb3 Liberal en la qual es va integrar Prim (1856) deixant temporalment al Partit Progressista. Per aquesta \xc3\xa8poca es va plantejar la q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 mexicana: existien certes reclamacions espanyoles pendents des de la independ\xc3\xa8ncia i s\'havien produ\xc3\xaft alguns incidents que van costar la vida a s\xc3\xbabdits espanyols: Prim es va oposar a la guerra, i se\'l va acusar d\'actuar aix\xc3\xad per haver-se casat amb una mexicana anomenada Francisca Ag\xc3\xbcero, emparentada amb el ministre Echevarria, que pertanyia al govern de Benito Ju\xc3\xa1rez a Veracruz (els conservadors tenien un altre govern a la ciutat de M\xc3\xa8xic). Una altra q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 candent era la de les cabiles que amena\xc3\xa7aven Ceuta-Melilla, especialment la d\'Anyera, que va cometre certs actes hostils a Ceuta. O\'Donnell buscava un enemic exterior per distreure l\'atenci\xc3\xb3 dels problemes interiors, i es va aprofitar d\'aquesta circumst\xc3\xa0ncia. El Sult\xc3\xa0 del Marroc es va avenir a donar satisfaccions, per\xc3\xb2 malgrat tot el govern O\'Donnell va declarar la guerra al Marroc (1859).\n_START_SECTION_\nL\'afer mexic\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nEn aquesta situaci\xc3\xb3 el govern conservador mexic\xc3\xa0 de Miram\xc3\xb3n, al qual Espanya reconeixia, havia estat derrotat per Ju\xc3\xa1rez. Aquest un cop en el poder va expulsar l\'ambaixador espanyol (1861) i va ajornar el pagament del deute. Anglaterra i Fran\xc3\xa7a, afectades per id\xc3\xa8ntica mesura, van decidir prendre les duanes de Veracruz i Tampico per cobrar-se el deute amb els seus ingressos i Espanya se\'ls hi va unir (Convenci\xc3\xb3 de Londres, Octubre 1861). L\'acord estipulava que no s\'incorporaria cap territori mexic\xc3\xa0. La for\xc3\xa7a expedicion\xc3\xa0ria espanyola es va encomanar a Prim, amb plens poders i poc despr\xc3\xa9s el general sortia cap a L\'Havana, on a l\'arribar es va assabentar que les forces espanyoles ja havien sortit i s\'havien apoderat de San Juan de Ulua i Veracruz, aparentment per decisi\xc3\xb3 del general Serrano, Capit\xc3\xa0 general de Cuba. Acceptades les excuses que se li van oferir per no esperar-lo, va arribar a Veracruz el Gener del 1862. La zona d\'acampada era insalubre i l\'anomenat "v\xc3\xb2mit negre" va comen\xc3\xa7ar a fer estralls en les tropes fins al punt que una expedici\xc3\xb3 a l\'interior hauria estat un desastre. Llavors van sol\xc2\xb7licitar perm\xc3\xads al govern mexic\xc3\xa0 per acampar a Orizaba, m\xc3\xa9s saludable, per\xc3\xb2 el govern de Ju\xc3\xa1rez va deixar passar el temps sense accedir ni negar. Al cap d\'uns dos mesos Prim es va entrevistar amb el seu parent, el Ministre Echevarria, i li va exigir lliure pas a Orizaba, aconseguint el seu objectiu. Una vegada les tropes a Orizaba, C\xc3\xb3rdoba i Tehuac\xc3\xa1n es van iniciar les converses conegudes com a Convenci\xc3\xb3 de la Soledat (a Orizaba). En aquest temps Napole\xc3\xb3 III ja havia decidit convertir a M\xc3\xa8xic en Imperi amb l\'arxiduc Maximili\xc3\xa0 com a emperador, i va enviar un missatge a Prim demanant la cooperaci\xc3\xb3 de les forces espanyoles al seu comandament "per afermar l\'ordre en el pa\xc3\xads mexic\xc3\xa0". A la sessi\xc3\xb3 de la Convenci\xc3\xb3 de la Soledat del 15 