b'\n_START_ARTICLE_\nSaff\xc3\xa0rida\n_START_SECTION_\nFundaci\xc3\xb3 de la dinastia\n_START_PARAGRAPH_\nLa dinastia va ser fundada per Yakub ibn al-Layth as-Saffar, un home d\'origen modest que va comen\xc3\xa7ar foscament la seva vida com a calderer a l\'est de l\'Iran, d\'on el seu qualificatiu de saff\xc3\xa2r ("coure"), que va donar el seu nom a la dinastia. Va abandonar la seva ocupaci\xc3\xb3 per formar una banda de bandits. El 851/852 l\'emir tah\xc3\xadrida de Sistan, Salih ben Nadr, el va promoure a governador de la prov\xc3\xadncia de Bust. Amb un ex\xc3\xa8rcit compost a l\'origen de mil\xc3\xadcies m\xc3\xa9s o menys controlades, majorit\xc3\xa0riament sunnites per\xc3\xb2 amb nombrosos kharigites vinguts de P\xc3\xa8rsia, derrotats i perseguits pels governadors omeies, Al servei dels caps ayyar (combatents contra els kharigites) Salih ibn al-Nadr i Dirham ibn Nasr que dominaven a Zarang, la capital del pa\xc3\xads, aviat va veure l\'ocasi\xc3\xb3, els va suplantar i va agafar el poder i sent reconegut com a emir de Sistan l\'abril del 861; Salih ibn al-Nadr va fugir a l\'est de la prov\xc3\xadncia, a Bust, i va demanar ajut al zunbil, el sobir\xc3\xa0 local del Zamindawar i Zabulistan; despr\xc3\xa9s de diversos combats Yaqub va capturar Salih i el va matar als inicis del 865; el zunbil fou derrotat i va morir en combat a al-Rukhkhadj (que despr\xc3\xa9s fou la regi\xc3\xb3 de Kandahar) el mateix any 865. Yaqub va pactar amb els kharagites, als que abans havia combatut, i molts d\'ells foren incorporats al seu ex\xc3\xa8rcit. Estava disposat a combatir als tah\xc3\xadrides sobirans nominals del Sistan en nom del califa (des de 854) i sobiran efectius del Khurasan. Va conquerir Gazni (perduda un segle despr\xc3\xa9s, el gener del 963, davant el turc Alptigin, origen de la dinastia Gazn\xc3\xa8vida), Zabulistan i Gardiz. Despr\xc3\xa9s es va expandir cap a Herat que va atacar el 866/867 aix\xc3\xad com Pushang i va capturar a diversos membres de la tahiriyya (els partidaris dels tah\xc3\xadrides o potser alguns parents de l\'emir). Les converses pel seu alliberament van portar a Yaqub als seus primers contactes amb el califa abb\xc3\xa0ssida al-M\xc3\xbatazz (866-869) que li va oferir el govern del Fars i Kirman si era capa\xc3\xa7 de dominar aquestes regions que des del 865 estaven en mans de Muhammad ibn Wasil al-Tamimi que s\'havia revoltat i s\'havia apoderat de les dues prov\xc3\xadncies; Yaqub, actuant per compte del califa, va prendre possessi\xc3\xb3 del Kirman on els partidaris de Muhammad ibn Wasil se li van unir. Llavors Yaqub va anar a Fars el 868/869 i va deixar un governador a Kirman; va aconseguir dominar gran part del Fars, per\xc3\xb2 finalment Muhammad ibn Wasil va derrotar al seu ex\xc3\xa8rcit i es va haver de retirar (869).\n_START_SECTION_\nExpansi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl 870 Yaqub va fer una campanya militar que el va portar (871) a Kabul, Bamiyan i Panjhir, creuant tot el Zabulistan a trav\xc3\xa9s de Gazni perseguint al fill de l\'antic zunbil; venint de Balkh, Yakub va destrossar els temples budistes de Bamiyan abans de conquerir Kabul i fer-ne fora els Turki-xahis. Des de llavors, aquests territoris, fins aqu\xc3\xad consagrats al budisme, es convertiran progressivament al l\'islam (els dominats per dinasties musulmanes) o al hinduisme. una segona expedici\xc3\xb3 (872) li va permetre capturar al fill del zunbil a la fortalesa de Nay Laman; la seva sort \xc3\xa9s desconeguda per\xc3\xb2 probablement fou executat. Yaqub va seguir des d\'aquesta fortalesa cap al nord, en direcci\xc3\xb3 a Balkh, que va arrabassar al seu sobir\xc3\xa0 Dawud ibn Abi Dawud, de la dinastia Abu Daw\xc3\xbadida; aquesta campanya li va donar el control temporal de les mines de plata del Panjhir i del Badakhxan, i es van encunyar monedes entre 872 i 875. Aquestes operacions van posar fi a la dinastia dels zunbils que fins aleshores (i durant dos segles) havien aturat la progressi\xc3\xb3 dels \xc3\xa0rabs cap a l\'est._NEWLINE_Abd-Al\xc2\xb7lah as-Sijz\xc3\xad es va revoltar contra Yaqub ibn al-Layth, per\xc3\xb2 fou derrotat i es va haver de refugiar amb el tah\xc3\xadrida Muh\xc3\xa0mmad ibn T\xc3\xa0hir, que el va nomenar governador dels districtes d\'at-Tabasayn i Kuhistan; aix\xc3\xb2 va donar excusa a Yaqub per envair el Khorasan. Muhammad va enviar una ambaixada per negociar per\xc3\xb2 Yaqub ja havia buscat