b'\n_START_ARTICLE_\nParell de Tusi\n_START_PARAGRAPH_\nEl parell de Tuss\xc3\xad \xc3\xa9s una construcci\xc3\xb3 geom\xc3\xa8trica dissenyada per l\'astr\xc3\xb2nom persa N\xc3\xa0ssir-ad-Din at-Tuss\xc3\xad (1201\xe2\x80\x931274) que consisteix en la substituci\xc3\xb3 dels epicicles de Claudi Ptolemeu per un petit cercle que gira dins la circumfer\xc3\xa8ncia d\'un altre cercle de radi doble. La rotaci\xc3\xb3 dels dos cercles origina un punt en la circumfer\xc3\xa8ncia del cercle petit que oscil\xc2\xb7la avant i enrere i causa un moviment lineal sobre el di\xc3\xa0metre del cercle gran.\n_START_SECTION_\nDefinici\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAl parell de Tus\xc3\xad se\'l descriu de vegades com un petit cercle que rutlla per l\'interior d\'un altre cercle m\xc3\xa9s gran que est\xc3\xa0 fixe. L\'astr\xc3\xb2nom Tuss\xc3\xad el descrivia, per\xc3\xb2, de forma diferent:\n_START_SECTION_\nCreaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta construcci\xc3\xb3 geom\xc3\xa8trica va ser proposada per primera vegada per un astr\xc3\xb2nom i matem\xc3\xa0tic del segle XIII anomenat N\xc3\xa0ssir-ad-Din at-Tuss\xc3\xad, el qual va escriure el 1247 una obra titlada Tahrir al-Majisti (Commentari a Almagest) on va incloure aquesta idea com a soluci\xc3\xb3 al moviment latitudinal dels planetes inferiors, i m\xc3\xa9s endavant la va aplicar com a substituci\xc3\xb3 de l\'equant, un concepte presentat uns mil anys abans en l\'Almagest de Claudi Ptolemeu._NEWLINE_N\xc3\xa0ssir-ad-Din at-Tuss\xc3\xad, nascut a la ciutat de Tus el 1201, \xc3\xa9s conegut en la cultura isl\xc3\xa0mica com a un dels grans savis. Tuss\xc3\xad va ser el primer astr\xc3\xb2nom que va cercar una soluci\xc3\xb3 per definir el moviment latitudinal dels astres sense fer servir un component longitudinal. Per fer aix\xc3\xb2 va proposar en un treball anomenat Tahrlr al-Majisti, que va acabar el 1247, que el moviment oscil\xc2\xb7latori est\xc3\xa0 produ\xc3\xaft pels moviments circulars uniformes combinats de dos cercles id\xc3\xa8ntics, un voltant dins la circumfer\xc3\xa8ncia de l\'altre. Tuss\xc3\xad simplement estableix que si un d\'aquests cercles s\'hagu\xc3\xa9s de moure a una velocitat uniforme igual al de l\'altre i en una direcci\xc3\xb3 cap a ell, llavors qualsevol punt de la circumfer\xc3\xa8ncia del primer cercle oscil\xc2\xb7lar\xc3\xa0 en l\xc3\xadnia recta sobre un dels di\xc3\xa0metres del segon cercle.\n_START_SECTION_\nLlibres en qu\xc3\xa8 \xc3\xa9s descrit\n_START_PARAGRAPH_\nL\'expressi\xc3\xb3 "parell de Tuss\xc3\xad" \xc3\xa9s de creaci\xc3\xb3 moderna, proposada per Edward Kennedy el 1966. \xc3\x89s una de diverses construccions astron\xc3\xb2miques de la cultura isl\xc3\xa0mica que t\xc3\xa9 una sorprenent semblan\xc3\xa7a amb el model emprat per Nicolau Cop\xc3\xa8rnic en De revolutionibus, aplicat al planeta Mercuri i a la seva teoria de la trepidaci\xc3\xb3. Els historiadors sospiten que Cop\xc3\xa8rnic o algun altre autor europeu va tenir acc\xc3\xa9s al text de Tuss\xc3\xad, i com a possibles transmissors s\'han suggerit: Guillaume Postel un home del segle XVI que coneixia l\'\xc3\xa0rab i el grec i va viatjar a Constantinoble, o Gregori Coniades que va viatjar a P\xc3\xa8rsia al segle XIII per aprendre astronomia, va con\xc3\xa8ixer en persona a Tuss\xc3\xad, i en va fer diverses traduccions al grec._NEWLINE_At\xc3\xa8s que el parell de Tuss\xc3\xad fou emprat per Cop\xc3\xa8rnic en l\'explicaci\xc3\xb3 matem\xc3\xa0tica de la seva teoria astron\xc3\xb2mica, hi ha un creixent consens que ell tenia coneixement d\'aquesta idea, ja formulada anteriorment. S\'ha suggerit que la idea del parell de Tuss\xc3\xad podria haver arribat a Europa a trav\xc3\xa9s d\'uns pocs manuscrits sense que hi hagu\xc3\xa9s cap traducci\xc3\xb3 directa de l\'\xc3\xa0rab al llat\xc3\xad. Una possible ruta de transmissi\xc3\xb3 podria ser a trav\xc3\xa9s de Trebisonda on hi havia una escola d\'astronomia. Alguns manuscrits d\'astronomia escrits en grec bizant\xc3\xad, en els quals es descriu el parell de Tuss\xc3\xad, es conserven a It\xc3\xa0lia._NEWLINE_Hi ha altres obres en les quals s\'ha aplicat aquest model per explicar el moviment circular en relaci\xc3\xb3 al moviment  lineal rec\xc3\xadproc. Es pot trobar en el Commentari al primer llibre d\'Euclides, escrit per Procle i el concepte era conegut a Par\xc3\xads a mitjan segle XIV. El franc\xc3\xa8s Nicolau Oresme, en la seva obra Q\xc3\xbcestions sobre l\'esfera (escrita abans del 1362), va descriure com combinar el moviment circular per tal de produir un moviment lineal rec\xc3\xadproc d\'un planeta dins el radi del seu epicicle. La descripci\xc3\xb3 que en va fer Oresme no \xc3\xa9s gaire clara i no est\xc3\xa0 clar si la idea va ser pr\xc3\xb2pia o si va ser el resultat de traduir amb poca manya un text \xc3\xa0rab.'