b"\n_START_ARTICLE_\nSocioliberalisme\n_START_PARAGRAPH_\nEl socioliberalisme, nou liberalisme (nom original), liberalisme social, alt liberalisme, liberalisme radical o liberalisme modern \xc3\xa9s un corrent del liberalisme que, basant-se en el pensament de John Stuart Mill, se centra en el desenvolupament individual i material de les persones en el marc de les seves interaccions socials. El socioliberalisme defensa la just\xc3\xadcia social i, a difer\xc3\xa8ncia del liberalisme cl\xc3\xa0ssic, considera que la llibertat no es caracteritza tant per la falta de restriccions com per la capacitat d'actuar._NEWLINE_Pol\xc3\xadticament, s'oposa a l'autoritarisme i s'esfor\xc3\xa7a per a implicar les persones en la presa de decisions mitjan\xc3\xa7ant una aposta clara per la democr\xc3\xa0cia. En l'\xc3\xa0mbit econ\xc3\xb2mic i social, postula que les institucions han de cercar l'equilibri entre llibertat i igualtat, particularment a trav\xc3\xa9s de reglamentacions que fomentin la compet\xc3\xa8ncia lleial i pol\xc3\xadtiques de redistribuci\xc3\xb3 que serveixin per a potenciar les capacitats de les persones. El pensament socioliberal s'enfronta als problemes econ\xc3\xb2mics i socials partint d'una an\xc3\xa0lisi dels fets, encara que siguin inconvenients (concepte de hard facts), de manera que els seus proponents s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s inductius i es basen m\xc3\xa9s en l'estudi de les dades disponibles que els economistes liberals cl\xc3\xa0ssics, que raonen de manera m\xc3\xa9s deductiva._NEWLINE_El socioliberalisme i el liberalisme cl\xc3\xa0ssic, l'altre gran corrent del liberalisme, es diferencien en una s\xc3\xa8rie de caracter\xc3\xadstiques que fan que hi hagi tensi\xc3\xb3 entre els dos. Als Estats Units, el socioliberalisme se sol classificar a l'esquerra i \xc3\xa9s el corrent m\xc3\xa9s important del liberalisme, mentre que a Europa, on t\xc3\xa9 una menor influ\xc3\xa8ncia, a vegades es plasma en formacions centristes. El socioliberalisme sorg\xc3\xad al segle\xc2\xa0XIX. El pensament pol\xc3\xadtic i social del nou moviment, que portava el nom de \xc2\xabNou Liberalisme\xc2\xbb, es basava en gran part en el consens de la Universitat d'Oxford, per\xc3\xb2 els investigadors de la Universitat de Cambridge n'eren la principal influ\xc3\xa8ncia en temes econ\xc3\xb2mics. A escala internacional, figures socioliberals com ara Woodrow Wilson, Norman Angell i David Mitrany tingueren un paper important en la creaci\xc3\xb3 d'organismes reguladors internacionals, tant pol\xc3\xadtics (Societat de Nacions i Organitzaci\xc3\xb3 de les Nacions Unides) com econ\xc3\xb2mics, com ho demostra el rol de John Maynard Keynes en la fundaci\xc3\xb3 del Fons Monetari Internacional i el Banc Mundial._NEWLINE_La ideologia socioliberal exerc\xc3\xad una important influ\xc3\xa8ncia sobre la vida pol\xc3\xadtica francesa, a trav\xc3\xa9s del solidarisme, i l'estatunidenca, a trav\xc3\xa9s del programa Nova Llibertat (New Freedom) de Woodrow Wilson. Tanmateix, no es convert\xc3\xad en el corrent dominant fins despr\xc3\xa9s de la Segona Guerra Mundial. Al final de les Trente Glorieuses reb\xc3\xa9 moltes cr\xc3\xadtiques i perd\xc3\xa9 gran part del seu pes pol\xc3\xadtic, de la qual cosa es beneficiaren especialment els altres corrents liberals. Els principals retrets fets al socioliberalisme eren que no implicava prou les persones en la presa de decisions i que havia sucumbit a la temptaci\xc3\xb3 de la tecnocr\xc3\xa0cia, particularment en l'\xc3\xa0mbit econ\xc3\xb2mic._NEWLINE_En perdre la seva influ\xc3\xa8ncia pol\xc3\xadtica, el socioliberalisme entr\xc3\xa0 en un proc\xc3\xa9s de renovaci\xc3\xb3 intel\xc2\xb7lectual i, sota l'impuls de persones com ara John Rawls, torn\xc3\xa0 a donar un paper preponderant als ciutadans alhora