b'\n_START_ARTICLE_\nIgnaz Moscheles\n_START_SECTION_\nFonts\n_START_PARAGRAPH_\nMolt del que ara es coneix de la vida de Moscheles deriva de l\'edici\xc3\xb3 dels seus diaris preparada per la seua esposa, Charlotte, despr\xc3\xa9s de la seua mort, que van ser publicada l\'any 1874. Aquests diaris proporcionen tamb\xc3\xa9 un viu retrat de la seua \xc3\xa8poca i dels seus contemporanis. Malauradament l\'original dels diaris ha desaparegut, probablement per sempre. Altra font important \xc3\xa9s la correspond\xc3\xa8ncia entre Moscheles i Mendelssohn, custodiada a la Brotherton Collection de la Universitat de Leeds, i publicada el 1888 pel fill d\'Ignaz (i fillol de Felix Mendelssohn), el pintor pacifista i esperantista Felix Moscheles.\n_START_SECTION_\nPrimers anys\n_START_PARAGRAPH_\nMoscheles va n\xc3\xa0ixer a Praga al si d\'una fam\xc3\xadlia benestant jueva de comerciants. El seu nom original era Isaac. Son pare tocava la guitarra i volia que un dels seus fills es dedicara a la m\xc3\xbasica. Inicialment, les seues esperances es dipositaren en la germana d\'Ignaz, per\xc3\xb2 quan aquesta va avorrir les lli\xc3\xa7ons de piano es va fixar en el seu germ\xc3\xa0. Ignaz va desenvolupar aviat una gran passi\xc3\xb3 per la (llavors revolucion\xc3\xa0ria) m\xc3\xbasica per a piano de Beethoven, la qual el mozarti\xc3\xa0 Bedrich Divis Weber, el seu mestre al Conservatori de Praga, l\'obligava a evitar, conminant-lo a concentrar-se en Bach, Mozart i Muzio Clementi. Els seus dots van fer possible el trasllat a Viena, on va estudiar contrapunt i teoria amb Albrechtsberger i composici\xc3\xb3 amb Salieri. En aquest temps va canviar el seu nom d\'Isaac a Ignaz. Va ser un dels grans virtuosos residents a Viena el 1816, durant el Congr\xc3\xa9s de Viena, i en aquesta \xc3\xa8poca va compondre les popular\xc3\xadssimes i virtuos\xc3\xadstiques Variacions Alexander, Op. 32, per a piano i orquestra, que van ser interpretades arreu d\'Europa. Va esdevenir un gran amic de Meyerbeer (tamb\xc3\xa9 aleshores un gran int\xc3\xa8rpret de piano i encara no reconegut com a compositor)._NEWLINE_A Viena Moscheles va poder con\xc3\xa8ixer el seu \xc3\xaddol, Beethoven, qui va quedar tan impressionat amb les capacitats del jove m\xc3\xbasic que el va contractar per a la preparaci\xc3\xb3 de la reducci\xc3\xb3 per a piano de la seua \xc3\xb2pera Fidelio, encarregada pel seu editor, Artaria. Al final del seu manuscrit, abans de presentar-li\'l a Beethoven, Moscheles va escriure les paraules Fine mit gottes H\xc3\xbclfe (Acabat amb l\'ajuda de D\xc3\xa9u). Beethoven va aprovar la versi\xc3\xb3 de Moscheles, per\xc3\xb2 hi va afegir les paraules O Mensch, hilf dir selber (Oh home, ajuda\'t a tu mateix!). Les bones relacions de Moscheles amb Beethoven van resultar importants per als dos fins a la mort de Beethoven. (Vegeu m\xc3\xa9s avall).\n_START_SECTION_\nCreences\n_START_PARAGRAPH_\nPotser \xc3\xa9s oport\xc3\xba parlar de les creences religioses de Moscheles. Encara era un jueu practicant el 1816, quan va escriure un oratori per a celebrar la pau, comanda de la comunitat jueva de Viena. Al llarg de la seua vida, com altres m\xc3\xbasics d\'origen jueu, va mantenir relacions estretes amb els cercles d\'altres m\xc3\xbasics d\'origen jueu (per exemple Felix Mendelssohn, Anton Rubinstein, Joseph Joachim o Ferdinand Hiller), i amb mecenes jueus (la fam\xc3\xadlia Eskeles de Viena, la fam\xc3\xadlia Leo de Par\xc3\xads, o els banquers Rothschild d\'Anglaterra). Va casar-se a la sinagoga de Frankfurt del Main el 1825 amb Charlotte Emden, filla d\'un banquer jueu i cosina de Heinrich Heine. Tot i aix\xc3\xb2, despr\xc3\xa9s d\'instal\xc2\xb7lar-se a Anglaterra va adonar-se clarament dels inconvenients de pert\xc3\xa0nyer a l\'esgl\xc3\xa9sia Jueva. Tots els seus fills van ser batejats en la fe cristiana i ell i la seua esposa ho van fer el 1832. No obstant aix\xc3\xb2, Moscheles mai no va rebutjar els seus or\xc3\xadgens, i sovint visitava la seua fam\xc3\xadlia a Praga, que havia rom\xc3\xa0s dins de la fe jueva.\n_START_SECTION_\nEls anys a Leipzig\n_START_PARAGRAPH_\nEncara que Moscheles continuava component i fent gires de concerts, depenia molt de la seua tasca com a professor, el que li causava un considerable stress. Quan Mendelssohn va fundar un Conservatori a Leipzig el 1843 va intentar atraure al seu amic Moscheles, prometent-li un horari m\xc3\xa9s compatible amb les seues tasques de concertista i compositor. Moscheles va acceptar encantat, i va esdevenir director del Conservatori despr\xc3\xa9s de la mort de Mendelssohn, el 1847. En aquests anys tingu\xc3\xa9 molts deixebles, que m\xc3\xa9s tard serien molt reconeguts. (vegeu, llista d\'alumnes)._NEWLINE_Aix\xc3\xad, no \xc3\xa9s estrany que Moscheles liderara el contraatac a Wagner despr\xc3\xa9s que aquest publicara l\'ignomini\xc3\xb3s pamflet Das Judenthum in der Musik ("Els jueus en la m\xc3\xbasica"), en qu\xc3\xa8 criticava Mendelssohn (i Meyerbeer) demanant la dimissi\xc3\xb3 del Conservatori de l\'editor de Wagner, Brendel. Com Mendelssohn, Moscheles creia que la m\xc3\xbasica havia assolit la seua Edat d\'Or durant l\'\xc3\xa8poca que anava de Bach a Beethoven, i es mostrava suspica\xc3\xa7 (encara que no necess\xc3\xa0riament bel\xc2\xb7ligerant) davant de les noves direccions obertes per Wagner, Liszt i Berlioz. No obstant aix\xc3\xb2, les relacions amb tots ells (excepte Wagner) van ser cordials._NEWLINE_Moscheles va morir a Leipzig el 10 de mar\xc3\xa7 de 1870, nou dies despr\xc3\xa9s del seu darrer concert amb l\'Orquestra del Gewandhaus de Leipzig.'