b"\n_START_ARTICLE_\nEsquadra d'\xc3\x80sia Oriental\n_START_PARAGRAPH_\nL'esquadra alemanya d'\xc3\x80sia Oriental (en alemany Kreuzergeschwader o Ostasiengeschwader) fou una esquadra de creuers de la Kaiserliche Marine (armada imperial alemanya) que va operar principalment a l'Oce\xc3\xa0 Pac\xc3\xadfic entre mitjans de la d\xc3\xa8cada de 1890 i 1914. Fou l'\xc3\xbanica formaci\xc3\xb3 naval alemanya d'alta mar d'import\xc3\xa0ncia que oper\xc3\xa0 amb independ\xc3\xa8ncia dels ports alemanys.\n_START_SECTION_\nAntecedents\n_START_PARAGRAPH_\nEl tractat de Pek\xc3\xadn de setembre de 1861 entre el Regne de Pr\xc3\xbassia i la Xina va permetre que els vaixells de guerra prussians operessin en aig\xc3\xbces xineses. A mesura que augmentava la import\xc3\xa0ncia econ\xc3\xb2mica i pol\xc3\xadtica de l'\xc3\x80sia Oriental per a Alemanya, tot just reunificada, el 1881 el govern alemany va decidir formar una esquadra per afermar la seva pres\xc3\xa8ncia a la zona, sota el comandament d'un oficial general. Com que les col\xc3\xb2nies africanes es consideraven les m\xc3\xa9s valuoses, el 1885 es va establir una esquadra de creuers d'\xc3\x80frica amb categoria permanent, i poc despr\xc3\xa9s l'armada va reduir la pres\xc3\xa8ncia a l'\xc3\x80sia oriental a dues petites canoneres. _NEWLINE_Entre 1888 i 1892, el Leipzig fou el vaixell ins\xc3\xadgnia de l'esquadra alemanya, inicialment sota el comandament del vicealmirall Karl August Deinhardt, nomenat el 14 de juliol quan el vaixell era a Aden; va assumir el comandament del vaixell a Zanz\xc3\xadbar el 2 d'agost i de l'esquadra el 31 d'agost 31 a Manda-Bay (Kenya). El viatge planificat cap als mars del sud es va cancel\xc2\xb7lar amb els primers signes de problemes a l'\xc3\x80frica oriental. El Leipzig, aix\xc3\xad, va participar en la supressi\xc3\xb3 de la revolta d'Abushiri a l'\xc3\x80frica Oriental Alemanya. El 8 de maig de 1889, un escamot de desembarcament procedent del vaixell tamb\xc3\xa9 va participar en l'assalt al camp de Buschiri, prop de Bagamojo. Un altre grup de desembarcament va participar en la captura de Pangani el 8 de juliol de 1889. Un cop acabada la revolta, la nau va anar a Ciutat del Cap per reparacions (agost i setembre). A principi de setembre, Deinhardt va rebre un telegrama de l'emperador Guillem II per dur el seu vaixell a la Mediterr\xc3\xa0nia oriental. _NEWLINE_El vaixell va entrar a la Mediterr\xc3\xa0nia el 28 d'octubre i es va unir a l'esquadra d'entrenament a l'illa de Lesbos l'1 de novembre. L'emperador es reun\xc3\xad amb Deinhardt el 6 de novembre, quan tornava de Constantinoble. Tots els vaixells alemanys van marxar cap a It\xc3\xa0lia i van ancorar a Ven\xc3\xa8cia el 12 de novembre per continuar les reparacions. Despr\xc3\xa9s del 15 de desembre van marxar cap a Malta, despr\xc3\xa9s cap a Port Sa\xc3\xafd on van passar Nadal i el cap d'any. _NEWLINE_Navegant en solitari, el Leipzig es va dirigir a l'extrem orient el dia 27 de gener de 1890, mentre els SMS Carola, SMS Schwalbe i SMS Sperber tornaven cap a \xc3\x80frica oriental. El nou comandant de l'esquadra, el contraalmirall Victor Valois, va assumir el comandament el 16 de mar\xc3\xa7. Fou un per\xc3\xadode de rutina, incloent visites a Kotchin a l'\xc3\x8dndia (20 de mar\xc3\xa7), visites a ports xinesos i japonesos i a Hong Kong, Manila i Singapur, on s'uneixen a l'SMS <i>Sophie</i>. Al juliol, van viatjar per Indon\xc3\xa8sia, l'estret de Dampier, l'arxip\xc3\xa8lag