text:
Пергамска краљевина је била хеленистичка држава коју је основао краљ Атал I у 3. веку п. н. е. Краљевство се постепено ширило и достигло свој врхунац 188. п. н. е. после Апамејског мира. Године 133. п. н. е. краљ Атал III је завештао своје краљевство Римској републици.

Извори
За историју Пергамске краљевине и за њену династију Аталида, постоји мали број добрих наративних извора. Разлог оскудности извора јесте тај да, и поред тога што је Пергамска краљевина играла значајну улогу старом медитеранском свету, ипак је била у сенци доста моћнијих и јачих држава. На самом почетку њене историје као самосталне државе постојала су јаче краљевине Селеукидског царства и Египта, а већ се полако почела успињати и Римска република. Наравно, и сама династија Аталида је била у сенци моћнијих и јачих династија Селеукида и Птолемејида. Према томе стари историчари су пишући о овим већим и јачим државама, пре свега о Риму, дотакли су се у својим делима и Пергама и његових владара јер би једна светска историја (Полибије), или какав опис региона (Страбон), тога времена, био немогућ без спомињања Пергама и његових владара, који су активно учествовали у политичким и културним приликама тога доба. Овај већ споменути недостатак извора, свакако представља проблем модерним историчарима, у расветљавању улоге и значаја старог Пергама.

Једини повећи историјски текст, који говори о Пергаму и Аталидима, додуше углавном успутно спомињући их, настао је из пера мање-више савременика Пергамске краљевине, грчког историчара Полибија. У Полибијевој "Општој историји" тј. оно што је од ње сачувано, спомињања Пергама и Аталида су углавном епизодична, кроз неки догађај значајан за Римску републику, нпр. Македонске ратове (215-168), у којима су Аталиди били одани римски савезници. Можда и највише података од свих Аталида, Полибије пружа о Аталу I (241-197). Полибије је забележио да је краљ Атал живео 72 године, од тога на власти провео 44, извојевао значајну победу над Галатима, и на крају констатује да је умро на најлепшем послу у борби за хеленску слободу. И поред свега до сада наведеног, и фрагментарности и епизодичности Полибијевог дела, када је у питању Пергам и Аталидска династија, он ипак остаје као најзначајнији извор за један период пергамске историје.

Важне елементе у расветљавњу улоге Пергама и Аталида, даје нам у свом делу "Географија" грчки географ Страбон. Пре свега његово се дело бави описом три континента, Европе, Азије и Африке, а у делу о којем говори о западној Малој Азији, он оставља нека прецизна сазнања о Аталидима, посебно о оснивачу ове династије Филетеру. На пример он за град Тиеум каже да није вредан помена, осим што је у њему рођен Филетер за кога каже да је и оснивач Аталидске династије.

Свакако значајне историјске изворе представљају и римски историчар Тит Ливије и грчки путописац и географ Паусанија. Овде је потребно нешто рећи и о епиграфским изворима који су знатно бројнији од наративних. Пергам је био развијен град хеленистичког периода и имао је бројне величанствене споменике античке културе. У Пергаму су се налазили Пергамски Акропољ, храм богиње Атене, Пергамска библиотека и многи други културни споменици. У њима су сачувани многи натписи који представљају сведочанство о пергамској култури, животу и историји.

Територија и уређење

Пергам је стари грчки град који се налазио у Мизији, у северозападној Анадолији, удаљен 25 km источно од Егејског мора, а свакако је господарио целом долином реке Каик у Мизији. Због овог свог изванредног географског положаја Пергам је играо веома важну улогу током хеленистичког периода. Пергам ће се временом територијално проширити и под династијом Аталида постати један од центара политичке, трговачке, и културне моћи хеленистичког истока.

Територија на којој се налазила и развијала Пергамска краљевина, због свог веома значајног стратешког положаја на месту где се додирују Азија и Европа, имала је буран историјски развој и била поприште бројних сеоба и освајања. Анадолијом су кроз историју владали Хетити, па се ту касније налазило Фригијско краљевство. Ово подручје било је и под влашћу, у једном периоду, веома јаког Лидијског краљевства до његовог последњег владара Креза.

У 6. веку п. н. е. персијска династија Ахеменида је завладала овим подручјем да би га Александар Велики покорио 334 године п. н. е. У Пергаму су од тада владали грчки тирани који су Персијском царству док је постојало плаћали данак. Након пропасти Персијског царства, Александар Велики ће завладати овим подручјем, а после његове смрти освојиће га његов генерал Лизимах, који ће ту сместити и своју ратну касу са доста блага. Филетер коме је Лизимах одраније поверио чување тврђаве и блага у Пергаму, искористиће Лизимахову смрт да се прогласи независним и да приграби његово благо. Од те 281. п. н. е. Пергам се може сматрати самосталним (не и потпуно независним), а Филетер оснивачем династије Аталида, која ће Пергамом владати непрекидно од 281-133 године. Аталиди су од Пергама направили чврсту државу монархистичког облика, са својом неограниченом влашћу. Прва два владара, с обзиром да нису имали синове су усвојили своје рођаке. Атала I, наследиће његов најстарији син Еумен II, али Еумена II, због малолетности Атала III, сина Еумена II, наследиће његов брат Атал II. Што се тиче наследства Полибије поводом смрти краља Атала I каже "што је најважније оставио је четворицу одраслих синова и тако добро уредио питање наследства, да је деци његове деце власт предата без икаквих борби".

Пергам је свакако имао проблема због свог географског положаја па је тако често морао да се брани са истока од експанзије Селеукида, а у другом веку п. н. е. са запада се све више осећао утицај ојачале Римске републике. То је и био разлог што ће последњи пергамски краљ Атал III целокупну територију своје државе завештати Римској републици. У каснијим вековима после слабљења моћи Римског царства ова територија, је претрпела инвазије контингената разних војски и народа да би од 15. века дошла под контролу Османског царства. Од 1923. године ова територија поклапа се са историјом модерне Турске, а некадашњи град Пергам, данас је Бергам североисточно од Измира.

Почеци стварања самосталне државе

Историја и успон Пергамске краљевине везују се за период хеленизма и настанак хеленистичких држава, након смрти Александра Великог. Иако није спадао у први ред хеленистичких држава Пергам је у хеленистичком периоду играо веома битну улогу у западном Средоземљу, под династијом Аталида која је од Пергама поред важног центра политичке, начинила центром пре свега културне моћи. Наравно, захваљујући свом географском положају Пергам се временом развио и у економско-трговачком смислу.

Постанак и развој Пергамске краљевине, је уско повезан са ратовима који су вођени међу дијадосима (реч дијадох на грчком има значење наследник) дословно наследницима Александра Великог, али не и фактички, јер су њихове намере биле дезинтегративне, без икаквих озбиљних намера да очувају огромно царство. У том смислу почело је дељење државне територије Александровог царства међу дијадосима, што је фактички означило и почетак распада царства. Један део Александрове државе са центром у Египту добио је Птолемеј, Селеук је у почетку без већег значаја остао у Вавилону, Кратер и Антипатер су најпре заједнички владали Македонијом. Ту ће се касније развити велике хеленистичке државе, које ће бити центри ширења хеленистичког утицаја и културе.

