b"\n_START_ARTICLE_\nCalixt III\n_START_SECTION_\nAl servei d'Alfons el Magn\xc3\xa0nim\n_START_PARAGRAPH_\nAlfons de Borja era fill de Dom\xc3\xa8nec de Borja i Francina Llan\xc3\xa7ol. Doctor en ambd\xc3\xb3s drets, professor a l'Estudi general de Lleida. En aquesta di\xc3\xb2cesi el trobem fent els primers passos de la seva carrera jur\xc3\xaddica, al servei de la c\xc3\xbaria de Benet XIII d'Aviny\xc3\xb3. El 1417 ingressa a la Cancelleria d'Alfons IV el Magn\xc3\xa0nim, amb el c\xc3\xa0rrec de promotor de negocis de la cort; m\xc3\xa9s endavant consta com a regent la Cancelleria i el 1420 ja \xc3\xa9s vicecanceller. Membre del Consell reial. En l'exercici d'aquests c\xc3\xa0rrecs segueix el rei en el seu periple per la Corona d'Arag\xc3\xb3 i Itali\xc3\xa0, i forma part de diverses ambaixades a les Corones d'Arag\xc3\xb3 i Castella, i a It\xc3\xa0lia; s'especialitza en afers relacionats amb la pol\xc3\xadtica eclesi\xc3\xa0stica del monarca. La seva primera missi\xc3\xb3 important consisteix a rebre, amb Francesc Martorell, el legat pontifici Alamanno Adimari, cardenal de Pisa, que arriba el 1418 a la Pen\xc3\xadnsula per gestionar, infructuosament, el final del Cisma. Com a recompensa als serveis prestats, el Magn\xc3\xa0nim recolza activament la carrera eclesi\xc3\xa0stica de Borja i intercedeix davant la cort pontif\xc3\xadcia perqu\xc3\xa8 sigui prove\xc3\xaft de dignitats i beneficis eclesi\xc3\xa0stics. Hi hagu\xc3\xa9 diversos intents per conferir-li un bisbat: el 1424 es fan gestions per aconseguir la seu de Mallorca, tot i que Borja s'haur\xc3\xa0 d'acontentar a administrar-ne les rendes. Aix\xc3\xad mateix, el rei el nomena canceller de l'Estudi general de Lleida el 1420, per b\xc3\xa9 que finalment nom\xc3\xa9s en ser\xc3\xa0 vicecanceller, a causa de l'oposici\xc3\xb3 del rectorat i la comunitat de l'Estudi, que tenien un candidat propi._NEWLINE_Per\xc3\xb2 la confirmaci\xc3\xb3 d'Alfons de Borja com a conseller reial en afers d'alta pol\xc3\xadtica internacional arriba amb la segona legaci\xc3\xb3 pontif\xc3\xadcia de Pere de Foix a la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica per solucionar definitivament el Cisma d'Occident. El 1429 Borja dirigeix a Pen\xc3\xadscola les operacions que acaben amb la resist\xc3\xa8ncia d'aquest darrer reducte cism\xc3\xa0tic. Tradicionalment s'ha considerat que el nomenament com a bisbe de Val\xc3\xa8ncia, l'agost de 1429, a mans del legat Pere de Foix, va ser una recompensa reial a la seva mod\xc3\xa8lica gesti\xc3\xb3 en aquest afer, una lectura que no \xc3\xa9s incompatible amb la voluntat del Magn\xc3\xa0nim de controlar, a trav\xc3\xa9s d'un servidor de confian\xc3\xa7a, un dels bisbats m\xc3\xa9s rics de la Corona, les rendes del qual, com ja havien fet les del bisbat de Mallorca, subvencionaran algunes despeses de la Conquesta del Regne de N\xc3\xa0pols._NEWLINE_Un altre dels afers internacionals en qu\xc3\xa8 Borja s'especialitza, mentre \xc3\xa9s al servei del Magn\xc3\xa0nim, s\xc3\xb3n les relacions amb la ve\xc3\xafna Corona de Castella. Forma part de diverses ambaixades i comissions per discutir afers pendents de la treva signada el 1430 entre les dues corones i interv\xc3\xa9 el 1436 en la conclusi\xc3\xb3 del conflicte que les enfrontava.