text: Fælleden er fælles
  den er alles
  men hvem er en del af alle?
  er alle en del af alle
  eller er det kun mennesker
  der er en del af alle
  eller faktisk kun nogle få, udvalgte
  rige mennesker
  der kan få glæde af det fælles
  der kan høste rigdomme i det fælles
  – for det er da fælles, ikke?
  sådan en fælled
  etet sted hvor vi alle
  rådyr, salamandre, lærker, gransangere, ugler
  mus, krager, nattergale, græsspindere, guldsmede
  frøer, tårnfalke, snoge, sommerfugle og flagermus
  og ja, også mennesker
  alle vi mennesker kan tage ud og samle
  plukke, fouragere
  til eget behov
  uden at tage mere end vi kan have i maven
  uden at indhegne og samle til bunke
  er det ikke det
  en fælled er?
  Jo?
  eller nej?
  Jeg hører jorden sige at fælledtanken er truet
  at nogen tror de har mere ret til stedet
  end andre
  at de gør krav på stedet
  som om de ejede det
  som om man overhovedet kan eje et sted
  og en anden art
  som om de fortjener det mere end andre fælledtanken ER truet i vores tid
  hvor alle rum er ejet af nogle
  – altid mennesker – hvad bilder vi os egentlig ind?
  hvor alle offentlige rum kræver vores undertvingelse
  alle scener har deres egen scenografi
  – med en kasse for enden hvor vi kan betale
  hvordan er vi i butikken, hvordan er vi hos lægen
  hvordan går vi i trafikken og i træningscenteret?
  alle steder er vores adfærd forudbestemt
  undtagen på fælleden
  her er ingen sti og regel og ensretning
  her er vi overladt til at tænke selv
  ati overensstemmelse med vores intuition
  her er vi fælles om at dele pladsen og dens formål
  Dette åndehul
  denne sidste bastion
  vil de nu forvandle til rigdomme
  der kan stikkes ned i udvalgte lommer
  men jorden er giftig
  og det vil den blive ved med at være
  giv den fred og den vil finde en måde at nedbryde giften på
  beholde den omsorgsfuldt i sit indre
  give den ro til at fordampe lige så stille
  men spær jorden inde under beton og giften vil sive ud
  som karma siver op gennem gulvbrædderne
  jorden er giftig og projektet
  er sort som kul
  mennesker har allerede gjort krav
  på alt alt for meget
  jorden er sin egen og arterne er deres egne
  men vi har lukket ørerne
  kvalt det land der huser os
  under asfalt og beton
  nu er der kun ét at gøre
  og det er atomgøre alle veje, brække dem op så jorden kan ånde
  omgøre lufthavne, storcentre, konferencehaller
  og først og fremmest
  omgøre de beslutninger, der endnu ikke er ført ud i livet
  som denne
  stoppe det inden det bliver for sent!
  De siger
  lad nu være med at tage det personligt
  jeg siger
  det er lige hvad vi skal gøre
  tage det personligt, når nogen fælder et træ
  tage det personligt, når en havtornebusk
  som stod og passede sig selv, mens den delte gavmildt ud
  af bær og ilt
  bliver revet op med rode af en gravko
  tage det nært når en ugle, der har ynglet hvert år
  pludselig et år ikke yngler mere
  ikke pusler om de små ugleunger mere
  vi skal tage det personligt
  vi skal fælde en tåre
  for fælleden er fælles
  den er uglens så vel som alle andres
  og alle vil vi tabe
  hvis dette sidste åndehul
  denne påmindelse om at landet er noget vi kan dele
  uden at skulle betale
  hvis den går tabt
  derfor må vi huske og derfor må vi gentage
  at fælleden er fælles
  den er alles
  oger en del af alle
  