Међутим, за ову тему највећи значај, свакако има развој и ширење оног дела територије који је добио још један међу дијадосима, Александров генерал Лизимах. Лизимах је након Александрове смрти добио на управу Тракију, али ће његов утицај међу дијадосима временом расти, а раст утицаја пратиће и повећање територије под његовом управом. Током борби дијадоха против Антигона Једнооког, Лизимах ће заузети Пергам и претворити га у своју базу, а његову одбрану поверити једном свом официру по имену Филетер. У Пергаму је била смештена и ратна каса генерала Лизимаха, и његово нагомилано благо, које је по сведочењу Страбона износило девет стотина талената у сребру. У каснијем периоду Лизимаху ће се наметнути проблеми са ојачалим Селеуком, и њих двојица као најјача два преостала дијадоха, сукобиће се у бици код Корупедије у Малој Азији 281. п. н. е. Лизимах је у овој борби поражен, а до тада верни Лизимахов саборац Филетер постао је након битке код Корупедије, исто тако веран и одан присталица Селеука. Филетер је свакако био способан да процени ситуацију, до битке код Ипса 301. п. н. е., он је подржавао Антигона, после његовог пораза Лизимаха, а после 281. победника код Корупедије Селеука, стајући увек на страну најјачег дијадоха.

Прилика се указала веома брзо јер је већ 281. п. н. е. Селеук страдао од руке египатског принца Птолемеја Керауна. Апијан сведочи како је Филетер тада за "много новца" откупио Селеуково тело, спалио га и пепео послао Антиоху. После ових догађаја Пергам се може сматрати независном краљевином, а Филетер оснивачем династије Аталида. Међутим, Пергам је у почетку ипак плаћао данак Селеукидима и на тај начин, макар био и номинално под њеном контролом.

Филетер ће владати Пергамом непрекидно од 281. до 263. п. н. е.. Филетер је, нарочито након Селеукове смрти, пажљиво учвршћивао аутономију, а захваљујући великом Лизимаховом богаству, које је присвојио након његове смрти, постао је добротвор многих суседних градова и храмова. Такође, помагао је и неке градове у Малој Азији за време инвазије Гала, а за време његове владавине изграђен је и Акропољ на Пергаму. Све ово је као резултат имало повећање Филетерове споствене моћи, а самим тим и утицај Пергама се веома брзо ширио.

Филетер се никада није женио, а с обзиром да је био евнух, што је чињеница коју потврђују и Страбон и каснији пергамски краљ Атал I, није могао имати деце. Он је због тога усвојио свог нећака Еумена, који ће га наследити на месту владара Пергама, након његове смрти 263. године.

Еумен I (263. п. н. е.-241 п. н. е.) је био син Филетеровог брата Еумена и Сатире, ћерке Посејдонија. На престо је ступио као усвојени Филетеров син и одмах му се указала прилика да својој држави издејствује потпуну независност. Наиме после Филетерове смрти, Антиох I Сотер је одлучио да учини крај полунезависном положају Пергама. Њему је сметао брзорастући значај овог града, па је одлучио да га потпуно освоји. Међутим, његови планови претворили су се један велики крах и он је поражен од стране пергамског краља Еумена I близу Сарда 262. п. н. е., а само годину дана касније 261. п. н. е.сам Антиох ће умрети. Након ових догађаја Пергам ће постојати као потпуно независна краљевина.

Еумен I је проширио своје поседе успостављајући гарнизон на северу, проширио се на исток, на североисток до близу извора реке шшЛикусђђ, а на југ до извора реке Каик. Постоји још један битан показатељ, недвосмислене и јасне пергамске независности од времена Еумена I, а то је новац. Наиме, док је у претходним годинама кован новац са ликом Селеука Никатора, Еумен I је исказујући своју независност почео да кује новац са ликом Филетера. После ослобођења од sелеукидске власти, Пергам се за време Еумена I није мешао у сукобе између Птоломеида и Селеукида. У то време су и Гали веома учестало, пљачкали и пустошили регион. Еумену је успевало да од овог девастирајућег елемента, сачува слободу и територију Пергама, највероватније плаћајући им данак. Не зна се поуздано да ли је Еумен имао деце. Можда је имао једног сина који је умро пре њега. Еумен I је због тога усвојио свог рођака Атала, који ће га и наследити на престолу након његове смрти 241 године п. н. е.

Пергам на врхунцу моћи: Атал I и Еумен II
Атал I (241 п. н. е.-197 п. н. е.) је био први аталидски владар, који је узео титулу краља 238. године. Он је био син Атала и сиријске принцезе Антиохе. У првима годинама његове владавине њему ће се, као и његовом претходнику Еумену I, наметнути проблеми са Галима. Док је његов претходник то решио тако што им је плаћао данак, Атал је то одбио и и сукоби су били неминовни. Године 238 уследио је напад Гала, Атал I их је сачекао близу ушћа реке Каик, и однео одлучну победу. Након тога је следећи пример Антиоха I, узео име Сотер (има значење спасилац), и што је још важније узео титулу краља, поставши тако први титуларни краљ Пергама.

Неколико година касније, након прве победе над Галатима, Пергам је поново био нападнут, овога пута раније побеђени противник био је удружен са снагама Антиоха Хијеракса (Јастреба), брата Селеука II, који је држао неке поседе у Малој Азији. Атал I ће удружене Гале и Антиоха победити у бици код Афродизија и нешто касније у другој бици на истоку. После овог пораза Антиох Хијеракс се упустио у низ авантура, падајући све ниже док га коначно нису убили његови најамници. Ово је за резултат имало проширење Аталове контроле на Селеукидску Малу Азију, северно од планине Таурус. Након тога уследио је један напад Селеука III Керауна, старијег сина Селеука II, који је покушао да врати изгубљене територије, али га је способни Атал I поразио, а Селеук III је погинуо.

Атал I, учествовао је као римски савезник, у два Македонска рата, и управо за време његове владавине, Пергам је почео постепено да трпи, снажнији утицај Рима, што ће се још више изразити у периоду, након његове смрти. Атал је био ожењен Аполонидом, и имали су четири сина, Еумена, Атала, Филетера и Атенеја. Наследиће га (по начелу примогенитуре), његов најстарији син Еумен.

Еумен II (197п. н. е-158п. н. е) био је други титуларни краљ Пергама. Син краља Атала I и краљице Аполониде, он је у потпуности следио политику свог оца, сарађујући са Римом, пре свега против Македоније, а затим и Селеукидске експанзије ка Егеју. Био је главни савезник Рима у борби против Антиоха III Великог, и допринео његовом поразу у бици код Магнезије 190. п. н. е. Након Апамејског мира 188. п. н. е., примио је као римски савезник, под своју управу области Фригију, Лидију, Ликију, Писидију и Памфилију. За време његове владавине Пергамска библиотека, основана још за време Атала I, постала је центар учености и књижевности. Био је ожењен Стратоником, ћерком Аријарата IV, краља Кападокије, и његове жене Антиохе, и имали су сина Атала. С обзиром да је Еуменов син Атал, био малолетан, престо ће приграбити његов брат Атал II, који се оженио краљевом удовицом.

