b'\n_START_ARTICLE_\nSonata per a flauta i piano (Hindemith)\n_START_SECTION_\nOrigen, estrena mundial i recepci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nPaul Hindemith va estar exposat a una creixent hostilitat i repressi\xc3\xb3 per part dels nacionalsocialistes des de la seva presa de poder l\'any 1933. L\'any 1934 va ser nomenat per dirigir la Reichsmusikkammer, per\xc3\xb2 el mateix any Joseph Goebbels el va desacreditar titllant-lo de "creador de soroll atonal", el que va portar Hindemith a abandonar la seva c\xc3\xa0tedra a la Musikhochschule de Berl\xc3\xadn. El 1935 va viatjar a Turquia per invitaci\xc3\xb3 del govern per elaborar propostes per al desenvolupament de la vida musical turca. El mateix any va completar l\'\xc3\xb2pera Mathis der Maler. El 1936 va realitzar un segon viatge a Turquia i el desembre va compondre la sonata per a flauta i piano._NEWLINE_L\'estrena de l\'obra estava prevista a Berl\xc3\xadn amb els solistes Gustav Scheck i Walter Gieseking, per\xc3\xb2 va ser prohibida pel r\xc3\xa8gim. S\xc3\xad que va ser interpretada durant el primer viatge de Hindemith a Am\xc3\xa8rica com una contribuci\xc3\xb3 al 8\xc3\xa8 Festival de M\xc3\xbasica de Cambra d\'Elizabeth Coolidge el 10 d\'abril de 1937 a la Biblioteca del Congr\xc3\xa9s a Washington amb la pres\xc3\xa8ncia del compositor. Els solistes van ser Georges Barr\xc3\xa8re, flautista solista de l\'Orquestra Simf\xc3\xb2nica de Nova York, i Jes\xc3\xbas Mar\xc3\xada Sanrom\xc3\xa0, pianista porto-riqueny._NEWLINE_Hindemith es va mostrar molt satisfet amb l\'actuaci\xc3\xb3 de tots dos solistes, que van sentir tamb\xc3\xa9 una c\xc3\xa0lida acollida per part del p\xc3\xbablic (l\'afirmaci\xc3\xb3 de Scheck segons la que l\'estrena va ser realitzada per Barr\xc3\xa8re i Hindemith a Chicago no \xc3\xa9s veros\xc3\xadmil)._NEWLINE_La sonata per a flauta va ser publicada l\'any 1937 per la Mainzer Verlag Schott. Marca el comen\xc3\xa7ament d\'una s\xc3\xa8rie de deu sonates per a un instrument de vent amb piano, que es va completar el 1955 i que al final va cobrir gaireb\xc3\xa9 tots els instruments de vent comuns de l\'orquestra simf\xc3\xb2nica (entre els anys 1918 i 1922 ja havia compost diverses sonates per a un instrument de corda piano).'