b"\n_START_ARTICLE_\nSonata per a violoncel i piano n\xc3\xbam. 2 (Brahms)\n_START_SECTION_\nAn\xc3\xa0lisi musical\n_START_PARAGRAPH_\nLa sonata va rebre cr\xc3\xadtiques enfrontades. En particular, es va debatre l'escriptura mel\xc3\xb2dica, en exc\xc3\xa9s fragment\xc3\xa0ria per l'acostumat en el Romanticisme. Aquesta cr\xc3\xadtica es compr\xc3\xa8n des del comen\xc3\xa7ament de l'obra, quan el piano es presenta amb una s\xc3\xa8rie de tremolos sobre els quals el violoncel es limita a enunciar petites intervencions que dif\xc3\xadcilment encaixen pel que habitualment s'entenia per melodia. El segon moviment, Adagio affettuoso, se situa a la infreq\xc3\xbcent tonalitat de fa sostingut major i t\xc3\xa9 una estructura tripartida, mentre que el tercer moviment, Allegro passionato, en l'esperit de la balada, est\xc3\xa0 animat per un incessant impulsi r\xc3\xadtmic. El clima llumin\xc3\xb3s de la pe\xc3\xa7a es confirma en l'Allegro final, en forma de rond\xc3\xb3, el tema principal es basa en la can\xc3\xa7\xc3\xb3 popular Ich hab mich ergeben."