b"\n_START_ARTICLE_\nMeteorit de Nakhla\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nVa caure a la Terra el 28 de juny de 1911, prop de les 9:00 o les 9:01 AM, a la regi\xc3\xb3 de Nakhla d'Abu Hommos, Alexandria, Egipte.   Molta gent va ser testimoni de la seva explosi\xc3\xb3 en l'atmosfera superior abans que el meteorit caigu\xc3\xa9s a la superf\xc3\xadcie terrestre en una \xc3\xa0rea de 4,5 km de di\xc3\xa0metre, i es van recuperar uns quaranta fragments;  algunes de les seves parts van quedar enterrades a terra, amb una profunditat de fins a un metre._NEWLINE_D'un pes estimat original de 10 quilograms (22 lliures), van recuperar-se fragments que van variar en pes de 20 a 1.813 g._NEWLINE_Un debat va tenir lloc a la trenta-setena confer\xc3\xa8ncia cient\xc3\xadfica lunar i planet\xc3\xa0ria (  Lunar and Planetary Science Conference ), al mar\xc3\xa7 de 2006 a Houston, Texas, Estats Units, sobre el postulat que alguns compostos rics en carboni, continguts en els porus de les roques, eren la possible prova de l'exist\xc3\xa8ncia d'\xc3\xa9ssers vius. A causa de que el carboni \xc3\xa9s el quart element m\xc3\xa9s abundant en l'univers (despr\xc3\xa9s del hidrogen, el heli i el oxigen), la pres\xc3\xa8ncia de formes que s'assemblen a bacteris va ser considerada insuficient per la majoria dels assistents per demostrar la vida passada de bacteris a Mart.\n_START_SECTION_\nEl gos de Nakhla\n_START_PARAGRAPH_\nHi ha un rumor que un fragment del meteorit va caure sobre un gos, com diu haver observat un granger anomenat Mohammed Ali Effendi Hakim en el llogaret de Denshal, prop de Nakhla; suposadament, el fragment mete\xc3\xb2ric incandescent va vaporitzar l'animal de forma instant\xc3\xa0nia. A causa de que no hi ha cap resta recuperat del gos, i l'abs\xc3\xa8ncia de testimonis, se segueix considerant aquesta hist\xc3\xb2ria com un simple rumor. No obstant aix\xc3\xb2, la narraci\xc3\xb3 s'ha convertit en una mena de llegenda per als astr\xc3\xb2noms.\n_START_SECTION_\nClassificaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s l'exemple protot\xc3\xadpic del meteorit del grup Nakhlite, del grup SNC de meteorits de Mart._NEWLINE_Un nombre de meteorits d'origen marci\xc3\xa0 de tot el m\xc3\xb3n han estat catalogats,  incloent el Nakhlites. Es considera que aquests van estar expulsats per l'impacte d'un altre gran cos xocant amb la superf\xc3\xadcie marciana. Despr\xc3\xa9s van viatjar a trav\xc3\xa9s del Sistema Solar per un per\xc3\xadode desconegut de temps abans de penetrar a la atmosfera terrestre.\n_START_SECTION_\nSignes d'aigua\n_START_PARAGRAPH_\nNakhla \xc3\xa9s el primer meteorit marci\xc3\xa0 a mostrar signes de processos aquosos a Mart. La roca cont\xc3\xa9 carbonats i minerals hidratats, formats per les reaccions qu\xc3\xadmiques a l'aigua. A m\xc3\xa9s, la roca es va exposar a l'aigua despr\xc3\xa9s de la seva formaci\xc3\xb3, el que va causar acumulacions secund\xc3\xa0ries de minerals. Els carbonats contenen m\xc3\xa9s carboni-13 ( \xc2\xb9\xc2\xb3  C) que les roques formades a la Terra, el que indica origen marci\xc3\xa0.\n_START_SECTION_\nSenyals de vida\n_START_PARAGRAPH_\nEl mar\xc3\xa7 de 1999, despr\xc3\xa9s de rebre part dels meteorits del  Museu Brit\xc3\xa0nic  l'any anterior (1998), un equip de la NASA del Centre Espacial Johnson va examinar el meteorit Nakhla utilitzant un microscopi \xc3\xb2ptic i un potent microscopi electr\xc3\xb2nic de rastreig (SEM), revelant formes possiblement biom\xc3\xb2rfiques d'un rang de grand\xc3\xa0ria limitada, entre altres caracter\xc3\xadstiques. El Museu d'Hist\xc3\xb2ria Natural de Londres, que t\xc3\xa9 diversos fragments intactes del meteorit, va permetre als investigadors de la NASA tallar un fragment en 2006, obtenint mostres relativament lliures de la contaminaci\xc3\xb3 d'origen terrestre. Aquests cient\xc3\xadfics van observar que una gran quantitat de material carbon\xc3\xb3s complex omplint  porus dendr\xc3\xadtics i canals a la roca, recordant els efectes de l'acumulaci\xc3\xb3 bacteriana en roques terrestres.\n_START_SECTION_\nEls amino\xc3\xa0cids en el meteorit\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1999, diversos amino\xc3\xa0cids van ser a\xc3\xafllats del fragment de meteorit al Johnson Space Center. Entre ells hi havia l'\xc3\xa0cid asp\xc3\xa0rtic, l'\xc3\xa0cid glut\xc3\xa0mic, la Glicina, l'alanina, i l'\xc3\xa0cid but\xc3\xadric. No obstant aix\xc3\xb2, no est\xc3\xa0 clar si aquests compostos pertanyien originalment al meteorit, o si la seva pres\xc3\xa8ncia \xc3\xa9s producte de la contaminaci\xc3\xb3 terrestre."