b'\n_START_ARTICLE_\nJuan Eugenio Hartzenbusch\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nFill d\'una espanyola i un ebenista alemany arru\xc3\xafnat per la Guerra de la Independ\xc3\xa8ncia, va quedar orfe de mare quan nom\xc3\xa9s tenia dos anys d\'edat i va viure amb son pare i germ\xc3\xa0 durant uns anys a Valpara\xc3\xadso de Abajo, poble de Conca. L\'any 1815 la fam\xc3\xadlia va tornar a Madrid; ac\xc3\xad el pare va crear un nou taller d\'ebenisteria. Juan Eugenio es va preparar per a prendre els h\xc3\xa0bits estudiant amb els jesu\xc3\xaftes en el Col\xc2\xb7legi de Sant Isidre (1818-1822), aprenent llat\xc3\xad, franc\xc3\xa8s i humanitats, per\xc3\xb2, al no demostrar vocaci\xc3\xb3 religiosa, va preferir continuar amb l\'activitat del pare. Es conta que usava els seus minsos estalvis per a comprar llibres i assistir al teatre. Per malaltia del pare i confiscaci\xc3\xb3 dels seus b\xc3\xa9ns arran de la seua participaci\xc3\xb3 en els successos del Trienni Liberal (1820-1823), el xicot va haver de treballar en tallers aliens, aconseguint per un esfor\xc3\xa7 admirable de la seua voluntat obrir-se pas a una educaci\xc3\xb3 superior i triomfar en una societat tancada a tals miracles. Es va casar molt jove (1820) amb Mar\xc3\xada Morgue, que va morir molt prompte, i va tornar a contraure matrimoni amb Salvadora Hiriart. Va traduir obres franceses de Moli\xc3\xa8re, Voltaire i Alexandre Dumas i des de l\'any 1827 va refondre com\xc3\xa8dies del Segle d\'Or, com per exemple El amo criado, original de Francisco de Rojas Zorrilla estrenada l\'any 1829, o Las hijas de Graci\xc3\xa1n Ram\xc3\xadrez (1831), a partir de La restauraci\xc3\xb3n de Madrid de Manuel Ferm\xc3\xadn de Laviano i que, sota comanda d\'un empresari, va ser un rotund frac\xc3\xa0s._NEWLINE_L\'any 1830 va aprendre estenografia, i el 1834 es va sumar a la plantilla del peri\xc3\xb2dic Gaceta de Madrid; el 1837 va esdevenir en taqu\xc3\xadgraf del Diari de Sessions del Congr\xc3\xa9s i el 19 de gener d\'aquest mateix any va estrenar amb enorme \xc3\xa8xit en el Teatro del Pr\xc3\xadncipe el seu drama Los amantes de Teruel, amb el qual es va donar a con\xc3\xa8ixer. Va revisar el text d\'aquesta obra en diverses ocasions; l\'edici\xc3\xb3 definitiva pot considerar-se la publicada en 1849, redu\xc3\xafda de cinc actes a quatre i amb un romanticisme menys exaltat. Des d\'aquesta estrena va ser reconegut com un dels millors autors rom\xc3\xa0ntics. Va ser president del Consell de Teatres (1852). Va ser nomenat director de l\'Escola Normal (1854) i va treballar com a oficial primer a partir de 1844 a la Biblioteca Nacional de Madrid, on va ascendir fins a ser-ne nomenat director (1862-1876)._NEWLINE_L\'any 1847 va ingressar en la Reial Acad\xc3\xa8mia Espanyola amb el n\xc3\xbamero d\'orde 179 i va ocupar la butaca "ela min\xc3\xbascula", sent el primer que va ocupar aquesta lletra i butaca, perqu\xc3\xa8 aquest mateix any es van ampliar les places a trenta-sis i es va optar per adjudicar butaques a les dotze primeres lletres min\xc3\xbascules. El seu discurs d\'ingr\xc3\xa9s va versar sobre el dramaturg Juan Ruiz de Alarc\xc3\xb3n. Va col\xc2\xb7laborar tamb\xc3\xa9 en l\'edici\xc3\xb3 de la Biblioteca d\'Autors Espanyols de Manuel Rivadeneyra encarregant-se de prologar i corregir el text de les obres de Lope de Vega i Calder\xc3\xb3n de la Barca, i dirigint l\'edici\xc3\xb3 del Teatro escogido de Tirso de Molina. Tamb\xc3\xa9 va realitzar una edici\xc3\xb3 del Don Quixot i va deixar preparades les notes per a una segona. Va morir gaudint de la general estima dels seus conciutadans a Madrid, 1880._NEWLINE_Els seus contemporanis van destacar en ell el seu car\xc3\xa0cter met\xc3\xb2dic i disciplinat i els seus costums senzills; no assistia a les seues estrenes i, tot i ser formal, mai no va ser adust ni sever. Algunes vegades es va mostrar vehement al defensar els seus principis en disputes i controv\xc3\xa8rsies. Posse\xc3\xafa una mem\xc3\xb2ria portentosa, poblada de cl\xc3\xa0ssics del Segle d\'Or, i era d\'ideologia liberal, per la qual cosa fins i tot va ser milici\xc3\xa0 nacional malgrat la seua d\xc3\xa8bil constituci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nEl coneixement de la poesia germ\xc3\xa0nica el va impulsar a buscar la concisi\xc3\xb3 i el sentit