de les Bismarck i despr\xc3\xa9s a Sydney (15 de setembre) i Jervis Bay, a Austr\xc3\xa0lia, on se'ls un\xc3\xad l'SMS Alexandrine. Despr\xc3\xa9s de reparacions al Leipzig per danys que es van produir al Canal de Suez, l'esquadra va viatjar a Samoa i Nova Zelanda (novembre), i al comen\xc3\xa7ament a Hong Kong (14 de febrer) i els ports xinesos (mar\xc3\xa7). _NEWLINE_Al maig de 1891, a Yokohama, es va ordenar a Valois que proteg\xc3\xads els interessos alemanys a Xile durant la Guerra Civil Xilena. El Leipzig es va quedar sense carb\xc3\xb3 en el cam\xc3\xad i va haver de ser remolcat durant 97 hores. Despr\xc3\xa9s d'aturar-se breument a San Francisco, va arribar a Valpara\xc3\xadso el dia 9 de juliol i va passar per Iquique i Coquimbo durant juliol i agost. Va tornar a Valpara\xc3\xadso el 20 d'agost i el Leipzig i la corbeta brit\xc3\xa0nica HMS Champion van enviar un destacament a terra per protegir els barris brit\xc3\xa0nics i alemanys de la ciutat. En acabar la guerra, el Leipzig va visitar diversos ports sud-americans i despr\xc3\xa9s Ciutat del Cap. Al mar\xc3\xa7 de 1892 va ancorar a la badia de Delagoa, des d'on el nou comandant de l'esquadra, Friedrich von Pawelsz, del Creuer Squadron envi\xc3\xa0 una delegaci\xc3\xb3 a Paul Kruger, el nou president de la Rep\xc3\xbablica Boer de Transvaal. L'esquadra de creuers d'\xc3\x80frica va tornar a Alemanya per llicenciar-se a Kiel el 1893.\n_START_SECTION_\nFormaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAmb l'esclat de la Primera Guerra Sino-japonesa el 1894, Alemanya va recuperar el seu inter\xc3\xa8s per la Xina. Amb el suport de l'emperador Guillem II, l'almirallat alemany va crear una divisi\xc3\xb3 de creuers d'\xc3\x80sia oriental (Kreuzerdivision in Ostasien) amb el modern creuer lleuger SMS Irene i tres vaixells for\xc3\xa7a antiquats, sota el comandament del contraalmirall Paul Hoffmann i amb ordres de protegir els interessos alemanys a la Xina i estudiar possibles llocs per instal\xc2\xb7lar-hi una base alemanya. Hoffmann va considerar que els seus vaixells eren inadequats per a la tasca i va demanar a l'almirallat substituir els tres vaixells antiquats. La seva petici\xc3\xb3 fou acceptada i es van incorporar la fragata cuirassada SMS Kaiser, el creuer lleuger SMS Prinzess Wilhelm i el petit creuer SMS Cormoran. Per\xc3\xb2 sense una base, Hoffmann depenia dels brit\xc3\xa0nics a Hong Kong, dels xinesos a Xangai i dels japonesos a Nagasaki per obtenir suport t\xc3\xa8cnic i log\xc3\xadstic. Guillem II, el canceller, el ministre d'afers exteriors i el secretari naval van veure la necessitat d'una base a l'\xc3\x80sia oriental i l'ambaixador alemany a la Xina es va queixar del mateix problema. _NEWLINE_El contraalmirall Alfred von Tirpitz substitu\xc3\xad Hoffmann el juny 1896 amb ordres de trobar un lloc per a una base i per avaluar quatre possibles empla\xc3\xa7aments a la costa xinesa. Tot i que Tirpitz preferia la badia a Kiautschou, alguns membres del govern defensaven altres llocs, i Tirpitz va ser poc expl\xc3\xadcit en el seu informe final. Tirpitz retorn\xc3\xa0 a Berl\xc3\xadn i va perdre tot inter\xc3\xa8s en Asia; els seus plans ara eren crear una potent flota de batalla per al mar del Nord._NEWLINE_El contraalmirall Otto von Diederichs va substituir Tirpitz com a comandant de la divisi\xc3\xb3 de creuers. Tot i que la marina, per manca de decisi\xc3\xb3 entre els alts c\xc3\xa0rrecs, encara no havia