Атал II Филаделф (владао 160-138) претпоследњи краљ Пергама био је други син Атала I Сотера, и његове жене Аполониде, а на престо је ступио тако што се оженио Стратоником, удовицом свога брата Еумена II. У то време је законити наследник пергамског престола (по принципу примогенитуре) Атал III, син краља Еумена био малолетан. Пре него што је постао краљ Атал је вршио дужност војног команданта. Године 190. п. н. е. пружио је отпор нападима Селеукида, а следеће 189, борио се са римском армијом, под командом Гнеја Манилија Вулса у Галатији. Године 182. п. н. е., поново је ратовао против Селеукида, и коначно помагао је римску армију у Трећем македонском рату.

Одмах пошто је постао краљ, учествовао је у бици против Прусије II, подржавао је Александра Баласа претендента на селеукидски престо, а такође и Никомеда II Епифана претендента на битинијски престо. Атал II, проширио је своје краљевство, уз помоћ свог доброг пријатеља, Аријарата V од Кападокије, и основао градове Филаделфију и Аталију. У својим старијим годинама поставио је главног министра, званог Филопемен, који му је помагао у државним пословима.

Крај Пергамске краљевине: Атал III

Атал III (владао од 138-133) био је последњи краљ Пергама. Наследио је свог стрица Атала II, јер му је због старосних граница било онемогућено да наследи свога оца. Атал није много био заинтресован за владање Пергамом, већ се више посвећивао проучавању медицине, ботанике и осталих наука. Није имао мушких потомака, и његова последња жеља је била да целокупно своје краљевство, након његове смрти остави Римској републици. Атал III умро је 133 године п. н. е., а територија његове државе је, по његовој жељи остављена Римској републици. Убрзо након Аталове смрти у Пергаму је избио устанак који је подигао Аристоник, незаконити син Еумена II. Прогласивиши се за Еумена III он је стао на чело устанка против Рима. Аристоник је водио успешну двогодишњу борбу (132-130) и чак је код Леуке поразио римског конзула Публија Лицинија Краса који је у бици и погинуо. Међутим Аристоникове снаге биле су недовољно јаке и исцрпљене и Красов наследник Марко Перперна поразио их је у бици код Стратоникеје 129. године. Аристоник је заробљен и одведен у Рим, где је задављен у тамници. Након сламања устанка Римљани су на територији бивше Пергамске краљевине основали провинцију Азију.

Културни живот

Поред јаке хеленистичке монархије чија се моћ и снага поштовала у целом хеленистичком свету, Аталиди ће захваљујући Лизимаховом богаству које су присвојили након његове смрти од Пергама начинити и престоницу велике културне моћи и достигнућа. За време Филетерове владавине изграђен је Акропољ на Пергаму, Еумен ће организовати свечаност у његову част који ће добити назив Еуменија и постати институција у Пергаму. Међутим убедљиво најзначајније културно достигнуће Пергамске краљевине и њених владара јесте Пергамска библиотека, основана за времена првог титуларног краља Пергама, Атала I.

Атал I, који је првенствено био сконцентрисан на сликарство и вајарство, имао је импозантну колекцију уметничких дела, а наруџбинама од најбољих савремених уметника украсио је град пробраним скулптурама. За време његовог наследника Еумена II, Пергам и његова библиотека постају центар књижевности и учености. Пергамска библиотека је у то време била и највећи конкурент и равноправно је парирала и чувеној Александријској библиотеци. Ипак она никада неће достићи углед Александријске библиотеке, нити ће Аталиди успети да скупе толико учених људи у Пергаму колико Птоломеиди у Александрији. Учени људи и филозофи у Пергаму, нису се првенствено бавили критичким издањима старих писаца као што су то чиниле њихове колеге у Александрији, већ су пре свега писали научне студије о разним филолошким и другим темама. Најпознатији међу њима је био граматичар и дипломата Кратес из Малоса, који је једно време био и управник библиотеке. Вероватно је он урадио и каталог библиотеке по угледу на Калимахов пинакес (индекс књига). Осим каталога у Пергаму су настала многа значајна библиографска дела. У време свог највећег процвата, Пергамска библиотека је имала око 200.000 свитака. У Пергаму су рођени и грчки скулптор Епигон (III век п. н. е.), грчки архитекта и градитељ Аелије Никон (II век п. н. е.) и славни грчки лекар Гален (129-216 н. е.).

Династија Аталида
 Филетер (282. п. н. е.–263. п. н. е.)
 Еумен I (263. п. н. е.–241. п. н. е.)
 Атал I Сотер (241. п. н. е.–197. п. н. е.)
 Еумен II (197. п. н. е.–158. п. н. е.)
 Атал II Филаделф (160. п. н. е.–138. п. н. е.)
 Атал III (138. п. н. е.–133. п. н. е.)
 Еумен III Аристоник (претендент, 133. п. н. е.–129. п. н. е.)

Историја Турске у старом веку

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


GENERAL The ideal Siamese is a medium sized, svelte, refined cat with long, tapering lines, very lithe but muscular. Males may be proportionately larger.
HEAD Long tapering wedge. Medium size in good proportion to body. The total wedge starts at the nose and flares out in straight lines to the tips of the ears forming a triangle, with no break at the whiskers. No less than the width of an eye between the eyes. When the whiskers are smoothed back, the underlying bone structure is apparent. Allowance must be made for jowls in the stud cat.
SKULL Flat. In profile, a long straight line is seen from the top of the head to the tip of the nose. No bulge over eyes. No dip in nose.
EARS Strikingly large, pointed, wide at base, continuing the lines of the wedge.
EYES Almond shaped. Medium size. Neither protruding nor recessed. Slanted towards the nose in harmony with lines of wedge and ears. Uncrossed.
NOSE Long and straight. A continuation of the forehead with no break.
CHIN AND JAW Medium size. Tip of chin lines up with tip of nose in the same vertical plane. Neither receding nor excessively massive. BODY Medium size. Graceful, long, and svelte. A distinctive combination of fine bones and firm muscles. Shoulders and hips continue same sleek lines of body. Hips never wider than shoulders. No flaring of lower ribs. Abdomen tight.
LEGS Long and slim. Hind legs higher than front. In good proportion to body.
PAWS Dainty, small, and oval. Toes: five in front and four behind.
TAIL Long, thin, tapering to a fine point.
COAT Short, fine textured, glossy. Lying close to body.
CONDITION Excellent physical condition. Eyes clear. Muscular, strong and lithe. Neither flabby nor boney. Not fat.
COLOR Body: Even, with subtle shading when allowed. Allowance should be made for darker color in older cats as Siamese generally darken with age, but there must be definite contract between body color and points. Points: Mask, ears, legs, feet, tail dense and clearly defined. All of the same shade. Mask covers entire face including whisker pads and is connected to ears by tracings. Mask should not extend over top of head. No ticking or white hairs in points.
PENALIZE Improper (i.e., off-color or spotted) nose leather or paw pads. Soft or mushy body. Visible protrusion of the cartilage at the end of the sternum under normal handling.
DISQUALIFY: Any evidence of illness or poor health. Weak hind legs. Mouth breathing due to nasal obstruction or poor occlusion. Emaciation. Visible kink. Eyes other than blue. White toes and/or feet. Incorrect number of toes. Malocclusion resulting in either undershot or overshot chin. Longhair.
Body: Even, with subtle shading when allowed. Allowance should be made for darker color in older cats as Siamese generally darken with age, but there must be definite contract between body color and points.
Points: Mask, ears, legs, feet, tail dense and clearly defined. All of the same shade. Mask covers entire face including whisker pads and is connected to ears by tracings. Mask should not extend over top of head. No ticking or white hairs in points.
Body even pale fawn to cream, warm in tone, shading gradually into lighter color on the stomach and chest. Points deep seal brown.
Nose leather and paw pads: Same color as points.
Eye Color: Deep vivid blue.
CHOCOLATE POINT Body ivory with no shading. Points milk chocolate color, warm in tone.
Nose leather and paw pads: Cinnamon-Pink.
Body bluish white, cold in tone, shading gradually to white on stomach and chest. Points deep blue.
Nose leather and paw pads: Slate colored.
Body glacial white with no shading. Points frosty gray with pinkish tone.
Nose leather and paw pads: Lavender-Pink.
Eye Color:	Deep vivid blue.


