b"\n_START_ARTICLE_\nParadoxa d'Olbers\n_START_PARAGRAPH_\nLa paradoxa d'Olbers estableix que s\xc3\xb3n incompatibles l'obscuritat del cel nocturn i l'exist\xc3\xa8ncia d'un univers infinit i est\xc3\xa0tic. En altres paraules, si l'univers fos infinit i no estigu\xc3\xa9s ni en contracci\xc3\xb3 ni en expansi\xc3\xb3, llavors el cel nocturn hauria d'estar completament il\xc2\xb7luminat, sense regions obscures. _NEWLINE_Aquesta paradoxa fou descrita en el segle XVI per Johannes Kepler, en el segle XVIII per altres astr\xc3\xb2noms com Halley i Cheseaux, i finalment l'any 1823 per l'astr\xc3\xb2nom alemany Heinrich Wilhelm Olbers. El model de formaci\xc3\xb3 de l'univers conegut com a big bang \xc3\xa9s una possible soluci\xc3\xb3 d'aquesta paradoxa.\n_START_SECTION_\nFonaments de la paradoxa\n_START_PARAGRAPH_\nSi l'univers cont\xc3\xa9 un nombre infinit d'estrelles uniformement distribu\xc3\xafdes, llavors qualsevol l\xc3\xadnia de visi\xc3\xb3 hauria d'acabar en una estrella. En qualsevol direcci\xc3\xb3 de l'espai en qu\xc3\xa8 mir\xc3\xa9ssim, hi hauria d'haver una estrella._NEWLINE_\xc3\x89s m\xc3\xa9s, en una distribuci\xc3\xb3 uniforme, la quantitat de llum col\xc2\xb7lectiva rebuda d'un conjunt d'estrelles a certa dist\xc3\xa0ncia \xc3\xa9s independent de la dist\xc3\xa0ncia. Aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s degut al fet que l'\xc3\xa0rea aparent d'una estrella vista des de la Terra disminuir\xc3\xa0 segons el quadrat de la dist\xc3\xa0ncia, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 el nombre d'estrelles esperat augmentar\xc3\xa0 segons el quadrat de la dist\xc3\xa0ncia. Per tant, tot punt del cel hauria de ser tan brillant com la superf\xc3\xadcie d'una estrella."