b'\n_START_ARTICLE_\nIntegrina\n_START_PARAGRAPH_\nLes Integrines s\xc3\xb3n els receptors que uneixen la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula i els teixits del voltant, que poden ser o b\xc3\xa9 altres c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules o b\xc3\xa9 la matriu extracel\xc2\xb7lular (MEC). Tamb\xc3\xa9 tenen un paper a la senyalitzaci\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular i, per tant, defineixen la forma de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula, la mobilitat i regulen el cicle cel\xc2\xb7lular._NEWLINE_T\xc3\xadpicament, els receptors informen a la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula sobre les mol\xc3\xa8cules del seu voltant i llavors \xc3\xa9s quan la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula respon. Per\xc3\xb2 no nom\xc3\xa9s duen a terme aquesta senyalitzaci\xc3\xb3 de l\xe2\x80\x99exterior a l\xe2\x80\x99interior, sin\xc3\xb3 que tamb\xc3\xa9 operen a l\xe2\x80\x99inrev\xc3\xa9s, de l\xe2\x80\x99interior a l\xe2\x80\x99exterior. \xc3\x89s a dir, poden traduir informaci\xc3\xb3 des de la matriu extracel\xc2\xb7lular fins a la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula i tamb\xc3\xa9 descriure l\xe2\x80\x99estat de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula a l\xe2\x80\x99exterior, permetent respostes r\xc3\xa0pides i flexibles als canvis, com per exemple permetre la coagulaci\xc3\xb3 de la sang per part de les plaquetes._NEWLINE_Hi ha molts tipus d\xe2\x80\x99integrines, i moltes c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules tenen diferents tipus a la seva superf\xc3\xadcie. Les integrines tenen una destacable import\xc3\xa0ncia pels animals, a m\xc3\xa9s s\'ha observat que s\xc3\xb3n presents a tots els animals investigats, des d\xe2\x80\x99esponges fins a mam\xc3\xadfers. Les integrines humanes han estat estudiades extensament._NEWLINE_Les integrines treballen juntament amb altres prote\xc3\xafnes com les cadherines, mol\xc3\xa8cules d\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular, i selectines per fer de mediadores entre c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula i c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula o entre c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula i matriu (interacci\xc3\xb3 i comunicaci\xc3\xb3). Les integrines uneixen la superf\xc3\xadcie cel\xc2\xb7lular i els components de la MEC com la fibronectina, vitronectina, col\xc2\xb7lagen i laminina.\n_START_SECTION_\nEstructura\n_START_PARAGRAPH_\nLes integrines s\xc3\xb3n heterod\xc3\xadmers que contenen dues cadenes diferents, una anomenada subunitat \xce\xb1 (alfa) i l\'altra \xce\xb2 (beta). Als mam\xc3\xadfers, s\'han descrit 18 subunitats \xce\xb1 i 8 \xce\xb2, mentre que el genoma de Drosophila codifica nom\xc3\xa9s per a 5 subunitats \xce\xb1 i 2 subunitats \xce\xb2, i el nematode Caenorhabditis elegans posseeix dos gens \xce\xb1 i 1 \xce\xb2. Tant les subunitats \xce\xb1 com les \xce\xb2 s\xc3\xb3n prote\xc3\xafnes integrals de membrana, amb un gran domini extracel\xc2\xb7lular i una petita cua carboxi-terminal citos\xc3\xb2lica. _NEWLINE_A m\xc3\xa9s, variants d\'algunes de les subunitats s\xc3\xb3n formades per empalament diferencial, per exemple, existeixen 4 variants de la subunitat \xce\xb21. De totes les diferents combinacions entre aquestes subunitats \xce\xb1 i \xce\xb2, nom\xc3\xa9s es coneixen unes 24 combinacions, tot i que el nombre podria ser major._NEWLINE_Les integrines s\'expandeixen per la membrana plasm\xc3\xa0tica i en general tenen curts dominis citoplasm\xc3\xa0tics d\'aproximadament 40 a 70 amino\xc3\xa0cids. L\'excepci\xc3\xb3 \xc3\xa9s la subunitat \xce\xb24, la qual t\xc3\xa9 un domini citoplasm\xc3\xa0tic de 1088 amino\xc3\xa0cids, aquest \xc3\xa9s un dels dominis citoplasm\xc3\xa0tics m\xc3\xa9s grans i coneguts de qualsevol prote\xc3\xafna de membrana. Fora de la membrana plasm\xc3\xa1tica, les cadenes \xce\xb1 i \xce\xb2 es troben properes a una dist\xc3\xa0ncia de 23 nm, i l\'extrem N-terminal de cada cadena forma una regi\xc3\xb3 d\'uni\xc3\xb3 al lligand._NEWLINE_La massa molecular de les subunitats de la integrina pot variar des de 90 kDa fins a 160 kDa. Les subunitats \xce\xb2 tenen 4 seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies repetides riques en ciste\xc3\xafna. Tant les subunitats \xce\xb1 com les \xce\xb2 s\'uneixen a diversos cations divalents. La funci\xc3\xb3 de la subunitat alfa \xc3\xa9s desconegut, per\xc3\xb2 probablement estabilitzi els plegaments de la prote\xc3\xafna. Les subunitats beta s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s interessants: es troben directament involucrades en la coordinaci\xc3\xb3 d\'alguns dels lligams que uneixen les integrines._NEWLINE_Hi ha diverses maneres de categoritzar les integrines. Per exemple, un grup de les cadenes \xce\xb1 tenen un element estructural addicional (o \xe2\x80\x9cdomini\xe2\x80\x9d) inserit als seus N-terminals, el conegut com a domini alfa-A (perqu\xc3\xa8 t\xc3\xa9 una similaritat amb l\'estructura dels dominis-A trobats a la prote\xc3\xafna von Willebrand factor, tamb\xc3\xa9 anomenat el domini \xce\xb1-I). Les integrines que porten aquest domini poden, o b\xc3\xa9 unir-se a col\xc2\xb7l\xc3\xa0gens ( per exemple: les integrines 1 \xce\xb21 i les \xce\xb12 \xce\xb21), o b\xc3\xa9 actuar com a mol\xc3\xa8cules d\'adhesi\xc3\xb3 entre c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula i c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula (integrines de la familia de les \xce\xb22). Aquest domini \xce\xb1-I \xc3\xa9s el lloc d\'uni\xc3\xb3 pels lligams de les integrines descrites. Aquelles integrines que no carreguin aquest domini tamb\xc3\xa9 tenen un domini-A al lloc d\'uni\xc3\xb3 del seu lligams, per\xc3\xb2 aquest domini-A es troba a la subunitat \xce\xb2._NEWLINE_En tots dos casos, els dominis-A tenen un m\xc3\xa0xim de tres llocs d\'uni\xc3\xb3 a cations divalents. Un es troba ocupat permanentment a concentracions fisiol\xc3\xb2giques de cations divalents, i pot carregar tant ions de calci com de magnesi, els quals s\xc3\xb3n els principals cations divalents a la sang a concentracions mitjanes de 1.4mM (calci) i 0.8mM (magnesi). Els altres dos llocs d\'uni\xc3\xb3 s\xc3\xb3n ocupats per cations quan es d\xc3\xb3na la uni\xc3\xb3 als lligams (almenys aquelles unions per lligams que inclouen un amino\xc3\xa0cid \xc3\xa0cid a les seves regions d\'interacci\xc3\xb3). Un amino\xc3\xa0cid \xc3\xa0cid es troba al lloc d\'interacci\xc3\xb3 amb integrines de moltes prote\xc3\xafnes de la MEC, com per exemple, com a part de la seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d\'amino\xc3\xa0cids Arginina-Glicina-\xc3\xa0cid asp\xc3\xa0rtic (RGD segons el codi d\'una lletra pels amino\xc3\xa0cids).\n_START_SECTION_\nEstructura d\xe2\x80\x99alta resoluci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nTot i els anys d\xe2\x80\x99esfor\xc3\xa7os, el descobriment de l\xe2\x80\x99estructura d\xe2\x80\x99alta resoluci\xc3\xb3 de les integrines va ser molt dif\xc3\xadcil. Les prote\xc3\xafnes de les membranes s\xc3\xb3n dif\xc3\xadcilment purificades, i a m\xc3\xa9s, les integrines s\xc3\xb3n grans, complexos i es troben altament glicosilades. Imatges de baixa resoluci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99extractes de la integrina GPIIbIIIa intacta, obtingudes mitjan\xc3\xa7ant el microscopi electr\xc3\xb2nic, i fins i tot dades de t\xc3\xa8cniques indirectes, investigant les propietats de les integrines en soluci\xc3\xb3 utilitzant