aliats al Khorasan entre els malcontents i les converses no van reeixir. L\'agost del 873 (o encara el 872 segons alguna font) Yaqub va entrar a la capital Nishapur sense lluita i va fer presoner a Muhammad ibn Tahir, que no havia volgut fugir. Despr\xc3\xa9s va avan\xc3\xa7ar cap a les costes de la mar C\xc3\xa0spia perseguint a l\'imam alida zaydita al-Hasan ibn Zayd (864-884). El califa va protestar el 873 per l\'ocupaci\xc3\xb3 del Khorasan, per\xc3\xb2 sobretot el 874 quan el tah\xc3\xadrida Ubayd-Al\xc2\xb7lah ibn Abd-Al\xc2\xb7lah ibn T\xc3\xa0hir, que havia reunit als pelegrins del nord i est de P\xc3\xa8rsia a Bagdad, va denunciar davant d\'ells les accions de Yaqub (fetes sense autoritzaci\xc3\xb3 del califa) i els va lliurar del jurament de fidelitat al califa. Yaqub llavors va parar i va dedicar els dos anys seg\xc3\xbcents a consolidar el seu poder a Kirman i a Fars i Khuzestan: El 875 va marxar a Fars per segona vegada on va derrotar Muhammad ibn Wasil i va seguir cap a l\'oest al Khuzestan i Ramhurmuz; aix\xc3\xb2 posava en perill el Baix Iraq, ja que es podia unir als rebels zandj revoltats contra el califat. Yaqub no obstant no tenia aquesta intenci\xc3\xb3, ja que va rebutjar les propostes d\'alian\xc3\xa7a d\'Al\xc3\xad ibn Muh\xc3\xa0mmad, el l\xc3\xadder dels zanj, per\xc3\xb2 la pres\xc3\xa8ncia del seu ex\xc3\xa8rcit constitu\xc3\xafa de fet un suport per la causa zanj. El califa al-Mutamid va proposar a Yaqub escollir entre diversos governs a canvi de parar el seu avan\xc3\xa7, per\xc3\xb2 Yaqub va refusar i va penetrar a l\'Iraq. Els abb\xc3\xa0ssides li van presentar batalla i el van poder derrotar decisivament a Dayr al-Akul, a la vora del Tigris, el 8 d\'abril del 876. L\'ex\xc3\xa8rcit saff\xc3\xa0rida es va desbandar i molts presoners van poder fugir incloent Muhammad ibn Tahir; l\'amena\xc3\xa7a sobre Bagdad es va esvair.\n_START_SECTION_\nRegnat d\'Amr\n_START_PARAGRAPH_\nA la seva mort d\'una malaltia abdominal (9 de juny del 879), quan preparava un altre expedici\xc3\xb3 a Bagdad, Yaqub havia conquerit el Khorasan (posant aix\xc3\xad un terme a la dinastia regional dels Tah\xc3\xadrides) aix\xc3\xad com parts del nord de l\'\xc3\x8dndia i de l\'oest de l\'Iran, arribant gaireb\xc3\xa9 a Bagdad. pels seus governs de Sistan i Khorasan no va recon\xc3\xa8ixer mai als abb\xc3\xa0ssides als que considerava usurpadors. _NEWLINE_L\'imperi saff\xc3\xa0rida no va sobreviure gaire la mort de Yakub. El seu germ\xc3\xa0 i successor Amr ibn al-Layth fou elevat al poder per l\'ex\xc3\xa8rcit. El seu germ\xc3\xa0 Ali ibn al-Layth, hereu designat per Yaqub, es va revoltar reclamant participar en el poder per\xc3\xb2 fou derrotat. Amr llavors va oferir la seva submissi\xc3\xb3 al califa que la va acceptar i li va retornar les prov\xc3\xadncies que abans havien governat els tah\xc3\xadrides a P\xc3\xa8rsia oriental (Khorasan, Sistan i Kirman), i el Sind, a les que va afegir Fars i Esfahan i la direcci\xc3\xb3 de la shurfa a Bagdad i Samarra (octubre del 879). La T\xc4\x81r\xc4\xab\xe1\xb8\xb5-e S\xc4\xabst\xc4\x81n diu que tamb\xc3\xa9 se li va donar el govern de Gurgan i Tabaristan per\xc3\xb2 a canvi d\'un tribut d\'un mili\xc3\xb3 de d\xc3\xadrhams a l\'any. Amr va aconseguir imposar al seu protegit Ubayd Allah ibn Abd Abd Allah ibn Tahir com a cap de policia (sahib al-surta) de Bagdad, per\xc3\xb2 contra l\'opini\xc3\xb3 dels seus parents._NEWLINE_El 881/882 va poder ocupar el Fars per\xc3\xb2 al Khorasan s\'havia fet amb el poder Ahmad ibn Abd Allah al-Khudjistani i despr\xc3\xa9s de mort assassinat per un dels seus gu\xc3\xa0rdies el 882 el poder va passar a mans de Rafi ibn Harthama, antic general tah\xc3\xadrida i ara cap del moviment fatimita al Khorasan (que tenia per califa a Muhammab ibn Ziyad) que el 883 va fer alian\xc3\xa7a amb els sam\xc3\xa0nides de Transoxiana. Del 882/883 hi ha monedes saff\xc3\xa0rides emeses a Esfahan que indiquen que aquesta ciutat ja estava a les seves mans. Les lluites al Khorasan van esdevenir complexes i un general turc esclau Abu Talha Mansur s\'hi va afegir i les aliances es van fer i desfer diverses vegades, algunes amb suport del deposat Muhammad ibn Tahir o el Califa._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s del final de la revolta Zandj el 883 el califat ara podia recuperar el terreny perdut. El regent Muwaffik va declarar a Amr fora de la llei el 885; Amr fou derrotat (886) per les forces