b"\n_START_ARTICLE_\nComtat de Lenzburg\n_START_PARAGRAPH_\nEl comtat de Lenzburg fou un important domini senyorial de la moderna Su\xc3\xafssa, a l'Aargau. Schloss Lenzburg \xc3\xa9s esmentat per primer cop com a seu d'un senyor amb t\xc3\xadtol de comte el 1036 (Ulric I). Eren advocats del cap\xc3\xadtol de Berom\xc3\xbcnster, on haurien succe\xc3\xaft a predecessors desconeguts; tamb\xc3\xa9 eren advocats de l'abadia de S\xc3\xa4ckingen i dominaven el Seetal i la rodalia de Baden amb el castell de Stein; les seves terres eren un conjunt de possessions disperses sense continu\xc3\xaftat territorial i nom\xc3\xa9s lligades per la depend\xc3\xa8ncia del comte. El pa\xc3\xads del Wiggertal, a l'oest dels dominis dels Lenzburg, pertanyia als comtes de Froburg._NEWLINE_En la querella de les investidures a finals del segle\xc2\xa0XI els Lenzburg es van declarar per l'emperador junt al bisbe de Basilea i a l'abat de Saint Gall. La caiguda de la casa de Rheinfelden (que tenia les possessions a l'enton de Berthoud a l'Alta Arg\xc3\xb2via) va aprofitar al bisbe de Basilea i als Zahringen, per\xc3\xb2 els Lenzburg, merc\xc3\xa8s al suport imperial, es van poder apoderar dels b\xc3\xa9ns dels Nellenburg, partidaris del Papa, al Z\xc3\xbcrichgau._NEWLINE_A la meitat del segle\xc2\xa0XII els Lenzburg eren fidels vassalls dels Hohenstaufen dels quals foren el principal suport al nord dels Alps. Quan les dues branques dels Lenzburg (Baden i Lenzburg) es van extingir el 1172 i 1173 respectivament, l'emperador Frederic Barba-roja va anar en persona a Lenzburg per regular la successi\xc3\xb3: els Habsburg van rebre l'advocacia de S\xc3\xa4ckingen, els drets comtals i altres b\xc3\xa9ns a l'Aargau; els comtes de Kyburg foren admesos a l'her\xc3\xa8ncia junt als Hohenstaufen i els Zahringen, per\xc3\xb2 no se sap que van obtenir en el repartiment, si b\xc3\xa9 sembla probable que fos els alous d'Arnold de Lenzburg a la regi\xc3\xb3 del llac de Walenstadt, del Gaster i a la rodalia de Baden; altres b\xc3\xa9ns com l'advocacia de l'abadia de Sch\xc3\xa4nis i del cap\xc3\xadtol de Berom\xc3\xbcnster i la senyoria de Lenzburg, haurien passat als Hohenstaufen (al fill de l'emperador, Ot\xc3\xb3. comte palat\xc3\xad) per\xc3\xb2 a la mort d'aquest vers 1200 els comtes de Kyburg van reclamar els drets successoris dels Lenzburg i haurien expulsat als Hohenstaufen. La successi\xc3\xb3 dels Lenzburg va deixar oberts diversos litigis doncs encara el 1254 Elisabet de Chalon reivindicava Lenzburg i diverses possessions a Su\xc3\xafssa oriental, que finalment va aconseguir pel seu marit Hartman V el Jove (comte de Kyburg + 1263). Despr\xc3\xa9s de rebre una part de l'her\xc3\xa8ncia de Lenzburg, a partir de vers 1180 els Kyburg van consolidar el seu poder fundant les viles de Diessenhofen i de Winterthur (abans un castell) i es van constituir una clientela de petits senyors la major part antics feudataris dels Lenzburg."