text: Jeg vil gerne takke den højtærede Undervisningsminister for hans Oplysninger med Hensyn til, om Kvinder kan blive Rektorer ved Statens Skoler. Jeg er imidlertid ikke ganske enig med den højtærede Undervisningsminister i hans Betragtninger. Saa vidt jeg forstod Ministeren, mente han, at Loven af 1903 gav Kvinder Adgang til at blive Rektorer, medens jeg mener, at Loven positivt udelukker dem derfra; Loven af 24. April 1903 hjemler positivt, at Kvinder kan blive Lærerinder og Overlærerinder. Men da disse Stillinger udtrykkelig gennem denne Love holdes aabne for Kvinder, maa man modsætningsvis slutte, at Loven udelukker dém fra at blive Rektorer. Det hedder udtrykkelig: Adgang til at blive Rektor ved en af Statens højere Almenskoler skal staa aaben for enhver, der ved Tjeneste som Overlærer eller Lærer ved en højere Almenskole opfylder visse Betingelser. Og her jævnstilles Overlærerinder og Lærerinder ikke med Overlærere og Lærere, saaledes. som andre Steder i Loven. Loven af 13. November 1903 understreger udtrykkelig Forskellen, idet den fastsætter Lønnen for Overlærerinder og Lærerinder, hvoraf det ogsaa ses, at Kvinder ikke kan blive Rektorer, da den ikke fastsætter Løn for kvindelige Rektorer. Og Loven af 22. April 1916, der fremhæver, at Kvinder fremtidig kan blive Adjunkter, slaar derved endnu en Gang fast, at de ikke kan blive Rektorer. Loven af 1918, der giver kvindelige Rektorer ved de Skoler, der overtages af Staten, Adgang til at blive i disse Stillinger, er jo en ren og skær Undtagelseslov, der ikke kan anvendes ud over det Omraade, som dens Ord positivt dækker. Naar disse kvindelige Rektorer afgaar, maa derfor de ældre Loves almindelige Regler komme til Anvendelse, hvilket betyder, at Kvinder udelukkes ved Nybesættelse af Rektorembederne ogsaa ved disse Skoler. Jeg er ikke sikker paa, at den Velvillie, der skal til for at fortolke disse Love i Kvindernes Favør, altid vil være til Stede, og jeg henstiller endnu en Gang, at man lovfæster Kvinders Adgang til Rektorembeder, saaledes at der ikke kan være nogen Tvivl paa dette Punkt. Kan det ikke ske nu, henstiller jeg, at man i alt Fald tager Spørgsmaalet op i den Undervisningskommission, der nu snart vil blive nedsat.
  Jeg vil ligeledes takke den højtærede Kirkeminister for hans Oplysninger om Kvinders Adgang til at blive Præster. De konkluderede jo derhen, at Loven ikke hjemler denne Ret, og jeg henstiller derfor, at der fremsættes Lovforslag om, at Kvinder kan blive Præster, ligesom ogsaa Forslag om, at de kan blive Dommere. Jeg føler mig overbevist om, at dette vil vinde Tilslutning saavel i dette høje Ting som i det andet.
  