God promised many blessings to Israel in the book of Deuteronomy if they would obey His commands. Many important blessings are listed together in Deuteronomy 28:1–14.
Heavenly Father, you are able to do more things than we can ask or even imagine. Thank you for making every favour and blessing come to us in abundance as we walk in obedience and remain diligent in seeking knowledge and skill in every area and relationship in which we are inexperienced. As we are committed and faithful in carrying out the tasks you have assigned to us to build better families, better workplaces, better societies and better nations, we will surely enjoy the many blessings you have promised to us in Deut 28:1-14. We bless you and thank you in Jesus' Name, Amen.


Join Adriene on Day 15 of The 30 Days of Yoga journey! Half Moon Practice. No experience with Ardha Chandrasana or Half Moon? NO PROBLEM!!!
We are HALF WAY there y'all! Day 15 welcomes you to drop into your practice. This sequence can be done in half an hour. It provides opportunity to relish in the space that you have cultivated in the last 14 days. Today would be the perfect day to commit to staying present. You have made it this far – stay in the moment and reconnect to your intentions. This 30 min yoga sequence is great for anxiety and stress relief. This practice takes its time and invites us to keep it fresh and alive! Connect to your breath, lift your heart and go with the flow. ENJOY! Because you're worth it.


text:
Pentagon Creates New "Spiritual Defense Initiative"
Twenty-three thousand miles in space, a military satellite's camera softly whirs as its lens focuses on a pinkish-red rocket exhaust flaring in Eastern Siberia, Russia. A Soviet colonel, gone rogue, has launched ten missiles each packing twenty nuclear warheads. Their trajectory is over the Arctic for the U.S. east coast. Within ten seconds of the missiles' launch, the satellite's communications to the Crystal Palace – a secret nuclear-war coordination facility buried in the Colorado Rocky Mountains – triggers a "defense condition 5" alert.
The battle is fought in space, hundreds of miles above an unknowing populace. There are no soldiers or pilots, just laser and proton-beam battle stations and electric rail guns programmed to destroy incoming missiles. The U.S. military's Strategic Defense Initiative (SDI), whimsically known as Star Wars, is getting its first test. It's a silent battle. No atmosphere means no sound. Nine out of ten missiles are terminated. One gets through and twenty U.S. cities, including New York and Washington D.C., disappear in ruddy mushroom clouds. The Pentagon, headquarters of the U.S. armed services, is rubble and twisted, melted girders.
Ed Winchester, 50, a civilian systems accountant at the Pentagon, doesn't like to think about this horrifying scenario. He knows it's a possibility, but he also knows the more that people apply the power of thought to such visualizations, the more likely it is to occur in our physical reality – a mind law known from Hindu rishis to 20th century biologists like Rupert Sheldrake.
Ed Winchester is also the articulate and peace-impassioned president of the Pentagon Meditation Club. Every Friday, at the lunch break, members of the club gather in a plain conference room – bereft of hi-tech gadgetry – enter a meditative state and create an image of luminescent white 'peace shields' emanating from themselves, fusing together with their fellow meditator's shields and projecting out to envelope Earth. As the visualization continues, the leader softly shares, "I direct my thoughts to the world of my inner being. I see world leaders, friends and adversaries, joining together in fellowship to resolve issues, forgiving each other…"
"We call this our Spiritual Defense Initiative," says Winchester, a play of words on the official title – Strategic Defense Initiative – of an extremely expensive, currently non-buildable and untestable nuclear defense program. The only way such a defense system could be tested is by putting the whole array in space and launching a thousand missiles into it. Though the majority of American scientists oppose SDI for a number of good reasons, Reagan administration wordsmiths have called the program a peace shield, that term being used on American TV commercials with innocent kid-type drawings to drum up popular support.
Our peace shields aren't technological, but spiritual, and they are in place right now at no cost," explains Winchester. "The Meditation Club's goal is to fuse together enough individual peace shields to protect humanity by their unified force."
But their more immediate objective is boosting the consciousness of Pentagon personnel into recognizing that peace is an individual process. Walter Benish, a, seasoned member of the club, says their meditation has a psychic resonating effect on the people at the Pentagon. "It sets up the proper atmosphere so that it comes into the minds of others, particularly those working at this building."
The Pentagon, built in 1943, serves as the brain of the U.S. military services. It has hundreds of offices housing thousands of military and civilian personnel. Inside this brain, in the convolutions of its corridors, are about 75 Pentagon employees that sit for the weekly meditation and other activities. The Meditation Club is like the pineal gland of this brain. In an environment where the prevailing mindset is war preparedness, the Club offers an experiential spiritual conscience. One woman who got involved in the Club a year ago offers this perspective: "This is a very personal thing. I have felt really in the guts of me out of alignment with the priorities, the mission, what goes on here for a long time. So participating in the Pentagon Meditation club and the peace shield is a way I think to satisfy that struggle and feel more in alignment. I can be a minority voice for such and such values in this other larger circle of people that are pursuing defense and war and aggressive ways of thinking."
The conflict of conscience at the Pentagon is real, though it lies under a guarded surface. When first started, the meditation group was thought a bit spaced, and it even sustained a direct hit by the Christian fundamentalist presence at the Pentagon. They wanted the club nuked. Winchester, a Roman Catholic by birth with extensive Transcendental Meditation training, sat down with the fundamentalists and convinced them of meditation's benefits. Winchester is quite good at this. Earlier this year he was part of a Soviet-American task force on "Changing perspectives in global security" and presented the peace shield meditation to four soviet dignitaries. He told them, "Millions of people the world over may be unconsciously generating coherent force files when they enter deep prayer and meditation." The Soviets were very enthused. Winchester was also able to set up a meditation program with the Defense Intelligence Agency.
Indeed, with the poised and persuasive presence of the Club, some of the Pentagon meditators have become de facto gurus. Benish relates, "I think at first the people in my office – when I got heavily involved in the meditation group – looked at me slightly askance. But now I am finding both young and old employees coming to me with spiritual questions, and they seem to take me aside for some kind of guidance or whatever. I'm not sure they even realize how many are coming to me now." Many club members – who range from mailroom clerks to executive-level managers and officers – practice meditation privately at home and work and have quickly applied its benefits to their job performance. "It's allowed me to develop better management systems," says one. Winchester, who is involved in the Pentagon's much criticized defense acquisitions budget ($700 for a hammer) wants to build cost consciousness on the ground floor of higher consciousness. Besides the meditation club, he has started stress-reduction workshops. Through this medium even more people are being exposed to the physical and mental rewards of a controlled mind.
The Pentagon controls a $60 billion budget specifically for the machinery of war. Pentagon meditators are often asked, "If you really want peace, reduce the number of tanks, of submarines, of nuclear missiles." Benish's reply, "Those are inanimate objects. You could have thousands or one or two. It is what the person who controls that object, who sits in that object, does and thinks that is the important thing. That's what we are here about" That, in essence, is the philosophical agenda of the Meditation Club: to effect a harmonious, inwardly sensitive individual, soldier or civilian, whose mind is at peace, feels peace and a self-correcting empathy with all other humans. Hardware is not important. The mind controlling it is. Winchester insightfully states, "I believe that the proof is in the pudding, and I would like to see a test done. And that is what the meditation group here is really pushing for, to test these ideas on concrete applications in problems of national defense. The presence of arms is not what creates the disturbance, and likewise the absence of arms will not necessarily create peace. Those things follow after we are at peace with ourselves."
Toward this end, Winchester arranged a meditation meeting in May between American and Soviet soldiers and has been distributing "meditation kits" to top ranking generals and admirals. Benish observes, "It's not until we can convince the minds of men and women around the world that this must become a reality that the true peace shield will take over and there will be world peace. That may be a century from now. We are only taking the first steps."
Article copyright Himalayan Academy.
Previous Post Yogic Visions Mold San Diego Skyline
Next Post HINDU BOOK REVIEW
October/November/December, 2008
Digital Dharma
Hinduism Today October 1, 2008
Quotes & Quips