del califa dirigides per Ahmad ibn Abd al-Aziz ibn Abi Dulaf, quan avan\xc3\xa7ava cap a Bagdad, i va haver d\'abandonar Fars; llavors fou destitu\xc3\xaft dels seus governs cosa que fou poc efectiva, ja que va seguir conservant Kirman, Sistan i Khorasan._NEWLINE_El 885, 886 i 887 els saff\xc3\xa0rides van atacar Khorasan i van entrar finalment a Nishapur. Rafi ibn Harthama i Muhammad ben Ziyad foren capturats i enviats al califa abb\xc3\xa0ssida, segellant aix\xc3\xad la reconciliaci\xc3\xb3 amb el califat; els governs de Khorasan, Kirman, Sistan i Fars li foren retornats a canvi d\'un tribut de deu milions de d\xc3\xadrhams. El 890 va trencar altre cop amb el califat i fou privat novament dels seus governs cosa nom\xc3\xa9s efectiva al Fars. El 891 el califa va concedir el Khorasan a Rafi ben Harthama i els sam\xc3\xa0nides el van ajudar a ocupar-lo._NEWLINE_El 892 o 893 el nou califa Al-Mu\'tadid (892-902) es va reconciliar amb Amr i li va concedir el govern del Sistan (que mai havia perdut) i del Khorasan. El 893 Amr va comen\xc3\xa7ar a atacar el Khorasan per\xc3\xb2 no va entrar a Nishapur fins al 896; Rafi ben Harthama va fugir cap al Tabaristan governat pels zaidites. El califa va concedir a Amr el govern de Rayy i nord de P\xc3\xa8rsia i es creu que en aquest moment tamb\xc3\xa9 s\'havien imposat a Oman. Amr va voler estendre el seu poder a Khwarizm el que implicava la guerra contra els sam\xc3\xa0nides.\n_START_SECTION_\nDecad\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nEl 898, a petici\xc3\xb3 pr\xc3\xb2pia, el califa li va concedir la tawliya de Transoxiana o Mawara al-Nahr, on l\'emir sam\xc3\xa0nida Ismail I ben Ahmad (892-907) estava en rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 contra el califa, per\xc3\xb2 quan va intentar exercir els seus drets, el sam\xc3\xa0nida Ismail el va derrotar a la riba de l\'Oxus prop de Balkh (abril del 901) i el va fer presoner sent enviat al califa abb\xc3\xa0ssida, que tot i que nominalment era el seu delegat a la zona, no estava descontent de veure al saff\xc3\xa0rida humiliat. Despr\xc3\xa9s d\'estar presoner un any fou executat el 20 d\'abril del 902. Els sam\xc3\xa0nides van ocupar Khorasan i es van estendre cap a Tabaristan (dels zaidites), Gilan i Daylam (dominades pels djust\xc3\xa0nides), regions que van saquejar durant dos anys, en els quals van arribar a ocupar Qazwin i Rayy (dominis djust\xc3\xa0nides). _NEWLINE_Els saff\xc3\xa0rides van quedar llavors confinats a la regi\xc3\xb3 del Sistan, i el seu paper va quedar redu\xc3\xaft al de vassalls dels sam\xc3\xa0nides i dels seus successors. L\'ex\xc3\xa8rcit va poder al poder al net d\'Amr, Tahir b. Muhammad b. Amr que no tenia autoritat m\xc3\xa9s que a Sistan; una expedici\xc3\xb3 a Fars (903) va culminar amb la concessi\xc3\xb3 de la prov\xc3\xadncia a Tahir per part del califa per\xc3\xb2 de fet Fars i Kerman van quedar en mans de Sebukeri, el visir i home fort de Tahir i comandant turc esclau. Tahir va tornar a Zarang (904) on ell i el seu germ\xc3\xa0 Abu Yusuf Yaqub al que havia associat al poder, es va dedicar als plaers i van perdre progressivament la confian\xc3\xa7a del poble i van comen\xc3\xa7ar a sorgir faccions. El 905 Sebukeri va deixar d\'enviar les taxes de Fars i Kirman a Sistan. Tahir va enviar un ex\xc3\xa8rcit que finalment va retornar sense entrar en combat. El 908 el pr\xc3\xadncep saff\xc3\xa0rida al-Laith ibn Ali ibn al-Laith  es va presentar a Zarang amb un petit ex\xc3\xa8rcit i va ocupar part de la ciutat; Tahir, que en aquell moment era a Bust, va retornar, i junt amb Yaqub van assetjar al rebel; al-Muaddal, germ\xc3\xa0 d\'al-Laith fou agafat com a ostatge; Sebukeri va enviar ajuda a Tahir per\xc3\xb2 no van poder desallotjar a al-Laith. Com que els diners per pagar l\'ex\xc3\xa8rcit s\'acabaven els dos germans van optar per alliberar a al-Muaddal i fugir a territori de Sebukeri, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s s\'hi van barallar i van decidir combatre\'l; la batalla es va lliurar el juny del 909; Sebukeri havia guanyat pel seu costat als comandants de Tahir, i va aconseguir la vict\xc3\xb2ria, capturant als dos germans que foren enviats al califa i empresonats a Bagdad la resta de la seva vida, tot i que foren ben tractats. _NEWLINE_Al-Laith va quedar amo del Sistan (mar\xc3\xa7 del 909). Va iniciar el regnat enviant un ex\xc3\xa8rcit sota comandament del seu germ\xc3\xa0 