b'\n_START_ARTICLE_\nClaire Goll\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nLa fam\xc3\xadlia de Claire era d\'origen jueu; la mare va morir en el camp de concentraci\xc3\xb3 de Auschwitz. El 1911 es va casar amb l\'editor Heinrich Studer (1889 - 1961) i va viure amb ell a Leipzig, on va n\xc3\xa9ixer la seva \xc3\xbanica filla, Dorothea Elisabeth, al maig de 1912. L\'any 1916 va emigrar a Su\xc3\xafssa en protesta per la I Guerra Mundial (1914-1918). En aquest pa\xc3\xads va estudiar a la Universitat de Ginebra i va treballar com a periodista dins del moviment pacifista, en contra de la Gran Guerra. El 1917 es va divorciar de Heinrich Studer i va con\xc3\xa8ixer el poeta Yvan Goll, que fou la seva parella fins que es va morir el 1950. Al final del 1918 va tenir una aventura amb el poeta austr\xc3\xadac Rainer Maria Rilke, amb el qual va mantenir una relaci\xc3\xb3 epistolar fins que es va mori el 1926. El 1919 es trasllad\xc3\xa0 a Par\xc3\xadsaAmb Yvan Goll, amb el qual es cas\xc3\xa0 el 1921. La parella, tots dos d\'origen jueu, es va exiliar a New York, el 1939, al comen\xc3\xa7ament de la II Guerra Mundial, per\xc3\xb2 van tornar a Europa el 1947. Despr\xc3\xa9s de la mort del marit el 1950, es va dedicar a posar en valor la seva obra, la qual cosa li va portar a acusar\xc2\xa0Paul Celan de plagiar els poemes de Yvan.  Els \xc3\xbaltims anys va aconseguir certa notorietat medi\xc3\xa0tica en confessar que havia aconseguit el seu primer orgasme als setanta-sis anys, amb un jove de vint, encara que la veracitat d\'aquesta hist\xc3\xb2ria ha estat posada en q\xc3\xbcesti\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1918 va debutar com a escriptora amb la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de poemes Mitwelt i la novel\xc2\xb7la Die Frauen erwachen. Els seus contes, poemes i novel\xc2\xb7les es van publicar tant en alemany com en franc\xc3\xa8s. Destaquen les col\xc2\xb7leccions de poemes Po\xc3\xa8mes d\'amour (1925) i  Po\xc3\xa8mes de la jalousie (1926), i amb el seu marit va escriure els Po\xc3\xa8mes de la vie et de la mort (1927) i "shared song of love" ("Wechselgesang der Liebe"). Des de la mort del seu marit, el 1950, Claire li va dedicar les seves novel\xc2\xb7les autobiogr\xc3\xa0fiques Der gestohlene Himmel (1962) i Traumt\xc3\xa4nzerin (1971), encara que aquestes obres no van tenir un gran acolliment pel p\xc3\xbablic. El 1976, un any abans de morir-se, es va publicar la seva \xc3\xbaltima obra, tant en franc\xc3\xa8s com en alemany, La poursuite du vent o Ich verzeihe keinem, en la qual denuncia les mis\xc3\xa8ries dels grans prohoms de l\'avantguarda europea: Cel\xc3\xa1n, Joyce, Jung, Dal\xc3\xad, Breton...'