b'\n_START_ARTICLE_\nFlor\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAnat\xc3\xb2micament, la flor \xc3\xa9s un eix de creixement limitat (braquiblast), que porta lateralment, i densament disposats, \xc3\xb2rgans que serveixen per a la reproducci\xc3\xb3. Aquests es troben poc o molt transformats a causa de la seva funci\xc3\xb3 espec\xc3\xadfica, principalment els estams i els carpels. Aix\xc3\xad, tots els processos del cicle reproductiu dels espermat\xc3\xb2fits, des de la formaci\xc3\xb3 d\'esporangis i espores fins a la maduraci\xc3\xb3 i disseminaci\xc3\xb3 de llavors, tenen lloc a la flor, o als \xc3\xb2rgans associats. La funci\xc3\xb3 de la flor \xc3\xa9s produir llavors per a la reproducci\xc3\xb3 sexual. Per a les plantes, les llavors s\xc3\xb3n la pr\xc3\xb2xima generaci\xc3\xb3, i serveixen com el principal mitj\xc3\xa0 amb el qual es perpetuen i propaguen les esp\xc3\xa8cies. A m\xc3\xa9s, la flor \xc3\xa9s un \xc3\xb2rgan que es va definint al llarg de l\'evoluci\xc3\xb3, en el si de grups no estretament relacionats, sota la pressi\xc3\xb3 adaptativa de millorar la reproducci\xc3\xb3 en el medi aeri._NEWLINE_Tots els espermat\xc3\xb2fits tenen flors que produeixen llavors, per\xc3\xb2 l\'organitzaci\xc3\xb3 interna de la flor \xc3\xa9s molt diferent en els dos principals grups d\'espermat\xc3\xb2fits: les gimnospermes vivents i les angiospermes. Les gimnospermes poden tenir pseudoflors que es reuneixen en estr\xc3\xb2bils, o la mateixa pseudoflor pot ser un estr\xc3\xb2bil de fulles f\xc3\xa8rtils. La majoria de gimnospermes presenten flors unisexuals, sense perigoni; un altre aspecte \xc3\xa9s que, en les gimnospermes, sovint l\'estructura i la interpretaci\xc3\xb3 difereix considerablement entre flors masculines i femenines de la mateixa planta. Per tot aix\xc3\xb2, els autors anglosaxons consideren que la flor veritable comen\xc3\xa7a amb les angiospermes o magnoliofitins. Per tant, una flor t\xc3\xadpica d\'angiosperma est\xc3\xa0 composta de quatre tipus de fulles modificades, tant estructuralment com fisiol\xc3\xb2gica, per produir i protegir els g\xc3\xa0metes: s\xc3\xa8pals, p\xc3\xa8tals, estams i carpels. Despr\xc3\xa9s de la fertilitzaci\xc3\xb3, la flor d\xc3\xb3na origen, per transformaci\xc3\xb3 d\'algunes de les seves parts, a un fruit que cont\xc3\xa9 les llavors. El grup de les angiospermes, amb m\xc3\xa9s de 250.000 esp\xc3\xa8cies, \xc3\xa9s un llinatge evolutivament reeixit que conforma la major part de la flora terrestre existent. La flor \xc3\xa9s el car\xc3\xa0cter definidor del grup i \xc3\xa9s probablement un factor clau en el seu \xc3\xa8xit evolutiu. \xc3\x89s una estructura complexa el pla organitzacional de la qual \xc3\xa9s conservat en gaireb\xc3\xa9 tots els membres del grup, tot i que presenta una enorme diversitat en la morfologia i fisiologia de totes i cadascuna de les parts que la componen. La base gen\xc3\xa8tica i adaptativa d\'aquesta diversitat s\'est\xc3\xa0 comen\xc3\xa7ant a comprendre en detall, igual que el seu origen, que data del Cretaci inferior, i la seva posterior evoluci\xc3\xb3 en estreta interrelaci\xc3\xb3 