b"\n_START_ARTICLE_\nLockheed L-18 Lodestar\n_START_SECTION_\nDisseny i Desenvolupament\n_START_PARAGRAPH_\nTot i que el Model 14 Super Electra, tenia unes prestacions majors que el Douglas DC-3, aquest \xc3\xbaltim superava \xc3\xa0mpliament en vendes al primer, a causa del seu menor valor operacional. Tamb\xc3\xa9, el L-14 Super Electra, va patir 3 accidents en tan sols 15 mesos, el que va fer que la confian\xc3\xa7a dels clients baix\xc3\xa9s._NEWLINE_Per tot aix\xc3\xb2, Lockheed va iniciar una modificaci\xc3\xb3 del Super Electra, eixamplant el fuselatge en 1,68 m el que va permetre situar dues files extra de seients aconseguint arribar a 18 passatgers. En aquesta nova versi\xc3\xb3 es va eliminar la paraula Electra, per evitar que s'associ\xc3\xa9s aquest model al que havia patit els accidents, i va ser designat com a Model 18 Lodestar. Tot i aix\xc3\xb2, al Lodestar li costava molt trobar clients entre les aerol\xc3\xadnies estatunidenques\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria Operacional\n_START_PARAGRAPH_\nEl Lodestar que va fer el seu primer vol el 2 de febrer de 1940 i va rebre la seva certificaci\xc3\xb3 el 30 de mar\xc3\xa7 d'aquell mateix any, va demostrar, tan aviat com es va iniciar la seva producci\xc3\xb3, que podia igualar els costos del DC-3 sense perdre els seus rendiments superiors._NEWLINE_Un total de 625 unitats van ser produ\xc3\xafdes, de les quals menys de 150 van ser entregats per a usos civils, i la resta va correspondre a la versi\xc3\xb3 C-60A, usat pel USAAC com a transport de paracaigudistes tot i que, alguns d'ells van ser reconvertits despr\xc3\xa9s de la guerra en transports comercials."