text: Kære alle sammen
  
  Folkemødet er for mig først og fremmest en anledning til at være taknemmelig over det samfund, vi lever i; for vores folkestyre. At vi kan samles her, politikere fra det yderste venstre til det yderste højre, som går op og ned ad hinanden, deltager i debatter og samtalesaloner, og også drikker en øl eller to med hinanden bagefter. Det er dejligt dansk og jeg tror på, at det er godt for vores demokrati.
  Folkemødet er også en anledning til at reflektere over, hvad vi kan gøre bedre. For der er ting, vi kan gøre bedre.
  Jeg kan godt savne nogle visioner fra vores politikere. Nogle større tanker om, hvor vi gerne vil hen som samfund. Og jeg tror faktisk, der er mange, der har det som mig.
  Når politikere insisterer på at lege bogstavleg, og fører sig frem på at ville lave ’midterregeringer’, så synes jeg, de har misforstået deres hverv. ’Midten’ er ikke en værdi i sig selv – tværtimod. Fortæl nu, hvad I vil. Hvilke værdier I står for. Giv os noget at tro på.
  Så når vi går ned og stemmer, så gør vi det ikke kun af pligt, men fordi vi rent faktisk tror på, at vores stemme gør en forskel.
  Jeg tror på, at vi godt kan gøre det bedre. Jeg tror på, at vi kan indrette et samfund, der værner om og understøtter det, som betyder allermest for folk.
  Når så mange unge i dag er ensomme, stressede og deprimerede, så tror jeg, det er fordi, vi har en kultur, som opstiller nogle helt forkerte idealer for, hvad det gode liv er.
  Det gode liv er ikke præstationer. Det er ikke et bestemt uddannelsesniveau, det er ikke en flyvende karriere, det er ikke et bestemt antal likes på sociale medier – det gode liv er ikke at have nok i sig selv. Jeg tror på, at det gode liv er at indgå i forpligtende relationer med andre mennesker. At leve i nære fællesskaber med hinanden. Så lad os da understøtte det.
  
  Lad os da indrette en skattepolitik, som tilgodeser børnefamilier. Så vi hjælper dem, der bruger tid på noget af det allermest værdifulde her i tilværelsen; at bruge tid sammen med sine børn.
  
  Lad os da understøtte de lokalsamfund, hvor man kender hinanden og kommer hinanden ved. Og så lad os give folk mulighederne og ressourcerne til at bruge tid på det, som de selv mener, er værdifuldt. Giv folk mulighed for at beholde lidt flere af deres egne penge, ikke for at opnå en eller anden procentvis stigning i BNP, men for at de selv har mulighed for at engagere sig i fællesskabet.
  
  For jeg tror på, det er det, der i sidste ende gør os lykkelige: fællesskabet. At vi kommer hinanden ved. At vi møder hinanden i øjenhøjde – ligesom her på folkemødet.
  
  Dét er min appel til politikerne her i dag. Kom med nogle visioner. Giv os noget at tro på. Og så vær ærlige omkring, hvad der kan lade sig gøre og hvad der ikke kan.
  
  Så kan det også være, vi kan undgå at der er flere tosser, der render op og afbryder demokratiske debatter, som Extinction Rebellion gjorde det i torsdags. Det er ikke sådan man opfører sig i et demokratisk samfund. De må gerne svømme hjem til København igen.
  
  Men selvom jeg på ingen måde billiger sådanne aktivisters opførsel, så siger det måske noget om, at der netop er brug for, at politikerne taler til de unges hjerter. At vi har brug for at genoprette tilliden til systemet. Og det kræver altså, at politikerne er ærlige omkring, hvad de vil og hvilket samfund vi gerne vil have.
  Én af de politikere, som netop gør det, er jeg så heldig at få lov til at introducere her i dag. Det er en mand med hjertet på det rette sted. Og jeg synes, han formår at tale om værdier og visioner for vores samfund i et sprog, som folk forstår. Det indgyder tillid. Jeg stoler trygt på, at han er den rette mand for Danmarks fremtid. Og heldigvis er jeg ikke den eneste. Faktisk er han den partileder, som flest danskere synes, er mest troværdig.
  Så måske er det en god idé at spidse ører, når han lige om lidt får ordet. Det gælder både jer, der sidder her, men jeg vil da anbefale, at Mette Frederiksen også lige tuner ind og tager nogle noter. Bare en lille opfordring.
  Men der er ikke nogen grund til at trække det ud længere, jeg synes, I skal give en varm velkomst til Danmarks mest troværdige partileder, Søren Pape Poulsen!
  