b'\n_START_ARTICLE_\nChallenger 1\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nA la d\xc3\xa8cada dels 70, en plena Guerra Freda, el Regne Unit tenia una gran ind\xc3\xbastria de manufactura de tancs que es mantenia en evoluci\xc3\xb3 des de la Segona Guerra Mundial. El Chieftain, un dels millors tancs de l\'\xc3\xa8poca, es produ\xc3\xafa a bon ritme i s\'exportava a Kuwait, Oman i Iran._NEWLINE_La Guerra dels Sis Dies, l\'any 1967, havia demostrat que l\'\xc3\xbas dels tancs al camp de batalla encara era vital. Per\xc3\xb2 la Uni\xc3\xb3 Sovi\xc3\xa8tica, principal enemic del bloc capitalista on s\'englobava el Regne Unit, havia desenvolupat 3 tecnologies que feien perillar l\'efectivitat dels tancs occidentals._NEWLINE_En primer lloc l\'armament antitanc de c\xc3\xa0rrega buida (HEAT), principalment l\'RPG-7 i el 9M13 Malyutka ("Sagger AT-3"), que equipaven les divisions mecanitzades sovi\xc3\xa8tiques, 170 llan\xc3\xa7am\xc3\xadssils i 600 RPG-7 per cada divisi\xc3\xb3 t\xc3\xadpica. La segona amena\xc3\xa7a eren els tancs T-62 i T-64, que armats amb canons m\xc3\xa9s grans, de 115 i 125 mm respectivament, superaven la majoria dels blindats del bloc capitalista. I finalment, l\'\xc3\xbas pioner dels projectils APFSDS com a part de l\'estrat\xc3\xa8gia sovi\xc3\xa8tica._NEWLINE_Davant d\'aquestes amenaces, els enginyers occidentals van comen\xc3\xa7ar a investigar les propietats de diferents materials i formes per defensar-se\'n, posant un especial \xc3\xa8mfasi en la protecci\xc3\xb3 contra projectils HEAT. Basant-se en els panells dels ruscos d\'abella i fent servir materials cer\xc3\xa0mics i pl\xc3\xa0stics es va comprovar que els efectes de les municions de c\xc3\xa0rrega buida disminu\xc3\xafen. Amb una mica m\xc3\xa9s de de recerca es va poder crear un nou blindatge compost capa\xc3\xa7 d\'aguantar una gran varietat de municions, el blindatge Chobham, que es va comen\xc3\xa7ar a provar en tancs el 1971._NEWLINE_Simult\xc3\xa0niament, el Regne Unit i la RFA estaven planejant el disseny d\'un tanc conjuntament, el Future Main Battle Tank. Tot i que en un principi la idea d\'estandarditzaci\xc3\xb3 i de reducci\xc3\xb3 de costos de desenvolupament semblava atractiva, despr\xc3\xa9s d\'una s\xc3\xa8rie de discussions i entrebancs, el proc\xc3\xa9s es va liquidar el mar\xc3\xa7 de 1977. El Regne Unit va continuar amb un projecte propi el MBT-80, que es va cancel\xc2\xb7lar 3 anys m\xc3\xa9s tard a causa de l\'encariment de la recerca._NEWLINE_Amb el triomf de la Revoluci\xc3\xb3 isl\xc3\xa0mica, el 1979, una gran contracte d\'exportaci\xc3\xb3 a l\'Iran, acordat el 1974, es va cancel\xc2\xb7lar. La venda consistia en tancs Chieftains millorats (anomenats Shir 1) i un nou disseny de tanc completament nou el FV4030/3 (Shir 2). Els Shir 1, que ja havien entrat en producci\xc3\xb3, es van vendre a Jord\xc3\xa0nia, on es van anomenar Khalid; el disseny del Shir 2 tamb\xc3\xa9 havia progressat molt fins aleshores. _NEWLINE_Amb el MBT-80 cancel\xc2\xb7lat i amb el Shir 2 en un estadi avan\xc3\xa7at de desenvolupament, es va decidir continuar el disseny del Shir 2 i adaptar-lo per a un \xc3\xbas propi. S\'hi va afegir