b"\n_START_ARTICLE_\nGiuseppe de Santis\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa ser el fill de Oreste (un prestigi\xc3\xb3s ge\xc3\xb2metra) i de Teresa Goduti. Des de molt jove es va interessar per la literatura. Va compondre i va publicar relats que tractaven de la vida pagesa i familiar. Entre 1935 i 1940 va estudiar Filosofia i Lletres en Roma, encara que abandonar\xc3\xa0 aviat la facultat per a dedicar-se a la seva aut\xc3\xa8ntica vocaci\xc3\xb3: la cinematografia._NEWLINE_En aquesta \xc3\xa8poca es relacionava amb un grup de joves intel\xc2\xb7lectuals, que s'agrupaven al voltant de la revista Meridiano di Roma i de la Galeria d'Art Cometa, que dirigia el poeta Libero de Libero. El grup elaborava per aquella \xc3\xa8poca una po\xc3\xa8tica i una visi\xc3\xb3 art\xc3\xadstica global bolcada cap a la interdisciplinarietat i marcada per la racionalitat i la concreci\xc3\xb3: precisament van ser aquests principis els que Giuseppe De Santis va comprendre que podien ser il\xc2\xb7lustrats millor utilitzant el cinema. En aquella \xc3\xa8poca, la situaci\xc3\xb3 del cinema itali\xc3\xa0 era depriment, a causa de la limitaci\xc3\xb3 aut\xc3\xa0rquica decretada pel feixisme contra la importaci\xc3\xb3 de pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules estrangeres. Davant aquesta situaci\xc3\xb3, un grup d'intel\xc2\xb7lectuals reunits entorn de la revista quinzenal Cinema (que dirigia Vittorio Mussolini), en la qual ja en 1940 va tenir Giuseppe De Santis una secci\xc3\xb3 fixa. D'aquest grup formaven part joves amb talent com Carlo Lizzani, Gianni Puccini, Antonio Pietrangeli. Aquesta revista \xc3\xa9s en part responsable de la reuni\xc3\xb3 de forces partid\xc3\xa0ries de la cultura i contr\xc3\xa0ries al feixisme que despr\xc3\xa9s de la guerra contribuir\xc3\xa0 a la renovaci\xc3\xb3 del cinema itali\xc3\xa0._NEWLINE_Durant els 40 de Santis va acudir al Centre Experimental de Cinematografia, en el qual es va diplomar amb brillantor i on va poder dur a terme les seves primeres proves de direcci\xc3\xb3. Per aquesta \xc3\xa8poca, con\xc3\xa8ixer un important grup de joves romans ja implicats en la lluita clandestina antifeixista, entre els quals estava Pietro Ingrao. Aquest grup va ser determinant per a la seva orientaci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica, ja que com a militant del PCI va tractar els problemes de la classe obrera i dels pagesos._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d'algunes col\xc2\xb7laboracions amb directors consagrats com Visconti (a Ossessione, pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula en la que fins i tot va signar el gui\xc3\xb3) i Rossellini (a Desiderio), dirigeix el seu primer llargmetratge en 1948, Caccia tragica, que pels temes que tracta (la lluita entre els pagesos d'una cooperativa i un grup de terratinents), el ritme de drama popular, sense oblidar per aix\xc3\xb2 les exig\xc3\xa8ncies narratives americanes (escenes d'acci\xc3\xb3, dram\xc3\xa0tiques erotisme, etc.), inaugura l'\xc3\xa8poca del neorealisme, a la qual de Santis contribueix per mitj\xc3\xa0 d'una rigorosa an\xc3\xa0lisi de les forces socials, una visi\xc3\xb3 directa de la realitat humana i social (sovint contracta als actors entre la gent del lloc), per\xc3\xb2 fonamentalment superant les maneres did\xc3\xa0ctiques de la cinematografia sovi\xc3\xa8tica i la ideologia de la literatura nacional-popular amb un \xc3\xbas original de la c\xc3\xa0mera, que reprodu\xc3\xafa cad\xc3\xa8ncies i ritmes narratius propis del cinema americ\xc3\xa0._NEWLINE_Aquestes caracter\xc3\xadstiques s\xc3\xb3n en gran part responsables de l'\xc3\xa8xit de la seva seg\xc3\xbcent pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula, Arr\xc3\xb2s amarg (1949), en la qual narra la dura lluita per la vida de les recol\xc2\xb7lectores