b"\n_START_ARTICLE_\nAcordi\xc3\xb3\n_START_SECTION_\nFuncionament\n_START_PARAGRAPH_\nCadascun dels botons o tecles que es troben a les caixes harm\xc3\xb2niques serveixen per seleccionar els sons que s'emetran. En pr\xc3\xa9mer-los s'accionen unes v\xc3\xa0lvules que deixen lliure el pas de l'aire cap a l'interior de la manxa. En el recorregut de l'aire s'hi troba la lleng\xc3\xbceta lliure met\xc3\xa0l\xc2\xb7lica, que vibrar\xc3\xa0 sempre que la pressi\xc3\xb3 sigui suficient per moure-la. En deixar de pr\xc3\xa9mer les tecles o els botons, unes molles fan que les v\xc3\xa0lvules tornin a la seva posici\xc3\xb3 inicial i bloquegin altra vegada el pas de l'aire. D'aquesta manera, la lleng\xc3\xbceta en q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 deixa de vibrar. Aix\xc3\xad doncs, per fer sonar una nota nom\xc3\xa9s cal fer fluctuar l'aire, tot obrint i tancant la manxa de l'acordi\xc3\xb3 mentre es pitgen una o diverses tecles o botons._NEWLINE_Molts instruments de la mateixa fam\xc3\xadlia -com el bandone\xc3\xb3, la concertina o l'harm\xc3\xb2nium- utilitzen el mateix mecanisme per emetre els sons, malgrat que la insuflaci\xc3\xb3 d'aire a les seves lleng\xc3\xbcetes es faci amb manxes de caracter\xc3\xadstiques diferents a la de l'acordi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nTipus d'acordi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nHi ha dos tipus principals d'acordi\xc3\xb3: l\xe2\x80\x99acordi\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tic i l\xe2\x80\x99acordi\xc3\xb3 diat\xc3\xb2nic. Crom\xc3\xa0tic significa que pot fer els 12 sons de l'escala (comptant notes naturals i alterades) i diat\xc3\xb2nic significa que nom\xc3\xa9s pot fer les notes de l'escala diat\xc3\xb2nica en la qual est\xc3\xa0 afinat. La distribuci\xc3\xb3 de les notes en cada tipus d'instrument \xc3\xa9s diferent. Tamb\xc3\xa9 existeixen acordions h\xc3\xadbrids, \xc3\xa9s a dir, crom\xc3\xa0tics en un manual i diat\xc3\xb2nics en l'altre.\n_START_SECTION_\nAcordi\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tic\n_START_PARAGRAPH_\nAl Manual I de l'acordi\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tic (banda dreta) tant hi podem trobar tecles similars a les d'un piano (acordi\xc3\xb3 de tecles, vegeu la fotografia) com botons disposats en diverses rengleres (acordi\xc3\xb3 de botons). Els acordions de tecles solen tenir entre 30 i 45 tecles a la m\xc3\xa0 dreta. Els de botons poden arribar a tenir fins a 63 o 64 botons de notes diferents._NEWLINE_Un acordi\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tic de botons sol tenir botons blancs per les notes naturals i negres per les notes alterades. Aquests botons estan col\xc2\xb7locats en rengleres, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 formen unes diagonals de tres notes disposades en ordre purament crom\xc3\xa0tic, \xc3\xa9s a dir, a la primera filera hi ha el Do, a la segona el Do sostingut (bot\xc3\xb3 negre) i a la tercera el Re; la seg\xc3\xbcent diagonal t\xc3\xa9 el Re# (bot\xc3\xb3 negre) a la primera filera, el Mi a la segona i el Fa a la tercera; a la seg\xc3\xbcent diagonal hi ha el fa#, sol, sol# i aix\xc3\xad successivament. Generalment aquests acordions tenen m\xc3\xa9s de tres files: en solen tenir 5 amb les