que esbossava una cr\xc3\xadtica del seu \xc2\xabeconomisme\xc2\xbb. Avui en dia, el socioliberalisme busca solucions pels reptes als quals s'enfronten les societats del segle\xc2\xa0XXI: la just\xc3\xadcia social, els drets civils, el multiculturalisme, l'\xc3\xa8tica de la cura, etc._NEWLINE_El terme \xc2\xabsocioliberalisme\xc2\xbb sovint es fa servir de manera incorrecta per a referir-se al socialisme liberal, en el sentit d'un socialisme (o socialdemocr\xc3\xa0cia) que ha adoptat els valors del socioliberalisme econ\xc3\xb2mic. Tot i que el concepte de \xc2\xabsocialisme liberal\xc2\xbb apareix a les obres d'alguns autors socioliberals, hist\xc3\xb2ricament s'ha utilitzat aquest terme per a referir-se a tend\xc3\xa8ncies molt variades. L'escola de pensament que dugu\xc3\xa9 originalment el nom de \xc2\xabsocioliberalisme\xc2\xbb tampoc no representa un corrent de socialisme convertit a les virtuts del liberalisme. La principal difer\xc3\xa8ncia entre el socioliberalisme i els altres corrents que han portat el nom de \xc2\xabsocioliberalisme\xc2\xbb \xc3\xa9s el fet que el \xc2\xabnou liberalisme\xc2\xbb constitueix l'\xc3\xbanic gran corrent liberal que s'ha obert a determinats conceptes socialistes. D'altra banda, la majoria dels altres te\xc3\xb2rics del socialisme liberal s\xc3\xb3n socialistes que han adoptat determinats valors del liberalisme i es defineixen principalment com a socialistes o republicans, per\xc3\xb2 rarament com a liberals.\n_START_SECTION_\nContext pol\xc3\xadtic\n_START_PARAGRAPH_\nA principis del segle\xc2\xa0XIX, el liberalisme era la for\xc3\xa7a pol\xc3\xadtica i intel\xc2\xb7lectual dominant a Europa. El 1839 nasqu\xc3\xa9 el Partit Liberal al Regne Unit com a resultat de la fusi\xc3\xb3 entre l'antic partit dels Whigs i els radicals, que seguien el pensament de Jeremy Bentham i l'utilitarisme. Els liberals foren un dels dos grans partits brit\xc3\xa0nics, juntament amb els Conservadors, fins al 1922. Sociol\xc3\xb2gicament, hi tenia un gran pes la petita burgesia industriosa radical. Fou sota la seva influ\xc3\xa8ncia que Richard Cobden i l'Escola de Manchester aconseguiren la derogaci\xc3\xb3 de les Corn Laws el 18 de maig del 1846 i la conversi\xc3\xb3 del Regne Unit al lliure comer\xc3\xa7. Un consens liberal sorg\xc3\xad als Estats Units despr\xc3\xa9s de la Guerra Civil, per\xc3\xb2 a Europa el liberalisme retroced\xc3\xad tant a Fran\xc3\xa7a com a Alemanya despr\xc3\xa9s de les revolucions del 1848. El fil\xc3\xb2sof i economista John Stuart Mill, defensor de l'escola cl\xc3\xa0ssica, marc\xc3\xa0 dist\xc3\xa0ncies amb els dogmes estrictes del liberalisme econ\xc3\xb2mic cl\xc3\xa0ssic: el seu inter\xc3\xa8s pel saintsimonisme, (del qual la noci\xc3\xb3 de la igualtat de g\xc3\xa8nere i la cr\xc3\xadtica de les \xc2\xabdoctrines comunes del liberalisme\xc2\xbb li semblaven \xc2\xabvessar de veritats fonamentals\xc2\xbb) i, m\xc3\xa9s generalment, per les idees socialistes li f\xc3\xa9u imaginar un nou estat social que permetria combinar el major grau de llibertat d'acci\xc3\xb3 individual amb \xc2\xabuna propietat comuna de les mat\xc3\xa8ries primeres del m\xc3\xb3n\xc2\xbb i \xc2\xabuna participaci\xc3\xb3 igual de tothom en els beneficis de l'associaci\xc3\xb3 del treball\xc2\xbb. Les obres de Mills, que fou marcat positivament per la revoluci\xc3\xb3 francesa de febrer del 1848, demostren la const\xc3\xa0ncia del seu inter\xc3\xa8s pel socialisme, que en aquell temps es considerava antit\xc3\xa8tic al liberalisme._NEWLINE_En l'\xc3\xa0mbit pol\xc3\xadtic, sota la pressi\xc3\xb3 dels deixebles liberals de Bentham i de l'utilitarisme (tamb\xc3\xa9 anomenat \xc2\xabradicalisme filos\xc3\xb2fic\xc2\xbb per \xc3\x89lie Hal\xc3\xa9vy), gradualment el sufragi universal an\xc3\xa0 guanyant terreny i enfrontant-se