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


text:
namespace tink_walkthrough {

using ::crypto::tink::Aead;
using ::crypto::tink::KeysetHandle;
using ::crypto::tink::util::Status;
using ::crypto::tink::util::StatusOr;

bool FakeKmsClient::DoesSupport(absl::string_view key_uri) const {
  return absl::StartsWith(key_uri, "fake://");
}

StatusOr<std::unique_ptr<Aead>> FakeKmsClient::GetAead(
    absl::string_view key_uri) const {
  StatusOr<std::unique_ptr<KeysetHandle>> master_key_keyset =
      LoadKeyset(serialized_master_key_keyset_);
  if (!master_key_keyset.ok()) {
    return master_key_keyset.status();
  }
  return (*master_key_keyset)->GetPrimitive<Aead>();
}

bool AlwaysFailingFakeKmsClient::DoesSupport(absl::string_view key_uri) const {
  return absl::StartsWith(key_uri, "failing://");
}

StatusOr<std::unique_ptr<Aead>> AlwaysFailingFakeKmsClient::GetAead(
    absl::string_view key_uri) const {
  return Status(absl::StatusCode::kUnimplemented, "Unimplemented");
}

}  // namespace tink_walkthrough

redpajama_set_name: RedPajamaGithub


text:
A 2018-as Costa Rica-i általános választásra február 4-én került sor. A választáson az 57 tagú törvényhozás tagjaira és a köztársasági elnökre lehetett szavazni. A kampány kiemelt témája volt az azonos neműek házassága.

Választási rendszer

Costa Rica elnökét kétfordulós választáson választják meg. Amennyiben egyik jelölt sem szerzi a szavazatok 40%-át az első fordulóban, úgy második fordulót kell tartani.

A parlament 57 tagját a 7 többmandátumos választókerületben, zárt listás, arányos képviseleti rendszerben választják meg Hare-Niemeyer módszer szerint. A pártlistákon legalább egy férfi és egy női jelöltnek kell lennie.

Elnökválasztás
Az alkotmány előírásai szerint az országban négyévente kell elnökválasztást tartani, február első vasárnapján. A választók közvetlen, titkos szavazással fejezik ki akaratukat. Amennyiben egyik jelölt sem kapja meg a szavazatok 40 százalékát, második fordulót kell tartani április első vasárnapján. Ezen az a két jelölt vesz részt, aki az első fordulóban a legtöbb szavazatot kapja. Az elnökkel egyidőben két alelnököt is megválasztanak.

A február 4-i választáson a legtöbb szavazatot elért jelölt a jobboldali Fabricio Alvarado volt, aki a szavazatok 24,7 százalékát szerezte meg. A baloldali-centrista Carlos Alvarado (aki pusztán névrokona Fabricio Alvaradónak), 21,6 százalékos eredményt ért el. A két Alvarado április 1-jén mérkőzött meg a második fordulóban.

A második forduló Carlos Alvarado nagyarányú győzelmét hozta: a 38 éves baloldali politikus a szavazatok közel 61 százalékát szerezte meg.

Törvényhozási választás
A törvényhozási választásokra az elnökválasztás első fordulójával egyidőben kerül sor. A Costa Rica-i törvényhozásnak 57 tagja van, akik pártlistákról kerülnek be a parlamentbe. A választók nem egyéni jelöltekre, hanem pártokra szavaznak.

Jegyzetek

2018-as választások
Costa Rica


text:
George Albert Smith (4 de janeiro de 1864, Londres - 17 de maio de 1959) foi um ilusionista, psicólogo, professor, astrônomo, inventor e um dos pioneiros do cinema britânico, que é mais conhecido por seu controverso trabalho com Edmund Gurney na Society for Psychical Research, por seus curta-metragens de 1897-1903, que foram pioneiros na edição de filmes e close-ups, e pelo seu desenvolvimento do primeiro processo de coloração de filmes bem-sucedido, o Kinemacolor.

Biografia
Embora, Smith tenha nascido em Londres, se mudou com sua família para Brighton, onde sua mãe tinha uma pensão na Grand Parade, após a morte de seu pai. Foi em Brighton no início dos anos 1880 que Smith veio pela primeira vez à atenção do público em turnê salões da cidade em desempenho como um hipnotizador de palco. Em 1882 ele se juntou com Douglas Blackburn em um músculo de leitura, em que o cantor de olhos vendados identifica objetos selecionados pelo público e agia em segunda visão. A Sociedade de Pesquisas Psíquicas (SPR) aceita reivindicações de Smith de que o ato era genuíno, apesar de Blackburn depois admitiu que era uma brincadeira, e depois de se tornar um membro da Sociedade, foi nomeado secretário particular do Secretário Honorário Edmund Gurney 1883-1888. Em 1887, Gurney realizou uma série de "experimentos hipnóticos" em Brighton, com Smith como seu "hipnotizador", que no seu dia fez Gurney um número impressionante para o público britânico. Desde então, tem sido fortemente estudada e criticada por Trevor Hall, em seu estudo O Estranho Caso de Edmund Gurney. Hall concluiu que Smith (usando suas habilidades de palco) falsificou os resultados que Gurney confiaram em suas pesquisas, e isso pode ter levado a misteriosa morte de Gurney de uma overdose de entorpecentes, em junho de 1888. Após a morte de Gurney seus sucessores, FWH Myers e F. Podmore, continuaram a empregar Smith como seu secretário particular e ele foi co-autor do papel, tem experiências de transferência de pensamento para a revista da Sociedade no ano seguinte.

