b"\n_START_ARTICLE_\nPolicromia\n_START_PARAGRAPH_\nPolicromia \xc3\xa9s l'estat, amb diversos colors en qu\xc3\xa8 es presenten certes parts dels edificis, est\xc3\xa0tues, baixos relleus, llibres, t\xc3\xa8xtils, etc. S'oposa a la monocromia. La coloraci\xc3\xb3 es pot obtenir per t\xc3\xa8cniques diferents, per l'\xc3\xbas de materials diferents en l'obra, per mitj\xc3\xa0 de pintures diverses, per tractaments qu\xc3\xadmics diferents a parts diferenciades, per mitj\xc3\xa0 de mosaics, per incrustacions de diferents materials, per recobriments diversos, etc.\n_START_SECTION_\nEdat Antiga a Europa\n_START_PARAGRAPH_\nA l'antiguitat, els assiris i caldeus pintaven de brillants colors les seves est\xc3\xa0tues i a m\xc3\xa9s decoraven les parets dels seus edificis amb rajoles, amb pintures murals del mar de color viu perfilant amb una gruixuda ratlla negra o de color el seu contorn. Els egipcis van cobrir de pintures jerogl\xc3\xadfiques els seus temples i palaus. Tenim m\xc3\xbaltiples proves materials de l'\xc3\xbas de policromia a l'arquitectura per part dels perses, els assiris i els babilonis. Tamb\xc3\xa9 s'usava en escultura, a l'antiga Eti\xc3\xb2pia es pintaven les est\xc3\xa0tues de les divinitats i els assiris les revestien d'un vern\xc3\xa9s acolorit mentre que els fenicis, babilonis i perses les ornaven amb ivori, metalls (or i argent) i pedres prescioses.\n_START_SECTION_\nAntiga Gr\xc3\xa8cia\n_START_PARAGRAPH_\nEls grecs van aplicar colors als monuments a totes les seves grans \xc3\xa8poques, comen\xc3\xa7ant per quan nom\xc3\xa9s utilitzaven fusta com a material arquitect\xc3\xb2nic, que ja van pintar sobretot amb fins de conservaci\xc3\xb3 i anticorrossi\xc3\xb3. M\xc3\xa9s tard, amb la ntroducci\xc3\xb3 d'innovacions en els materials i elements, continuent pintant no sols els plafons i biques de fusta sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 la resta: muralles, columnes, escultures ornamentals, est\xc3\xa0tues, arquitraus, metopes, cornisses, etc. sobretot a l'estil d\xc3\xb2ric. Els descobriments fets durant el segle XIX han perm\xc3\xa8s assegurar que els hel\xc2\xb7lens cobrien amb un estuc, vermell generalment, la gradinates i el terra dels seus temples. Els capitells i arquitraus rebien un to carm\xc3\xad, les cornises eren blaves, real\xc3\xa7ades amb ornaments vermells, bruns, groc i verd, el blau era timp\xc3\xa0, Les Canals, teules, i tots els fangs cuits oferien brillants colors, harmonitzats h\xc3\xa0bilment. Els edificis civils o profans tamb\xc3\xa9 estaven decorats amb pintures murals.\n_START_SECTION_\nAntiga Roma\n_START_PARAGRAPH_\nEls romans van emprar molt les columnes mon\xc3\xb2lits de marbre dels diversos matisos i mosaics, per\xc3\xb2 van reproduir en marbre blanc monocrom les escultures policromes gregues. En general els romans preferien la monocromia a l'exterior i restringien els colors a, en tot cas, alguns elements interiors. Els bizantins, hereus de l'art hel\xc2\xb7l\xc3\xa8nic, van continuar la tradici\xc3\xb3 i van transmetre la policromia als \xc3\xa0rabs i als pobles d'Occident.\n_START_SECTION_\nEdat antiga a Am\xc3\xa8rica\n_START_PARAGRAPH_\nEls antics mexicans van policromar els seus monuments.\n_START_SECTION_\nEdat mitjana\n_START_PARAGRAPH_\nEls artistes cristians i bizantins de l'edat mitjana utilitzen la policromia, sobretot al per\xc3\xadode rom\xc3\xa0nic i el comen\xc3\xa7ament del g\xc3\xb2tic. Durant els primers segles de l'era cristiana s'entenia que les esgl\xc3\xa9sies havien d'estar completament pintades al seu interior. Hi abunden, a m\xc3\xa9s, els vitralls i rossetons policromats, les est\xc3\xa0tues talledes en fusta i policromades, etc.\n_START_SECTION_\nRenaixement\n_START_PARAGRAPH_\nAl Renaixement la policromia es practica sobretot en cer\xc3\xa0mica esmaltada (terracotta invetriata) de diversos artistes toscans com, per exemple, Luca della Robbia, Andrea della Robbia i els membres del taller dels Della Robbia.\n_START_SECTION_\nBarroc i Rococ\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nDurant el barroc i el rococ\xc3\xb3 es d\xc3\xb3na molta import\xc3\xa0ncia a la policomia en arquitectura i en escultura, que juga sobretot a la construcci\xc3\xb3 altenant diferents materials. Com per exemple pedra extreta de lava assecada, per aconseguir, junt amb pedra o marbre blanc, edificis que alternen blanc i negre; o barrejant totxana i pedra; o la utilitzaci\xc3\xb3 de marbres de diferents colors per a la construcci\xc3\xb3 d'escultures, elements arquit\xc3\xa8ct\xc3\xb2nics interiors i exteriors de palaus i esgl\xc3\xa9sies o fins i tot per a ornamentar les parets.\n_START_SECTION_\n\xc3\x88poca moderna i contempor\xc3\xa0nia\n_START_PARAGRAPH_\nA l'\xc3\xa8poca moderna l'\xc3\xbas de la policromia per mitj\xc3\xa0 de la utilitzaci\xc3\xb3 de diversos materials alternats, les incrustacions i els recobriments, no cau gens en des\xc3\xbas. A Fran\xc3\xa7a s'utilitza amb profusi\xc3\xb3 a l'estil imperi. A Catalunya \xc3\xa9s un element recurrent al modernisme (Puig i Cadafalch, Gaud\xc3\xad, etc.) que recorreix tamb\xc3\xa9, com a t\xc3\xa8cnica barata, f\xc3\xa0cil de mantenir i vers\xc3\xa0til; ja que permet qualsevol tipus de forma corvada, no nom\xc3\xa9s l\xc3\xadnies rectes; la cer\xc3\xa0mica trencada o trencad\xc3\xads, una mena de mosaic. Al segle XX la policromia en escultures \xc3\xa9s present, per exemple, en algunes de Mir\xc3\xb3, com la Dona i Ocell, o m\xc3\xa9s a la fi de segle a, per exemple Els Mistos del suec Claes Oldenburg i el Cap de Barcelona, de l'estatunidenc Roy Lichtenstein. Tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s present a l'escultura i arquitectura del segle XXI, com per exemple a la Torre Agbar de Jean Nouvel o el terrat del Mercat de Santa Caterina, al barri del Born de Barcelona."