el nou blindatge Chobham, apte per a protegir el tanc de les amenaces sovi\xc3\xa8tiques, es va mantenir el potent can\xc3\xb3 de 120 mm del Chieftain, s\'hi va muntar un motor m\xc3\xa9s potent..._NEWLINE_Entre el 1980 i el 1981 se\'n van fabricar 7 prototips i es van realitzar diferents proves per corregir-ne els errors. El 14 de desembre de 1982 l\'ex\xc3\xa8rcit brit\xc3\xa0nic l\'acceptava en servei. La primera comanda fou de 243 blindats, que es van entregar el 1983, suficients per equipar 4 regiments. L\'any 1984 se\'n va fer una segona s\xc3\xa8rie de 64 unitats, destinats a servir a un cinqu\xc3\xa8 regiment. A partir d\'aleshores la fabricaci\xc3\xb3 es va mantenir fins a arribar als 420 tancs._NEWLINE_Els Challenger 1 s\'organitzaven amb regiments de 43 blindats, que formaven part de divisions cuirassades. En primer moment es van desplegar al Regne Unit, a la 2nd Armoured Division, i a Rep\xc3\xbablica Federal d\'Alemanya, a la 1st i 4th Armoured Divisions a la l\xc3\xadnia Hannover-Kassel i la 3rd Armoured Division en reserva._NEWLINE_El 1991 despr\xc3\xa9s de la invasi\xc3\xb3 de Kuwait el Regne Unit es va unir a la coalici\xc3\xb3 que expulsaria l\'Iraq de Kuwait durant la Guerra del Golf. Durant l\'operaci\xc3\xb3 hi van enviar la 4th Armoured Brigade, amb 43 tancs, i la 7th Armoured Brigade, composta per dos regiments equipats amb 57 Challenger 1 cada un: The Royal Scots Dragon Guards i The Queen\'s Royal Irish Hussars. Tamb\xc3\xa9 i van enviar el 1st Infantry Battalion, equipat amb FV510 Warriors. El Challenger va demostrar ser un tanc molt capa\xc3\xa7, amb un consum de combustible moderat, aconseguint destruir 300 tancs iraquians sense patir cap baixa i operant correctament en les condicions clim\xc3\xa0tiques des\xc3\xa8rtiques de la pen\xc3\xadnsula ar\xc3\xa0biga tot i estar optimitzat pels climes temperats europeus._NEWLINE_El seg\xc3\xbcent lloc on es van desplegar va ser a B\xc3\xb2snia, com a part de l\'IFOR, l\'any 1996. Al cap d\'un parell d\'anys, el 1998, es va comen\xc3\xa7ar a substituir pel Challenger 2, un tanc completament nou, i posteriorment serien venguts a Jord\xc3\xa0nia.\n_START_SECTION_\nBlindatge i distribuci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl Challenger 1 va ser el primer tanc del Regne Unit equipat amb blindatge compost Chobham, especialment dissenyat per contrarestar els projectils HEAT mitjan\xc3\xa7ant materials pl\xc3\xa0stics i cer\xc3\xa0mics molt menys pesants que el metall. Aquest blindatge, col\xc2\xb7locat als frontals de la torreta i el casc, \xc3\xa9s pr\xc3\xa0cticament immune a la majoria d\'armes antitanc i va suposar una revoluci\xc3\xb3 a nivell de protecci\xc3\xb3 i mobilitat, que m\xc3\xa9s tard van adoptar els altres fabricants de tancs. Als laterals i al darrere del casc i la torreta el blindatge \xc3\xa9s de planxes d\'acer unides amb soldadura. Segons l\'ex\xc3\xa8rcit dels EUA, que fa servir el mateix blindatge als seus M1 Abrams, el Chobham \xc3\xa9s equivalent a 1.000 mm (40 polzades) d\'acer convencional i a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s protegeix contra projectils cin\xc3\xa8tics._NEWLINE_La forma del