d\'abril de 1862 el delegat franc\xc3\xa8s va anunciar el suport del seu govern als conservadors oposats a Ju\xc3\xa1rez, i va acusar a Prim de voler coronar-se ell mateix com Emperador. Prim va refutar aquestes afirmacions i va ordenar la retirada de les seves tropes, i el mateix van fer els anglesos. La reina Isabel, que s\'oposava a la candidatura de Maximili\xc3\xa0 al tron mexic\xc3\xa0, va aprovar aquesta decisi\xc3\xb3, contra el parer del govern que volia acontentar a Napole\xc3\xb3. Prim va passar a l\'Havana i d\'all\xc3\xa0 va fer un viatge als Estats Units, des d\'on va tornar a Espanya on va rebre generals atacs per la seva actuaci\xc3\xb3, que aix\xc3\xb2 no obstant, es va demostrar encertad\xc3\xadssima sols tres anys despr\xc3\xa9s.\n_START_SECTION_\nAixecaments i conspiracions\n_START_PARAGRAPH_\nAl cap d\'algun temps Prim va dimitir com a Director General d\'Enginyers, c\xc3\xa0rrec que encara ostentava, i poc despr\xc3\xa9s, caigut O\'Donnell, va abandonar la Uni\xc3\xb3 Liberal i es va integrar en el Partit Progressista (1862). Una filla de Prim anomenada Isabel, nascuda en 1863, va ser apadrinada per la mateixa reina. A les eleccions de 14 de novembre de 1863 els progressistes no es van presentar per certes q\xc3\xbcestions pol\xc3\xadtiques amb el govern per\xc3\xb2 els progressistes buscaven accions que els acostessin al poder, i Prim va anunciar que dominarien el govern d\'Espanya en un termini de dos anys. En aquesta \xc3\xa8poca van comen\xc3\xa7ar a buscar aliances a l\'ex\xc3\xa8rcit. Es va preparar un cop per al 6 de juny de 1864 per\xc3\xb2 una delaci\xc3\xb3 ho va impedir. Un nou intent dos mesos despr\xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 es va frustrar per la retirada del coronel al comandament del regiment de Savoia. Assabentat el govern d\'aquestes conspiracions va invitar a Prim a sortir d\'Espanya, i com que s\'hi va negar li va ser assignada resid\xc3\xa8ncia a Oviedo, si b\xc3\xa9 va poder tornar poc despr\xc3\xa9s perqu\xc3\xa8 el nou govern de Narv\xc3\xa1ez va dictar una amnistia. Les noves eleccions de finals de 1864 van ser tamb\xc3\xa9 boicotejades pels progressistes. En 1865 el govern va endurir la seva posici\xc3\xb3 i va comen\xc3\xa7ar a prendre mesures repressives que van culminar en la Nit de Sant Daniel amb una desena de morts i mig centenar de ferits a Madrid ( 10 d\'abril de 1865); des d\'aleshores Prim va comen\xc3\xa7ar a conspirar decididament._NEWLINE_Un aixecament a Val\xc3\xa8ncia que ell va impulsar, va fracassar. Va sortir d\'Espanya i des de Fran\xc3\xa7a va entrar per Pamplona novament sense \xc3\xa8xit per la defecci\xc3\xb3 de molts dels compromesos. Tornat a Fran\xc3\xa7a va sortir per mar cap a Val\xc3\xa8ncia on es preparava un nou aixecament per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 els conjurats es van fer endarrere. En els seus viatges clandestins per Espanya es compten diverses an\xc3\xa8cdotes, no acreditades, entre elles una molt celebre a la seva natal ciutat de Reus, diu que es va amagar en una b\xc3\xb3ta de vi en un celler d\'un poble pr\xc3\xb2xim eludint astutament la recerca dels seus enemics. Prim es convertia en mite i les llegendes sobre ell, aut\xc3\xa8ntiques o imagin\xc3\xa0ries, no paraven de cr\xc3\xa9ixer. El govern, considerant-lo el seu major enemic, va enviar una ordre perqu\xc3\xa8 