text: Saa Kongeaaen er endnu bestandig ikke gjort bredere, end at I med Lethed kunne komme over den. Saa de tydske Kiler har endnu ikke klovet vor Halvø! Nei! det danske Veed er haardt og seigt: det spøtter Kilerne fra sig og holde sammen. Ret! Saa skal det være!
  Det danske Folk har, langt længere end det borde, været mindreaarig — nu har det naaet Myndigheds Alder— under Curator. Dertil have I Syddanske bidraget Eders. Paa Grønninghoveds Høiskammel har I emanciperet Jer fra Synedriet i Hundeklemmen. Ret! I laer Jer ikke kuske af Jurister og Priester, af Schleswigholsteiniske Lappeskrædere, som have faaet i deres bremenfeldske Hjerner, at klippe den store Flig af Danmarks Kort, at flikke den til det romerske Riges, som, det veed Gud, seer iforveien lappet og broget nok ud.
  Vil Man endnu længere klippe ad Jer med de tydske Skrædersaxe, saa bliver ved at holde dem fra Livet, og væk fra det danske Vadmel! Gaaer en „Petrusläpchen in die Hölle,“ da kan det gaae ligesaa med hele Kosten.
  Lad os forstærke den, om behov gjøres, med durabelt Underfoer! dertil har vi selv baade Saxe og Naale, — Sønderjyder og Nørrejyder! og alle dygtige danske Svende! lader os gjøre suffiçant Arbeide paa vor Skrædersal! Idag et velforskyldt Hurra for de sønderjydske Mestersvende!
  Du os bedste blandt Lande!
  Himlen skjærmer Dig huld!
  Sølv er os dine Vande,
  Som dine Vange vort Guld.
  Ja! ja! ja! ja! som dine Vange vor Guld.
  Kommer mod os en Fjende,
  Kommer to eller tre:
  Ei de slaae eller binde,
  Skal vore Rygge ei see!
  Nei! nei! nei! nei! skal vore Rygge ei see
  Danmark! Hjerter sig hæve
  Ved Dit signede Navn.
  Kraft, Mod, Enighed svæve
  Engle om Arne og Baun!
  Ja! ja! ja! ja! Engle om Arne og Baun.
  Tvedragts Ukrud ei trives
  Her i fædrelandsk Bund!
  Aldrig skal da udrives
  Stykke af hellige Grund.
  Nei! nei! nei! nei! ei Stykke af hellige Grund.
  Vore Sønner skal træde
  Værdigt i vore Fjed,
  Slutte broderlig Kjæde
  Fast udi Feide og Fred.
  Ja! ja! ja! ja! fast udi Feide og Fred.
  