Em 1892, depois de deixar a SPR, ele adquiriu o contrato de arrendamento do St. Jardim Bem Anne na propriedade do financista e filantropo Sir Isaac Lyon Goldsmid, que ele cultivava em um belo jardim popular, onde a partir de 1894, começaram a organizar exposições públicas de balão de ar quente, saltos de pára-quedas, uma casa de macaco, uma cartomante, uma vida de eremita em uma caverna e shows de lanterna mágica de uma série de pontos de vista se dissolvendo. Smith também começa a apresentar essas palestras no aquário de Brighton, onde ele tinha apresentado pela primeira vez com Douglas Blackburn em 1882. Hábil manipulação de Smith da lanterna, o corte entre lentes (a partir de um slide para outro) para mostrar as mudanças em perspectiva, hora e local necessário para contar histórias, lhe permitiria desenvolver muitas das habilidades que mais tarde posto em uso como um cineasta pioneiro a desenvolver a gramática de edição de filmes. Smith tinha assistido o programa de Lumière em Leicester Square em março de 1896 e estimulado pelos filmes de Robert Paul, que jogou em Brighton para que na temporada de verão, ele e locais químico James Williamson adquiriu um protótipo de câmeras do cinema do local engenheiro Alfred Querido, que tinha começado a fabricar equipamentos de filme após a realização de reparos para Brighton baseado no pioneiro cinematográfico Esmé Collings. Em 1897, com a assistência técnica de Darling e produtos químicos comprados por Wiliamson, Smith virou a casa de bombas em uma fábrica de filmes para revelação e impressão e desenvolvido em um processador de filme de sucesso comercial, bem como patentear uma câmera e projetor do sistema de sua autoria. Tanto ele quanto seu vizinho Williamson iria se tornar cineastas pioneiros em seu próprio direito de criar inúmeras produções históricas em minutos de duração filmes.

Em 29 de março de 1897, acrescentou Smith fotografias animadas até o fim do seu programa duas vezes por dia de entretenimento projetada no Aquário Brighton como uma saída para sua produção cinematográfica florescente. Muitos dos primeiros filmes de Smith, incluindo The Miller a varrer e O Velho a beber um copo de cerveja (ambos de 1897) foram comédias devido à influência de sua esposa, Laura Bayley, que já havia atuado em pantomima e revista em quadrinhos. No entanto Smith também se correspondia com efeitos especiais do pioneiro Georges Méliès, cuja influência pode ser visto em O Raio-X e O Castelo Assombrado (ambos de 1897) o mais tarde de que, junto com Os Irmãos Corsican, Fotografando um fantasma e, talvez sua obra mais realizada a partir neste momento, Santa Claus (1898), incluem efeitos especiais e criou usando um processo de dupla-exposição patenteada por Smith. Muitos dos filmes de Smith foram adquiridos para distribuição por Charles Urban para o Warwick Trading Company e os dois começaram um relacionamento comercial de longo com um show conjunto de Smith e filmes de Méliès no Teatro Alhambra, Brighton, no final de 1898 e 1899.

Em 1899 Smith, com a ajuda financeira de Urban, construiu um estúdio de cinema de vidro no Jardim Bom St. Ann, inaugurando um período altamente criativo para ele como um cineasta. Naquele ano, ele disparou contra o única cena em O Beijo do Túnel (1899), que foi, então, perfeitamente editado em Cecil Hepworth 's View From um motor dianteiro - Tunnel Train Leaving (1899) para animar o passeio do fantasma e seu genro, e demonstrar as possibilidades de criação de edição. No ano seguinte, ele experimentou com a reversão em The House That Jack Built (1900), o desenvolvido sonho de tempo e o efeito a dissolver em Me Sonho Mais uma vez (1900) e foi pioneiro no uso do close-up com o Vidro de Leitura da Vovó, como visto através um telescópio e Aranhas em uma Teia (todos de 1900). Em 1902, Smith colaborou com velho amigo, Georges Méliès na Filmes Estrela Estúdio em Montreil, Paris, em uma pré-aprovação da Coroação do Rei Eduardo VII e a Rainha Lexandra encomendado por Charles Urbano da Trading Company Warwick apósa  Mutoscope empresa rival e Biograph adquiridos os direitos para filmar o evento real. Em 1903, Charles Urban deixou a Warwick Trading Company para formar a Charles Urban Trading Company, tendo os direitos de filmes de Smith, com ele, o que marcou o fim do seu período mais ativo como um cineasta.

Em 1904, AH Tee assumiu a concessão no jardim, e Smith se mudou para uma nova casa em Southwick, Sussex, apelidado Laboratório Lodge, onde com o financiamento de Charles Urban, ele passou a desenvolver o processo de Lee e Turner, que tinha sido adquirida pela Urban após a morte de Edward Turner em 1903, no processo de filme de sucesso de primeira cor, Kinemacolor. Smith mostrou o novo processo, que substituiu a abordagem de três cores de Edward Turner com favor de um processo de duas cores (vermelho-verde), com filmes como teste inicial Tartans da Scottish Clãs (1906) e Mulher Draped em Lenços Patterned (1908) antes de dar uma demonstração de comércio de Uma visita ao Beira-Mar (1908) em 1 de maio de 1908, seguido de demonstração pública de 1909 no início de lugares tão distantes como Paris e Nova York, para o qual Smith foi premiado com uma Medalha de Prata pela Royal Society de Artes. Em 1910 fundou a Urban Natural Colour Empresa Kinemacolor, que usado com sucesso o processo para produzir mais de 100 funcionalidades curta em seus estúdios em Hove e Nice, até que foi posto para fora do negócio por um terno de patente de 1914 apresentado por William Friese-Greene, que terminou carreira de Smith no cinema.

Em sua vida mais tarde Smith tornou-se membro da Royal Astronomical Society e no final dos anos 1940, foi redescoberto pela comunidade de cinema britânico, que fez um membro da Academia de Cinema Britânico em 1955. Smith morreu em Brighton em 17 de Maio de 1959.