a nous problemes. Els liberals anglesos, que representaven l'ala esquerra, per\xc3\xb2 sociol\xc3\xb2gicament pertanyien a la burgesia, veieren com es redu\xc3\xafa la seva influ\xc3\xa8ncia amb l'arribada del sufragi universal per als homes i la constituci\xc3\xb3 d'un proletariat assalariat. El sorgiment d'una ideologia competidora, el socialisme, els deix\xc3\xa0 en una situaci\xc3\xb3 encara m\xc3\xa9s prec\xc3\xa0ria. Aquests fets despertaren en John Stuart Mill i Alexis de Tocqueville la por d'una \xc2\xabtirania de la majoria\xc2\xbb._NEWLINE_Tanmateix, els nous liberals que constru\xc3\xafren el socioliberalisme, basant-se en Bentham i el radicalisme filos\xc3\xb2fic, acabaren optant per la democr\xc3\xa0cia, tot reclamant dues coses: la creaci\xc3\xb3 de sistemes d'educaci\xc3\xb3 que garantissin que el poble actu\xc3\xa9s de la manera m\xc3\xa9s racional possible i, en una demanda relacionada, la participaci\xc3\xb3 dels experts des d'una posici\xc3\xb3 important. Segons Catherine Audard, la democr\xc3\xa0cia ja no s'entenia \xc2\xabcom a poder del poble, sin\xc3\xb3 com a r\xc3\xa8gim que posa el poder i el saber al servei del poble i el seu benestar\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nContext econ\xc3\xb2mic i social\n_START_PARAGRAPH_\nEn l'\xc3\xa0mbit econ\xc3\xb2mic, del 1870 al 1920, la segona Revoluci\xc3\xb3 Industrial propici\xc3\xa0 la creaci\xc3\xb3 d'empreses molt grans que no encaixaven en l'esquema de la compet\xc3\xa8ncia perfecta. Aquest fet condu\xc3\xad els economistes i juristes de les esferes socioliberals a estudiar com es podria regular aquesta compet\xc3\xa8ncia \xc2\xabdistorsionada\xc2\xbb. John Atkinson Hobson analitz\xc3\xa0 les rendes dels monopolis, mentre que als Estats Units economistes i juristes com ara Louis Brandeis impulsaven les primeres lleis de regulaci\xc3\xb3 de la compet\xc3\xa8ncia._NEWLINE_A escala internacional, el Regne Unit, que era la pot\xc3\xa8ncia dominant tant pol\xc3\xadticament com econ\xc3\xb2mica al segle\xc2\xa0XIX, es trobava cada vegada m\xc3\xa9s a la defensiva en l'\xc3\xa0mbit econ\xc3\xb2mic davant de la puixan\xc3\xa7a dels nous pa\xc3\xafsos industrials, que eren l'Imperi Alemany, els Estats Units i el Jap\xc3\xb3, circumst\xc3\xa0ncia que f\xc3\xa9u sorgir temptacions proteccionistes plasmades en un replec sobre el seu propi imperi. Els dos principals impulsors del nou liberalisme, Leonard Trelawny Hobhouse i John Atkinson Hobson, eren fervents defensors de l'antiimperialisme i el lliure comer\xc3\xa7 per motius possiblement m\xc3\xa9s morals i pol\xc3\xadtics que econ\xc3\xb2mics i, per a ells, aquests dos punts eren almenys igual d'importants que la q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 social._NEWLINE_De manera m\xc3\xa9s general, a finals del s.\xc2\xa0XIX, segons Catherine Audard, \xc2\xabels valors del liberalisme \xc3\xa8tic i pol\xc3\xadtic [\xe2\x80\xa6] entren en conflicte amb els efectes del capitalisme\xc2\xbb. Els cercles liberals comen\xc3\xa7aren a debatre una pregunta formulada de la seg\xc3\xbcent manera per Hobhouse en la seva obra Liberalism (1911): \xc2\xabEl liberalisme \xc3\xa9s nom\xc3\xa9s un principi destructiu, un instrument de protesta, o \xc3\xa9s possible que tamb\xc3\xa9 sigui constructiu, que d'alguna manera es pugui construir una societat liberal?\xc2\xbb. La ideologia socioliberal trig\xc3\xa0 a respondre-hi. El 1937, 26 anys despr\xc3\xa9s de Hobhouse, Walter Lippmann encara es feia la mateixa pregunta a The Good Society. De fet, encara que el socioliberalisme deix\xc3\xa0 la seva empremta en les lleis socials promulgades abans de la Primera Guerra Mundial a Fran\xc3\xa7a i al Regne Unit, el seu per\xc3\xadode de domin\xc3\xa0ncia real fou entre la Segona Guerra Mundial i finals de la d\xc3\xa8cada del 1970."