decidit cap lloc espec\xc3\xadfic com a base, Diederichs va afirmar que \xc2\xabnom\xc3\xa9s Kiautschou \xc3\xa9s l'objectiu dels meus esfor\xc3\xa7os\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nCaptura de Tsingtao\n_START_PARAGRAPH_\nLes ofertes alemanyes per comprar els terrenys de Kiautschou van ser rebutjades, per\xc3\xb2 l'assassinat de dos missioners alemanys el primer de novembre de 1897 va proporcionar l'escusa que necessitava el contraalmirall Otto von Diederichs per desembarcar tropes el 14 de novembre de 1897. La marina imperial tenia una posici\xc3\xb3 bastant feble a Kiautschou fins que van arribar els refor\xc3\xa7os del creuer protegit SMS\xc2\xa0Kaiserin Augusta i, al gener de 1898, els infants de marina van desembarcar per formar la guarnici\xc3\xb3 de Tsingtao. _NEWLINE_Amb la convenci\xc3\xb3 a Pequ\xc3\xadn, el 6 de mar\xc3\xa7 de 1898, l'ambaixador alemany i el virrei xin\xc3\xa8s van signar un contracte d'arrendament de 99 anys per a Kiautschou i va comen\xc3\xa7ar la colonitzaci\xc3\xb3 del territori. Es va construir una base naval amb totes les infraestructures necess\xc3\xa0ries (inclosa la cerveseria Tsingtao) al petit poble de pescadors de Tsingtao (ara Qingdao) i aix\xc3\xad es cre\xc3\xa0 l'Ostasiatische Station de l'Armada Imperial._NEWLINE_ _NEWLINE_Von Diederichs va tornar a Berl\xc3\xadn el 1899 per servir com a cap de l'estat major de l'almirallat i va ser succe\xc3\xaft a Tsingtao pel contraalmirall Enric de Pr\xc3\xbassia. Els seg\xc3\xbcents comandants de l'esquadra de creuers d'\xc3\x80sia Oriental foren Curt von Prittwitz, Felix von Bendemann , Alfred Breusing, Carl Coerper, Friedrich von Ingenohl , Erich G\xc3\xbchler, G\xc3\xbcnther von Krosigk i l'\xc3\xbaltim comandant de la flota, el comte Maximilian von Spee. En aquests anys, un gran programa de modernitzaci\xc3\xb3 i ampliaci\xc3\xb3 de les instal\xc2\xb7lacions de Tsingtao permet\xc3\xa9 destinar-hi vaixells m\xc3\xa9s grans i m\xc3\xa9s moderns.\n_START_SECTION_\nLa revolta dels b\xc3\xb2xers\n_START_PARAGRAPH_\nDes de febrer de 1900 fins al 1902, els vaixells m\xc3\xa9s rellevants de l'esquadra eren l'SMS Irene i, despr\xc3\xa9s, l'SMS Hertha. Quan l'almirall Bendemann va assumir el comandament de l'esquadra va considerar que els seus vaixells no estaven preparats per a les amenaces que presentava la revolta dels b\xc3\xb2xers. De fet, va haver de demanar cartes n\xc3\xa0utiques als russos i mapes als brit\xc3\xa0nics per operar en condicions pel Mar Groc. No obstant aix\xc3\xb2, va plantejar la idea de prendre els forts de Taku i els seus vaixells van poder fer una contribuci\xc3\xb3 important en la batalla de dels forts de Taku (1900): el 8 de juny de 1900 va dur els creuers SMS Hansa i SMS Hertha i els petits creuers SMS Gefion i SMS Irene davant dels forts de Taku (juntament amb vaixells de guerra d'altres pa\xc3\xafsos) per fer desembarcar destacaments d'infants de marina (Seebatallione) per a la protecci\xc3\xb3 dels seus ciutadans a Tientsin. _NEWLINE_El tinent Otto Weniger, capit\xc3\xa0 de l'SMS Gefion es va posar al comandament d'un cos d'infants de marina que despr\xc3\xa9s particip\xc3\xa0 en la fracassada expedici\xc3\xb3 de Seymour per alliberar les legacions estrangeres de Pequ\xc3\xadn.