al-Muaddal per fer valer la seva autoritat al Afganistan, capturant al germ\xc3\xa0 de Sebukeri, Ghalib. Despr\xc3\xa9s al-Muaddal va fer campanya a Gazni, i amb refor\xc3\xa7os rebuts del seu germ\xc3\xa0 va poder imposar la seva autoritat a diverses part de l\'Afganistan a final de l\'any (a l\'est, sobretot al Zabulistan, operaven els partidaris del deposat Tahir; a Gazni va derrotar al cap local)._NEWLINE_El febrer del 910 al-Laith va sortir de Zarang per atacar a Sebukeri. Aquest fou derrotat en una batalla i el fill de l\'emir de Sistan va ser alliberat; despr\xc3\xa9s es va dirigir a Fars. Sebukeri com que era vassall del califa, va rebre suport dels abb\xc3\xa0ssides i quan al-Laith es va presentar al Fars va ser derrotat per les forces de Sebukeri i dels abb\xc3\xa0ssides manades per Munis al-Khadim (agost del 910). Al-Laith va haver de fer un acord de pau per la qual abandonava Fers retornant a Kerman. Sebukeri no obstant va refusar la pau i va atacar als saff\xc3\xa0rides derrotant-los. Al-Laith i el seu fill foren fets presoners i enviats a Bagdad (al Layth va morir presoner a Raqqa el 928)). Al-Muaddal ibn Ali ibn al-Laith va poder fugir a Kirman per tornar despr\xc3\xa9s a Sistan. Muhammad ibm Ali ibn al-Laith, un altre germ\xc3\xa0 que havia quedar encarregat del govern a Zarang, es va proclamar emir (setembre) i per consolidar el seu poder va fer empresonar a al-Muaddal quan va tornar.\n_START_SECTION_\nRestauraci\xc3\xb3 sam\xc3\xa0nida\n_START_PARAGRAPH_\nEls sam\xc3\xa0nides per\xc3\xb2, van considerar el feu vacant i el van reclamar esperant trencar el poder saff\xc3\xa0rida. Ahmad va preparar les seves forces a Herat i Muhammad va fer el mateix a Zarang. Com que no disposava de diners molts dels soldats eren pagesos sense formaci\xc3\xb3 militar. Es van produir xocs menors entre les dues forces (mar\xc3\xa7 del 911( fins que finalment Muhammad fou derrotat i els soldats van fugir. Els consellers li van assegurar que el millor que podia fer era aconseguir el suport de al-Muaddal; fou alliberat i deixat en el control de Zarang mentre Muhammad es traslladava a Bust. All\xc3\xad es va iniciar una revolta contra les altes taxes dirigida poer Ibrahim b. Yusuf-al\'Arif, que es va declarar en favor de l\'emir sam\xc3\xa0nida. L\'ex\xc3\xa8rcit saff\xc3\xa0rida tenia dificultats per sofocar la revolta fins que Ibrahim va desapar\xc3\xa8ixer en un combat i finalment Muhammad va poder entrar a Bust. All\xc3\xad va exercir un govern opresiu i va utilitzar tots els mitjans per obtenir diners; Bust cada cop era mes hostil i l\'emir sam\xc3\xa0nida es va presentar davant la ciutat que va poder ocupar amb el suport de la poblaci\xc3\xb3 local. Muhammad va fugir per\xc3\xb2 fou capturat i retornat a Bust. El sam\xc3\xa0nida Ahmad el va enviar presoner a Bagdad. Mentre un altre ex\xc3\xa8rcit sam\xc3\xa0nida es va presentar a Zarang (mar\xc3\xa7 del 911) que van assetjar, obligant a al-Muaddal a rendir-se (juliol del 911). Sistan va quedar en mans dels sam\xc3\xa0nides. Al-Muaddal fou enviat com a pensionat a Bukhar\xc3\xa0._NEWLINE_Els partidaris dels saff\xc3\xa0rides es van revoltar (912) i van proclamar emir a Abu Hafs Amr ibn Yaqub ibn Muhammad ibn Amr, fill de Yaqub, germ\xc3\xa0 de Tahir ibn Muhammad ibn Amr, de nom\xc3\xa9s 10 anys d\'edat. El governador sam\xc3\xa0nida Abu Salih Mansur ibn Ishaq (cos\xc3\xad de l\'emir sam\xc3\xa0nida Ahmad II ben Ismail) fou fet presoner. L\'home fort de la revolta era Muhammad ibn Hurmuz, un antic  kharigita i soldat al servei dels sam\xc3\xa0nides que va obtenir el suport dels ayyarun (els combatents contra els kharagites) empresonats, singularment Abu Salih Mansur. Una vegada els sam\xc3\xa0nides foren expulsats, Muhammad ibn Hurmuz, que era conegut com a Mawla Sansali,  es va fer proclamar emir, incloent el seu nom a la khutba i encunyant moneda; els partidaris dels saff\xc3\xa0rides dirigits per  Muhammad ibn Abbas Kulaki i Ibn al-Haffar van reaccionar ocupant el palau reial i reproclamant emir a Amr el 2 de maig del 912. Muhammad ibn Hurmuz va morir en la lluita quan intentava recuperar el poder. _NEWLINE_Amr i Ibn al-Haffar es van haver d\'enfrontar aviat a una segona invasi\xc3\xb3 sam\xc3\xa0nida ordenada per  Ahmad ibn Ismail amb un ex\xc3\xa8rcit dirigit per Husayn ibn Ali Marv al-Rudi i un altre sota els generals Abu Bakr Muhammad ibn Muzaffar Mutadji i Simdjur al-Dawati; els ex\xc3\xa8rcits sam\xc3\xa0nides va arribar a Zarang la rodalia de la qual va ocupar per\xc3\xb2 no va poder entrar a la ciutat mateixa. Al acostar-se els sam\xc3\xa0nides, el governador presoner fou alliberat i els caps ayyars executats. El setge es va allargar 9 mesos fins al 24 de maig del 913 en qu\xc3\xa8 els assetjats es van rendir. Els darrers opositors foren derrotats el juliol del 913. Abu Salih Mansur fou alliberat i els defensors van rebre garanties de poder sortir de la ciutat sans i estalvis per\xc3\xb2 Amr, Ibn al-Haffar i els l\xc3\xadders ayyars foren enviats presoners a Herat i despr\xc3\xa9s a Bukhara. Simjur-i-Dawati fou nomenat governador sam\xc3\xa0nida.  