b'\n_START_ARTICLE_\nCastell de Piera\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nAlguns historiadors li suposen un origen rom\xc3\xa0, fet no provat documentalment. El nom deriva del llat\xc3\xad Apiaria "abellars". des del 963 al 1010 pertangu\xc3\xa9 al monestir de Sant Cugat del Vall\xc3\xa8s. Pass\xc3\xa0 al vescomtat de Barcelona i, el 1030, Udalard, que l\'havia rebut del seu pare, el vescomte Guitard, el vengu\xc3\xa9 a la seva muller Riquilda. El 1063 \xc3\xa9s propietat de Ramon Berenguer I i tamb\xc3\xa9 el posse\xc3\xafren els seus successors de la Ciutat Comtal, com a senyors jurisdiccionals de la vila i terme de Piera._NEWLINE_Jaume I va fer repetides visites i estades al castell de Piera, i la m\xc3\xa9s llarga fou la d\'agost-desembre de 1268. El 1264, el rei Conqueridor lliur\xc3\xa0 un privilegi a favor dels seus vassalls de Piera per a poder resoldre a la vila mateix les causes i els plets que els afectessin. Jaume I, el 1265, va fer donaci\xc3\xb3 del castell a la fam\xc3\xadlia Sescorts o Curtibus, cavallers i comanadors de l\'orde de Sant Jordi d\'Alfama. Segons l\'historiador Josep Barba Ravent\xc3\xb2s, la donaci\xc3\xb3 fou una compensaci\xc3\xb3 de Jaume I per l\'ajuda prestada  per la fam\xc3\xadlia Sescorts o Curtibus (tamb\xc3\xa9 comanadors d\'Agramunt i senyors del Castell de la Torre Salvana) a la conquesta de Val\xc3\xa8ncia. En el document de donaci\xc3\xb3, consta que els Sescorts o Curtibus farien l\'administraci\xc3\xb3 del castell i tamb\xc3\xa9 tindrien l\'obligaci\xc3\xb3 d\'estatjar al Rei i al seu seguici en cas de visita reial cosa que feren en nombroses ocasions amb Jaume I, Joana Enr\xc3\xadquez, Joan II entre altres monarques catalans. La fam\xc3\xadlia Sescorts o Curtibus, generaci\xc3\xb3 rere l\'altra hi romangueren fins al segle XVIII quan van entroncar amb els Viala-Aguilera i el castell va passar a mans dels Viala-Aguilera- Sescorts en detriment de la branca del seu cos\xc3\xad Pere Vall\xc3\xa8s Sescorts despr\xc3\xa9s d\'un llarg litigi._NEWLINE_Jaume I, el 1285, va cedir Piera al monestir de Poblet, per\xc3\xb2, usant una salvaguarda, el 1291, fou reincorporat a la corona per Alfons II. El 1280, el rei Pere II havia donat Piera a Guillem Ramon de Cardona. Despr\xc3\xa9s pass\xc3\xa0 al comtat d\'Urgell i, per her\xc3\xa8ncia, la reb\xc3\xa9 el comte Jaume, el darrer de la nissaga. Li fou confiscat pel rei Ferran d\'Antequera, mort a Igualada el 1416._NEWLINE_El successor, Alfons IV, el Magn\xc3\xa0nim, el 1431, f\xc3\xa9u venda de la baronia de Piera\xe2\x80\x94per\xc3\xb2 conserv\xc3\xa0 el castell, que no sort\xc3\xad mai de mans de la monarquia\xe2\x80\x94al monestir de Pedralbes, amb la jurisdicci\xc3\xb3 alta i baixa, civil i criminal i el mer i mixt imperi. La primera abadessa i baronessa de Piera va ser Elisenda de Montcada, fundadora de la comunitat de les monges clarisses, que mor\xc3\xad el 1447. El mar\xc3\xa7 de 1461, Joana Enr\xc3\xadquez, muller de Joan II es refugi\xc3\xa0 al castell de Piera. El monestir de Pedralbes va perdre temporalment el domini de Piera i la comunitat de religioses fou castigada per haver proporcionat recursos als consellers barcelonins i, per aquest motiu, el rei Joan II va donar a Pere Daura, en temps de la guerra, la senyoria baronial pierenca._NEWLINE_El 1472, al final de la guerra civil catalana, el monestir de Pedralbes fou el lloc de reuni\xc3\xb3 de Joan II amb els consellers de Barcelona per establir les condicions de la capitulaci\xc3\xb3 de la Ciutat Comtal.  i el 7 de maig de 1531, quan era abadessa i baronessa Teresa de Cardona, una comissi\xc3\xb3 de vassalls de Piera tingu\xc3\xa9 una audi\xc3\xa8ncia amb Carles V, de visita a Barcelona, i el monarca els va confirmar que havien de pagar el delme de totes les collites, com sempre, i no solament del pa i del vi, com ells pretenien. La senyoria del monestir de Pedralbes, el 1756, va obligar que Piera nom\xc3\xa9s pogu\xc3\xa9s emprar en el seu escut i els seus segells la divisa del monestir, mentre que els consellers pierencs defensaven l\'her\xc3\xa0ldica mon\xc3\xa0rquica de les barres de Catalunya i Arag\xc3\xb3 i l\'albarda amb el soldat que la portava, cosa que no