b'\n_START_ARTICLE_\nReuss (Casa i Estat)\n_START_PARAGRAPH_\nReuss (Reu\xc3\x9f, en alemany) nom que reben alguns dels antics estats alemanys que avui cal situar dins la regi\xc3\xb3 de Tur\xc3\xadngia. _NEWLINE_Des de finals del segle XII els regents de la Casa de Reuss posen el nom d\xe2\x80\x99Enric (Heinrich) als seus fills barons en agra\xc3\xafment als honors concedits a aquesta fam\xc3\xadlia per Enric VI, emperador del Sacre Imperi. Els membres d\'aquesta fam\xc3\xadlia tenen, encara avui, el t\xc3\xadtol de Pr\xc3\xadncep/Princesa Reuss.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria dels diferents Estats\n_START_PARAGRAPH_\nAmb la creaci\xc3\xb3 de Confederaci\xc3\xb3 Alemanya molts dels estats pertanyents a la casa de Reuss passen formar part de dues l\xc3\xadnies din\xc3\xa0stiques diferenciades (la L\xc3\xadnia Major i la L\xc3\xadnia Menor). Amb anterioritat aquests estats havien pertangut al Sacre Imperi Rom\xc3\xa0 i posteriorment a la Confederaci\xc3\xb3 del Rin.\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nEl territori conegut com el Principat de Reuss, aix\xc3\xad com les terres circumdants, estaven ocupades, amb una baixa densitat de poblaci\xc3\xb3, per eslaus que van ser convertits al cristianisme mitjan\xc3\xa7ant la intervenci\xc3\xb3 de l\'emperador Otto I del Sacre Imperi. En l\'aspecte religi\xc3\xb3s la regi\xc3\xb3 va ser posada sota la jurisdicci\xc3\xb3 de la Di\xc3\xb2cesi de Zeitz (fundada el 968), que va esdevenir sufrag\xc3\xa0nia de la di\xc3\xb2cesi de Magdeburg. A causa de les freq\xc3\xbcents incursions eslaves, la resid\xc3\xa8ncia del Bisbe de Zeitz va ser traslladada a Naumburg el 1028 esdevenint Seu de Naumburg-Zeitz. _NEWLINE__NEWLINE_Sotmesa la prov\xc3\xadncia a l\xe2\x80\x99autoritat alemanya tota la zona va passar a formar part del marcgraviat de Zeitz. Al voltant de l\'any 1000 l\xe2\x80\x99emperador Otto III del Sacre Imperi Rom\xc3\xa0 va permetre al marcgraviat recollir els delmes de Tur\xc3\xadngia que seran administrats per Vogts imperials o agents judicials. Arran d\xe2\x80\x99aquest fet el territori ser\xc3\xa0 conegut amb el nom de Vogtland (advocatorum Terra), denominaci\xc3\xb3 que ha perdurat fins a l\xe2\x80\x99actualitat i que sovint s\xe2\x80\x99utilitza per a referir-se a les terres de la Casa de Reuss, especialment a la part m\xc3\xa9s propera a la frontera amb Sax\xc3\xb2nia. La condici\xc3\xb3 de Vogt aviat va passar a ser heredit\xc3\xa0ria. Els pr\xc3\xadnceps de Reuss s\xc3\xb3n descendents dels Vogts de Weida.\n_START_SECTION_\nCasa de Reuss\n_START_PARAGRAPH_\nProves documentals demostren que Erkenbert I va ser l\xe2\x80\x99avantpassat dels Reuss. Els successors d\xe2\x80\x99aquest van aconseguir dominar gaireb\xc3\xa9 la totalitat de feus del Vogtland, mitjan\xc3\xa7ant capitulacions o enlla\xc3\xa7os matrimonials. Malgrat aix\xc3\xb2 durant els segles XIV i XV van perdre la major part d\xe2\x80\x99aquestes possessions, la majoria de les quals van caure sota l\'electorat de Sax\xc3\xb2nia. El 1244, Enric IV ingressa en un monestir i els seus fills decideixen dividir-se en tres l\xc3\xadnies: la Weida (extinta el 1535), la Gera (extinta el 1550), i la Plauen. _NEWLINE_La l\xc3\xadnia Plauen encara patir\xc3\xa0 una nova divisi\xc3\xb3 l\xe2\x80\x99any 1306 comportant la creaci\xc3\xb3 de la L\xc3\xadnia Major (d\'Enric de Boh\xc3\xa8mia) i la L\xc3\xadnia Menor (d\'Enric de R\xc3\xbassia), tamb\xc3\xa9 anomenada dels Plauen de Greiz. Amb la desaparici\xc3\xb3 de la primera l\xc3\xadnia la segona va aconseguir, l\xe2\x80\x99any 1590 i despr\xc3\xa9s d\xe2\x80\x99intenses lluites, absorbir els seus territoris._NEWLINE_L\xe2\x80\x99origen del nom Reuss \xc3\xa9s, encara avui, motiu de controv\xc3\xa8rsia. Per una banda hi ha qui diu que el nom Reuss \xe2\x80\x93 que abans s\xe2\x80\x99hauria escrit Ruzze o Reusse - suggereix un origen oriental. La primera vegada que apareix \xc3\xa9s durant el segle XII (1143-1163) en el castell del comte Enric I, que va lluitar exitosament contra els rutens pel domini del comtat de Plauen, a Boh\xc3\xa8mia, rebent en conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia el sobrenom de "der Ruzze" com a signe de vict\xc3\xb2ria. _NEWLINE_Per una altra banda tamb\xc3\xa9 existeix la creen\xc3\xa7a que Enric I va rebre aquest sobrenom fruit del seu enlla\xc3\xa7 matrimonial amb una n\xc3\xa9ta del rei Daniel de Gal\xc3\xadtsia. _NEWLINE_Arran de les estretes relacions de la Casa Reuss amb els Estats ve\xc3\xafns de Sax\xc3\xb2nia, el luteranisme es va estendre amb rapidesa pels seus dominis. Al segle XVI els seus governants es van unir a la Lliga d\'Esmalcalda contra l\'emperador Carles V d\xe2\x80\x99Alemanya. Derrotats van perdre la totalitat de les seves pertinences que van aconseguir recuperar posteriorment.\n_START_SECTION_\nEls Enric (Heinrich)\n_START_PARAGRAPH_\nEls membres masculins de la Casa de Reuss s\'anomenen Enric. La numeraci\xc3\xb3 dels diferents Enric segueix un estrany reglament: el primer Enric de cada segle porta adherit al seu nom el n\xc3\xbamero I (Enric I), el segon el II i aix\xc3\xad successivament fins a l\xe2\x80\x99inici d\xe2\x80\x99un nou segle, quan la numeraci\xc3\xb3 comen\xc3\xa7a de nou. El reglament va ser formulat com a Dret de Fam\xc3\xadlia el 1688, per\xc3\xb2 la tradici\xc3\xb3 de la uniformitat del nom es remunta al segle XIII.\n_START_SECTION_\nPrincipals divisions\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1564 la Casa dels comtes sobirans de Reuss es va dividir en tres l\xc3\xadnies din\xc3\xa0stiques, la major o primog\xc3\xa8nita, la mitjana i la menor o m\xc3\xa9s jove. En 1616 es va extingir la l\xc3\xadnia mitjana i els seus territoris es van dividir entre les altres dues l\xc3\xadnies din\xc3\xa0stiques (la major i la menor). Com tots els fills dels comtes tenien igual dret sobre l\'her\xc3\xa8ncia el territori de Reuss es va anar dividint fins que en 1690 es va canviar la llei success\xc3\xb2ria i es va establir que solament el primog\xc3\xa8nit tindria dret a l\'her\xc3\xa8ncia, la qual cosa va permetre un reagrupament progressiu dels estats dels Reuss. A mitjans del segle XVIII persistien dos comtats pertanyents a la L\xc3\xadnia Major de la casa de Reuss, el d\'Untergreiz i el