es present\xc3\xa9s a la reina, per\xc3\xb2 Prim, que era a Par\xc3\xads, no la va obeir. La reina Isabel va decidir llavors posar fi al govern Narv\xc3\xa1ez i cridar a O\'Donnell, que una vegada en el poder va aixecar qualsevol restricci\xc3\xb3 i amena\xc3\xa7a sobre Prim, qui va tornar a Espanya per\xc3\xb2 no obstant aix\xc3\xb2 no va deixar de conspirar._NEWLINE_Es va organitzar un Cop d\'estat per al 2 de gener de 1866. El cop es va iniciar a Aranjuez per\xc3\xb2 no va obtenir suficient suport i Prim i els sublevats van haver de passar a Portugal des de Villarejo de Salvan\xc3\xa9s, \xc3\xa9s a dir travessant una part important d\'Espanya. Aquesta marxa sorpr\xc3\xa8n per la seva suposada falta d\'estrat\xc3\xa8gia, ja que avan\xc3\xa7aven sense atencions, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 per l\'esc\xc3\xa0s zel que mostraven les forces que els perseguien, que probablement desitjaven que els perseguits sortissin del pa\xc3\xads lliurement. Prim va entrar a Portugal el 20 de gener de 1866, per\xc3\xb2 poc despr\xc3\xa9s va ser expulsat d\'aquest pa\xc3\xads passant a Londres i d\'all\xc3\xa0 a Par\xc3\xads on Prim va decidir que no tornaria a intentar aconseguir el poder per als progressistes mitjan\xc3\xa7ant un cop d\'estat sin\xc3\xb3 mitjan\xc3\xa7ant una revoluci\xc3\xb3 que compt\xc3\xa9s amb el suport popular._NEWLINE_Malgrat all\xc3\xb2 dit, i encara que es va cobrir amb la participaci\xc3\xb3 de civils, es va intentar un altre cop el 20 de maig, i despr\xc3\xa9s d\'una delaci\xc3\xb3 es va ajornar pel 21 de juny a la nit es va iniciar el cop a Madrid, que estava pendent de la caserna de San Gil on els sergents recolzaven la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 i que amb m\xc3\xa9s dificultats de les previstes van aconseguir agafar el control. La lluita es va desenvolupar per Madrid per\xc3\xb2 el govern va obtenir la vict\xc3\xb2ria a la vespreda del 22 de juny. Molts dels sergents i caporals ( 66) van ser afusellats. Prim, que havia de ser cap de govern, no va arribar a sortir de Fran\xc3\xa7a. Poc despr\xc3\xa9s el govern franc\xc3\xa8s el va expulsar del pa\xc3\xads havent de passar a Su\xc3\xafssa. Des de Ginebra va convocar una reuni\xc3\xb3 de progressistes, que finalment es va celebrar a Oostende l\'agost de 1866 creant-se un comit\xc3\xa8 d\'acci\xc3\xb3 amb progressistes i dem\xc3\xb2crates, sota la presid\xc3\xa8ncia de Prim (Pacte d\'Oostende). Les conspiracions van seguir i un nou cop es va planificar per l\'agost de 1867 tamb\xc3\xa9 amb participaci\xc3\xb3 de civils. Prim va sortir de Brussel\xc2\xb7les i el 15 d\'agost va arribar per mar davant de Tarragona i d\'all\xc3\xa0 va seguir a Val\xc3\xa8ncia. Per\xc3\xb2 la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 no va arribar a esclatar i despr\xc3\xa9s de desembarcar a Marsella el 22 d\'agost es va presentar a la frontera catalana esperant l\'ocasi\xc3\xb3 d\'entrar en territori espanyol, ocasi\xc3\xb3 que no va arribar perqu\xc3\xa8 encara que hi va haver combats a\xc3\xafllats a Catalunya i Arag\xc3\xb3 no van significar una alteraci\xc3\xb3 del control governamental; i poc despr\xc3\xa9s va tornar a Ginebra.