b'\n_START_ARTICLE_\nEmilio Attard Alonso\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEstudi\xc3\xa0 dret i periodisme i fou company de promoci\xc3\xb3 de Dionisio Ridruejo. Fou proper ideol\xc3\xb2gicament \xc3\x81ngel Herrera Oria i amic de Llu\xc3\xads L\xc3\xbacia i L\xc3\xbacia; milit\xc3\xa0 en la Dreta Regional Valenciana i durant la guerra civil espanyola lluit\xc3\xa0 en l\'ex\xc3\xa8rcit republic\xc3\xa0, tot i que un germ\xc3\xa0 seu fou afusellat a Nules. En acabar la guerra li fou prohibit dedicar-se al notariat i va obrir un despatx d\'advocats. Fou president del Consell d\'Administraci\xc3\xb3 del Banc de l\'Exportaci\xc3\xb3 i deg\xc3\xa0 del Col\xc2\xb7legi d\'Advocats de Val\xc3\xa8ncia de 1962 a 1968, del que ja en fou secretari el 1956. Tamb\xc3\xa9 ha estat membre del Consell General d\'Advocacia i president i Acad\xc3\xa8mic de Nombre de l\'Acad\xc3\xa8mia Valenciana de Jurisprud\xc3\xa8ncia i Legislaci\xc3\xb3. _NEWLINE_Membre de l\'Associaci\xc3\xb3 Cat\xc3\xb2lica Nacional de Propagandistes, en 1975 va entrar en pol\xc3\xadtica promovent una opci\xc3\xb3 cat\xc3\xb2lica, molt lligada la burgesia valenciana, el Partido Popular Regional Valenciano, i com a vicepresident de la Federaci\xc3\xb3 de Partits Populars, que es va integrar poc despr\xc3\xa9s en la coalici\xc3\xb3 Uni\xc3\xb3 de Centre Democr\xc3\xa0tic (UCD). En les eleccions generals de 1977 i 1979, va ser elegit diputat per Val\xc3\xa8ncia, va ser president de la Comissi\xc3\xb3 Constitucional i vicepresident del Congr\xc3\xa9s dels Diputats. Alhora, fou el m\xc3\xa0xim dirigent de la dreta valenciana, i juntament amb Fernando Abril Martorell i la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 del diari Las Provincias, l\'instigador de la campanya de fustigament anticatalana coneguda com a batalla de Val\xc3\xa8ncia, en la que aconsegu\xc3\xad imposar en l\'Estatut d\'Autonomia de la Comunitat Valenciana de 1982 bona part de la simbologia blavera. Va proposar, en clau de consens i el mateix dia de votaci\xc3\xb3 en el Congr\xc3\xa9s del conegut com Estatut de Benic\xc3\xa0ssim, la nomenclatura actual de "Comunitat Valenciana", davant les diferents propostes de la UCD i l\'esquerra. Els primers advocaven per la nomenclatura de Regne de Val\xc3\xa8ncia; mentre que l\'esquerra proposava el nom de Pa\xc3\xads Valenci\xc3\xa0, terme que era utilitzat en el per\xc3\xadode preauton\xc3\xb2mic. Anys m\xc3\xa9s tard, conced\xc3\xad una entrevista al setmanari El Temps en la qual reconegu\xc3\xa9 textualment "la imbecil\xc2\xb7litat de \'Comunitat Valenciana\' \xc3\xa9s meua" (revista n\xc2\xb0382 de 14 d\'octubre de 1991)._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de l\'ensulsiada de la UCD despr\xc3\xa9s de les eleccions generals espanyoles de 1982 es retir\xc3\xa0 de la pol\xc3\xadtica i fou Conseller d\'Estat (1982-1985), professor de dret pol\xc3\xadtic i doctor honoris causa per la Universitat Polit\xc3\xa8cnica de Val\xc3\xa8ncia el 1993.\n_START_SECTION_\nCondecoracions\n_START_PARAGRAPH_\nSe li va concedir la Gran Creu de Cavaller de l\'Orde d\'Isabel la Cat\xc3\xb2lica (1978), la Creu d\'Honor de San Ramon de Penyafort (1968) i l\'Orde del M\xc3\xa8rit Constitucional (1988).'