b"\n_START_ARTICLE_\nCliment III\n_START_SECTION_\nJoventut\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa9ixer al si de la fam\xc3\xadlia noble dels Correggio, probablement entre 1020 i 1030. Tenia connexions familiars amb els marcgravis de Canossa. Un clergue, va ser nomenat a la cancelleria imperial d'It\xc3\xa0lia per l'emperadriu Agn\xc3\xa8s en 1058, c\xc3\xa0rrec que va ocupar fins a 1063. El 1058 va participar en l'elecci\xc3\xb3 del Papa Nicolau II, per\xc3\xb2 en la seva mort en 1061, es va aliar amb el partit filo-imperial per triar Cadalous de Parma com antipapa Honori II contra el Papa Alexandre II. No obstant aix\xc3\xb2, a causa de les campanyes de Godofreu III, duc de la Baixa Lotar\xc3\xadngia, Anno arquebisbe de Col\xc3\xb2nia i Sant Pere Dami\xc3\xa0, l'Esgl\xc3\xa9sia rebutj\xc3\xa0 de Honori II i va recon\xc3\xa8ixer Alexandre II; probablement com a resultat d'aquestes activitats, l'emperadriu Agn\xc3\xa8s destitu\xc3\xad Guibert de la cancelleria imperial d'It\xc3\xa0lia._NEWLINE_Guibert aparentment continu\xc3\xa0 cultivant els seus contactes dins de la cort alemanya, en 1072, l'emperador Enric IV del Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic el va nomenar arquebisbe de la seu vacant de Ravenna. I, tot i que el papa Alexandre II es va mostrar reticent a confirmar aquest nomenament, va ser persuadit per Hildebrand per fer-ho, potser com un comprom\xc3\xads per a assolir la pau. Guibert despr\xc3\xa9s prengu\xc3\xa9 jurament de fidelitat al Papa i als seus successors i es va instal\xc2\xb7lar a Ravenna el 1073.\n_START_SECTION_\nDisputes amb el Papa Gregori\n_START_PARAGRAPH_\nPoc despr\xc3\xa9s de la mort del Papa Alexandre II, Hildebrand va ser proclamat papa, adoptant el nom de Gregori VII el 29 d'abril de 1073. Guibert va assistir als primers S\xc3\xadnodes de Quaresma del Papa Gregori el mar\xc3\xa7 1074 a Roma en la qual es van aprovar importants lleis contra la simonia i la incontin\xc3\xa8ncia del clergat, per\xc3\xb2 aviat va sorgir com un dels l\xc3\xadders m\xc3\xa9s visibles de l'oposici\xc3\xb3 a les reformes gregorianes. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d'haver assistit a primers s\xc3\xadnodes quaresmals de Gregori, Guibert es va negar a assistir al seg\xc3\xbcent, el S\xc3\xadnode de Quaresma de 1075, tot i que era obligat pel jurament d'obeir la citaci\xc3\xb3 a assistir-hi._NEWLINE_Guibert era indiferent a l'oposici\xc3\xb3 de Gregori a la Cort Imperial, en la que Guibert havia servit com a Canceller d'It\xc3\xa0lia. Per la seva abs\xc3\xa8ncia Guibert va demostrar la seva oposici\xc3\xb3 a Gregori VII, suspenent-lo llavors per la seva negativa a assistir al s\xc3\xadnode._NEWLINE_Aquell mateix any l'emperador Enric IV va comen\xc3\xa7ar la seva \xe2\x80\x9cguerra oberta\xe2\x80\x9d contra Gregori. En el S\xc3\xadnode de Worms, al gener de 1076, es va adoptar una resoluci\xc3\xb3 deposar a Gregori, i en aquesta decisi\xc3\xb3 la pro-imperial bisbes de Transpadine It\xc3\xa0lia es van unir. Entre ells ha d'haver estat Guibert, perqu\xc3\xa8 compartia en la sent\xc3\xa8ncia d'excomuni\xc3\xb3 i interdicci\xc3\xb3 que Gregori VII va pronunciar en contra dels bisbes Transpadine culpables en el S\xc3\xadnode de Quaresma de 1076._NEWLINE_Poc despr\xc3\xa9s, a l'abril de 1076, els bisbes i els abats de la festa transpadana filo-imperial convocat a Pavia sota la presid\xc3\xa8ncia de Guibert i van proclamar l'excomuni\xc3\xb3 de Gregori VII; un missatger, dugu\xc3\xa9 una carta personal c\xc3\xa0ustica d'Enric, es va despatxar amb la resposta Pavian al Papa. En resposta, Gregori va rec\xc3\xb3rrer a encara m\xc3\xa9s fort les mesures en mat\xc3\xa8ria de Guibert; excomunicar Guibert pel seu nom en el s\xc3\xadnode quaresmal del mes de febrer 1078 i amb ell el seu principal c\xc3\xb2mplice l'Arquebisbe de Mil\xc3\xa0 Tedaldo._NEWLINE_En resposta a l'acci\xc3\xb3 del S\xc3\xadnode de Worms de 1076 d'Enric contra Gregori, Gregori va excomunicar a Enric IV.