b"\n_START_ARTICLE_\nBar\xc3\xadton (instrument)\n_START_SECTION_\nRepertori\n_START_PARAGRAPH_\nDes dels inicis, aquest instrument feia la veu de lyra viol o mandora. Mentre que les cordes fregades portaven la melodia, les cordes pin\xc3\xa7ades feien l'acompanyament. Les primeres composicions per a aquest instrument foren una col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 an\xc3\xb2nima de danses (Swan baryton MS, c1640; ara a RUS-SPan), uns manuscrits a Kassel (entre  el 1653, 1669 i 1670) i el treball publicat per Krause, amb notaci\xc3\xb3 modificada de lla\xc3\xbct franc\xc3\xa8s. Les millors instruccions de com tocar l'instrument es troben a la introducci\xc3\xb3 de la publicaci\xc3\xb3 de Krause. M\xc3\xa9s tard, al segle XVIII, Haydn i els seus seguidors van notar en clau se sol les parts del bar\xc3\xadton, sonant una octava per sota, i les notes pin\xc3\xa7ades s'indicaven amb n\xc3\xbameros a sota del pentagrama, numerant les cordes de la m\xc3\xa9s baixa a la m\xc3\xa9s alta (a l'inrev\xc3\xa9s que al principi de tot). Els solos per a viola baixa d'aquest per\xc3\xadode, per exemple de C.F. Abel, foren escrits tamb\xc3\xa9 en clau de sol. \xc3\x89s poc freq\xc3\xbcent en el repertori de m\xc3\xbasica de cambra posterior per als instrumentistes trobar partitures que obliguin a tocar alhora els dos conjunts de corda (melodia i acompanyament), aix\xc3\xad que sovint es tocaven de manera alternada, exercint diferents rols en la textura de la m\xc3\xbasica. Els int\xc3\xa8rprets m\xc3\xa9s reconeguts eren aquells qui tenien l'habilitat d'acompanyar-se a si mateixos seguint la pr\xc3\xa0ctica barroca original."