d\'Obergreiz._NEWLINE_En 1768 mor el comte Enric III de Reuss-Untergreiz sense descend\xc3\xa8ncia. \xc3\x89s llavors quan el comtat de Reuss-Untergreiz i el comtat de Reuss-Obergreiz s\xc3\xb3n unificats sota el govern del comte Enric XI de Reuss-Obergreiz, tornant a estar units els territoris que en 1564 van correspondre a la L\xc3\xadnia Major de la Casa de Reuss._NEWLINE_El comte sobir\xc3\xa0 Enric XI va ser elevat en 1778 a la categoria de pr\xc3\xadncep imperial. Va ser llavors quan el seu estat va ser rebatejat com a Principat de Reuss-Greiz o Principat de Reuss (L\xc3\xadnia Major)._NEWLINE_En el cas dels estats pertanyents a la l\xc3\xadnia din\xc3\xa0stica menor aquesta reunificaci\xc3\xb3 no es produeix fins a mitjans del segle XIX, ja que a principis d\xe2\x80\x99aquest segle encara hi ha quatre estats d\xe2\x80\x99aquesta l\xc3\xadnia (Reuss-Gera, Reuss-Schleiz, Reuss-Lobenstein i Reuss-Ebersdorf), que havien estat elevats al rang de principats durant els \xc3\xbaltims anys del segle XVIII i primers del XIX.\n_START_SECTION_\nPrimera meitat del segle XIX\n_START_PARAGRAPH_\nEl fill del fundador de l\'estat, el pr\xc3\xadncep Enric XIII (1800-1817) va ostentar el c\xc3\xa0rrec de Generalfeldzugmeister en l\'ex\xc3\xa8rcit imperial d\'\xc3\x80ustria, fet que vincularia hist\xc3\xb2ricament al principat amb la monarquia austr\xc3\xadaca, per\xc3\xb2 davant la derrota dels austr\xc3\xadacs es va veure obligat a acceptar que en 1807 Reuss (L\xc3\xadnia Major) entr\xc3\xa9s a formar part sota el protectorat de la Fran\xc3\xa7a napole\xc3\xb2nica de la Confederaci\xc3\xb3 del Rin. El petit estat es va mantenir aix\xc3\xad fins al 1813 quan va recuperar tota la seva sobirania. En 1815 Reuss (L\xc3\xadnia Major) es va unir a la Confederaci\xc3\xb3 Germ\xc3\xa0nica. Enric XIII va aconseguir que el Congr\xc3\xa9s de Viena reconegu\xc3\xa9s els drets de Reuss (L\xc3\xadnia Major) sobre uns territoris que mantenia en litigi amb el ve\xc3\xad Regne de Sax\xc3\xb2nia._NEWLINE_Sota el govern del pr\xc3\xadncep Enric XIX (1817-1836) el principat es va unir en 1833 a la Uni\xc3\xb3 Duanera Alemanya o Zollverein._NEWLINE_El pr\xc3\xadncep Enric XX (1836-1859) va concedir una constituci\xc3\xb3 al seu estat durant el revolucionari any 1848._NEWLINE_El 1802 va morir Enric XXX, el darrer comte sobir\xc3\xa0 de la Casa de Reuss-Gera (L\xc3\xadnia Menor). Els restants estats de la L\xc3\xadnia Menor van prendre conjuntament el control sobre el territori de Gera. El 1824 s\'extingeix la l\xc3\xadnia de Reuss-Lobenstein, el territori va passar a la l\xc3\xadnia Reuss-Ebersdorf. La reunificaci\xc3\xb3 es va produir durant el turbulent any de 1848 quan el pr\xc3\xadncep Enric LXXII de Reuss-Ebersdorf es va veure escombrat pel moviment revolucionari i es va veure obligat a abdicar. El territori de Reuss-Ebersdorf va passar a poder del pr\xc3\xadncep Enric LXII de la l\xc3\xadnia Reuss-Schleiz, m\xc3\xa9s favorable a les reformes i que aix\xc3\xad va reunificar el territori de la L\xc3\xadnia Menor en un \xc3\xbanic estat._NEWLINE_El principat sorgit el 1848 anomenat oficialment Principat de Reuss (L\xc3\xadnia