\n_START_SECTION_\nMor O\'Donnell\n_START_PARAGRAPH_\nEl 4 de setembre la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 estava conclosa. Prim va defugir entrar a Espanya, com va tenir ocasi\xc3\xb3 de fer (si b\xc3\xa9 \xc3\xa9s veritat que amb m\xc3\xa9s dificultats de les previstes) on les guarnicions estaven disposades a sublevar-se amb la seva sola pres\xc3\xa8ncia; la seva abs\xc3\xa8ncia havia motivat el frac\xc3\xa0s. Es va arribar a dir que en el seu maquiavel\xc2\xb7lisme havia propiciat el frac\xc3\xa0s del seu propi moviment perqu\xc3\xa8 la reina, davant l\'amena\xc3\xa7a, crides al Partit Progressista al poder. Prim va haver de deixar Su\xc3\xafssa, i despr\xc3\xa9s de circular per alguns pa\xc3\xafsos d\'Europa, va acabar residint a Londres. Poc despr\xc3\xa9s moria en el seu exili de Biarritz O\'Donnell i el general Serrano, duc de la Torre, era nomenat l\xc3\xadder de la Uni\xc3\xb3 Liberal. El 23 d\'abril de 1868 moria tamb\xc3\xa9 Narv\xc3\xa1ez d\'una pulmonia. Les desencertades mesures del seu successor, Lu\xc3\xads Gonz\xc3\xa1lez Bravo, van afavorir el pas de nombrosos generals i militars a la Uni\xc3\xb3 Liberal. Entre ells Zabala i l\'almirall Juan Bautista Topete. Aquest \xc3\xbaltim defensava un canvi din\xc3\xa0stic i la candidatura del duc de Montpensier, per\xc3\xb2 consultat Prim si els progressistes l\'acceptarien, la resposta va ser negativa. No obstant aix\xc3\xb2 Prim va obtenir la neutralitat de Napole\xc3\xb3 III en el conflicte interior espanyol i va poder traslladar-se a Vichy, per\xc3\xb2 aviat va tornar a Londres.\n_START_SECTION_\nRetorn a Espanya\n_START_PARAGRAPH_\nEls contactes amb els generals exiliats i els descontents estaven fets i la revoluci\xc3\xb3 decidida. El 12 de setembre de 1868 sortia Prim de Londres en el vapor Buenaventura, disfressat com a criat dels Srs. Bark, que eren amics de Prim. Arribat a Gibraltar va embarcar en el remolcador angl\xc3\xa8s Adelia (enviant com enze l\'embarcaci\xc3\xb3 Alegria) amb el qual es trasllad\xc3\xa0 a la fragata Saragossa, ancorada al costat d\'altres vaixells de l\'esquadra a Cadis. El pronunciament s\'efectuaria el seg\xc3\xbcent dia 17 de setembre de 1868. Efectivament, sublevada l\'esquadra i secundat el moviment a Cadis (dia 18) i la seva prov\xc3\xadncia (dia 19), Prim va desembarcar i va ser saludat amb crits de joia. Es va formar una junta sota la presid\xc3\xa8ncia de Topete, amb Unionistes, Progressistes i Dem\xc3\xb2crates en forma parit\xc3\xa0ria. Despr\xc3\xa9s Prim va avan\xc3\xa7ar per la costa Mediterr\xc3\xa0nia sublevant les seves ciutats: el 23, M\xc3\xa0laga; el 25, Almeria; el 26, Cartagena; el 2 d\'octubre, Val\xc3\xa8ncia i el 3, Barcelona on va ser rebut amb gran alegria. Prop d\'all\xc3\xa0 el general Blas Pierrad Alcedar, Anselm Clav\xc3\xa9, Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Orense i Mariano Rossell havien proclamat la rep\xc3\xbablica a Figueres, i el dia 1 havia entrat a Barcelona el general progressista Baldrich. Prim portava una corona a la seva gorra i se li va comen\xc3\xa7ar a demanar que se la tragu\xc3\xa9s, per\xc3\xb2 Prim va dir en catal\xc3\xa0 als seus compatriotes una altra frase celebre que encara s\'utilitza:\xc2\xa0::"Catalans, voleu c\xc3\xb3rrer massa; no correu tant que podr\xc3\xadeu caure"._NEWLINE_Finalment Prim va cedir a la pressi\xc3\xb3, es va treure la gorra i acab\xc3\xa0 cridant "Fora els Borbons". De Barcelona va passar a Reus i d\'all\xc3\xa0 a Madrid on va fer una entrada triomfal com mai abans