text: Folk spørger mig tit om
  Hvor ser du dig selv om 5 år?
  Jeg tager en dyb vejrtrækning med øjne fulde af tårer og tier stille i nogle sekunder,
  Spørgsmålet bliver stillet igen, så svare[r] jeg:
  “I min situation, har jeg ikke ret til at drømme ud i
  fremtiden.
  Folk undrer sig over det jeg siger, fordi jeg er et menneske der har store drømme, vilde planer for fremtiden,
  og virker ikke som en person der lever dag for dag.
  Så uddyber jeg, “jeg er en flygtning med midlertidig opholdstilladelse som skal fornyes hvert andet år”
  Dvs, at både mine drømme, planer og muligheder er begrænsede til 2 år af gang [sic].
  Dvs, at hverken min uddannelse eller arbejde er sikkert til at færdiggøre.
  Dvs, at jeg ikke beholder hverken mine relationer, venskaber, netværk.
  Det er præcist 8 dage siden jeg begyndte på studie på pædagoguddannelse. Og allerede på min 4. dag fik jeg et brev på E-boks.
  Brevet fortæller at jeg skal søge om forlængelse af opholdstilladelse fordi min udløber d. 24. december,
  sikke en julegave Danmark har givet mig på forhånd.
  Brevet fortæller mig at der 3 og [en] halv måned til at jeg ikke er en eksisterende borger i Danmark.
  Som en ny studerende, forventes der af mig at fokusere på min studie.
  Som en ung person, forventes der af mig at nyde livet og min bedste alder “20’rene” [sic]
  Som en flygtning, forventes der af mig at gør[e] dobbelt så meget hvad min psykologiske og mentale styrke tillader.
  Som et menneske forventes der af mig at overleve.
  Så fortæl mig hvilken forventning skal jeg opfylde.
  