Filmografia
O Castelo Assombrado (1897)
O Miller a Varrer (1897)
Velho a beber um copo de cerveja (1897)
O Raio-X (1897)
Fotografar um Espírito (1898)
Santa Claus (1898)
O Beijo no Túnel (1899)
Como é visto através de um telescópio (1900)
Vidro de Leitura da avó (1900)
Vovó a Enfiar a agulha (1900)
Aranhas em uma Teia (1900)
Valentine a empregada doméstica Velha (1900)
A Casa de Jack Built (1900)
Me Sonho Novamente (1900)
Inesgotável (1901)
Percalço Mary Jane (1903)
Gatinho doente (1903)
Tartans da Scottish Clãs (1906)
Mulher Draped em Lenços Patterned (1908)
Uma visita ao Beira-Mar (1908)

Cineastas do Reino Unido
Produtores de cinema do Reino Unido
Pioneiros do cinema


text:
Africa|France and Italy Will Also Send Advisers to Libya Rebels
France and Italy Will Also Send Advisers to Libya Rebels
By ALAN COWELL and RAVI SOMAIYA APRIL 20, 2011
PARIS — The French and Italian governments said Wednesday that they would join Britain in sending a small number of military liaison officers to support the ragtag rebel army in Libya, offering a diplomatic boost for the insurgent leader, Mustafa Abdel-Jalil, as he met with President Nicolas Sarkozy in Paris.
After the meeting, The Associated Press reported, Mr. Sarkozy pledged to intensify French airstrikes that started in March.
The announcements came as the international community searched for a means to break a bloody battlefield deadlock that has killed hundreds in the contested cities of Misurata and Ajdabiya and left the rebels in tenuous control of a few major coastal cities in their campaign against Col. Muammar el-Qaddafi.
They also coincided with word out of Qatar that Moussa Koussa, the former Libyan foreign minister who defected to Britain last month, was seeking asylum in that Arab emirate. In an interview with Al Arabiya, another Qaddafi minister, Abdulrahman Shalgam, said that Mr. Koussa — who has been freed of the financial sanctions slapped on all Libyan officials but who faces possible prosecution over the bombing of Pan Am flight 103 in Scotland — is most likely to remain in Qatar, where he went for a conference last week.
The decision to send military advisers seemed to push the three countries closer toward the limits of the United Nations Security Council resolution in mid-March authorizing NATO airstrikes but specifically "excluding a foreign occupation force of any form on any part of Libyan territory." But the promised deployments also seemed a tacit admission that almost five weeks of airstrikes have not been enough to disable Colonel Qaddafi's troops and prevent his loyalists from threatening rebel forces and civilians.
The French government spokesman, François Baroin, told reporters on Wednesday that the number of military liaison officers would be in single digits and that their mission would be to help "organize the protection of the civilian population." The British deployment could involve up to 20 advisers.
William Hague, the British foreign secretary, said on Tuesday that the British advisers would help the makeshift rebel forces "improve their military organizational structures, communications and logistics."
Italy's defense minister, Ignazio La Russa, said at a news conference Wednesday that Italy would send advisers "according to the needs" of the rebels. He said the advisers' specific mission had not yet been determined. "They won't be on the battlefield," he said. "They'll be mentors, they won't accompany them. Training is one thing, participation another."
Mr. La Russa said he believed that the rebels had more weapons than the ones they had taken from Colonel Qaddafi's stockpiles. "They're rich in enthusiasm, they want to fight for liberty, but naturally they are poor in experience and arms," Mr. La Russa said of the rebels. "I don't think they only have arms from the Qaddafi army. Some help arrived," he added without elaborating further.
The moves to send military personnel have been likened by some critics to America's decision to send military advisers to Vietnam, raising worries in both countries that they are being drawn closer to a conflict with no clear resolution on behalf of a fractious and militarily ineffective insurgent force about which little is known.
Facing restive electorates and with their forces already deployed in Afghanistan, European governments want to be seen in strict compliance with the U.N. resolution authorizing "all necessary measures" to protect civilians in Libya, short of an occupation.
But, in Britain at least, some lawmakers have noted that their government's involvement has already progressed from the supply of body armor and communications equipment to the rebels, announced a week ago, to sending advisers, prompting questions about what further embroilment might entail.
President Nicholas Sarkozy of France with Mustafa Abdel-Jalil, the head of the Libyan rebel council, in Paris on Wednesday.
Credit Philippe Wojazer/Reuters
Sir Menzies Campbell, the former leader of the Liberal Democrat Party, which is now part of a governing coalition with the Conservatives, said Tuesday that the advisers "must not be seen as a first installment of further military deployment." He added, "Vietnam began with an American president sending military advisers."
Members of Parliament have also called for a fresh debate. "This is clear evidence of mission creep," said John Baron, a Conservative member. "Now we are beginning to put military personnel on the ground, something that wasn't even discussed when we debated this issue."
France's foreign minister, Alain Juppé, told reporters in Paris on Tuesday that he remained "absolutely opposed to a deployment of troops on the ground, " words echoed on Wednesday by Defense Minister Gérard Longuet, who said the Security Council resolution permitting airstrikes did not authorize the use of foreign ground forces.
On Wednesday, nonetheless, the satirical and investigative French weekly Le Canard Enchaîné reported that, along with Britain and the United States, France had sent covert special forces to Libya three weeks ago to assess the impact of allied airstrikes.
The Libyan government criticized the British decision to send advisers, saying the move would prolong conflict. Instead, Libya's foreign minister, Abdul Ati al-Obeidi, used a BBC interview broadcast on Wednesday to renew the Tripoli authorities' frequent call for a cease-fire and a suspension of NATO bombing to permit a settlement negotiated by Libyans themselves without foreign interference.
"We think any military presence is a step backwards," Mr. Obeidi said, "and we are sure that if this bombing stopped and there is a real cease-fire we could have a dialogue among all Libyans about what they want — democracy, political reform, constitution, election. This could not be done with what is going on now."
Mr. Obeidi said that following a cease-fire, the Libyan government was open to establishing an interim government and a six-month transition to United Nations-supervised elections, BBC radio reported, adding: "The foreign minister said the election could cover any issue raised by all Libyans, anything could go on the table, including, he implied, the future of Qaddafi as leader."
Libyan opposition leaders have dismissed as trickery any offer that does not begin with Colonel Qaddafi's resignation and the banishment of him and his family from the country.
President Sarkozy met Mr. Abdel-Jalil, formerly Colonel Qaddafi's justice minister, to try to find a means to break the deadlock and to debate "the process of democratic transition," according to a statement from the French president's office.
The prime minister, François Fillon, who also planned to meet Mr. Abdel-Jalil on Wednesday, was quoted in news reports as saying France would intensify airstrikes "to prevent Qaddafi forces from pursuing their attacks on civilian populations."
"But at the same time, we will need to find a political solution, that is, conditions for a dialogue so that the Libyan crisis can be resolved," he said in Kiev, Ukraine, according to Agence France-Presse.
Libyan state television reported on Wednesday that NATO warplanes had struck telecommunications and broadcasting infrastructure. But it did not say where or when the reported attacks took place.
Allied bombing sorties and Tomahawk missiles have failed to tip the balance decisively in favor of a rebel group with disjointed leadership, limited weapons and many inexperienced fighters. And civilian casualties have continued to mount. On Tuesday, the United Nations said that at least 20 children had been killed in the siege of Misurata.
Alan Cowell reported from Paris, and Ravi Somaiya from London. Scott Sayare contributed reporting from Paris and Rachel Donadio from Rome.