vista. L\'endem\xc3\xa0 va rebre la cartera d\'Estat en el govern provisional, del qual Prim era l\'\xc3\xa0rbitre. A les eleccions de Gener de 1869 els progressistes en alian\xc3\xa7a amb els dem\xc3\xb2crates moderats van obtenir 160 diputats; 65, la Uni\xc3\xb3 Liberal; 60, els republicans; i 30, els carlins, i aix\xc3\xad Prim, l\xc3\xadder progressista, tornava a quedar com a refer\xc3\xa8ncia decisiva. El nomenament de cap de govern havia de comptar amb el seu pl\xc3\xa0cet i la Constituci\xc3\xb3 va ser aprovada acceptant la forma mon\xc3\xa0rquica per decisi\xc3\xb3 de Prim. El nomenament de Serrano com regent, sense poder efectiu, va eliminar el seu m\xc3\xa9s directe rival. Serrano va nomenar a Prim cap de govern i Prim es va reservar en el gabinet a m\xc3\xa9s de la presid\xc3\xa8ncia, la cartera de Guerra, nomenant ministres unionistes i progressistes per igual. Els progressistes proposaven la candidatura al tron de Ferran de Coburg, pare del rei Lluis de Portugal, mentre els unionistes proposaven al duc de Montpensier. La candidatura de Ferran va fracassar pel seu matrimoni morgan\xc3\xa0tic amb una ballarina i l\'oposici\xc3\xb3 del pr\xc3\xadncep que mai poguessin unir-se les corones d\'Espanya i Portugal (somni \xc3\xbaltim de bona part dels seus partidaris). La candidatura de Montpensier, a proposta de Serrano i Topete, va ser rebutjada en\xc3\xa8rgicament per Prim que a m\xc3\xa9s va proposar excloure del tron a totes les branques dels Borbons.\n_START_SECTION_\nAmadeu de Savoia\n_START_PARAGRAPH_\nPrim va oferir la corona al duc d\'Aosta, fill del rei d\'It\xc3\xa0lia, i a Leopold de Hohenzollern, que van rebutjar l\'oferta. Llavors Prim va oferir la corona a un nebot del rei d\'It\xc3\xa0lia, el duc de G\xc3\xa8nova, i va comptar amb el suport de Topete a canvi de prometre-li que el rei es casaria amb una de les filles de Montpensier. La candidatura va ser votada en Corts obtenint 128 vots contra 52. Per\xc3\xb2 el duc de G\xc3\xa8nova finalment va rebutjar el tron. Va proposar Prim la independ\xc3\xa8ncia de Cuba si aix\xc3\xad ho decidia el poble cub\xc3\xa0 en refer\xc3\xa8ndum, una amnistia per als patriotes cubans, i una compensaci\xc3\xb3 a Espanya garantida per Estats Units. El projecte, que hagu\xc3\xa9s sanejat la Hisenda, va trobar forta oposici\xc3\xb3 i mai es va portar a terme. Prim va oferir la corona a Espartero, duc de la Vict\xc3\xb2ria, tot i saber que la rebutjaria, com aix\xc3\xad va oc\xc3\xb3rrer. Es va tornar a insistir amb el pr\xc3\xadncep de Hohenzollern que finalment va acceptar si era votat per dos ter\xc3\xa7os de les Corts (Prim havia fet aprovar una llei que requeria majoria absoluta, per\xc3\xb2 el pr\xc3\xadncep fins i tot la va considerar insuficient) per\xc3\xb2, per un error, l\'acceptaci\xc3\xb3 del pr\xc3\xadncep va arribar quan ja les Corts havien tancat. L\'oposici\xc3\xb3 francesa, de l\'altra part, va fer que el pr\xc3\xadncep no renov\xc3\xa9s la seva acceptaci\xc3\xb3 i renunci\xc3\xa9s a la candidatura. Prim va tornar a oferir la corona a Amadeu duc d\'Aosta, qui va posar com a condici\xc3\xb3 la conformitat de les pot\xc3\xa8ncies europees, i aconseguida aquesta, va acceptar. El 26 de novembre de 1870 Amadeu (conegut generalment com a Amadeu de Savoia) era elegit per 191 vots com rei (Amadeu I). El 27 de desembre va sortir Amadeu cap a Espanya.'