Menor) i tamb\xc3\xa9 conegut com a Reuss-Schleiz-Gera o Reuss-Gera era membre de la Confederaci\xc3\xb3 Germ\xc3\xa0nica i de la Uni\xc3\xb3 Duanera Alemanya. El 1849 es va convertir l\'acabat de crear principat en una monarquia constitucional despr\xc3\xa9s de l\'aprovaci\xc3\xb3 d\'una constituci\xc3\xb3 molt progressista per a l\'\xc3\xa8poca i d\'una llei electoral amb sufragi indirecte. Durant els seg\xc3\xbcents anys es van fer diverses reformes de car\xc3\xa0cter conservador (el 1852 i 1856) que van moderar notablement la constituci\xc3\xb3 original.\n_START_SECTION_\nGuerra Austro-prussiana\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1859 va succeir al seu pare el pr\xc3\xadncep Enric XXII (1859-1902) (L\xc3\xadnia Major), que era menor d\'edat. La reg\xc3\xa8ncia va ser assumida fins a 1867 per la seva mare Carolina de Hesse-Homburg, una dona extremadament conservadora._NEWLINE_En la Guerra Austro-prussiana de 1866 Reuss (L\xc3\xadnia Major) va prendre partit per \xc3\x80ustria enfront de Pr\xc3\xbassia, a causa dels vincles hist\xc3\xb2rics i din\xc3\xa0stics que li unien a aquest pa\xc3\xads m\xc3\xa9s que per altres consideracions d\'ordre pol\xc3\xadtic. Si el 21 de juny de 1866 Pr\xc3\xbassia li va declarar la guerra, per l\'11 d\'agost Reuss (L\xc3\xadnia Major) havia estat ja ocupat per les tropes prussianes sense que el petit estat pogu\xc3\xa9s oposar amb prou feines resist\xc3\xa8ncia. Al principi el pla de Pr\xc3\xbassia era desballestar el min\xc3\xbascul estat i repartir-lo amb la seva aliada Reuss (L\xc3\xadnia Menor) mitjan\xc3\xa7ant un intercanvi de territoris. Si Reuss (L\xc3\xadnia Major) es va salvar d\'aquesta destinaci\xc3\xb3 va ser gr\xc3\xa0cies a la mediaci\xc3\xb3 del gran duc de Sax\xc3\xb2nia-Weimar-Eisenach que va conv\xc3\xa8ncer al rei Guillem de Pr\xc3\xbassia perqu\xc3\xa8 conserv\xc3\xa9s la seva independ\xc3\xa8ncia. Com Reuss (L\xc3\xadnia Major) era tamb\xc3\xa9 massa petit per ser penalitzat amb una p\xc3\xa8rdua de territoris, finalment els vencedors es van acontentar a establir una indemnitzaci\xc3\xb3 de 100.000 d\xc3\xb2lars que van pagar a mitges la casa de Reuss i l\'estat. Aix\xc3\xb2 s\xc3\xad, Reuss (L\xc3\xadnia Major) va quedar amb una sobirania molt minvada i sotmesa a la pr\xc3\xa0ctica a un protectorat de Pr\xc3\xbassia, ja que es va veure obligada a ingressar en la Confederaci\xc3\xb3 d\'Alemanya del Nord, aix\xc3\xad com a cedir la pol\xc3\xadtica militar i exterior a l\'estat prussi\xc3\xa0, quedant-se amb les compet\xc3\xa8ncies de pol\xc3\xadtica cultural i interior._NEWLINE_El successor al capdavant del principat (L\xc3\xadnia Menor), Enric LXVII (1854-1867), es va haver d\'enfrontar a la crisi de la guerra austro-prussiana de 1866. En contraposici\xc3\xb3 al seu ve\xc3\xad Reuss (L\xc3\xadnia Major), Reuss (L\xc3\xadnia menor) va mantenir una posici\xc3\xb3 neutral de partida, que finalment va derivar en una posici\xc3\xb3 filo-prussiana. El 28 de juny es va integrar volunt\xc3\xa0riament a la Confederaci\xc3\xb3 d\'Alemanya del Nord afavorida per Pr\xc3\xbassia i el 2 de juliol va abandonar la Confederaci\xc3\xb3 