dues superiors r\xc3\xa8pliques de les primeres. Serveixen per augmentar les possibilitats de digitaci\xc3\xb3 en tocar a m\xc3\xa9s de permetre transportar el to d'una melodia sense haver de canviar la digitaci\xc3\xb3._NEWLINE_Hi ha tres sistemes principals de disposici\xc3\xb3 dels botons del manual dret en un acordi\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tic de botons: el descrit en el par\xc3\xa0graf anterior \xc3\xa9s el sistema itali\xc3\xa0. En el sistema rus les diagonals van a la inversa (la primera filera del sistema itali\xc3\xa0 \xc3\xa9s la tercera del rus i viceversa). El sistema finland\xc3\xa8s t\xc3\xa9 les notes distribu\xc3\xafdes com el sistema itali\xc3\xa0 per\xc3\xb2 a la primera filera hi ha el do diesi, a la segona hi ha el re i a la tercera hi ha el re diesi._NEWLINE_La banda esquerra de l'acordi\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tic sol contenir 120 botons que poden estar configurats en dos sistemes diferents: per una banda, hi ha el sistema est\xc3\xa0ndard (Manual II), que consta d'uns botons que fan sonar els baixos o notes greus i d'uns altres botons que fan sonar una combinaci\xc3\xb3 de notes i que ofereixen la possibilitat de tocar un acord tr\xc3\xadada Major, tr\xc3\xadada menor, de s\xc3\xa8ptima de dominant o de s\xc3\xa8ptima disminu\xc3\xafda nom\xc3\xa9s polsant un bot\xc3\xb3. Mitjan\xc3\xa7ant la combinaci\xc3\xb3 de diferents botons es poden aconseguir acords diferents, com de setena Major, de menor amb s\xc3\xa8ptima, semidisminuits, de novena, etc. Per altra banda, hi ha el sistema de baixos lliures, tamb\xc3\xa9 anomenat basetti o convertor (Manual III), amb el qual mitjan\xc3\xa7ant l'accionament d'una palanca es converteixen els acords prefabricats en notes soles, i aix\xc3\xb2 fa que l'instrument quedi amb dos manuals mel\xc3\xb2dics, un per a la m\xc3\xa0 dreta (amb les tecles o botons) i un per a la m\xc3\xa0 esquerra.\n_START_SECTION_\nAcordi\xc3\xb3 diat\xc3\xb2nic\n_START_PARAGRAPH_\nL'acordi\xc3\xb3 diat\xc3\xb2nic s'anomena aix\xc3\xad perqu\xc3\xa8 nom\xc3\xa9s pot emetre els sons propis d'una o m\xc3\xa9s escales diat\xc3\xb2niques. Els acordions d'aquest tipus poden tocar en tantes tonalitats com fileres de botons tenen a la banda del discant. L'acordi\xc3\xb3 diat\xc3\xb2nic b\xc3\xa0sic est\xc3\xa0ndard disposa de 21 botons a la banda de la melodia distribu\xc3\xafts en dues fileres i 8 a la banda de l'acompanyament (4 per a baixos i 4 per a acords), tot i que aquest n\xc3\xbamero pot canviar depenent de cada model. La caracter\xc3\xadstica principal de molts acordions diat\xc3\xb2nics \xc3\xa9s la bisonoritat, \xc3\xa9s a dir, amb cada bot\xc3\xb3 sona una nota en obrir la manxa i una de diferent en tancar-la, per\xc3\xb2 aix\xc3\xb2 no sempre \xc3\xa9s aix\xc3\xad, ja que existeixen acordions diat\xc3\xb2nics que utilitzen botons monosonors, com \xc3\xa9s el cas de la banda de l'acompanyament en les trikitixes (acordions propis del folklore basc)._NEWLINE_Els primers acordions que van existir s'assemblaven molt als acordions diat\xc3\xb2nics: tenien pocs botons i estaven afinats en una sola tonalitat. A mesura que van anar passant els anys del segle XIX i els mateixos m\xc3\xbasics s'adonaven que els faltaven m\xc3\xa9s sons per interpretar les