text: For mig betyder denne dag 7.000 km benhårde flugt. Den betyder min lillesøsters babygråd. Hendes alder kunne tælles på en hånd. Fem dage gammel.
  Den betyder flugten fra et land, hvor det er værst at være en kvinde i, til et land hvor det er bedst. Ihverfald markant bedre.
  Den betyder min mors uhørte, stærke afghanske stemme, hvor kvindekampen har overlevet i hendes krop, men aldrig har fået lov til at leve.
  Den betyder et billede: et billede hvor min mor står midt på den afghanske, trafikerede vej – i skinnnende, blå kjole – der har flere smykker på end Inger Støjberg kunne samle og står stærkere end en hel hær.
  Dagen i dag betyder kvinden der pegede med sin ene hånd mod talibaneren der stod på den anden side og pegede med sit våben. Hvem tror I så stærkest ud?
  Ottende Marts betyder overlevelse, at klippe et hegn op for at komme videre, at skrige efter sin mors varme. At overvære sin fars enorme position, der bliver mindre og mindre dag for dag. Den betyder at miste forældreskabet. At miste sit barn. Næsten miste sit ægtemand.
  Denne dag betyder at Afghanistan er verdens farligste land at være kvinde i .
  Og Afghanistan er det eneste land i verden som forbyder kvinder at tage en uddannelse.
  Ottende marts for mig betyder at mine kusiner har nu siddet hjemme i over 500 dage fordi de ikke må komme tilbage til skolebænken.
  Den betyder at kvinder ikke må dyrke sport, heller ikke færdes i parker alene, de må heller ikke tage en taxa alene.
  Den betyder at kvinden ikke bliver anerkendt, medmindre hun har en mand ved siden af sig. Den betyder usynliggørelse den betyder Umyndiggørelse.
  Ottende marts frarøvelse, fratagelse og lægge ansvaret fra sig.
  Denne dag betyder også kamp. Krig og overlevelse.
  Men for mig betyder denne dag også at jeg befinder mig – i måske – et af verdens bedste lande at være kvinde i.
  Og det betyder også at jeg befinder mig i et land hvor andre lige skal slippe tanken om, at jeg er et offer. At jeg skal reddes. Jeg skal ændres.
  Denne dag betyder en påmindelse om, at det ikke er mig der skal reddes, men systemet.
  Ottende marts betyder at mænd tjener i gennemsnit 7 procent mere end kvinder i samme job – på samme arbejdsplads.
  Det er det der skal reddes! Det skal ændres.
  Og det der skal reddes er vores respekt for hinanden. Og vores kampe.
  Det er absolut ikke mit budskab at stå her og sige at vi skal redde verden og ændre den - ihvertfald ikke fra den ene til den anden dag.
  Men jeg står her på denne scene og prøver at komme med et budskab om at huske den solidariske kvindekamp - ikke blot i dag, men årets rundt.
  Ottende marts skal nemlig betyde den solidariske kvindekamp. Året rundt”
  