text: Før vi afslører vinderen… det er en regel, at hvis man bliver nomineret til Cavlingprisen, så er det fordi man har lavet et journalistisk arbejde, der kan vinde prisen, derfor vil jeg bede jer alle sammen give de nominerede en kæmpe hånd. Stort tillykke!
  I går, da vi mødtes i komitéen for at vælge vinderen, der jokede jeg med, at denne tale føltes lidt som at skulle holde en konfirmationstale: Velkommen til de voksnes rækker.
  Og selvom det var en joke, så har jeg ikke helt kunne slippe tanken. Det vender jeg tilbage til.
  Det har, blandt meget andet, været vigtigt for os i komitéen at pege på et projekt, en metode og en form, som vi ville ønske, der var mere af i medierne. Som jeg sagde i indledningen, så har feltet i år været præget af en lidt anden tone end tidligere, selvom de tematikker, der er blevet behandlet har været forargende, så er det ikke forargelse udelukkende, der har drevet journalisterne, men oprigtig nysgerrighed. Og det har været tydeligt i den journalistik, de har produceret.
  Det følgende citat, har man i denne uge kunne læse i Journalisten:
  ”Nogle gange kommer man bare tættere på sandheden ved at gå venligt og nysgerrigt til folk, end ved at rulle de tunge våben ud og beskylde dem for alt muligt.”
  Citatet er af Theis Ehler Molin fra Zetland – og jeg vil bede dette års Cavling-vindere: Theis, Helle Fuusager, Mathias Mencke og Kaare Sørensen om at komme op på scenen.
  I har som undersøgende hold talt om tre fokuspunkter:
  At være nysgerrige og stille åbne spørgsmål.
  At være åbne om, hvad jeres projekt gik ud på og involvere både kilder og offentligheden i projektet.
  Og at være systematiske.
  Indimellem har branchen drillet jer lidt på Zetland, når I har talt om jeres medlemmer, når I været oppe på branchens højeste heste og talt om demokrati, og når I talt eller skrevet om journalisternes oplevelser eller følelser.
  Men dette projekt beviser, at det ikke bare er ord for jer, at I formår at oversætte hensigterne til journalistisk handling. At I kan være venlige OG kritiske. Det er for os i komitéen et eksempel, der er værd at følge.
  Klassiske gravere sammenligner ofte data i excelark, laver aktindsigter og AFSLØRER skurke.
  I excellerer i det klassiske, men vælger i jeres dækning at fokusere mindre på skurke og mere på struktur og proces: Hvorfor går det, som det går? Det er en svær disciplin at gøre interessant for læserne og lytterne. Men det lykkes.
  Jeres journalistik sætter dermed ikke blot fokus på et enkelt problem, men på dynamikker og strukturer, der går igen i mange politiske forhandlinger. I peger på et sygt system, hvor det lidt for ofte handler om at få ret eller få fred, ikke om at gøre det… rigtige.
  På Zetland har I desuden valgt ikke altid at følge nyhedsstrømmen.
  I har en udgivelses-mængde og frekvens, der stiller jeg anderledes end de fleste traditionelle nyhedsmedier. Det bruger I her til jeres fordel ved at træde et skridt tilbage og spørge jer selv – og os andre – hvad er det egentlig, der er foregået? I har taget jer roen til ikke at storme derud af til den næste historie.
  Udover de traditionelle kilder – skriftlige og mundtlige - har I forbilledligt henvist til andre medier, når de har kunne styrke jeres fortælling. Det er tydeligt, at I indgår i en fælles offentlighed, det gør jer stærkere som journalister, og jeres journalistik stærkere, fordi den løftes i fællesskab.
  Og det her konfirmationstalen kommer ind. Fordi det er tydeligt, at I er ved for alvor at finde jeres ben som medie. I har altid haft ambitioner, I har været dygtige, men denne Cavling er et bevis på, at det I gør som journalister i forbilledligt. Velkommen til de voksnes rækker.
  Og stort tillykke med Cavling-prisen.
  