amb els animals que s\'encarreguen de transportar els g\xc3\xa0metes._NEWLINE_Amb independ\xc3\xa8ncia dels aspectes ja mencionats, la flor \xc3\xa9s un objecte important per als \xc3\xa9ssers humans. Al llarg de la hist\xc3\xb2ria i de les diferents cultures, la flor sempre ha tingut un lloc en les societats humanes, sigui per la seva bellesa intr\xc3\xadnseca o el seu simbolisme. De fet, es cultiven esp\xc3\xa8cies per obtenir-ne flors des de fa m\xc3\xa9s de 5.000\xc2\xa0anys i, avui en dia, aquest art s\'ha transformat en una ind\xc3\xbastria en cont\xc3\xadnua expansi\xc3\xb3: la floricultura.\n_START_SECTION_\nOrigen de la flor\n_START_PARAGRAPH_\nActualment, es considera que la flor fou originada a partir d\'un eix no ramificat que duu ap\xc3\xa8ndixs f\xc3\xa8rtils procedents de fulles transformades. Segons aquesta hip\xc3\xb2tesi, estams i carpels serien microsporofil\xc2\xb7les i megasporofil\xc2\xb7les, respectivament. Aquesta teoria s\'anomena teoria eu\xc3\xa0ntica i t\xc3\xa9 bona acceptaci\xc3\xb3 principalment per als cicadofitins i les angiospermes de flor primitiva, que mostren una estructura pinnada d\'estams i carpels. Per contraposici\xc3\xb3, la teoria pseud\xc3\xa0ntica mant\xc3\xa9 que la flor es deu haver originat per reducci\xc3\xb3 progressiva de sistemes d\'eixos ramificats, de manera que tant l\'estam com el carpel serien d\'origen caulinar i representarien una reducci\xc3\xb3 molt marcada. \xc3\x89s cert que els estams tenen, majorit\xc3\xa0riament, estructura "de tija", i que es poden explicar com a \xc3\xb2rgans radiats, capitats, principalment en les con\xc3\xadferes. Aquesta interpretaci\xc3\xb3 nom\xc3\xa9s t\xc3\xa9 acceptaci\xc3\xb3 per al grup de les con\xc3\xadferes.\n_START_SECTION_\nGastronomia\n_START_PARAGRAPH_\nHi ha moltes flors, o parts de flors, que s\xc3\xb3n comestibles. Generalment, per\xc3\xb2, no s\xc3\xb3n tan importants en la dieta com ho poden ser altres parts de les plantes com les fulles, els fruits i les rels. Entre les flors m\xc3\xa9s comunes de la gastronomia tradicional, hi ha la carxofa, la coliflor i el br\xc3\xb2quil, que s\xc3\xb3n infloresc\xc3\xa8ncies cultivades. _NEWLINE_Les flors de la borratja se solen menjar bullides amb les fulles i tiges. Tamb\xc3\xa9 s\'utilitzen soles per a decorar plats o postres, car contenen un dels pocs colorants blaus naturals no t\xc3\xb2xics. Les flors de la caputxina (Tropaeolum majus), planta de jard\xc3\xad molt comuna al litoral mediterrani, es mengen en amanida, donant un toc de color molt original._NEWLINE_Altres flors s\xc3\xb3n populars en la gastronomia d\'alguns pa\xc3\xafsos, segons la zona i l\'estaci\xc3\xb3. A It\xc3\xa0lia, \xc3\xa9s costum menjar la flor del carbass\xc3\xb3 fregida. Al subcontinent indi, la flor de baqueta (Moringa oleifera), blanca i arom\xc3\xa0tica. Al sud-est asi\xc3\xa0tic, la Sesbania grandiflora i la Sesbania bispinosa tenen import\xc3\xa0ncia gastron\xc3\xb2mica._NEWLINE_Altres flors es prenen en infusi\xc3\xb3, com la camamilla vera, la camamilla romana o la til\xc2\xb7la, que \xc3\xa9s el conjunt de flors i les br\xc3\xa0ctees del til\xc2\xb7ler.'