poetry: В една тъмна и мразовита нощ, като прелитал от дърво на дърво, от къща на къща, очите му съзрели старата врачка Мери. Тя била застанала на двора до кладенеца, в който някога е имало много вода, и тайно изговаряла неразбираеми думи, надвесена над него. На прилепа му се сторило интересно и предпазливо се приближил до магьосницата. Тогава разкрил нейната тайна и за известно време се скрил от погледите на всички. Не след дълго изрекъл и първите си магьоснически заклинания. На секундата се сбъднало това, което си пожелал. От този ден прилепът искал все повече и повече, сърцето му ставало по-студено и по-жестоко. Чувствал се господар на всички твари...
  Но сега да се върнем в старата изоставена къща и да видим какво се случило по-нататък!
prose: Посреди ночи и ночи, от дрво до дрво, от дома к дому, стараниями врача Мери очищались. Тя находила много воды во дворе до кладенеца, в некоторых местах не было много воды, и тайно изгоняла нечистоплотных духов, над ним, весной. Это было интересно и пророчески близко к магиоснице. Тогава сломал ната тайну, и на данный момент известно, что крик из рога на струпьях. Это была не траектория волшебных заклинаний.