b'\n_START_ARTICLE_\nAldon\xc3\xa7a de Bellera\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEra v\xc3\xaddua d\'Arnau Guillem de Bellera, qui havia estat governador de Val\xc3\xa8ncia en temps del rei Mart\xc3\xad. Aldon\xc3\xa7a havia viscut en la seva pr\xc3\xb2pia fam\xc3\xadlia l\'horror de la guerra, ja que el seu marit fou mort l\'any 1412 a la batalla de Morvedre, contra els partidaris de Ferran d\xe2\x80\x99Antequera; un fill seu, Jaume, adolescent, va haver de portar damunt una pica el cap del seu pare, ven\xc3\xa7ut. Vint anys despr\xc3\xa9s, Aldon\xc3\xa7a vivia en el seu castell pallar\xc3\xa8s de Rialb, des d\xe2\x80\x99on governava amb amabilitat i just\xc3\xadcia la vila i les valls, quan fou atacada pel comte de Pallars i va optar per la resist\xc3\xa8ncia ferma per\xc3\xb2 pac\xc3\xadfica. _NEWLINE_La senyora de Bellera vivia en el seu castell pallar\xc3\xa8s, des d\xe2\x80\x99on governava amb amabilitat i just\xc3\xadcia la vila i les valls, quan fou atacada pel comte Arnau Roger IV de Pallars, un home jove, impulsiu i amic de grandeses, que fou violent amb les dones de l\xe2\x80\x99entorn.  Una matinada del 16 de febrer de 1430, Aldon\xc3\xa7a dormia en una cambra situada dalt de la torre del castell que donava a una terrassa, quan una dona del seu servei la va despertar dient-li que el comte de Pallars era all\xc3\xa0 i que la volia veure. Ella es va posar precipitadament un vel, va sortir a la terrassa i va veure el comte amb una cinquantena d\xe2\x80\x99homes armats amb ballestes. La senyora vivia en un m\xc3\xb3n femen\xc3\xad, acompanyada de dones i donzelles, entre les quals hi havia la seva fillastra, filla natural del seu marit, de qui ella tenia cura. El comte amb els seus homes havia entrat tranquil\xc2\xb7lament al castell; li havien obert les portes, ja que la seva germana, Blanquina de Pallars, s\xe2\x80\x99havia casat el 1422 amb Jaume de Bellera, fill d\xe2\x80\x99Aldon\xc3\xa7a, hereu de la baronia._NEWLINE_Davant el panorama, Aldon\xc3\xa7a, amb serenitat, va saludar cordialment el comte: \xe2\x80\x9cDeus vos do bon jorn. Com sou tan matiner?\xe2\x80\x9d. S\xc3\xb3n unes paraules magn\xc3\xadfiques en una escena incre\xc3\xafble. Aldon\xc3\xa7a no agafaria les armes, un gest impossible i in\xc3\xbatil; per\xc3\xb2 no es va posar a plorar, ni a cridar, ni a implorar, ni es va desmaiar. No va exterioritzar cap temor. Quan el comte li digu\xc3\xa9 que tenia un afer pendent amb el seu fill, va respondre ir\xc3\xb2nicament que "encara que son fill agu\xc3\xa9s mort tota Catalunya que ella, ni sos homens, no y merixen mal". El comte la va agafar pel bra\xc3\xa7 i li va dir que es tingu\xc3\xa9s per presa obligant-la a entrar en una cambra. La senyora de Rialb no va recon\xc3\xa8ixer l\'autoritat del comte, es va deixar anar, va entrar a la seva pr\xc3\xb2pia cambra i s\xe2\x80\x99hi va tancar. El castell va quedar en mans d\xe2\x80\x99un petit grup d\xe2\x80\x99homes armats, mentre que el comte i els altres depredaven el poble i les valls._NEWLINE_Aldon\xc3\xa7a va continuar a la torre i des d\xe2\x80\x99all\xc3\xa0 enviava a la seva fillastra amb ordres de pau, donava ordres als seus camperols perqu\xc3\xa8 no resistissin amb les armes, es rendissin i juressin fidelitat al comte, i a la vegada s\xe2\x80\x99organitzessin per denunciar els fets a la reina, igual que ho feia ella mateixa. \xc3\x89s un clam per la pau i la vida, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 de den\xc3\xbancia de la viol\xc3\xa8ncia. Arnau Roger de Pallars, a mitjans de mar\xc3\xa7, degut a les cartes reials, es va veure obligat a alliberar Aldon\xc3\xa7a, tot i que no ho va fer personalment sin\xc3\xb3 que va manar a la guarnici\xc3\xb3 que custodiava Rialb que marxessin i retornessin la llibertat, les terres i la fidelitat dels pagesos a Aldon\xc3\xa7a. Ella no ho va acceptar, no tenia per rebudes ni vil\xc2\xb7les, ni castells, ni homes, ni ho volia de ses mans, sin\xc3\xb3 per mans de la senyora reyna. Els soldats abandonaren Rialb; per\xc3\xb2 ella es va quedar a la torre fins que el Governador de Catalunya, en nom de la reina, la va alliberar el 30 de mar\xc3\xa7. Poc despr\xc3\xa9s, el jutge dictava sent\xc3\xa8ncia contra el comte de Pallars que havia d\xe2\x80\x99indemnitzar la senyora i els camperols._NEWLINE_Ens trobem amb una dona amb autoritat. Una autoritat que no imposava per la for\xc3\xa7a. La pagesia la respectava i li era fidel. Ella confiava en la just\xc3\xadcia de la reina, denunciava i demanava als seus vassalls i camperols que denunciessin. La seva estrat\xc3\xa8gia fou la de la resist\xc3\xa8ncia pacifica: no s\xe2\x80\x99enfronta, per\xc3\xb2 tampoc no accepta la injust\xc3\xadcia; no plora ni suplica, per\xc3\xb2 davant de la captivitat imposada, tria on vol tancar-se. Finalment decideix per qui vol ser alliberada.'