Challenger \xc3\xa9s convencional, amb una gran torreta girat\xc3\xb2ria que t\xc3\xa9 un fort pendent al davant i que \xc3\xa9s poc alta. El casc, fabricat soldant les diferents parts, est\xc3\xa0 subdividit en tres compartiments. Al davant, el lloc del conductor, on s\'hi entra per una escotilla del frontal del tanc. Al mig la torreta, amb diferents escotilles, i el compartiment de combat on s\'hi col\xc2\xb7loca l\'artiller al frontal dret, el carregador al costat esquerre, i el comandant al darrere i a la dreta. Finalment, al fons, hi ha el motor._NEWLINE_Les erugues del tanc estan compostes per 6 rodes de rodament, 2 corrons de retorn i una roda de transmissi\xc3\xb3 al davant i l\'altre al darrere._NEWLINE_A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, el Challenger disposa d\'un sistema de protecci\xc3\xb3 que li permet combatre en ambients contaminats per agents NBQ. En cas d\'incendi, al lateral esquerra de la torreta hi sol haver un extintor.\n_START_SECTION_\nArmament principal\n_START_PARAGRAPH_\nEl Challenger 1 disposa d\'un can\xc3\xb3 Royal Ordnance L11A5, d\'\xc3\xa0nima ratllada, de 120 mm de calibre i 55 calibres de llarg. La llargada total \xc3\xa9s de 6,858 m tot i que el can\xc3\xb3 \xc3\xa9s de 6,6 m. Va equipat amb un extractor de fums, camisa t\xc3\xa8rmica i un dispositiu de refer\xc3\xa8ncia a la boca de tir. Aquest can\xc3\xb3 dissenyat el 1957, i que ja equipava el tanc Chieftain, t\xc3\xa9 una cad\xc3\xa8ncia de 6-10 trets per minut i pot disparar una gran varietat de municions: APDS-T (L15A4), APFSDS-T (L23A1), DS-T (L20A1), HESH (L31A7), HESH practice (L32A5), f\xc3\xb2sfor blanc (L34A2) i de metralla (L35A1). L\'abast \xc3\xa9s de fins a 3.000 metres pels projectils perforants i pot ser major per les altres._NEWLINE_Aquesta pe\xc3\xa7a \xc3\xa9s carregada manualment, amb un sistema semi-autom\xc3\xa0tic, per una persona que disposa de 64 projectils: generalment 20 projectils perforants i 44 projectils HESH o de fum. L\'arc de tir del can\xc3\xb3 \xc3\xa9s de 30\xc2\xba, tenint una elevaci\xc3\xb3 que va des dels -10\xc2\xba fins als 20\xc2\xba._NEWLINE_El can\xc3\xb3 est\xc3\xa0 estabilitzat en dos eixos i est\xc3\xa0 controlat amb el suport d\'una computadora bal\xc3\xadstica, l\'Improved Fire-Control System, que obt\xc3\xa9 les dades de nombrosos sensors. A les \xc3\xbaltimes versions s\'hi va incorporar un tel\xc3\xa8metre l\xc3\xa0ser per calcular la dist\xc3\xa0ncia de l\'objectiu.\n_START_SECTION_\nArmament secundari\n_START_PARAGRAPH_\nCom a armament secundari, el Challenger 1, est\xc3\xa0 equipat amb una metralladora coaxial L8A2 de 7,62 mm (0.3 in). Aquesta arma va muntada sobre el can\xc3\xb3 principal del tanc. _NEWLINE_L\'altra arma secund\xc3\xa0ria \xc3\xa9s una altra metralladora de 7,62 mm L37A2. En aquest cas el seu rol \xc3\xa9s antiaeri i est\xc3\xa0 muntada sobre la torreta, dins d\'una c\xc3\xbapula No. 15 Mk. 4 amb nou periscopis, que es pot disparar des de dins o des de fora del tanc. En total el Challenger 1 porta 4.000 cartutxos per les dues metralladores.