els fou permesa per l\'autoritat monacal._NEWLINE_Amb l\'abolici\xc3\xb3 de les senyories i per un acord municipal del 1822, la vila de Piera recuper\xc3\xa0 la sigil\xc2\xb7lografia m\xc3\xa9s antiga. Per alleugerir la tributaci\xc3\xb3 tradicional, una sent\xc3\xa8ncia judicial de 1759 dict\xc3\xa0 una reducci\xc3\xb3 i s\'acord\xc3\xa0 que el monestir de Pedralbes hauria de rebre cada any per Nadal, 33 lliures en moneda barcelonesa, una dotzena de capons, 12 gallines, 12 perdius i 4 gerres de mel de 15 lliures cadascuna. Ho havia de lliurar personalment un conseller de Piera._NEWLINE_ _NEWLINE_En arribar l\'hora de la desamortitzaci\xc3\xb3, el 1832, el castell de Piera es convert\xc3\xad en propietat de Ventura de Viala, bar\xc3\xb3 d\'Almenar i notari de T\xc3\xa0rrega, descendent dels Curtibus o Sescorts, ja que l\'\xc3\xbaltima Sescorts es cas\xc3\xa0 amb un Aguilera al segle XVIII.  Mitjan\xc3\xa7ant una conc\xc3\xb2rdia amb el seu cos\xc3\xad Pere Vall\xc3\xa9s Sescorts en va ser l\'hereu. Segons consta al "Nobiliario de los Reinos y Se\xc3\xb1or\xc3\xados de Espa\xc3\xb1a", por D. Francisco Piferrer (Volum II, p\xc3\xa0gina 106, n\xc3\xbam. 832 Madrid, 1857.) i a l\'Enciclop\xc3\xa8dia Catalana, els Viala ja havien emparentat amb els Sescorts quan el 1333 Ana Maria Sescorts es cas\xc3\xa0 amb Ramon de Viala, ambaixador del rei a Tun\xc3\xadsia. L\'Any 1916 Ramon de Viala i d\'Ayguavives, Bar\xc3\xb3 d\'Almenar deix\xc3\xa0 enllestida una restauraci\xc3\xb3 magn\xc3\xadfica. Encara avui en dia es conserva una placa que commemora la restauraci\xc3\xb3. M\xc3\xa9s endavant va passar a mans, successivament, de Pere Forns i Caralt, de Joana Gener i de Just Oliveres i Llopart, que ho fou fins a les darreries del segle XX. Actualment \xc3\xa9s propietat de la fam\xc3\xadlia Oliveras Sastre-Marqu\xc3\xa9s.\n_START_SECTION_\nArquitectura\n_START_PARAGRAPH_\nEl castell de Jaume I est\xc3\xa0 dins l\xe2\x80\x99\xc3\xa0mbit d\xe2\x80\x99arquitectura militar, datat de mitjans del segle X. Fou reconstru\xc3\xaft per Jaume I l\'any 1320 i restaurat el 1916 per Ramon Viala, bar\xc3\xb3 Almenar, sota la direcci\xc3\xb3 de Sebasti\xc3\xa0 M. de Plaja. \xc3\x89s una restauraci\xc3\xb3  de tipus historicista seguint un criteri m\xc3\xa9s senyorial que estrictament hist\xc3\xb2ric que mant\xc3\xa9 alguns dels elements originals, com la porta adovellada de mig punt i algun finestral tardo-g\xc3\xb2tic. La torre fou aixecada de nou al mateix lloc on hi havia els fonaments de l\'antiga. Tamb\xc3\xa9 es reedificaren les muralles i es van fer noves finestres._NEWLINE_Es troba en zona elevada formant un recinte emmurallat. La muralla amb els seus particulars merlets i contraforts, envolta el castell i part de l\xe2\x80\x99esgl\xc3\xa9sia. El castell \xc3\xa9s de planta rectangular amb una significant torre d\xe2\x80\x99homenatge quadrada. La seva estructura estaria formada per tres nivells: la sala d\xe2\x80\x99armes i masoveria, la planta noble i les golfes. Pel que fa a les obertures de la construcci\xc3\xb3, s\xe2\x80\x99observen una gran varietat d\xe2\x80\x99estils. En primer instant s\xc3\xb3n not\xc3\xb2ries les espitlleres al llarg de la torre principal. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, s\xe2\x80\x99aprecien en la franja inferior de l\xe2\x80\x99edificaci\xc3\xb3 vans (Va: l\'obertura entre l\'interior i l\'exterior) d\xe2\x80\x99estil tardo-g\xc3\xb2tic amb arc trevolat i conopial. Cadascun del finestrals \xc3\xa9s dotat d\xe2\x80\x99uns espec\xc3\xadfics detalls, en els quals es veuen unes representacions facials a la ramificaci\xc3\xb3 inferior dels arcs. _NEWLINE_A l\'interior, a la part baixa, s\'hi conserva la seva configuraci\xc3\xb3 original: amb parets d\'un gruix de 2m i la volta i columna que serveix d\'eix a tot l\'edifici. Una gran escalinata porta al pis superior el qual est\xc3\xa0 decorat amb estil vuitcentista amb sostres de fusta, mobiliari de diversos estils i un menjador amb una gran llar de foc._NEWLINE_En la  construcci\xc3\xb3 medieval es va emprar l\xe2\x80\x99aparell de ma\xc3\xa7oneria de pedra, referent a un paredat r\xc3\xbastic format per pedres de geometria irregular i junta de morter ampla.'