Amr va ser enviat despr\xc3\xa9s a Samarcanda mentre els ayyars foren executats; de Samarcanda Amr fou enviat a Burkara a un exili honorable i despr\xc3\xa9s enviat a Bagdad on fou acollit pels abb\xc3\xa0ssides; m\xc3\xa9s tard fou cridat a Sistan quan es va restablir el poder saff\xc3\xa0rida i va rebre tots els honors (per\xc3\xb2 no el poder). El general Simjur al-Dawati fou designat governador.\n_START_SECTION_\nRestabliment de la dinastia\n_START_PARAGRAPH_\nL\'arribada al tron sam\xc3\xa0nida a Bukhar\xc3\xa0 d\'un menor, Nasr II ben Ahmad (914-943) va fer entrar la dinastia en un temps de certa decad\xc3\xa8ncia i el governador del califa a Fars i Kirman va reimposar l\'autoritat califal al Sistan per\xc3\xb2 el poder llavors va passar a mans dels caps militars locals i dels ayyars o vigilants (encarregats de lluitar contra els kharigites). En la confusi\xc3\xb3 els ayyars de Zarandj, la capital, es van revoltar l\'abril/maig del 923 contra el impopular governador sam\xc3\xa0nida Abdallah ibn Ahmad (que havia apujat les taxes) i van restablir la dinastia proclamant emir a Abu Jafar Ahmad ibn Muhammad (el seu pare era un parent lluny\xc3\xa0 de Yaqub al-Laith al-Saffar; el seu rebesavi era germ\xc3\xa0 del besavi de Yaqub. Muhammad (el pare de l\'emir) havia estat casat amb una neta ( de nom Banu) de Amr ibn al-Laith. Els caps de la revolta eren ayyars, que havien lluitat contra els kharigites. El intent de Aziz ibn Abdallah, el fill del governador, de mantenir el control, fou frustrat i el domini del nou emir es va estendre fora de Zaranj. El subgovernador a al-Rukhkhaj es va passar al nou emir i Bust, on Abd Allah ben Ahmad, el governador que havia tingut el poder entre octubre del 922 i maig del 923, s\'havia retirat i s\'havia fet fort, tamb\xc3\xa9 li va acabar donant suport despr\xc3\xa9s que finalment el governador Abdallah fou derrotat en una batalla i obligat a fugir a Khurasan, sent capturat en la fugida i portat a Zarang l\'octubre del 923. Abdallah quedava neutralitzat per\xc3\xb2 el seu fill Aziz romania actiu en l\'oposici\xc3\xb3. Alguns partidaris del nou emir van tornar a canviar de b\xc3\xa0ndol i per dues vegades l\'emir va haver d\'anar a Bust a sotmetre els rebels. Finalment Aziz va ser derrotat per un ex\xc3\xa8rcit saff\xc3\xa0rida a finals del 925 i va fugir a Khurasan._NEWLINE_Abu Jafar Ahmad  va intentar aleshores estendre els seus dominis a costa dels abb\xc3\xa0ssides que estava en plena descomposici\xc3\xb3. Va enviar un ex\xc3\xa8rcit a Kirman, prov\xc3\xadncia que reclamaba, dirigit pel seu esclau Muhammad ibn Yakub al-Razdani, el qual va recaptar taxes all\xc3\xad; l\'autoritat a Kirman fou ef\xc3\xadmera i despr\xc3\xa9s els abb\xc3\xa0ssides la van poder conservar fins al 932 quan van agafar el control els Ily\xc3\xa0sides. Abu Hafs Amr ibn Yakub ibn Muhammad, l\'antic emir (911-913) va retornar al pa\xc3\xads des de Bagdad on estava exiliat, potser enviat pel califa per crear disc\xc3\xb2rdia dins del Sistan, per\xc3\xb2 Abu Hafs Amr va tenir una bona rebuda i se\'l va omplir d\'honors i no va representar cap problema._NEWLINE_Abu Jafar Ahmad va seguir enfrontat a Bust. El 931 s\'hi van revoltar un grup de turcs dirigits per Karategin al-Isfidjabi amb el suport de dos l\xc3\xadders locals, Ba Yazid Banaki i Ba Zakariya Zayduy. Es va dirigir a la ciutat personalmente el 931 per liquidar definitivament la revolta;  El 930 un complot per enderrocar a l\'emir sam\xc3\xa0nida Nasr b. Ahmad i substituir-lo per un germ\xc3\xa0, va fracassar; els implicats en el complot fracassar van fugir i es van refugiar (932) a Bust amb les seves forces; van atacar al governador saff\xc3\xa0rida a la ciutat i Abu Jafar Ahmad va haver d\'anar a la ciutat amb un ex\xc3\xa8rcit que va derrotar als rebels