\n_START_SECTION_\nRegnat com a papa imperial\n_START_PARAGRAPH_\nDurant els seg\xc3\xbcents quatre anys, l'Emperador i el Papa es reconciliaren, per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s es van barallar de nou, i, davant d'una rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 entre els nobles alemanys, l'emperador Enric va amena\xc3\xa7ar de destituir Gregori. Dur a terme les seves amenaces, Enric va cridar els seus partidaris alemanys i transpadine a un s\xc3\xadnode a Brixen al juny, 1080, que va elaborar un nou decret amb la intenci\xc3\xb3 de derrocar el papa Gregori VII, i que el mateix Enric tamb\xc3\xa9 va signar, i despr\xc3\xa9s va procedir a triar Guibert, arquebisbe excomunicat de Ravenna, com a Papa en oposici\xc3\xb3 al papa Gregori, a qui el S\xc3\xadnode considera deposat; Guibert va prendre el nom de Climent III. Enric va recon\xc3\xa8ixer Guibert com a Papa, jurant que el duria a Roma, i que all\xc3\xad rebria de les seves mans la corona imperial._NEWLINE_Amb Rodolf de Su\xc3\xa0bia, l\xc3\xadder dels nobles rebels, caigut mortalment ferit a la batalla de Merseburg del 1080, Enric podria concentrar totes les seves forces contra Gregori. El 1081 va marxar sobre Roma, per\xc3\xb2 no va aconseguir entrar a la ciutat, que finalment aconsegueix nom\xc3\xa9s en 1084._NEWLINE_Gregori es va refugiar al Castel Sant'Angelo, i es va negar a acceptar les ofertes d'Enric, encara que en la darrera es va comprometre a lliurar Guibert com a presoner si el Papa consentia coronar-lo emperador. Tanmateix Gregori exig\xc3\xad com a requisit necessari que Enric comparegu\xc3\xa9s davant un concili i fes penit\xc3\xa8ncia. L'emperador, mentre pretenia sotmetre a aquests termes, es va esfor\xc3\xa7ar per evitar la reuni\xc3\xb3 dels bisbes. No obstant aix\xc3\xb2, es reun\xc3\xad un petit nombre i d'acord amb els seus desitjos, Gregori excomunic\xc3\xa0 de nou Enric. Aquest \xc3\xbaltim en rebre aquesta not\xc3\xadcia va entrar de nou a Roma el 21 de mar\xc3\xa7 1084, i reeix\xc3\xad en ocupar bona part de la ciutat i assetj\xc3\xa0 el Papa a Castel Sant'Angelo, mentre que, el 24 de mar\xc3\xa7, Guibert va ser entronitzat com a Papa a l'esgl\xc3\xa9sia de Sant Joan del Later\xc3\xa0 com Climent III, i el 31 de mar\xc3\xa7 Guibert coron\xc3\xa0 Enric IV com a emperador a Sant Pere._NEWLINE_No obstant aix\xc3\xb2, quan la not\xc3\xadcia arrib\xc3\xa0 a l'aliat normand de Gregori, Robert Guiscard, duc de Pulla i Cal\xc3\xa0bria, acceler\xc3\xa0 la seva ajuda. Enric va fugir Roma amb Guibert i, en venjan\xc3\xa7a pel suport incondicional de Matilde cap a Gregori i el partit reformista, devast\xc3\xa0 les seves possessions a la Toscana._NEWLINE_El Papa Gregori fou alliberat, per\xc3\xb2 el poble es va indignar pels excessos dels seus aliats normands, i es va veure obligat a abandonar Roma. Decebut i afligit es va retirar a Monte Cassino, i m\xc3\xa9s tard al castell de Salern al costat del mar, en 1084, on va morir l'any