moral i filos\xc3\xb2fic m\xc3\xa9s que la brillantor i l\'harmonia. Va ser un excel\xc2\xb7lent traductor de poemes italians i alemanys: dominava aquests idiomes a m\xc3\xa9s l\'angl\xc3\xa8s i el franc\xc3\xa8s._NEWLINE_Los amantes de Teruel (1837) \xc3\xa9s un drama rom\xc3\xa0ntic en prosa i vers i s\'inspira en una falsa llegenda de Terol, que prov\xc3\xa9 en realitat del Decamer\xc3\xb3 de Giovanni Boccaccio. El tema va apar\xc3\xa8ixer per primera vegada en El peregrino curioso, de Bartolom\xc3\xa9 de Villalba y Esta\xc3\xb1a (1577) i figura en el poema Florando de Castilla del llicenciat Jer\xc3\xb3nimo de Huerta; es va amplificar en Los amantes de Teruel de Juan Yag\xc3\xbce de Salas i despr\xc3\xa9s va ser portada a l\'escena per Andr\xc3\xa9s Rey de Artieda, Tirso de Molina i Juan P\xc3\xa9rez de Montalb\xc3\xa1n. Hartzenbusch va revisar la seua pe\xc3\xa7a tres vegades desitjant arribar a la possible perfecci\xc3\xb3._NEWLINE_Narra com el cavaller pobre Diego Marsilla, enamorat d\'Isabel de Segura, obt\xc3\xa9 dels pares d\'ella el termini de sis anys per a aconseguir fortuna i poder-se casar amb la seua filla. Part a lluitar a S\xc3\xadria contra els infidels i torna ric, per\xc3\xb2 a la seua tornada \xc3\xa9s fet presoner pels moros de Val\xc3\xa8ncia; enamorada d\'ell la sultana Zulima i veient-se menyspreada, marxa a Terol per a venjar-se. Mentrestant El senyor Rogrigo d\'Azagra, poder\xc3\xb3s pretendent d\'Isabel, tracta de casar-se aviat amb ella utilitzant com a xantatge unes cartes comprometedores per a la mare d\'Isabel; s\'acorda al fi el matrimoni entre Isabel i Azagra, per\xc3\xb2 Diego aconsegueix al fi la llibertat i corre a Terol. En les proximitats de la vila, uns bandolers convinguts amb Zulima el detenen mentre se celebra la cerim\xc3\xb2nia religiosa del casament entre Isabel i Azagra. Finalment aconsegueix arribar a Terol i es presenta davant de la seua promesa, la qual, per tal d\'allunyar-lo, li diu que ja no l\'estima; Marsilla mor a efectes de tan rude colp i Isabel, desplomant-se sobre el seu cad\xc3\xa0ver, expira tamb\xc3\xa9._NEWLINE_Hartzenbusch va escriure a m\xc3\xa9s els drames Do\xc3\xb1a Menc\xc3\xada (1839), un drama molt original sobre la Inquisici\xc3\xb3; Alfonso el Casto (1841); La jura de Santa Gadea (1845), on el personatge del Cid apareix tendre i sensible sense perdre per aix\xc3\xb2 la seua part d\'heroi; La madre de Pelayo (1846) i La luz de la raza (1852)._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 va conrear la com\xc3\xa8dia de m\xc3\xa0gia, amb obres com La redoma encantada(1839) o la famos\xc3\xadssima en la seua \xc3\xa8poca Los polvos de la madre Celestina (1840). Va escriure tamb\xc3\xa9 Faules (1843), algunes d\'elles versions de faulistes alemanys com T. Conrad Pfeffel, Christian Gellert, Fiedrich Von Hagedorn, Gotthold Ephraim Lessing i altres anglesos desconeguts a Espanya, altres extretes de la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 francesa Fablier de la jeunesse (1801), altres inspirades en escriptors cl\xc3\xa0ssics del Segle d\'Or, com Mateo Alem\xc3\xa1n, Lope de Vega i Calder\xc3\xb3n, i altres completament originals (per exemple, Las indirectas del padre Cobos), aix\xc3\xad com articles de costums. En les faules no escasseja la cr\xc3\xadtica social._NEWLINE_Entre els seus sainets en prosa destaquen La visionaria (1840), La coja y el encogido ( 1842) i Juan de Vi\xc3\xb1as (1844). Va editar cl\xc3\xa0ssics espanyols: Miguel de Cervantes, (Tirso de Molina, Lope de Vega, Juan Ruiz de Alarc\xc3\xb3n i Calder\xc3\xb3n), amb pr\xc3\xb2legs i notes i, generalment, molt encertades correccions textuals. Les seues idees sobre ecd\xc3\xb2tica i cr\xc3\xadtica textual van estar molt per damunt de les dels seus contemporanis i les va exercir en les seues edicions i en particular en una de Don Quixot de la Manxa i en un gran nombre de correccions textuals a aquesta obra que va deixar in\xc3\xa8dites i van ser publicades p\xc3\xb2stumament. Va col\xc2\xb7laborar en els 34 volums de l\'Enciclop\xc3\xa8dia moderna. Diccionari universal de literatura, Ci\xc3\xa8ncies, arts, agricultura, ind\xc3\xbastria i comer\xc3\xa7 publicada a Madrid (1851-1855) per Francisco de Paula Mellado supervisant la traducci\xc3\xb3 i corregint, ampliant i adaptant els autors dram\xc3\xa0tics.'