text: Jeg vil gerne fortælle om en oplevelse, som jeg havde for en måned siden i en butik.
  Klokken er lidt i 10 efter en lang skole og arbejdsdag. En ung pige står i kassen i et supermarked. En ikke dansktalende kunde forsøger at betale med kontanter i møntmaskinen, men mønterne ryger ud igen. Hun siger “two seconds” og ringer til en leder. Det hele er gået [i] kludder.
  Han bliver frustreret ved og ved - uden at lytte. Man kan fornemme, at han bobler indeni.
  Bare fordi møntmaskinen ikke dur. Hendes hjerte banker hurtigt af nervøsitet. Han siger “how much” med en ivrig stemme. Trækker kortet frem i en hurtig fart. En kunde bagved siger, “you have to wait, the checkout does not work right now”. Hun siger tak til kunden og tænker i et sekund, måske tager han det med ro nu.
  Han bliver ved mere og mere sitrende, og kaster sin pose hen imod hende, som heldigvis rammer kassen. Hun står tilbage med kuldegys i kroppen. Han går heldigvis ud af butikken. Og så siger hun højt ud i rummet “jeg er lige startet”.
  Det var mig, der var kunden bagved, og jeg er overrasket og vred over den enkelte hændelse.
  Men sagen er den, at det ikke var en enkeltstående oplevelse for en uheldig butiksansat.
  Vi unge som arbejder i supermarkederne skal ikke stå model til voksne mennesker, som ikke kan styre sig. Ældre mennesker, som skælder ud over alverdens. Vi skal have respekt. Vi ogs’ mennesker. Det er ikke vores skyld, at kassen driller, at rabatten ikke er med, eller kunden ikke selv forstår, hvad der er op og ned.
  Seriøst, de kunder som ikke forstår gensidig respekt, fortjener ikke andet end en kold skulder.
  Så kære dig, der arbejder i en butik. Ignore[r] den næste kunde, som ikke kan opføre sig ordentligt. Lad’ være med at undskylde eller forklare.
  Måske de så kan høre, hvor meget lort de lukker ud.
  