seg\xc3\xbcent (25 de maig de 1085)._NEWLINE_Tres dies abans de la seva mort retir\xc3\xa0 totes les censures d'excomuni\xc3\xb3 que havia pronunciat, excepte aquelles contra Enric i Guibert. Les seves \xc3\xbaltimes paraules van ser:_NEWLINE_L'episcopat alemany va quedar dividit. Mentre que els bisbes del partit de Gregori VII celebraren un s\xc3\xadnode a Quedlinburg, en qu\xc3\xa8 denunciaren i condemnaren Guibert, partidaris d'Enric van celebrar un s\xc3\xadnode rival a Mag\xc3\xbancia en 1085, on es va aprovar la deposici\xc3\xb3 de Gregori i l'elevaci\xc3\xb3 de Guibert._NEWLINE_Aquest conflicte va continuar fins i tot despr\xc3\xa9s de la mort de Gregori, durant tot el regnat dels successors, V\xc3\xadctor III, Urb\xc3\xa0 II, i el Papa Pasqual II, Guibert continu\xc3\xa0 sent considerat com a Papa per Enric i el seu partit._NEWLINE_V\xc3\xadctor III, elegit despr\xc3\xa9s d'una vacant perllongada causada per la posici\xc3\xb3 cr\xc3\xadtica de l'Esgl\xc3\xa9sia a Roma, es va veure obligat, vuit dies despr\xc3\xa9s de la seva coronaci\xc3\xb3 a Sant Pere el 3 de maig de 1087, a fugir de Roma abans que arribessin els partidaris de Guibert. Aquests \xc3\xbaltims eren al seu torn atacats per les tropes de la comtessa Matilde, i es van atrinxerar al Pante\xc3\xb3 de Roma._NEWLINE_El papa seg\xc3\xbcent, Urb\xc3\xa0 II (1088-1099), va passar la major part de la primera meitat del seu pontificat a l'exili, al sud d'It\xc3\xa0lia i a Fran\xc3\xa7a. A la fi de 1093 se les va arreglar per obtenir un punt de suport a Roma, amb l'ajuda de la fam\xc3\xadlia Frangipani, i va ampliar gradualment el seu poder all\xc3\xa0._NEWLINE_Al juny de 1089, durant un s\xc3\xadnode celebrat a Roma, Climent III va declarar inv\xc3\xa0lid el decret d'excomuni\xc3\xb3 llan\xc3\xa7at contra Enric, i es van presentar diversos c\xc3\xa0rrecs contra els partidaris d'Urb\xc3\xa0 II, el papa del partit anti-imperial._NEWLINE_Tot i aix\xc3\xad, els anys seg\xc3\xbcents dugueren a Urb\xc3\xa0 cada cop m\xc3\xa9s prestigi, mentre que el poder i la influ\xc3\xa8ncia d'Enric IV eren cada cop m\xc3\xa9s en decad\xc3\xa8ncia._NEWLINE_La major part de la ciutat de Roma va ser capturada per un ex\xc3\xa8rcit sota el comte Hug de Vermandois, germ\xc3\xa0 del rei de Fran\xc3\xa7a. El partit de Guibert va conservar nom\xc3\xa9s el Castel Sant'Angelo, i fins i tot aix\xc3\xb2 en 1098 va caure en mans de Vermandois._NEWLINE_La influ\xc3\xa8ncia de Guibert, despr\xc3\xa9s de la retirada d'It\xc3\xa0lia d'Enric IV, era principalment concentrada a Ravenna i uns pocs districtes del nord d'It\xc3\xa0lia, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 conserva una mica de suport a Roma._NEWLINE_En 1099, Climent va reparar Albano despr\xc3\xa9s de l'arribada de Pasqual II (1099-1118), amb l'esperan\xc3\xa7a de tornar a convertir-se en mestre de Roma, per\xc3\xb2 es va veure obligat a retirar-se. Va arribar a Civita Castellana, on va morir el 8 de setembre de 1100. Els seus seguidors triaren un successor de Guibert, l'antipapa Teodoric, que, no obstant aix\xc3\xb2, no represent\xc3\xa0 cap amena\xc3\xa7a seriosa per als papes de la l\xc3\xadnia anti-imperial, ara es considera can\xc3\xb2nic._NEWLINE_L'elevaci\xc3\xb3 de Guibert s'ha de contextualitzar en el marc m\xc3\xa9s ampli de l'\xc3\xa8poca: Hi havia hagut diversos cismes papals en el passat recent; i lluites pol\xc3\xadtiques dins de l'Imperi, que van incloure la controv\xc3\xa8rsia sobre les investidures episcopals."