Germ\xc3\xa0nica. El 1867 va cedir part de la seva sobirania com la pol\xc3\xadtica exterior, militar i econ\xc3\xb2mica a favor de la Confederaci\xc3\xb3 d\'Alemanya del Nord i de l\xe2\x80\x99hegem\xc3\xb2nica Pr\xc3\xbassia. _NEWLINE_Les dues l\xc3\xadnies Reuss s\'integren el 1871 a l\'Imperi Alemany, encara que mantenint, com la resta d\xe2\x80\x99estats, la seva sobirania. Reuss (L\xc3\xadnia menor) posse\xc3\xafa un vot en el Consell Federal (Bundesrat), on tenien com a representant al gran ducat de Sax\xc3\xb2nia-Weimar-Eisenach. La L\xc3\xadnia Major tamb\xc3\xa9 disposava de vot per\xc3\xb2 en aquest cas el seu representant va ser el gran ducat de Mecklemburg-Schwering fins que el 1902 la seva representaci\xc3\xb3 va passar a mans del duc de Sax\xc3\xb2nia-Weimar-Eisenach.\n_START_SECTION_\nSegona Meitat del segle XIX\n_START_PARAGRAPH_\nReuss (L\xc3\xadnia Major) es va mantenir durant el segle XIX com un estat molt conservador. Les associacions havien de rebre autoritzaci\xc3\xb3 expl\xc3\xadcita de l\'estat per la seva creaci\xc3\xb3 i estaven prohibides les associacions pol\xc3\xadtiques de qualsevol orientaci\xc3\xb3. L\'estiu de 1851 el Parlament Estatal (Landtag) en comptes d\'aprovar una constituci\xc3\xb3 que venia retardant des de 1848 va aprovar una resoluci\xc3\xb3 en qu\xc3\xa8 assegurava que donada la reacci\xc3\xb3 imperant ja no tenia sentit una constituci\xc3\xb3. Quan Reuss (L\xc3\xadnia Major) va ser admesa a la Confederaci\xc3\xb3 d\'Alemanya del Nord es va reactivar el debat constitucional i finalment aquesta va ser aprovada el 28 de mar\xc3\xa7 de 1867, convertint-Reuss (L\xc3\xadnia major) en l\'\xc3\xbaltim estat turingis a convertir-se en una monarquia constitucional._NEWLINE_El nou Landtag de Reuss (L\xc3\xadnia Major) es componia de 12 representants, dels quals el pr\xc3\xadncep nomenava tres, dos eren nomenats pels cavallers i terratinents i els set restants eren elegits per sufragi indirecte en tres circumscripcions urbanes i quatre rurals. Durant la segona meitat del segle XIX el pr\xc3\xadncep Enric XXII va tractar de mantenir un control absolut de l\'estat, que van convertir Reuss (L\xc3\xadnia major) en un feu del luteranisme m\xc3\xa9s ortodox. _NEWLINE_Si per alguna cosa es va caracteritzar el pr\xc3\xadncep Enric XXII va ser pel profund menyspreu que li suscitava Pr\xc3\xbassia, estat que des de la Guerra dels Ducats exercia un protectorat sobre Reuss (L\xc3\xadnia major). Enric XXII es va posicionar obertament contra la pol\xc3\xadtica exterior i de rearmament de l\'Imperi Alemany, i \xc3\xa9s l\'\xc3\xbanic estat que va votar el 1900 contra l\'expedici\xc3\xb3 a la Xina o contra l\'expansi\xc3\xb3 colonial. D\'altra banda, el pr\xc3\xadncep tamb\xc3\xa9 es va oposar obertament contra les pol\xc3\xadtiques socials m\xc3\xa9s avan\xc3\xa7ades de l\'imperi, com el matrimoni civil obligatori o les lleis socials. El principat va ser un estat de contrastos, l\'\xc3\xbanic estat turingis que el 1910 no estava endeutat, per\xc3\xb2 per altra banda un estat que fins a 1879 no comptava amb escoles que permetien l\'acc\xc3\xa9s a una educaci\xc3\xb3 