\n_START_SECTION_\nBisbe i cardenal\n_START_PARAGRAPH_\nL'activitat de Borja al costat del Magn\xc3\xa0nim en la campanya per conquerir el regne de N\xc3\xa0pols, el converteix en un bisbe absentista, per\xc3\xb2 mant\xc3\xa9 un contacte permanent amb Val\xc3\xa8ncia: fa estades puntuals a la di\xc3\xb2cesi i en segueix la gesti\xc3\xb3 a trav\xc3\xa9s de vicaris generals i d'un grup de servidors de confian\xc3\xa7a, format per clergues que fan carrera a la seva ombra i per membres laics de la fam\xc3\xadlia Borja. Dels anys en qu\xc3\xa8 exerceix com a bisbe de Val\xc3\xa8ncia (1429-1458), s'ha destacat la defensa de les prerrogatives episcopals en els episodis que l'enfronten amb les autoritats municipals i els oficials reials; l'actuaci\xc3\xb3 pastoral i la reforma del clergat, especialment la celebraci\xc3\xb3 d'un s\xc3\xadnode dioces\xc3\xa0 el 1432; les mesures contra els juda\xc3\xaftzants i la circulaci\xc3\xb3 de B\xc3\xadblies tradu\xc3\xafdes al vulgar, i la gesti\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica de la di\xc3\xb2cesi. Despr\xc3\xa9s d'una breu estada en aquesta, el 1438 empr\xc3\xa8n el viatge definitiu cap a It\xc3\xa0lia._NEWLINE_A partir de 1442 \xc3\xa9s a N\xc3\xa0pols, on s'encarrega de la reforma administrativa del nou regne conquerit pel Magn\xc3\xa0nim, i \xc3\xa9s en aquesta etapa que presideix el Consell reial. Va ser preceptor de Ferran, fill il\xc2\xb7leg\xc3\xadtim del monarca i futur Ferran I de N\xc3\xa0pols; el 1443 el rei Alfons encarrega al bisbe la redacci\xc3\xb3 de les actes del parlament de Sant Lloren\xc3\xa7, en el qual Ferran \xc3\xa9s proclamat successor de N\xc3\xa0pols. Ambaixador d'Alfons al concili de Flor\xc3\xa8ncia (1439), ser\xc3\xa0 un dels negociadors, amb el cardenal d'Aquileia Ludovico Scarampo, de l'acord entre el Magn\xc3\xa0nim i el papa Eugeni IV que culmina en la pau de Terracina (1443), per la qual el papa reconeix els drets del rei a la corona de N\xc3\xa0pols i aquest retira el seu suport al concili de Basilea. En recompensa a aquestes gestions, el maig de 1444 \xc3\xa9s nomenat cardenal del t\xc3\xadtol dels Quatre sants coronats, s'instal\xc2\xb7la a Roma i s'allunya del servei directe del Magn\xc3\xa0nim, per b\xc3\xa9 que es converteix en un valedor dels interessos de la Corona d\xe2\x80\x99Arag\xc3\xb3 a la cort pontif\xc3\xadcia i s'envolta d'un grup de servidors d'aquella proced\xc3\xa8ncia. Els onze anys del cardenalat s\xc3\xb3n, encara, els m\xc3\xa9s desconeguts de la biografia de Borja._NEWLINE_Va ser elegit Papa el 1455, a una edat molt avan\xc3\xa7ada, com a candidat de comprom\xc3\xads. El seu gran objectiu va ser el de formar una croada contra els Turcs, que havien capturat Constantinoble el 1453, per\xc3\xb2 no va poder trobar resposta dels Pr\xc3\xadnceps Cristians a la seva crida tot i els seus grans esfor\xc3\xa7os al respecte. Tanmateix va aconseguir de recuperar Belgrad el 1456, i Alb\xc3\xa0nia a l'any seg\xc3\xbcent. Una altra actuaci\xc3\xb3 destacada va ser la revisi\xc3\xb3 del judici a Joana d'Arc tot rehabilitant-li la mem\xc3\xb2ria, iniciada l'11 de juny de 1455.