poetry: Наричаха я още Къдравелка, заради косите й. Родителите на Къдравелка бяха заминали на гурбет в чужбина и тя прекарваше дните със старата си баба и децата от махалата.
  Една сутрин момиченцето излезе по-рано от къщи, спусна се по изровената от есенните дъждове уличка, взе едно клонче от отсечената липа и подкани двете бездомни кучета да я последват. Те веднага тръгнаха след нея, умилкваха се около краката й и я молеха да им подхвърли нещо за ядене. За съжаление не получиха нищо, защото малката им приятелка също беше гладна като тях. Вкъщи бяха останали само две сухи филийки хляб, които трябваше да сподели с баба си на обяд и на вечеря. Стройните тънки крачета на Божана, обути в старите, скъсани обувки на майка й, забързаха още повече.
prose: Те вэднага траха трек ней, молокха се рядом с молью и молью на яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яждова а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яжда а яж