ultracentrifugaci\xc3\xb3, van combinar-se amb alta resoluci\xc3\xb3 cristalogr\xc3\xa0fica fragmentada o amb dades obtingudes de la Radiaci\xc3\xb3 Magn\xc3\xa8tica Nuclear de dominis individuals o aparellats de cadenes d\xe2\x80\x99integrines, i amb models moleculars postulats per la resta de les cadenes. Tanmateix, tot i els grans esfor\xc3\xa7os, l\xe2\x80\x99estructura cristal\xc2\xb7lina de raigs X obtinguts per la regi\xc3\xb3 del complex extracel\xc2\xb7lular de la integrina \xce\xb1v\xce\xb23 va ser una sorpresa._NEWLINE_Aix\xc3\xb2 va demostrar que la mol\xc3\xa8cula estava plegada formant una V invertida que apropen els llocs d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3 al lligam a la membrana de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula. Probablement, va ser m\xc3\xa9s important el fet que tamb\xc3\xa9 va ser obtinguda l\xe2\x80\x99estructura cristal\xc2\xb7lina per a la mateixa integrina unida a un petit lligam que contenia la seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia RGD (la droga cilengitida). Tal com ja s\xe2\x80\x99ha comentat pr\xc3\xa8viament, aix\xc3\xb2 va rebel\xc2\xb7lar finalment perqu\xc3\xa8 els cations divalents (dels dominis-A) eren cr\xc3\xadtics per a la uni\xc3\xb3 del lligam RGD a les integrines. Es creu que la interacci\xc3\xb3 amb aquestes seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies \xc3\xa9s una causa prim\xc3\xa0ria per la qual la MEC exerceix les seus efectes sobre el comportament cel\xc2\xb7lular._NEWLINE_L\xe2\x80\x99estructura fa que apareguessin molts dubtes, especialment pel que fa a la uni\xc3\xb3 del lligam i a la traducci\xc3\xb3 del senyal. El lloc d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3 al lligam es dirigeix de cara al terminal carboxil de la integrina, regi\xc3\xb3 en la qual la mol\xc3\xa8cula emergeix de la membrana cel\xc2\xb7lular. Si emergeix de la membrana ortogonalment, el lloc d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3 al lligand ser\xc3\xa0 aparentment obstru\xc3\xaft, sobretot perqu\xc3\xa8 els lligams de les integrines tendeixen a ser t\xc3\xadpicament massius, i components transversals de la MEC. De fet, se sap poc sobre l\xe2\x80\x99angle pel qual les prote\xc3\xafnes travessen el pla de la membrana (\xc3\xa9s un problema molt dif\xc3\xadcil de solucionar amb les tecnologies actuals). L\xe2\x80\x99estructura de la integrina ha fet que se li doni import\xc3\xa0ncia a aquest problema de falta d\'informaci\xc3\xb3, ja que probablement tingui implicacions en la forma de treballar de les prote\xc3\xafnes de la membrana._NEWLINE_Tot i que l\xe2\x80\x99estructura cristal\xc2\xb7lina va canviar molt poc despr\xc3\xa9s d\xe2\x80\x99unir-se a la droga cilengitida, la hip\xc3\xb2tesi actual afirma que la funci\xc3\xb3 de la integrina inclou fer canvis en la forma per moure el lloc d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3 al lligam cap a una posici\xc3\xb3 m\xc3\xa9s accessible i apartada de la superf\xc3\xadcie de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula, i aquesta forma tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s destacable en la senyalitzaci\xc3\xb3 intracel\xc2\xb7lular. I a m\xc3\xa9s, aquest punt de vista es veu recolzat per m\xc3\xbaltiples articles bioqu\xc3\xadmics i sobre biologia cel\xc2\xb7lular. Potser, l\xe2\x80\x99evid\xc3\xa8ncia m\xc3\xa9s convincent inclou l\xe2\x80\x99\xc3\xbas d\xe2\x80\x99anticossos que nom\xc3\xa9s reconeixen integrines quan es troben junt amb el seu lligam, o estan activades. Com que l\xe2\x80\x99"empremta" que deixa un antic\xc3\xb2s sobre el seu objectiu \xc3\xa9s d\xe2\x80\x99aproximadament 3nm de di\xc3\xa0metre, la resoluci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99aquesta t\xc3\xa8cnica \xc3\xa9s molt baixa. Aix\xc3\xb2 no obstant, els anticossos anomenats LIBS (Ligand-Induced-Binding-Sites) demostren, inequ\xc3\xadvocament, que aquests canvis exagerats en la forma de la integrina s\xc3\xad que es donen.