b"\n_START_ARTICLE_\nCastell d'Os\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nD'origen \xc3\xa0rab, es documenta l'any 1036 en les afrontacions del castell de Santa Linya i el 1063 en la delimitaci\xc3\xb3 territorial del castell de Canelles quan aquest fou donat pel comte de Barcelona Ramon Berenguer I a la seva esposa Almodis. El 1105, per\xc3\xb2, en un pacte entre el tutor d'Ermengol VI d'Urgell i el comte de Barcelona Ramon Berenguer III, s'esmenten diversos llocs que havien d'\xc3\xa9sser conquerits als \xc3\xa0rabs, estrat\xc3\xa8gics i de dif\xc3\xadcil conquesta, entre els quals la fortalesa d'Os, una de les m\xc3\xa9s importants de l'Alta Noguera. _NEWLINE_El castell d'Os fou conquerit vers l'any 1116 pel comte Ermengol VI d'Urgell i el vescomte Guerau Pon\xc3\xa7 II de Cabrera. Ermengol subscrigu\xc3\xa9 una convinen\xc3\xa7a amb el vescomte d'\xc3\x80ger donant-li el castell amb totes les seves pertinences, domini, potestat i ajut en cas d'atac pels \xc3\xa0rabs, per rescabalar-lo de les despeses fetes pel vescomte en la conquesta d'Os. L'any 1116, el vescomte d'\xc3\x80ger feia donaci\xc3\xb3 de l'esgl\xc3\xa9sia del castell d'Os a l'abadia d'\xc3\x80ger, amb prim\xc3\xadcies, r\xc3\xa8dits i delme. Segons una acta testament\xc3\xa0ria datada l'any 1158, el castell fou infeudat a la fam\xc3\xadlia Berenguer d'\xc3\x80ger._NEWLINE_El 1167, en el testament del comte Ermengol VII d'Urgell consta que lleg\xc3\xa0 al seu fill i successor el castell d'Os. Posteriorment, en el segle XIII, es documenten les disputes entre els Cabrera, vescomtes d'\xc3\x80ger i els comtes d'Urgell per la potestat de diversos dominis, entre els quals el castell d'Os amb intervenci\xc3\xb3, a vegades de la corona. _NEWLINE_En els fogatjaments del segle XIV, Os, amb 54 focs, consta que era del comte d'Urgell. Mort Mart\xc3\xad l'Hum\xc3\xa0, el 1410, Jaume II d'Urgell, pretendent a la corona, don\xc3\xa0 a la seva germana Elionor el castell d'Os per\xc3\xb2 el nou rei, Ferran d'Antequera, es qued\xc3\xa0 amb els b\xc3\xa9ns d'Elionor i ced\xc3\xad el castell en franc alou al cavaller Joan Vivot (1415)._NEWLINE_El 1553, era senyora d'Os Montserrat de Siscar i a l'inici del segle XVII ho eren Ramon de Siscar i Gravolosa i Isabel de Siscar i Saportell i el 1638, llur fill Ramon. La senyoria del lloc i castell d'Os continu\xc3\xa0 sota el domini d'aquest llinatge fins a la desamortitzaci\xc3\xb3 del segle XIX.\n_START_SECTION_\nArquitectura\n_START_PARAGRAPH_\nEn les restes del castell es poden veure tres moments constructius. Primer, es constru\xc3\xad un gran recinte conservat en part. En un segon moment, en \xc3\xa8poca g\xc3\xb2tica, s'edific\xc3\xa0 un casal a l'angle nord-est. Finalment, en \xc3\xa8poca moderna, s'ampli\xc3\xa0 el casal i s'hi f\xc3\xa9u la capella de Santa B\xc3\xa0rbara. El recinte \xc3\xa9s de planta trapezo\xc3\xafdal de 50 m de llarg (est i oest) 75 m el costat nord i 50 el costat sud. El gruix del mur oscil\xc2\xb7la entre 210 cm a l'est i 100 cm el costat oest. En alguns llocs el mur t\xc3\xa9 una al\xc3\xa7ada de 9 m. L'aparell \xc3\xa9s de pedres petites poc treballades per\xc3\xb2 arrenglerades en filades i unides amb morter. Es conserva sencer el costat sud. La fa\xc3\xa7ana est tamb\xc3\xa9 ha pervingut sencera per\xc3\xb2 amb reconstruccions. El costat nord fou refet en part i del costat oest nom\xc3\xa9s s'endevinen unes filades._NEWLINE_Un dels aspectes constructius m\xc3\xa9s interessants s\xc3\xb3n les diverses bestorres. N'hi ha una de molt ben conservada a la banda sud. T\xc3\xa9 una amplada interior de 3,6 m i un gruix de paret de nom\xc3\xa9s 85 cm. Al costat est s'endevinen les escales  per pujar al cam\xc3\xad de ronda. A la meitat de la paret oest hi hauria una altra bestorre. La m\xc3\xa9s ben acabada es troba a l'angle nord-est al costat de la porta. Els 2 m inferiors s\xc3\xb3n fets amb carreus grans, ben escairats i arrenglerats, col\xc2\xb7locats a trencajunt. A Baix hi ha un basament. Damunt la zona de carreus una motllura longitudinal. Per damunt, uns 5 m d'aparell molt irregular i per sobre uns metres afegits en \xc3\xa8poca moderna._NEWLINE_Hi havia segurament un mur que dividia el recinte de N. a S del qual en veiem actualment uns 15 m, d'un gruix de 120 cm. Sembla doncs que en l'alta edat mitjana hi havia un recinte ampli._NEWLINE_La dataci\xc3\xb3 \xc3\xa9s dif\xc3\xadcil. Si fos situat en la Catalunya Vella, es consideraria una construcci\xc3\xb3 tardana (segle XIII o XIV). Per\xc3\xb2 els seg\xc3\xbcents fets fan pensar en un m\xc3\xa9s que probable origen isl\xc3\xa0mic. L'any 1116 hi ha documentat un castell musulm\xc3\xa0 important. L'aparell constructiu d'alguns sectors, amb molt de morter fet segurament amb una esp\xc3\xa8cie d'encofrat seria d'origen andalus\xc3\xad. L'aparell tan acurat de la bestorre del nord-est, coronat amb motllura. I el m\xc3\xa9s remarcable, les diverses torres de flanqueig semicirculars mentre a Europa, almenys fins al segle XII el normal eren els llen\xc3\xa7os de muralla llisos. Una fortalesa important que es pot relacionar amb d'altres situades m\xc3\xa9s al sud, com el castell de Castell\xc3\xb3 de Farfanya."