b"\n_START_ARTICLE_\nWilliam Sterndale Bennett\n_START_SECTION_\nConeix en Mendelssohn\n_START_PARAGRAPH_\nEn un dels festivals musicals de Rhenish a D\xc3\xbcsseldorf, conegu\xc3\xa9 personalment en Mendelssohn, al qual torna a trobar molt aviat altre cop a Leipzig, on els m\xc3\xbasics principals de la generaci\xc3\xb3 del renaixement musical acolliren amb molta satisfacci\xc3\xb3 el jove angl\xc3\xa8s talent\xc3\xb3s. En un dels concerts celebrats a l'Gewandhaus, Bennett interpret\xc3\xa0 el seu Concert n\xc2\xba. 3, que fou rebut amb entusiasme. Robert Schumann va escriure un article lloant el m\xc3\xbasic angl\xc3\xa8s i dient que era un m\xc3\xbasic amb \xc3\xa0ngel._NEWLINE_Mendelssohn influenci\xc3\xa0 fortament en Bennett, un bon exemple d'aix\xc3\xb2 es pot veure en el seu Capriccio in re menor. El seu gran \xc3\xa8xit en el continent establ\xc3\xad la seva posici\xc3\xb3 per retornar a Anglaterra. El 1834 fou elegit com a organista de la capella de St. Anne (avui esgl\xc3\xa9sia). Aquest mateix any va compondre l'Obertura Parisenca i el Concert en do menor amb l'estil Mozart. Un in\xc3\xa8dit Concert en fa menor, i l'Obertura The Naiads, impresa per Broadwood & Sons, que ja li havien ofert al compositor el 1836 a Leipzig, i despr\xc3\xa9s li oferiren un concert a la Gewandhaus el 13 de febrer de 1837._NEWLINE_Bennett visit\xc3\xa0 Leipzig per segona vegada el 1840-41 quan compongu\xc3\xa9 el Caprice en Mi per a piano i orquestra, i llur obertura Die Waldnymphe (Les Ninfes del Bosc).\n_START_SECTION_\nTornada a Londres\n_START_PARAGRAPH_\nTorn\xc3\xa0 a Londres, el 1844 es cas\xc3\xa0 amb Marie Anne, filla del capit\xc3\xa0 James Wood. A la capital anglesa es dedica principalment a l'ensenyan\xc3\xa7a pr\xc3\xa0ctica, tenint entre d'altres alumnes en Francis Edward Bache.  El 1856 l'anomenaren professor de la m\xc3\xbasica a la Universitat de Cambridge, on tingu\xc3\xa9 entre altres alumnes la contralt londinenca Charlotte Sainton-Dolby. i la compositora Alice Mary Smith. Aquest mateix any en qu\xc3\xa8 tamb\xc3\xa9 el contractaren com a director permanent de la Societat Filharm\xc3\xb2nica. En aquest lloc hi va romandre fins al 1866, en qu\xc3\xa8 el nomenaren director de la Royal Academy of Music on va tenir entre altres alumnes l'avantatjat Charles Steggall, i en William Rea._NEWLINE_Degut als seus deures professionals, els seus \xc3\xbaltims anys no eren f\xc3\xa8rtils ni creatius, a penes escrivia com en els seus principis de joventut. L'encant principal de les composicions de Bennett (sense mencionar la seva mestria absoluta de la forma musical), consisteix en la dolcesa del seu concepte, elevant-se sovint a la intensitat l\xc3\xadrica m\xc3\xa9s dol\xc3\xa7a._NEWLINE_A excepci\xc3\xb3 de l'\xc3\xb2pera, Bennett intenta posar m\xc3\xa0 en quasi totes les formes diferents d'escriptura vocal i instrumental. Els seus millors treballs inclouen la m\xc3\xbasica per a piano (tres esborranys: El llac, The Millstream i La font, i el seu Concert de piano n.\xc2\xba 3); m\xc3\xbasica per a orquestra (la seva Simfonia en sol menor i la seva obertura The Naiads); i m\xc3\xbasica vocal (la cantata The May Queen, escrita per al festival inaugural de Leeds de 1885). I pel Jubileu d'Or de la Philarmonic Society, va escriure l'obertura Paradise and the Peri, l'any 1862. Tamb\xc3\xa9 va escriure la cantata sagrada, La muller de Samaria, escrita per al Festival Triennal de Birmingham de 1867.\n_START_SECTION_\nHonors i \xc3\xbaltimes obres\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1870 la Universitat d'Oxford li confer\xc3\xad el grau honorari de D.C.L.; un any m\xc3\xa9s tard, el Knighted, i el 1872 reb\xc3\xa9 testimoni p\xc3\xbablic davant molts afeccionats a la m\xc3\xbasica al St. James Hall, a Londres, els diners anaven per una subscripci\xc3\xb3 d'una beca a la Royal Academy of Music. Poc temps abans de morir escriv\xc3\xad una sonata nomenada The Maid of Orleans, i elabor\xc3\xa0 una pe\xc3\xa7a programa-m\xc3\xbasica basada en la trag\xc3\xa8dia de Friedrich von Schiller.\n_START_SECTION_\nObres\n_START_PARAGRAPH_\nLlista de composicions principals:"