\n_START_SECTION_\nFunci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLes integrines tenen dues funcions principals:_NEWLINE_\xc2\xb7 La uni\xc3\xb3 de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula a la MEC. _NEWLINE_\xc2\xb7 La transmissi\xc3\xb3 del senyal des de la MEC a la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula._NEWLINE_Per\xc3\xb2, tamb\xc3\xa9 es veuen involucrades en moltes altes activitats biol\xc3\xb2giques, com per exemple: immunodetecci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99ant\xc3\xadgens, migraci\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular, i la uni\xc3\xb3 de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules a determinats virus, com per exemple l\xe2\x80\x99adenovirus, echovirus, hantavirus i virus del nas i la boca._NEWLINE_Una funci\xc3\xb3 destacable de les integrines es pot observar en la mol\xc3\xa8cula GPIIbIIIa, una integrina que es troba a la superf\xc3\xadcie de les plaquetes (tromb\xc3\xb2cits) responsables de l\xe2\x80\x99encreuament de plaquetes a fibrina quan s\xe2\x80\x99est\xc3\xa0 tancant una ferida. Aix\xc3\xb2 canvia l\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3 de la fibrina/fibrinogen i passa de ser poc adhesiva a formar una forta adhesi\xc3\xb3 de manera r\xc3\xa0pida i controlada. Per\xc3\xb2, tot i que la sang normalment \xc3\xa9s rica en plaquetes, el tancament d\xe2\x80\x99una ferida no es d\xc3\xb3na espont\xc3\xa0niament. _NEWLINE_Aquesta \xc3\xa9s clarament una bona not\xc3\xadcia. Per altra banda, i considerat igualment positiu, fins i tot les ferides menys profundes s\xc3\xb3n bloquejades r\xc3\xa0pidament per la massa de fibrina, plaquetes i eritr\xc3\xb2cits de la sang. El primer que succeeix en la formaci\xc3\xb3 de la crosta \xc3\xa9s la uni\xc3\xb3 de les plaquetes al col\xc2\xb7lagen exposat a la ferida, fet que d\xc3\xb3na lloc a la seva \xe2\x80\x9cactivaci\xc3\xb3\xe2\x80\x9d i es comen\xc3\xa7a a formar. D\xe2\x80\x99entre tots els esdeveniments moleculars que es donen durant l\xe2\x80\x99activaci\xc3\xb3, \xc3\xa9s destacable el canvi d\xe2\x80\x99estat de la integrina GPIIbIIIa, incapa\xc3\xa7 d\xe2\x80\x99unir-se al fibrinogen, cap a un estat actiu, en el qual \xc3\xa9s capa\xc3\xa7 d\xe2\x80\x99unir-se fortament al fibrinogen/fibrina. Aquest \xc3\xa9s un punt remarcable: primer, la integrina GPIIbIIIa es troba tota dins d\xe2\x80\x99una \xc3\xbanica plaqueta (aproximadament unes 50000 mol\xc3\xa8cules). Despr\xc3\xa9s, s\xe2\x80\x99augmenta l\xe2\x80\x99afinitat de la integrina pel fibrinogen de manera destacable. _NEWLINE_Aquest fet d\xc3\xb3na a canvis moleculars exagerats a l\xe2\x80\x99estructura de la integrina GPIIbIIIa, causat parcialment per anticossos LIBS, que tenen l\xe2\x80\x99abilitat d\xe2\x80\x99unir GPIIbIIIa un cop s\xe2\x80\x99ha donat l\xe2\x80\x99activaci\xc3\xb3 de les plaquetes. Finalment, es concentra intensament a la regi\xc3\xb3 de la ferida, i comen\xc3\xa7a a tancar-se.\n_START_SECTION_\nAdhesi\xc3\xb3 de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula a la MEC\n_START_PARAGRAPH_\nLes integrines adhereixen la MEC de fora la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula al citoesquelet (particularment als microfilaments) que es troba a l\xe2\x80\x99interior de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula. El lligam de la MEC, al qual la integrina es pot unir, es decideix b\xc3\xa0sicament per quines subunitats \xce\xb1 i \xce\xb2 formen la integrina. D\xe2\x80\x99entre tots els lligams als quals s\xe2\x80\x99uneix, destaquen principalment la fibronectina, la