peces que volien tocar, van anar demanant a les f\xc3\xa0briques d'acordions que els constru\xc3\xafssin instruments amb botons addicionals amb notes alterades o b\xc3\xa9 amb m\xc3\xa9s fileres afinades en altres tonalitats fins que a tombants del segle XX de la mateixa evoluci\xc3\xb3 dels acordions diat\xc3\xb2nics en van sortir els acordions crom\xc3\xa0tics, amb els quals els m\xc3\xbasics disposaven de tot el ventall de notes naturals i alterades en totes les octaves d'extensi\xc3\xb3 de la m\xc3\xa0 dreta i en l'acompanyament de la m\xc3\xa0 esquerra, amb la qual cosa ja podien interpretar qualsevol melodia en qualsevol tonalitat i tamb\xc3\xa9 obres atonals. Aquest fet va fer que els acordions diat\xc3\xb2nics quedessin obsolets i entressin en un proc\xc3\xa9s de des\xc3\xbas fins que des de la d\xc3\xa8cada dels anys 1970 se n'ha fet un proc\xc3\xa9s de recuperaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nTrobades i festivals acordionistes\n_START_PARAGRAPH_\nEn el cas de la cultura popular, i sobretot en la m\xc3\xbasica d\xe2\x80\x99arrel dels Pirineus, el diat\xc3\xb2nic n'\xc3\xa9s la variant m\xc3\xa9s tradicional i la m\xc3\xa9s emprada. T\xc3\xa8cnicament, l\xe2\x80\x99acordi\xc3\xb3 diat\xc3\xb2nic t\xc3\xa9 la singularitat que emet nom\xc3\xa9s els sons propis de l\xe2\x80\x99escala en qu\xc3\xa8 ha estat afinat. Aix\xc3\xb2 li restava varietat sonora i durant segle XIX \xe2\x80\x93el per\xc3\xadode d\xe2\x80\x99auge de l\xe2\x80\x99instrument\xe2\x80\x93 li van anar introduint canvis progressivament fins a l\xe2\x80\x99aparici\xc3\xb3 de l\xe2\x80\x99acordi\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tic, molt m\xc3\xa9s ric. Aix\xc3\xb2 va implicar que en el curs del segle XX la varietat diat\xc3\xb2nica qued\xc3\xa9s obsoleta i pr\xc3\xa0cticament desaparegu\xc3\xa9s. _NEWLINE_A la d\xc3\xa8cada dels setanta va comen\xc3\xa7ar un proc\xc3\xa9s de recuperaci\xc3\xb3 de l\xe2\x80\x99instrument molt lligat a les primeres trobades i festivals especialitzats. Algunos de les trobades d'acordionistes de m\xc3\xa9s envergadura se celebren al juliol i s\xc3\xb3n la Trobada d'Acordionistes de Ma\xc3\xa7aners (Bergued\xc3\xa0) i la Trobada d'Acordionistes del Pirineu d'Ars\xc3\xa8guel. A m\xc3\xa9s, a partir d\xe2\x80\x99aquest moment, gran part de la m\xc3\xbasica de nova factura d\xe2\x80\x99inspiraci\xc3\xb3 tradicional \xc3\xa9s composta per ser interpretada amb acordi\xc3\xb3 diat\xc3\xb2nic. Fins al 2012, l'antiga Escola de la Festa (Festcat) de Ll\xc3\xadvia (la Cerdanya), programava els seus principals espectacles en la vela de l'acordi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nEl Acordionista\n_START_PARAGRAPH_\nEl Acordionista va ser una revista mensual dedicada a temes relacionats amb l'acordi\xc3\xb3. Va apar\xc3\xa8ixer el 1952. La dirigia Tom\xc3\xa0s Rodr\xc3\xadguez M\xc3\xa0rquez i l'editava l'Institut Mozart de Barcelona. A m\xc3\xa9s de partitures amb l'acordi\xc3\xb3 com a protagonista, tamb\xc3\xa9 publicava articles sobre aquest instrument i el seu m\xc3\xb3n. A partir del 1958, Artur Men\xc3\xa9ndez Alexandre en fou el cap de redacci\xc3\xb3 i la revista va incloure el subt\xc3\xadtol Revista mensual de informaci\xc3\xb3n mundial de acorde\xc3\xb3n, guitarra y arm\xc3\xb3nica."