text: En af de bedste tragedier i livet er, at du altid vil blive elsket mere, end du nogensinde vil vide. Nogen i din klasse finder din tilstedeværelse indbydende og varm, selv hvis I kun har udvekslet få ord, eller måske slet ingen. Nogen på gaden elskede dit smil, og det lyste deres vej op i flere gader frem. Nogen, du plejede at være venner med, ønsker stadig inderligt at kunne kalde dit navn med varme. Selv nogen, du var venner med for fem år siden, ville give alt for at være i samme rum som dig i dag. Nogen, der regelmæssigt kommer på arbejde, bliver skuffet, når du ikke er der til at lyse deres dag op. Nogen savnede dig i dag. Nogen lagde mærke til, da du var væk. Nogen elsker dig, når du er der. Nogen elsker dig, når du ikke er til at finde. Du tror måske, at du altid er forsvundet, når du ikke længere er en del af billedet, men du har aldrig forladt rammen.
  Ensomhed blandt unge er en virkelighed, der rammer mange flere, end vi måske tror. Selvom vi er forbundet gennem sociale medier og teknologi, føler mange sig stadig alene – og ofte i stilhed. Ensomhed er som en usynlig mur, der isolerer os, selv når vi er omgivet af mennesker.
  Men kan vi virkelig kæmpe mod denne mur? Mange vil argumentere for, at ensomhed er en kompleks følelse, som ikke bare kan løses med små handlinger. Alligevel tror jeg på, at vi kan bryde den ned – sammen. Faktisk kan vi hver især tage små, men vigtige skridt for at skabe forandring. Og her handler det om tillid: Troen på, at selv de mindste handlinger kan skabe en stor forskel.
  Så hvad kan vi gøre? Det starter med at tage handling:
  Jeg ved, hvordan det føles at være alene. Der var engang, hvor jeg skulle holde nytårsaften alene. Alle andre havde planer, og jeg sad der og tænkte, om nogen overhovedet lagde mærke til, at jeg ikke var en del af festen. Det var en ensom oplevelse, men det fik mig også til at indse, hvor meget en lille gestus fra nogen kunne have gjort en forskel.
  Det kræver mod at række ud. Jeg og måske er du også usikker på, hvordan det vil blive modtaget – men her er tilliden vigtig. Stol på, at det, du gør, har betydning, selv hvis det ikke kan mærkes med det samme.
  Men nogle ville nok sige: ”Er det ikke bedre at lade folk finde deres egne veje og give dem plads?” Jo, men der er en forskel på at give plads og på at lade nogen sidde fast i ensomhed. Små handlinger kan være den hånd, der hjælper dem videre.
  Vi glemmer tit at der altid vil være nogen, der hellere end gerne vil tale og bruge tid sammen med os.
  Lad ikke ensomheden vinde. Vi kan skabe fællesskaber, hvor alle føler sig velkomne, set og værdsat. Det handler om at turde være den første til at række hånden frem.
  Min udfordring til dig er simpel: Gør noget allerede i dag. Find én, der måske har brug for at blive set, og vær den, der tager første skridt. Det kræver ikke meget, men det kan ændre alt.
  Og husk, selv hvis du ikke får respons med det samme, har din indsats stadig betydning.
  Tak for, at du er med til at skabe en verden, hvor ingen skal føle sig alene. Sammen kan vi nedbryde denne mur.
  