arribats. Com que Abu Jafar Ahmad sempre estava ocupat fora de Zarang, els afers en aquesta ciutat foren confiats a tres fills de un tal Tahir ben Asnam. Despr\xc3\xa9s dels fets del 932 a Bust, Sistan i les prov\xc3\xadncies properes van gaudir d\'uns anys de relativa tranquil\xc2\xb7litat; fins i tot es van reprendre bones relacions amb els sam\xc3\xa0nides. La cort de Sistan va esdevenir un centre de cultura de primera magnitud._NEWLINE_Al cap d\'un temps diverses faccions  van comen\xc3\xa7ar de nou els enfrontaments; l\'emir va haver d\'enviar un ex\xc3\xa8rcit per combatre les faccions. Des de vers 950 l\'agitaci\xc3\xb3 fou constant. Mentre els tres fills de Tahir b. Asnam que sovint governaven en nom de l\'emir en les seves abs\xc3\xa8ncies de Zarang, van perdre el favor d\'Abu Jafar Ahmad i foren empresonats sent nomenat al seu lloc el comandant de l\'ex\xc3\xa8rcit Abu\'l-Fath, que va agafar moltes de les funcions del govern i va reprimir la lluita de faccions a Uq (952/953). Al cap d\'un temps es va declarar en rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3a Jarvardk\xc4\x81n i Baskar, en favor del aff\xc3\xa0rida, Abu\'l-Abbas ben Tahir, fill de l\'antic emir \xe1\xb9\xacahir ibn Muhammad ibn Amr (900-09) que tenia molts partidari, ja que, com a besn\xc3\xa9t d\'Amr ibn al-Laith, podia reclamar drets derivats de la dinastia original mentre que Abu Jafar nom\xc3\xa9s tenia descend\xc3\xa8ncia per l\xc3\xadnia materna; ambd\xc3\xb3s van obtenir molt de suport fora de Zaranj; el rebel Abu\'l Fath i el pretendent Abbu\'l Abbas es van dirigir a Zarang i Abu Jafar els va sortir a l\'encontre; havia rebut refor\xc3\xa7os dels turcs de Bust i el general Radzani va derrotar al rebels; Abu\'l Fath va fugir a Nisahpur (on va morir l\'estiu del 963). _NEWLINE_Abbu\'l Abbas va poder fugir i es va aliar amb el ghulam turc de l\'emir, el general Radzani, i van tramar un complot amb suport de la gu\xc3\xa0rdia d\'esclaus de l\'emir; junts van matar a Abu Jafar Ahmad durant una festa amb molta beguda el mar\xc3\xa7 del 963. El tresor fou saquejat. El fill i hereu de l\'emir, Abu Ahmad Khalaf, va poder sortir de la capital la nit de l\'assassinat i es va dirigir a Bust on va obtenir el suport del governador; un ex\xc3\xa8rcit turc es va dirigir a Zarang. Abu\'l Abbas va fugir i Khalaf va entrar a Zarang abans de dos mesos de l\'enderrocament del seu pare. Va designar co-regent a  Abu\'l-Husayn Tahir ibn Muhammad (un descendent saff\xc3\xa0rida per l\xc3\xadnea materna, antic governador de Farah). Un any despr\xc3\xa9s hi va haver disturbis a Zarang dirigits pels ayyars, que foren sufocats. Khalaf llavors va anar a fer el pelegrinatge a la Meca deixant a  Abu\'l-Husayn Tahir al front del govern. Va estar fora un any i va tornar el 965. En la tornada va ser rebut en audiencia pel sult\xc3\xa0 buw\xc3\xa0yhida Muizz al-Dawla i pel califa al-Mut\xc3\xad, a Bagdad, sent confirmat com a governant de Sistan i rebent un khilat consistent en robes d\'honor i estendard; despr\xc3\xa9s es va dirigir als sam\xc3\xa0nides buscant el seu suport per si Abu\'l Husayn Tahir no li volia retornar el poder. Va tornar a Sistan amb un ex\xc3\xa8rcit sam\xc3\xa0nida for\xc3\xa7ant a seu co-regent a entregar el poder. Per\xc3\xb2 quan l\'ex\xc3\xa8rcit es va retirar, Abu\'l Husayn Tahir va tornar i va intentar recuperar el poder. Khalaf va demanar altre cop ajut als sam\xc3\xa0nides, per\xc3\xb2 el conflicte es va cabar per la mort de Abu\'l Husayn Tahir el 970; el seu fill Husayn ibn Tahir va declarar la seva lleialtat a Khalaf i als sam\xc3\xa0nides i va abandonar Sistan per un temps. Al cap d\'un any va retornar i va presentar la reclamaci\xc3\xb3 al poder i va aconseguir el control de Zarang (principis del 971); atacat per Khalaf, Huseyn va sortir de Zarang per anar al seu encontre i en la batalla que va seguir Khalaf va aconseguir la vict\xc3\xb2ria; molts oficials de Husayn van morir; Khalaf va entrar a Zarang l\'abril del 971 i va comen\xc3\xa7ar a elminiar als seguidors de Husayn a la ciutat; molts van fugir al Khurasan. L\'any seg\xc3\xbcent Husayn va tornar amb un ex\xc3\xa8rcit que incloia elefants, i va derrotar a Khalaf, recuperant Zarang. Khalaf no havia enviat el tribut degut als sam\xc3\xa0nides i aquestos van donar suport a Husayn; aquest va evacuar Zarang per anar a Bukhara a demanar ajut a  l\'emir sam\xc3\xa0nida mentre Khalaf buscava el suport dels buw\xc3\xa0yhides