text: Lad os tale om værdier.
  Og lad mig starte med at citere den stenrige ejendomsmægler Jan Fog:Hvad er værdier værd, hvis vi ikke har nogen at dele dem med?
  Svaret er naturligvis: Ingenting.
  Ytringsfrihed er den vigtigste af alle værdier. Uden den kan der ikke tænkes nyt. Jo færre vi har at dele den med, des mindre er den værd. Derfor ramte det os alle, da 94 politikere vedtog koranloven. Også selv om de påstod, at loven kun rammer nogle få.
  Vi har i dag i realiteten et forbud mod al kunst, der involverer koranen. Dét gavner ikke nogen i vores samfund. Heller ikke de hundredtusindvis af muslimer, som bor i Danmark. De er frataget muligheden for at udvikle sig gennem refleksion over deres egen og andres kritik af islam. Koranloven har lagt sig som et slør over deres udsyn.
  Lad os tale om ansvar.
  Og lad mig citere Arnold Peter Møller, grundlæggeren af AP Møller:Når man sidder i regeringen eller i Folketinget, så har man ikke blot evnen til, og muligheden for, at forsvare vores fælles værdier. Man har også ansvaret.
  Lad os tale om handling.
  …eller skulle vi hellere lade være? Skal vi nøjes bare med at tale om værdierne og prale af ansvaret? For er det ikke det, de fleste helst vil, når det kommer til stykket? Det var i hvert fald tilfældet med koranloven.
  Hele processen omkring koranloven har rystet mig. Det har ramt mig hårdt som eksil-iraner og som kunstner at blive sat i en situation, hvor kunst, som jeg anser for at være råb om frihed, nu kan få mig dømt for landsforræderi. Ikke i Iran, men i Danmark. Men det har ramt mig endnu hårdere som dansker. Jeg er stadig i chok over, at et flertal i Folketinget kunne stemme ja til en lov, der kun tjener ét formål: At behage regimer, som hader danskernes frihed.
  Derfor betyder det også uendeligt meget for mig, at Berlingske og Berlingskes læsere ser mig værdig til at modtage Fonsmark-prisen. Det giver mig en tro på, at vi er mange der ved, at frihed ikke er noget, man bare taler om. Det er den måde vi er sammen på. Og det er noget, vi er villige til at kæmpe for.
  Til Berlingske, der har indstillet mig til prisen, og til jer, der har stemt på mig, vil jeg sige: Tusind, tusind tak. Det føles som et meget stort og varmt kram. Og det har jeg ærlig talt trængt til ind imellem. Tak.
  