\n_START_SECTION_\nSistema motor\n_START_PARAGRAPH_\nEl motor del Challenger 1 \xc3\xa9s un di\xc3\xa8sel turbocarregat de 12 cilindres Perkins Condor V-12 de baix consum refrigerat per aigua. Capa\xc3\xa7 de desenvolupar 895 kW (1.200 CV) a 2.300 rpm, pesa 5,5 tones i est\xc3\xa0 dissenyat per ser r\xc3\xa0pidament substitu\xc3\xaft al camp de batalla. \xc3\x89s el mateix motor que es va equipar a les \xc3\xbaltimes s\xc3\xa8ries del Chieftain. Tamb\xc3\xa9 disposa d\'un motor auxiliar Coventry Climax H30 de 27,6 kW o, als models m\xc3\xa9s tardans, un Perkins Type 4108._NEWLINE_Aquest motor va connectat a una transmissi\xc3\xb3 David Brown TN37, que inclou un convertidor de parell Borg-Warner i un embragatge de bloqueig. Aquesta transmissi\xc3\xb3 ofereix 4 marxes endavant i 3 marxes enrere._NEWLINE_La suspensi\xc3\xb3 \xc3\xa9s hidropneum\xc3\xa0tica i ofereix unes bones prestacions camp a trav\xc3\xa9s. Aquest conjunt d\'elements permet que el Challenger 1 assoleixi els 56 km/h tenint una autonomia de 450 km en carretera i 250 camp a trav\xc3\xa9s. Tamb\xc3\xa9 pot travessar rius o obstacles aqu\xc3\xa0tics de fins a 1,07 m, superar pendents del 58%, travessar obstacles verticals de fins a 0.91 m i travessar trinxeres de 2,8 m.\n_START_SECTION_\nEquip electr\xc3\xb2nic i \xc3\xb2ptic\n_START_PARAGRAPH_\nL\'equip \xc3\xb2ptic i electr\xc3\xb2nic del Challenger 1 consta d\'un periscopi blindat pel conductor al qual se li pot afegir un visor nocturn passiu per conduir de nit. _NEWLINE_A la c\xc3\xbapula hi ha 9 periscopis que donen una visi\xc3\xb3 de 360\xc2\xb0 al comandant del tanc, a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s t\xc3\xa9 un visor combinat dia/nit No.37 que permet veure objectius des de x1 fins a x10 de dia i x4 de nit. _NEWLINE_L\'artiller disposa d\'un periscopi Tank Laser Sight No.10 Mark 1 que va des dels x1 augments fins als x10. El tel\xc3\xa8metre l\xc3\xa0ser que t\xc3\xa9 \xc3\xa9s un Neodmium Yag amb un abast que va des dels 300 m fins als 10.000 metres, amb una pantalla que indica la dist\xc3\xa0ncia tant al comandant com a l\'artiller. Aquest element est\xc3\xa0 vinculat a la computadora bal\xc3\xadstica CSS (Computarised Sighting System), dissenyada per Marconi Command and Control Systems, que preveu la traject\xc3\xb2ria de l\'objectiu i situa el can\xc3\xb3, estabilitzat a dos eixos, a la posici\xc3\xb3 correcta per disparar incrementant de forma important la probabilitat de tocar amb el primer tret al tanc enemic, especialment a dist\xc3\xa0ncies llargues. El can\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 disposa d\'un dispositiu de refer\xc3\xa8ncia a la sortida per permetre a l\'artiller fer comprovacions de desviaci\xc3\xb3 o d\'alineament amb les mires per poder fer ajustos sense deixar la posici\xc3\xb3._NEWLINE_L\'\xc3\xbaltim sistema electr\xc3\xb2nic del Challenger, i una de les innovacions m\xc3\xa9s importants a la seva tercera versi\xc3\xb3, fou el visor t\xc3\xa8rmic TOGS (Thermal Observation and Gunnery System) compost per el TSS (Thermal Surveillance System) i el Gunnery Sighting System (GSS). Aquest sistema capta les emissions de calor i ressalta les difer\xc3\xa8ncies entre la temperatura dels objectes i la del seu entorn, localitzant els objectius enemics.'