d'arr\xc3\xb2s, en una hist\xc3\xb2ria que integra l'an\xc3\xa0lisi pol\xc3\xadtica marcada per la lluita de classes en l'esfera privada dels protagonistes. En la seva h\xc3\xa0bil direcci\xc3\xb3 destaca la interpretaci\xc3\xb3 de Silvana Mangano. Per aquesta pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula, De Santis i Carlo Lizzani obtenen la nominaci\xc3\xb3 de Hollywood per a l'Oscar al millor gui\xc3\xb3._NEWLINE_Els mateixos temes, amb un fons d'una societat pagesa encara primitiva i conflictiva, la del seu poble natal, apareixen en la seva seg\xc3\xbcent pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula, Non c\xe2\x80\x99\xc3\xa8 pace tra gli ulivi (1950). Amb Roma, ora 11,  inspirat en un succ\xc3\xa9s que havia tingut molta repercussi\xc3\xb3 que va succeir a Roma (1952), i Un marito per Anna Zaccheo (1953), que analitza la vida i els problemes d'una criada preocupada perqu\xc3\xa8 la seva gran bellesa representa un obstacle per a la vida senzilla a la qual aspira, De Santis deixa moment\xc3\xa0niament els temes ciutadans i burgesos, en una It\xc3\xa0lia que enmig de la reconstrucci\xc3\xb3 s'orienta sempre m\xc3\xa9s cap a la forma de vida americana. La seva adre\xc3\xa7a destaca sobretot per l'\xc3\xbas original de la grua i per la t\xc3\xa8cnica del pa focus, amb la qual domina el moviment ampli, encara que controlat, i especialment el moviment de masses._NEWLINE_Amb Giorni d'amore (1954) i Uomini e lupi (1956) torna als temes habituals. Especialment, Giorni d'amore \xc3\xa9s la seva primera pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula en color i guanya la Conquilla de Plata en 1955 per al millor actor protagonista (Marcello Mastroianni) i el premi a la millor fotografia en color al III Festival de Sant Sebasti\xc3\xa0._NEWLINE_Amb La strada lunga un anno, que roda en 1958 a Istria, tot i que fou nominada a l'Oscar a la millor pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de parla no anglesa el 1959, comen\xc3\xa7a la crisi del director: crisi d'inspiraci\xc3\xb3, cansament, incapacitat de renovar-se profundament en un per\xc3\xadode hist\xc3\xb2ric molt cr\xc3\xadtic per a l'esquerra, que no aconsegueix assimilar els esdeveniments negatius del comunisme sovi\xc3\xa8tic (desestalinitzaci\xc3\xb3, repressi\xc3\xb3 sagnant de la revoluci\xc3\xb3 a Hongria en 1956...) Per\xc3\xb2 tot el fil\xc3\xb3 del neorealisme entra en crisi, deixant espai a la com\xc3\xa8dia 'a la italiana'._NEWLINE_La seg\xc3\xbcent etapa en la direcci\xc3\xb3 de De Santis s'inicia amb La gar\xc3\xa7onni\xc3\xa8re (1960) on narra l'aventura extraconjugal d'un home que, desil\xc2\xb7lusionat, acaba tornant al si familiar; seguir\xc3\xa0 amb Italiani brava gente (1964), una coproducci\xc3\xb3 italo-sovi\xc3\xa8tica sobre la retirada de R\xc3\xbassia  de les tropes italianes, en la qual de manera m\xc3\xa9s subrept\xc3\xadcia reapareix la ideologia en forma de rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 dels treballadors de totes les parts contendents contra la guerra, i acaba amb Un apprezzato professionista di sicuro avvenire (1972), un melodrama basat en els temes que havien triomfat en la com\xc3\xa8dia 'a la italiana'. Per\xc3\xb2 el director no \xc3\xa9s capa\xc3\xa7 d'adaptar-se a les noves tasques, i la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula carace d'arpa, malgrat estar dirigida i muntada amb l'habitual mestratge._NEWLINE_En 1979 fou nomenat membre del jurat de l'11\xc3\xa8 Festival Internacional de Cinema de Moscou. En 1985 fou novament membre del jurat al 14\xc3\xa8 Festival Internacional de Cinema de Moscou._NEWLINE_De Santis va morir a Roma el 1997 als 80 anys, despr\xc3\xa9s d'un atac de cor i es va declarar un dia de dol a It\xc3\xa0lia. Una part dels seus arxius han estat donats a la Biblioteca Reynolds de la Wake Forest University."