vitronectina, el col\xc2\xb7lagen i la laminina. La connexi\xc3\xb3 entre la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula i la MEC probablement col\xc2\xb7labori a fer que la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula realitzi forces d\xe2\x80\x99atracci\xc3\xb3. L\xe2\x80\x99abilitat de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula per crear aquest tipus d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3 \xc3\xa9s, a m\xc3\xa9s, molt important al camp de l\'ontog\xc3\xa8nia. _NEWLINE_L\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3 de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula a la MEC \xc3\xa9s un requeriment b\xc3\xa0sic per a construir organismes pluricel\xc2\xb7lulars. Per\xc3\xb2 les integrines no s\xc3\xb3n simplement un mecanisme per mantenir una uni\xc3\xb3, sin\xc3\xb3 que tamb\xc3\xa9 donen a la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula senyals sobre com es troba l\xe2\x80\x99estat del seu voltant. Junt amb els senyals provinents de receptors per factors de creixement solubles com VEGF, EGF, i molts altres, forcen la decisi\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular sobre quina acci\xc3\xb3 biol\xc3\xb2gica dur a terme, ja sigui d\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3, de moviment, de mort o de diferenciaci\xc3\xb3. \xc3\x89s precisament per aquesta ra\xc3\xb3 que les integrines es troben al cor de molts processos biol\xc3\xb2gics de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula. L\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3 de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula ve donada per la formaci\xc3\xb3 de complexos d\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular, que consisteixen en integrines junt amb moltes prote\xc3\xafnes citoplasm\xc3\xa0tiques com la talina, la vinculina, la paxilina i l\xe2\x80\x99alfa-actinina. Aquestes actuen a trav\xc3\xa9s de la regulaci\xc3\xb3 de cinases com, per exemple, la FAQ (cinasa d\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3 focal) i els membres de la fam\xc3\xadlia de les cinases Src (es d\xc3\xb3na la fosforilaci\xc3\xb3 de substrats com el p130CAS i posteriorment, es recluten adaptors de senyals com, per exemple, el CRK). Aquests complexos d\xe2\x80\x99adhesi\xc3\xb3 s\xe2\x80\x99uneixen al citoesquelet d\xe2\x80\x99actina. Per tant, les integrines serveixen com a nexe entre el sistema de filaments d\xe2\x80\x99actina de la Matriu Extracel\xc2\xb7lular i la Intracel\xc2\xb7lular, a trav\xc3\xa9s de la membrana plasm\xc3\xa0tica._NEWLINE_Una de les funcions m\xc3\xa9s importants de les integrines de superf\xc3\xadcie \xc3\xa9s la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 en la migraci\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular. Les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules s\xe2\x80\x99adhereixen al substrat a trav\xc3\xa9s de les integrines. Durant el moviment, la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula estableix nous nexes amb el substrat que es troba enfront d\xe2\x80\x99ella i, en canvi, deixa anar els substrats que es troben al seu darrere. Quan es troben separades del substrat, les mol\xc3\xa8cules de les integrines s\xc3\xb3n portades, per endocitosi, de nou a dintre de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula. El cicle endoc\xc3\xadtic \xc3\xa9s l\xe2\x80\x99encarregat de transportar les integrines a trav\xc3\xa9s de l\xe2\x80\x99interior de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula fins al front, en el qual s\xe2\x80\x99afegeixen de nou a la superf\xc3\xadcie. D\xe2\x80\x99aquesta manera, es poden reutilitzar, fet que permet que la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula vagi renovant les seves unions en la seva part davantera.'