superior. _NEWLINE_El principat sorgit el 1848 anomenat oficialment Principat de Reuss (L\xc3\xadnia menor) i tamb\xc3\xa9 conegut com a Reuss-Schleiz-Gera o Reuss-Gera era membre de la Confederaci\xc3\xb3 Germ\xc3\xa0nica i de la Uni\xc3\xb3 Duanera Alemanya. El 1849 es va convertir l\'acabat de crear principat en una monarquia constitucional despr\xc3\xa9s de l\'aprovaci\xc3\xb3 d\'una constituci\xc3\xb3 molt progressista per a l\'\xc3\xa8poca i d\'una llei electoral amb sufragi indirecte. Durant els seg\xc3\xbcents anys es van fer diverses reformes de car\xc3\xa0cter conservador (el 1852 i 1856) que moderar notablement la constituci\xc3\xb3 original.\n_START_SECTION_\nSegle XX\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1902 va morir el pr\xc3\xadncep Enric XXII, que va ser succe\xc3\xaft pel seu fill Enric XXIV. Enric XXIV era malalt mental i per aix\xc3\xb2 va ser declarat incapa\xc3\xa7 de governar. Com que no hi havia altres possibles successors en la L\xc3\xadnia Major, es va establir una reg\xc3\xa8ncia al capdavant de la qual es va posar el pr\xc3\xadncep Enric XIV de Reuss (L\xc3\xadnia Menor). El 1908 va cedir la reg\xc3\xa8ncia de Reuss (L\xc3\xadnia major) al seu fill Enric XXVII, pr\xc3\xadncep hereu. A partir del 1913 els dos principats de Reuss van ser governats en uni\xc3\xb3 personal per Enric XXVII de Reuss (L\xc3\xadnia menor), encara que formalment segu\xc3\xads sent nom\xc3\xa9s regent de Reuss (L\xc3\xadnia major). _NEWLINE_A la revoluci\xc3\xb3 de novembre de 1918 va ser establerta la Rep\xc3\xbablica despr\xc3\xa9s de l\'abdicaci\xc3\xb3 del regent i Reuss (L\xc3\xadnia couple) es va declarar estat lliure. L\'abril de 1919 es va unir amb l\'estat lliure de Reuss (L\xc3\xadnia menor) per formar l\'Estat Popular de Reuss, amb capital a la ciutat de Gera. El maig de 1920 Reuss es va integrar al land de Tur\xc3\xadngia juntament amb els altres estats turingis. _NEWLINE_El successor al capdavant del principat, Enric LXVII (1854-1867), es va haver d\'enfrontar a la crisi de la guerra austro-prussiana de 1866. En contraposici\xc3\xb3 al seu ve\xc3\xad Reuss (L\xc3\xadnia major), Reuss (L\xc3\xadnia menor) va tenir una posici\xc3\xb3 neutral de partida, que no obstant aix\xc3\xb2 va derivar finalment en una posici\xc3\xb3 filo-prussiana. El 28 de juny es va integrar volunt\xc3\xa0riament en la Confederaci\xc3\xb3 d\'Alemanya del Nord afavorida per Pr\xc3\xbassia i el 2 de juliol va abandonar la Confederaci\xc3\xb3 Germ\xc3\xa0nica. El 1867 va cedir part de la seva sobirania com la pol\xc3\xadtica exterior, militar i econ\xc3\xb2mica a favor de la Confederaci\xc3\xb3 d\'Alemanya del Nord i de l\'hegem\xc3\xb2nica Pr\xc3\xbassia. _NEWLINE_Amb el pr\xc3\xadncep Enric XIV (1867-1913) Reuss (L\xc3\xadnia menor) s\'integra el 1871 a l\'Imperi Alemany, encara que mantenint, com els altres estats, la seva sobirania. Reuss (L\xc3\xadnia menor) posse\xc3\xafa un vot en el Consell Federal (Bundesrat), on era representat pel gran ducat de Sax\xc3\xb2nia-Weimar-Eisenach. _NEWLINE_A causa de l\'auge de la ind\xc3\xbastria t\xc3\xa8xtil en la segona meitat del segle XIX, Reuss (L\xc3\xadnia menor) va veure un increment de poblaci\xc3\xb3 proper al 150%, especialment en el seu capital, Gera. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s del col\xc2\xb7lapse de l\'Imperi i la proclamaci\xc3\xb3 de la rep\xc3\xbablica (11 de novembre de 1918), el pr\xc3\xadncep Enric XXVII que tamb\xc3\xa9 era regent del ve\xc3\xad principat de Reuss (L\xc3\xadnia major), va abdicar. Reuss (L\xc3\xadnia menor) es va convertir en un estat lliure, que el 1919 es va fusionar amb Reuss (L\xc3\xadnia Major) formant l\'Estat popular de Reuss, amb capital a Gera. El 1920 l\'estat de Reuss es va unir al recentment creat Land de Tur\xc3\xadngia. _NEWLINE_L\'\xc3\xbaltim pr\xc3\xadncep sobir\xc3\xa0, Enric XXVII., Pr\xc3\xadncep Sobir\xc3\xa0 de Reuss, Comte i Senyor de Plauen, Senyor de Greiz, Lobenstein, Schleiz, Gera i Kranichfeld, regent del principat de la l\xc3\xadnia major, va contraure matrimoni amb la princesa Elise de Hohenlohe-Langenburg, filla del pr\xc3\xadncep Hermann de Hohenlohe-Langenburg i de la princesa Leopoldine de Bade, n\xc3\xa9ta de SAR els Grans Ducs sobirans de Bade. Amb ell va acabar la sobirania de la Casa de Reuss que es remuntava a finals del segle XII. _NEWLINE_D\'aquest matrimoni van n\xc3\xa9ixer cinc fills: _NEWLINE_La princesa Vict\xc3\xb2ria Feodora Reuss (Potsdam 21.4.1889, + Rostock 18.12.1918), casada a Gera el 24.4.1917 amb el duc Adolf Frederic de Mecklenburg-Schwerin (Schwerin, 10.10.1873), electe I Duc sobir\xc3\xa0 de l\'estat de la Uni\xc3\xb3 B\xc3\xa0ltica, Coronel de l\'ex\xc3\xa8rcit prussi\xc3\xa0, Governador de Togo, Cavaller de l\'Orde de Sant Joan, condecorat amb la Creu de Ferro, fill de SAR Friedrich Franz II, general de la infanteria prussiana, Cavaller de l\'Orde de l\'\xc3\x80liga Negra i de l\'Orde de Sant Joan, condecorat amb la Creu de Ferro, i Marie Karoline Auguste, Princesa de Schwarzburg-Rudolstadt, Grans Ducs de Mecklenburg, Pr\xc3\xadnceps Sobirans de Wenden, Schwerin i Ratzeburg, Comtes de Schwerin, Senyors de Rostock i Stargard. El duc Adolf Frederic era germ\xc3\xa0 d\xe2\x80\x99Enric, duc de Mecklenburg, Pr\xc3\xadncep dels Pa\xc3\xafsos Baixos, Cavaller de l\'Orde del Tois\xc3\xb3 d\'Or, Bail\xc3\xado Gran Creu d\'Honor i Devoci\xc3\xb3 de la SOM de Malta, casat amb la reina Guillermina dels Pa\xc3\xafsos Baixos, i de la Gran Duquessa Maria Paulovna de R\xc3\xbassia. Aquest matrimoni nom\xc3\xa9s va tenir una filla, la duquessa Woizlawa Feodora de Mecklenburg-Schwerin (Rostock, 17.12.1918), que es va casar amb el seu cos\xc3\xad el pr\xc3\xadncep Enric I. Reuss, tinent de l\'ex\xc3\xa8rcit alemany, Cavaller de l\'Orde de Sant Joan, que va heretar totes les propietats de l\'extinta l\xc3\xadnia regnant, amb descend\xc3\xa8ncia:_NEWLINE_La princesa Luise Reuss (Ebersdorf 17.7.1890, + Ebersdorf 12.8.1951), que va morir sense contraure matrimoni. _NEWLINE_El pr\xc3\xadncep Enric XL. Reuss (Gera 17.9.1891, + Gera 4.11.1891). _NEWLINE_El pr\xc3\xadncep Enric XLIII. Reuss (Ebersdorf 25.7.1893, + Gera 13.5.1912). _NEWLINE_El pr\xc3\xadncep hereu Enric XLV. Reuss, cap de la Casa (Ebersdorf 13.5.1895, desaparegut el 1945).'