i va llegir la khutba en nom de Adud al-Dawla, al menys un temps, segurament esperant rebre ajut militar (que mai va arribar). Un ex\xc3\xa8rcit sam\xc3\xa0nida va anar a donar suport a Husayn; Khalaf els hi va fer front pero fou derrotat l\'agost del 979. Husayn i els sam\xc3\xa0nides van assetjar Zarang, evacuada per Khalaf despr\xc3\xa9s de la batalla; el setge va durar tres anys; els assetjats van fer algunes sortides sense \xc3\xa8xit; els enfrontaments mai foren decisius; l\'emir sam\xc3\xa0nida va enviar a un membre de la fam\xc3\xadlia simj\xc3\xbarida, Abu\'l-Hasan Muhammad al-Simjuri, per acabar amb la situaci\xc3\xb3. Una treva fou pactada entre les dues parts el 983 per la qual Husayn rebia Zarang i gran part de Sistan; va entrar a la ciutat i va llegir la khutba en nom de l\'emir sam\xc3\xa0nida; Khalaf es va establir a la fortalesa de Taq, no lluny de la capital i administraria una part dels ingresos del pa\xc3\xads i de la capital. Per\xc3\xb2 quan Abu\'l-Hasan i els sam\xc3\xa0nides van abandonar Sistan, Khalaf va trencar la treva i va intentar recuperar Sistan. Husayn es va fer fort a la ciutadella per\xc3\xb2 es va trobar que les reserves havien estat consumides pels partidaris de Khalaf durant el setge de 3 anys i que per tant no podria resistir gaire; va decidir demanar ajut als gazn\xc3\xa8vides i Sebuktigin va anar a Sistan per\xc3\xb2 Khalaf el va saber subornar per que l\'ajud\xc3\xa9s a ell i no al seu rival. Huseyn ja no tenia m\xc3\xa9s opci\xc3\xb3 que rendir-se i va demanar la pau; es va fer un acord el 25 de desembre del 983 i per celebrar la pau es van fer nombroses festes. Husayn va morir poc temps despr\xc3\xa9s. _NEWLINE_Khalaf fou aleshores emir \xc3\xbanic durant vint anys. La cort va tornar a ser centre de cultura. Quan el califa al-Ta\'i fou deposat el 991 pel buw\xc3\xa0yhida Baha al-Dawla, Khalaf va recon\xc3\xa8ixer al nou califa al-Qadir (en canvi els sam\xc3\xa0nides i gazn\xc3\xa8vides continaven reconeixen a al-Tai). Probablement fou al-Qadir qui li va donar el lakab de Wali al-Dawla. Khalaf va fer una campanya per recuperar Bust i Zamindawar que s\'havien perdut durant la guerra civil i els turcs locals s\'havien fet de facto independents fins a la conquesta gazn\xc3\xa8vida del 978. El 986 va poder recuperar Bust mentre Sebuktigin estava ocupat contra els hindux\xc3\xa0hides, per\xc3\xb2 al seu retorn de la campanya Khalaf va haver de retornar Bust i les taxes que hi havia cobrat en el temps que l\'havia ocupat. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d\'aix\xc3\xb2 les relaxions amb els gazn\xc3\xa8vides foren bones. Khalaf va ajudar a Sebuktigin en una campanya al Khurasan (en favor dels sam\xc3\xa0nides) en la que tamb\xc3\xa9 va participar l\'emir farighunida de Guzgan. Mort Sebuktegin, a Gazni va esclatar la guerra civil entre dos germans (Mahmud i Ismail) i Khalaf va aprofitar per apoderar-se de antics territoris i va enviar al seu quart fill Tahir a ocupar Kuhistan i Badghis (998), \xc3\xa9s a dir la prov\xc3\xadncia de Fushanj que havia quedat sense defensa, ja que el governador Bughrajuq havia marxat, cridat per Mahmud, a ajudar en la lluita d\xe2\x80\x99aquest contra el seu germ\xc3\xa0 Ismail. Tahir va ocupar Fushanj per\xc3\xb2 una vegada acabada la lluita entre els dos germans gazn\xc3\xa8vides, Mahmud va enviar a Bushrajuq amb un contingent militar per recuperar la prov\xc3\xadncia. Tahir fou derrotat a Badghis i va haver de fugir per\xc3\xb2 Bushrajuq, euf\xc3\xb2ric per la vict\xc3\xb2ria, va beure mes del compte i mentre estava borratxo va anar en persecuci\xc3\xb3 del fugitiu. Tahir el va veure venir i es va adonar de que no estava en condicions, li va plantar cara i el va matar. Mahmud al saber-ho, va decidir castigar a Khalaf i el desembre del 999 va marxar de Gazni cap al Sistan amb un ex\xc3\xa8rcit considerable. Khalaf va sortir de Zarang i es va fer fort al castell de Ishpabud on fou assetjat. Khalaf va haver de demanar la pau que se li va concedir pagant una indemnitzaci\xc3\xb3 de cent mil dirhams, posant el nom de Mahmud a les seves monedes i llegint el nom del gazn\xc3\xa8vida en la khutba._NEWLINE_Khalaf va tenir diversos fills; els dos grans, Abu Nasr i Abu\'l-Fadl, van morir de causes naturals; el tercer, Amr, va viure molts anys a la cort sam\xc3\xa0nida a Bukhara fins que el 988 fou retornat al Sistan sent molt ben rebut pel pare; el 992 fou enviat a conquerir Kirman