poetry: По покрива на най-старата и самотна селска къща имаше безброй счупени керемиди. През тях зееха отвори със странна форма. Ако пък случайно се промушеше слънчев лъч, по стените веднага заиграваха весело най-различни цветни животинки. Докато Слънчо преваляше склона, те се боричкаха, лудуваха и пееха. Веселите им игри оживяваха изоставената къща, правеха я щастлива и тя набираше сили да не се предаде в ръцете на онези, които желаеха да я съборят. Така си живееше къщата от много години, откакто обитателите я напуснаха.
  Почти всяка вечер, щом луната я поглеждаше от небето, изпокъсаните шарени черги грейваха като пъстрата премяна на най-красивата мома, а прозорците й, останали без стъкла, заиграваха тежко родопско хоро.
prose: Форма странная. Ако пак случайно промушеш сленчев, вдоль стены веднага заграха весело-разные цветки животика.