b"\n_START_ARTICLE_\nDubrovnik\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nDubrovnik est\xc3\xa0 situada en una pen\xc3\xadnsula que surt de Cro\xc3\xa0cia cap a la mar Adri\xc3\xa0tica en direcci\xc3\xb3 nord-oest de la costa d\xc3\xa0lmata i despr\xc3\xa9s continua amb diverses illes, les anomenades Elafiti, la primera de les quals, propera a la pen\xc3\xadnsula, \xc3\xa9s Daksa (abans Daza) (m\xc3\xa9s al sud-oest es troba l'illa de Grebeni, abans Pettini, tamb\xc3\xa9 propera a la pen\xc3\xadnsula) i ja m\xc3\xa9s lluny, al nord-oest de Daksa, la gran illa de Kolo\xc4\x8dep (Calamotta). A la part nord-oest d'aquesta pen\xc3\xadnsula hi ha el port de Gru\xc5\xbe (abans Gravosa), el principal de la ciutat, la qual continua per la costa cap al sud-est fins a la punta Orsula (\xc3\x9arsula), i entre Gru\xc5\xbe i Orsula es troba Grad, la ciutat vella de Ragusa (que cal no confondre amb Ragusavecchia o Vella Ragusa, avui Cavtat), dins les seves monumentals muralles. Al davant, l'illa de Lokrum (abans Lacroma) forma part del terme de Dubrovnik. Prop de Gru\xc5\xbe es troba la deu d'aigua d'Ombla.\n_START_SECTION_\nEconomia\n_START_PARAGRAPH_\nL'economia de la ciutat i la regi\xc3\xb3 depenen essencialment del turisme. La ciutat \xc3\xa9s coneguda com la Perla de l'Adri\xc3\xa0tic i rep centenars de milers de visitants cada any. Els productes agr\xc3\xadcoles destacats s\xc3\xb3n el vi, l'oli i les hortalisses.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nDubrovnik es va fundar el 615 per la uni\xc3\xb3 de Raus, una ciutat en una illa d\xc3\xa0lmata que era refugi dels romans d'Epidaurum (avui Cavtat), i Dubrava, una vila de poblaci\xc3\xb3 eslava, amb el nom de Rausium (del qual va derivar Ragusa, essent anomenada tamb\xc3\xa9 de vegades Salona). Debilitat l'imperi Bizant\xc3\xad, la ciutat va gaudir d'una \xc3\xa0mplia autonomia sota la sobirania, m\xc3\xa9s o menys ferma, de Bizanci. A mitjan segle XII, sota l'emperador Manel Comn\xc3\xa8, la ciutat va ser sotmesa temporalment a Split (l'antiga Spalato). El 1204, conquerida Constantinoble pels croats, la comuna de Ragusa es va posar sota la protecci\xc3\xb3 de la Rep\xc3\xbablica de Ven\xc3\xa8cia, fins que pel tractat de Zara va esdevenir protectorat del regne d'Hongria (que inclo\xc3\xafa Cro\xc3\xa0cia) el 1358, per\xc3\xb2 el 1403 es va independitzar de fet i va adoptar el nom de Rep\xc3\xbablica de Ragusa. Dirigida per una aristocr\xc3\xa0cia local marinera (talassocr\xc3\xa0cia), amb una separaci\xc3\xb3 molt forta de classes per\xc3\xb2 que va abolir l'esclavitud, la rep\xc3\xbablica va destacar en el comer\xc3\xa7 de l'Adri\xc3\xa0tic (en compet\xc3\xa8ncia amb Ven\xc3\xa8cia) i va arribar al seu m\xc3\xa0xim desenvolupament els segles XV i XVI. Dos consells ciutadans (Vije\xc4\x87e) formaven el nucli dirigent. El 1526 va acceptar pagar tribut al Sult\xc3\xa0 otom\xc3\xa0. El 1667 un terratr\xc3\xa8mol va destruir la ciutat, que es va reconstruir entorn del que actualment \xc3\xa9s la Placa, el principal carrer de la ciutat vella, i es van construir dos ports, un a cada costat de l'istme. En els segles XVI i XVII va saber jugar amb la rivalitat entre Ven\xc3\xa8cia i l'Imperi Otom\xc3\xa0 i va estar sota la protecci\xc3\xb3 de l'un o de l'altre segons m\xc3\xa9s li convenia. El 1669 va haver de cedir dos trossos del seu territori als otomans per tal de rebre l'ajuda contra Ven\xc3\xa8cia, que la volia ocupar. El 1718, per la pau de Passarowitz, es va augmentar el tribut i des de llavors va haver de pagar 12.500 ducats anuals a la Sublim Porta; per poder-ho sufragar, els ragusans es van dedicar al cabotatge a la costa de les pen\xc3\xadnsules Ib\xc3\xa8rica i It\xc3\xa0lica. El tractat de Pressburg el 26 de desembre de 1805 va obrir les portes de la ciutat a les forces napole\xc3\xb2niques sota el comandament del general Lauriston, que hi va entrar el 15 de maig de 1806, i el general Marmont va abolir la rep\xc3\xbablica per decret el 31 de gener de 1808 i la va integrar al Regne d'It\xc3\xa0lia i, l'any seg\xc3\xbcent, a les Prov\xc3\xadncies Il\xc2\xb7l\xc3\xadriques. A final de 1813, assetjada pels brit\xc3\xa0nics, la poblaci\xc3\xb3 local va formar un govern provisional republic\xc3\xa0, per\xc3\xb2 el 29 de gener de 1814 fou ocupada pels austr\xc3\xadacs. Amb el Congr\xc3\xa9s de Viena, el 1815 va ser assignada a l'Imperi Austr\xc3\xadac i amb la monarquia dual austrohongaresa va ser part de Cisleit\xc3\xa0nia o Austria. El 1918, el Consell Nacional Croat va proclamar la separaci\xc3\xb3, i la uni\xc3\xb3 al Regne dels Serbis, Croats i Eslovens, que despr\xc3\xa9s (1929) fou el regne de Iugosl\xc3\xa0via. El 1941 va quedar integrada en l'Estat independent de Cro\xc3\xa0cia dels \xc3\xbastaixes amb una guarnici\xc3\xb3 italiana, substitu\xc3\xafda pels alemanys el 1943. Els partisans de Josip Broz Tito hi van entrar la tardor de 1944 i va integrar-se a la Rep\xc3\xbablica Socialista Federal de Iugosl\xc3\xa0via (1945) com a part de Cro\xc3\xa0cia. El 1991, en independitzar-se Cro\xc3\xa0cia, l'ex\xc3\xa8rcit federal iugoslau la va declarar zona desmilitaritzada, per\xc3\xb2 la marina federal, controlada pels serbis, la va bombardejar el 1991 i 1992. Amb l'ajut de la UNESCO, la part vella i altres punts de la ciutat danyats foren restaurats."