\n_START_SECTION_\nPapa\n_START_PARAGRAPH_\nEn el conflictiu conclave de 1455 que ha d'elegir el successor de Nicolau V, amb l'amena\xc3\xa7a turca com a rerefons -Constantinoble havia caigut el 1453- i els enfrontaments entre faccions cardenal\xc3\xadcies, la seva avan\xc3\xa7ada edat i la defensa de l'ideal de croada el converteixen en un candidat de comprom\xc3\xads. Un cop accedeix al papat amb el nom de Calixt III, tres eixos presidiran la seva pol\xc3\xadtica: la croada contra els turcs, l'equilibri entre les pot\xc3\xa8ncies italianes i la consolidaci\xc3\xb3 de l'autoritat del papa als Estats pontificis. El projecte de croada presideix bona part de la seva actuaci\xc3\xb3, conven\xc3\xa7ut com est\xc3\xa0 que la provid\xc3\xa8ncia l'ha triat per acabar amb la pres\xc3\xa8ncia del turc en terres cristianes. Fou en aqueix any, el 3 de juny, quan canonitz\xc3\xa0 Sant Vicent Ferrer._NEWLINE_En la l\xc3\xadnia dels seus predecessors, apressa l'organitzaci\xc3\xb3 d'una flota pontif\xc3\xadcia, que s'hauria de coordinar amb un ex\xc3\xa8rcit de terra que avan\xc3\xa7aria cap a Constantinoble. Malgrat alguns \xc3\xa8xits puntuals -campanyes de J\xc3\xa1nos Hunyadi, especialment l'aixecament del setge de Belgrad-, el projecte no va aconseguir la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 de la major part dels pr\xc3\xadnceps cristians, tal com el mateix papa reconeixia. L'acord inicial entre Calixt i el Magn\xc3\xa0nim per encap\xc3\xa7alar la croada fracassa, entre altres motius, pels interessos divergents de l'un i l'altre a It\xc3\xa0lia. D'una banda, el monarca est\xc3\xa0 lligat a les urg\xc3\xa8ncies monet\xc3\xa0ries i militars derivades de la seva pol\xc3\xadtica napolitana. De l'altra, les noves necessitats de Calixt com a responsable de la pol\xc3\xadtica pontif\xc3\xadcia expliquen els punts de fricci\xc3\xb3 amb el Magn\xc3\xa0nim, com ara la negaci\xc3\xb3 papal de la investidura del regne de N\xc3\xa0pols i de la confirmaci\xc3\xb3 de Ferran com a successor, afer en el qual Calixt seguia la tradicional pol\xc3\xadtica dels papes de mantenir un equilibri entre les pot\xc3\xa8ncies italianes que envoltaven els Estats pontificis; i l'enfrontament per la provisi\xc3\xb3 de beneficis, per exemple del bisbat de Val\xc3\xa8ncia, entre el seu nebot Roderic i Joan d'Arag\xc3\xb3._NEWLINE_Tot plegat provoc\xc3\xa0 un refredament en les relacions entre el rei i el papa - despr\xc3\xa9s d'haver col\xc2\xb7laborat prop de quaranta anys - i ambd\xc3\xb3s van morir el 1458, amb pocs mesos de difer\xc3\xa8ncia._NEWLINE_Papa estranger a Roma, Calixt s'envolt\xc3\xa0 de servidors procedents de la Corona d\xe2\x80\x99Arag\xc3\xb3 i vetll\xc3\xa0 per la promoci\xc3\xb3 dels seus nebots: Pere Llu\xc3\xads de Borja va ser nomenat capit\xc3\xa0 general de l'ex\xc3\xa8rcit pontifici, i Roderic de Borja (el futur Alexandre VI), cardenal i vicecanceller pontifici; Llu\xc3\xads Joan del Mil\xc3\xa0 tamb\xc3\xa9 ser\xc3\xa0 creat cardenal. El papa s'assegurava aix\xc3\xad, seguint una pr\xc3\xa0ctica habitual en la hist\xc3\xb2ria pontif\xc3\xadcia, la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 d'un clergat fidel, cosa que li ha valgut acusacions de nepotisme. La seva mort va anar seguida d'atacs contra aquests servidors"