per\xc3\xb2 fou derrotat el mar\xc3\xa7 del 992 prop de Sirjan; Khalaf furi\xc3\xb3s contra el seu fill pel frac\xc3\xa0s el va fer empresonar (i va morir presoner al cap de poc temps, sens dubte executat); perr mobilitzar a la gent per una campanya al Kirman, Khalaf va fingir fer les paus amb el governant de la regi\xc3\xb3, al que va enviar al respectat cadi Abu Yusuf, per establir els termes de un acord, per\xc3\xb2 en secret va preparar la mort del cadi de manera que seria imputada al governant de Kirman; aix\xc3\xad va passar i el poble de Sistan, enfurismat per la mort del seu cadi, va reclamar la guerra; Khalaf hi enviara al seu fill Tahir ue no tindr\xc3\xa0 m\xc3\xa9s \xc3\xa8xit que Amr i va haver de tornar derrrotat del kirman. El quart fill, Tahir, apart de la seva activitat a la prov\xc3\xadncia de Fushanj ja esmentada, i de la invasi\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 esmentada de la prov\xc3\xadncia buw\xc3\xa0yhida de Kirman vers l\'any 1000, tamb\xc3\xa9 es va barrallar amb el seu pare (1002) no sabem si pel frac\xc3\xa0s a Kirman; Khalaf va intentar derrotar-lo en el camp de batalla per\xc3\xb2 no se\xe2\x80\x99n va sortir i va decidir rec\xc3\xb3rrer a una arg\xc3\xbacia: li va escriure una carta amb elogis i penediments i el va convidar a anar a prendre possessi\xc3\xb3 del tresor, ja que estaven arribant els seus darrers dies de vida; sense sospitar res, Tahir hi va anar i el pare el va sortir a rebre\xe2\x80\x99l i llavors un centenar de soldats amagats es van precipitar sobre ell i el van agafar, el van portar a la fortalesa i all\xc3\xad fou executat al cap de pocs dies. Khalaf es quedava sense hereus i el seu govern era cada cop m\xc3\xa9s impopular.\n_START_SECTION_\nConquesta gazn\xc3\xa8vida\n_START_PARAGRAPH_\nTahir devia gaudir de simpaties a l\xe2\x80\x99ex\xc3\xa8rcit i entre la noblesa,  que no van encaixar be l\xe2\x80\x99assassinat. Tahir ibn Yazid,  comandant de l\xe2\x80\x99ex\xc3\xa8rcit i altres oficials van convidar a Mahmud de Gazni a anar al pa\xc3\xads per governar-lo. Mahmud va acceptar i va marxar a Sistan el novembre del 1002. Khalaf es va retirar a l\xe2\x80\x99impregnable fortalesa de Taq (anomenat Madmatu\xe2\x80\x99l-Adhra, el Fort Verge)  que comptava amb set fortificacions i estava rodejat de una rassa fonda i ample. Mahmud va iniciar el setge i va ordenar omplir la rassa amb tota mena d\xe2\x80\x99objectes i pedres; els assetjants van poder creuar la rassa sota una pluja de pedres i projectils i van atacar les portes del fort que van caure sota la carrega dels elefants; els assaltants es van escampar per les fortificacions exteriors mentre els defensors disputaven el terreny pam a pam. Quant Khalaf va veure els elefants de Mahmud  aplanant als seus homes sota les seves potes va oferir la submissi\xc3\xb3 i la rendici\xc3\xb3 del fort. Khalaf fou portat presoner davant Mahmud; es va tirar als seus peus i li va oferir costoses perles i pedres precioses. Mahmud li va perdonar la vida  i li va permetre conservar les seves riqueses i el va enviar a l\xe2\x80\x99exili a Juzjan o Guzgan (a petici\xc3\xb3 del mateix Khalaf). Sistan fou annexionat al domini de Gazni i en fou nomenat governador Hajib Qinji._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d\xe2\x80\x99aix\xc3\xb2 Mahmud va retornar a Gazni, per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s uns mesos despr\xc3\xa9s, probablement a la primavera del 1003, va esclatar al Sistan una revolta que es va estendre r\xc3\xa0pidament i va agafar molta for\xc3\xa7a. Mahmud va haver de tornar a la zona; va sortir de Gazni el setembre del 1003 amb un ex\xc3\xa8rcit, acompanyat del seu germ\xc3\xa0 Nasr ibn Sebuktikin i dels generals Altuntaix i Abu Abdullah Muhammad at-Ta\xe2\x80\x99i. Els rebels es van fer forts a la fortalesa d\xe2\x80\x99Uk o Uq (Ark) que Mahmud va atacar. El divendres 15 d\xe2\x80\x99octubre del 1003, els rebels van fer una sortida i despr\xc3\xa9s d\xe2\x80\x99un combat indec\xc3\xads es van retirar altre cop a la fortalesa. El sult\xc3\xa0 va ordenar escalar la fortalesa de nit i finalment la va poder prendre abans que se\xe2\x80\x99n adonessin. La guarnici\xc3\xb3 va entrar en p\xc3\xa0nic i van fugir en totes direccions; molts foren capturats i milers foren executats. Mahmud va nomenar governador de Gazni al seu germ\xc3\xa0 Nasr i va retornar a Gazni. Sistan va quedar definitivament en mans dels gazn\xc3\xa8vides'