\n_START_SECTION_\nCampanya cors\xc3\xa0ria de l'Emden\n_START_PARAGRAPH_\nL'Emden va perjudicar el comer\xc3\xa7 a tot l'Oce\xc3\xa0 \xc3\x8dndic, interceptant 29 vaixells i enfonsant els pertanyents al Regne Unit o els seus aliats. A la batalla de Penang va enfonsar el creuer protegit rus Zhemchug i el destructor franc\xc3\xa8s Mousquet, quan va sorprendre el vaixell rus mentre era a port. A Madr\xc3\xa0s va bombardejar i destruir les instal\xc2\xb7lacions d'emmagatzematge de petroli. L'Emden va acabar la seva campanya en embarrancar el 9 de novembre de 1914 despr\xc3\xa9s d'una llarga lluita amb l'HMAS Sydney a la batalla de Cocos.\n_START_SECTION_\nTravessa del Pac\xc3\xadfic\n_START_PARAGRAPH_\nA l'inici de la Primera Guerra Mundial, gaireb\xc3\xa9 totes les naus de l'esquadra d'\xc3\x80sia Oriental es troabevn dispersades per diverses col\xc3\xb2nies insulars en missions de rutina; els creuers cuirassats SMS Scharnhorst i SMS Gneisenau estaven ancorats a Ponape, a les Carolines. La flota es va reunir a l'illa de Pagan a les Mariannes del Nord i els capitans van intentar acordar quin seria el millor curs per a l'esquadra. El creuer lleuger N\xc3\xbcrnberg va ser enviat a Honolulu per recollir not\xc3\xadcies sobre la guerra, ja que es van tallar tots els cables submarins alemanys que passaven per zones sota control brit\xc3\xa0nic. L'almirall von Spee va dirigir-se a la Samoa Alemanya amb l'Scharnhorst i el Gneisenau, despr\xc3\xa9s cap a l'est, on va bombardejar Papeete a la Polin\xc3\xa8sia Francesa. Despr\xc3\xa9s va fer escala a l'illa de Pasqua on va carbonejar gr\xc3\xa0cies a carboners que s'havien desplegat pel Pac\xc3\xadfic. El creuer lleuger SMS Geier, que no havia pogut reunir-se amb von Spee a Pagan, va acabar havent d'internar-se a Hawaii el 17 d'octubre de 1914, a causa de les avaries mec\xc3\xa0niques. En adonar-se que l'activitat aliada al Pac\xc3\xadfic havia augmentat fins a quedar en inferioritat num\xc3\xa8rica i artillera i a perdre la capacitat de sorpresa, von Spee va decidir dirigir la seva flota cap al cap d'Hornos, passar a l'Atl\xc3\xa0ntic i for\xc3\xa7ar el cam\xc3\xad cap al nord per arribar a Alemanya. El cos principal de l'esquadra va entrar en contacte amb l'esquadra brit\xc3\xa0nica de les \xc3\x8dndies Occidentals l'1 de novembre de 1914 a la Batalla de Coronel, en la qual va enfonsar dos creuers brit\xc3\xa0nics: l'HMS Good Hope i l'HMS Monmouth. Aix\xc3\xb2 va permetre a von Spee passar el cap d'Hornos sense oposici\xc3\xb3, per\xc3\xb2 poc despr\xc3\xa9s fou interceptata la Batalla de les Malvines per una potent for\xc3\xa7a brit\xc3\xa0nica superior de creuers i creuers de batalla. Era el 8 de desembre de 1914 i gaireb\xc3\xa9 tota l'esquadra alemanya va quedar destru\xc3\xafda. L'SMS Dresden i uns quants vaixells auxiliars van fugir de la destrucci\xc3\xb3 i van tornar al Pac\xc3\xadfic, on els auxiliars van ser internats en els ports xilens i el Dresden va ser enfonsat per la tripulaci\xc3\xb3 a la Batalla de M\xc3\xa1s a Tierra. _NEWLINE_La resta de l'esquadra d'\xc3\x80sia Oriental que havia rom\xc3\xa0s a Tsingtao (les quatre canoneres Iltis, Jaguar, Tiger, Luchs i el torpediner S-90) van ser enfonsats per les seves tripulacions tot just abans de la captura de la base per part del Jap\xc3\xb3 el novembre de 1914, durant la batalla de Tsingtao. Quatre petites canoneres fluvials i unes dues dotzenes de mercants i altres petits vaixells van evadir la captura aliada a les aig\xc3\xbces continentals de la Xina fins al 1917, quan Xina va capturar-ne la majoria, excepte dues canoneres fluvials que van ser destru\xc3\xafts per les seves tripulacions."