b"\n_START_ARTICLE_\nGrisalla\n_START_PARAGRAPH_\nLa grisalla \xc3\xa9s una t\xc3\xa8cnica pict\xc3\xb2rica basada en una pintura monocroma en camafeu gris que produeix la sensaci\xc3\xb3 de ser un relleu escult\xc3\xb2ric. Va ser posada de moda per diversos escultors al segle XIV, emprant-la en esbossos i dibuixos preparatoris, ja que amb aquesta t\xc3\xa8cnica aconseguien de fer l'efecte de relleu mitjan\xc3\xa7ant un clarobscur molt matisat, fent diverses gradacions d'un sol color, en general gris o groc fosc, el m\xc3\xa9s proper possible al color de la pedra._NEWLINE_Encara que l'\xc3\xbas de la grisalla arrenca a l'Alta edat mitjana, la seva generalitzaci\xc3\xb3 va comen\xc3\xa7ar a Fran\xc3\xa7a, al taller del pintor i escultor Andr\xc3\xa9 Beauneveu. S'usava principalment a manuscrits (com a Heures de Jeanne d'\xc3\x89vreux, de Jean Pucelle, Cloisters, Nova York), i sobretot a bastiments, substituint escultures o elements d'arquitectura (Saltiri del duc de Berry, 1380 - 1385, Biblioth\xc3\xa8que Nationale, Par\xc3\xads). Sota el regnat de Carlos V, l'\xc3\xbas de la grisalla va tenir un notable apogeu, sobretot a la miniatura, el vitrall i la pintura (Frontal de Narbona, Louvre). La seva utilitzaci\xc3\xb3 ser\xc3\xa0 una de les caracter\xc3\xadstiques de la pintura n\xc3\xb2rdica: al dors dels retaules s'acostumava a representar una Anunciaci\xc3\xb3  en grisalla (L'anyell m\xc3\xadstic, Jan Van Eyck, catedral de Sant Bav\xc3\xb3n, Gant)._NEWLINE_Durant un temps, la grisalla va rebre una funci\xc3\xb3 religiosa sent associada al temps de quaresma per la lit\xc3\xbargia cat\xc3\xb2lica, per\xc3\xb2 aviat va perdre aquesta funci\xc3\xb3: en temps de Bruegel i El Bosch (El fill pr\xc3\xb2dig, Museu Boymans Van Beuningen, Rotterdam), es va convertir en un procediment pict\xc3\xb2ric que, traduint la falsa perspectiva, posava a prova l'habilitat del pintor. Aix\xc3\xad va ser utilitzada per nombrosos artistes: Andrea del Sarto, Correggio, Beccafumi, Rubens, Van Dyck, etc. _NEWLINE_A mitjan segle XVI, la grisalla va tenir gran \xc3\xa8xit a l'esmalt, amb Pierre Reymond i els germans P\xc3\xa9nicaud. Al segle XVIII, va constituir una de les varietats d'esb\xc3\xb3s rococ\xc3\xb3 amb pintors com Boucher o Pittoni; P.J. Sauvage va practicar una especialitat de falsos baixos relleus pintats. Des d'aleshores ha continuat sent una t\xc3\xa8cnica utilitzada per molts artistes._NEWLINE_Existeixen exemples de cases senyorials de principis del segle XIX on la grisalla s'empra per a la decoraci\xc3\xb3 de les parets, seguint el gust neocl\xc3\xa0ssic m\xc3\xa9s auster que prefereix aquesta gamma de grisos enfront del color i el nervi tardobarroc. En el cas de Catalunya hi ha un exemple molt clar de l'\xc3\xbas d'aquesta t\xc3\xa8cnica en la decoraci\xc3\xb3 d'interiors al Museu Rom\xc3\xa0ntic Can Papiol de Vilanova i la Geltr\xc3\xba, on gaireb\xc3\xa9 totes les estances de la planta noble estan decorades amb grisalles que representen temes b\xc3\xadblics._NEWLINE_Josep Maria Sert s'emfatitza encara m\xc3\xa9s per la seva evoluci\xc3\xb3 crom\xc3\xa0tica, que acaba recolzant-se en un predomini de la monocromia daurada. Emprava una gamma crom\xc3\xa0tica limitada: ors, ocres, terres torrades, amb tocs de carm\xc3\xad, utilitzant com a fons una rica preparaci\xc3\xb3 en metall, plata, pans d'or, etc. La seva pintura \xc3\xa9s propera a la grisalla."