text:
Bubble Reputation
May 27, 2018 May 27, 2018 saigonsaysLeave a comment
Ma and Pa's Wedding Day
Happy Birthday to my late Grandpa – Stanley Bishop. Son of Syd Bishop, a butcher from Ruislip, Greater London, Stanley Bishop (aka "Pa") was born during the First World War, on a Thursday, exactly 103 years ago today. He went on to serve in the Second World War, by which time he had met and fallen in love with my Grandma, Edna.
One anecdote my brother and I grew up on, around the significance of the 27th day of the month, was that our own father, Peter, was born to Stan and Edna on 27th November 1949, followed by my arrival on 27th April 1975, and then my brother, Matt, was due to be born on 27th January 1978. Matt was late though (a February 1st vintage, in the end) although by all accounts he arrived quickly and full of gusto.
Dates often produce serendipity. Writing this from our home in Saigon (a city liberated by the Viet Cong a mere 72 hours after I arrived in the world, on 30th April 1975, a date which continues to commemorate the end of the various wars of that era) I was, this morning, musing on the fact that it was during this particular last week of May, a quarter of a century ago, in 1993, that I put down my pen in what was my last "A" level exam, and stepped out of the school's Great Hall and into a new chapter of my life.
That I was born 3 days before the end of the American-Vietnam War, and that 25 years ago this week I finished high school, are not, I grant you, the most precise and brilliantly serendipitous coincidences. In any case, that last exam paper was on Shakespeare's "As You Like It". A play I enjoyed watching again earlier this year, whilst Issy and I were back in Melbourne.
"As You Like It" is a witty and insightful tale, its cross-dressing protagonists fumbling about in the Forest of Arden, getting into various romantic scrapes. The twist of having the traditional all male actors taking on the female roles of Rosalind and Celia – who then spend the majority of the storyline pretending to be men – is one of those great examples that defines Shakespeare's lasting appeal: that of an 'alternative framing' which has continued to be utilized in various art and literature ever since.
Another timeless page from the play is Jacques' famous speech about the 'Seven Ages of Man.' Jacques' descriptions of each Age (the full prose is pasted below) and his overall conclusion about the circle of life – from "mewling and puking" to "a second childishness and mere oblivion" – are packed full with observations and philosophies. Indeed, the numeric "7" itself is a number much quoted across cultures. Days of the week. Deadly Sins. Years of bad luck (for mirror damage). "Lucky number" seven.
Even my seventh paragraph, containing seven words.
Anyway, as I enjoyed this Jacques passage again, it was the soldier "seeking the bubble reputation" on which I alighted.
In the context of war, bubble reputation could be a reference to the fleeting nature of the honour or the fame that a solider experiences in battle. Essentially, a temporary thing, bursting like a bubble.
Another explanation I've seen is that Shakespeare meant for the word bubble to infer "a person deceived by an empty project". In other words, a soldier signing up to a war that had been ill conceived.
You'd need a lifetime to collect everything that has been written about ill conceived wars or about the sheer hopelessness of war: from the various canons of WW1 poetry, penned whilst my Grandpa was a child; to those crafted about WW2, a conflict in which both my grandparents served, and from which my father was then an infamous "baby-boomer"; to the angry outpouring of the millions of people who took to the streets (during the time of my parent's own courtship and wedding) to protest against western interventions in Vietnam; right up to the viral nature of how online communications, in the 2018 arena, connect a far greater number of us than ever before, in a collective disdain for war and for conflict.
Others might counter this by persuading that meaningful change, without some form conflict, is simply not possible.
The debate here will no doubt run on, and on.
What is not up for debate, is the reality of the scale of the current ongoing conflicts around the world: from countries where enlisting in the armed forces is compulsory for its citizens (a "necessary way of life"); to those where young children are stolen from their homes to serve in anti-government splinter cells, or are fleeing for their lives, away from conflict, and without their parents; to those countries whose reputations for initiating conflicts, over centuries past, has granted them a place in the world pecking order to make decisions about when and where to repeat the process again; or, still, to countries whose political agendas continue to cause slow, protracted crises, so much so that living in a 'state of conflict' has simply become the definition of 'normal living'.
Whatsoever the context, I find this definition of Jacques' "bubble reputation" (ie that of an "empty project" causing "deception") striking.
Just how many of the world's current conflicts could be said to epitomize this notion?
In spite of all the institutional structures and global governance systems, established after WW2 to prevent such a thing happening again, the United Nations (one of the main institutions created as part of this process) recently claimed that the world is in the midst of the worst humanitarian crisis since 1945.
In the four countries of South Sudan, Yemen, Nigeria and Somalia, the UN estimates that as many as 20 million people are facing starvation and famine.
For the (approximately) 6 million Syrian refugees – a fifth country to add to these statistics – who no longer live in their home country, it is estimated it will be 25 years until they might safely return.
So, on this 7.5 billion person world stage of ours, what part, what action, are we each prepared to follow through on, in the face of humanitarian crisis and the nature of its conflicted genesis?
The truth is that there are many ways to act and to bring about action (some mentioned on here recently) and to play a "part." From writing to marching to joining movements to the honest discourse exchanged with those young people yet to embark on their second 'Age.'
And, I believe it is the union of these acts, their voice, their grit, and their steely coalescence, which can provide – as a military operation itself would – all that is necessary.
Uncategorizedbubble reputation, conflict, crisis, seven ages of man, war, WW1, WW2


Have you ever wanted to send confidential information within your work environment, to family or friends, but were afraid to do so over the internet, because some malicious hacker could be spying on you?
"Privnote Sends Private Self Destructing Notes Mission Impossible Style"
Privnote is a free web based service that allows you to send top secret notes over the internet. It's fast, easy, and requires no password or user registration at all.
Just write your note, and you'll get a link. Then you copy and paste that link into an email (or instant message) that you send to the person who you want to read the note. When that person clicks the link for the first time, they will see the note in their browser and the note will automatically self-destruct; which means no one (even that very same person) can read the note again. The link won't work anymore.
You can optionally choose to be notified when your note is read by leaving your email and a reference for the note.


This entry was posted on Wednesday, March 7th, 2012 at 1:20 pm.	It is filed under Aerial Photography, News and tagged with aerial, aerial photographer, aerial photography, aerial view, Burnley, football, from the air, stadium, Turf Moor. You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed.


FPI Sensors has adopted a company structure that we call the "Micro Factory". Each micro factory team is responsible for customer service and product manufacturing for individual customers. Each team member takes personal responsibility for all aspects of each liquid level sensor order. Because each micro factory is dedicated to a small group of customers, they become intimate with the customers liquid level sensor preferences, insuring customers get what they need and want. Manufacturing personnel are trained to build fluid level sensors from beginning to end, insuring personal responsibility of their workmanship.
The micro factory structure creates an environment where people care about their workmanship (building the best float switches possible), customer satisfaction and meeting your personal liquid level sensor needs.
Since October 2007, under new ownership, FPI Sensors has excelled in manufacturing float style liquid level sensors and liquid level switches. We have an unrelenting pursuit to provide our customers with the highest level of satisfaction. Our goal is to be an OEM's best source for liquid level switches and continuous output liquid level sensors by providing high quality liquid level sensors at a competitive price with very fast manufacturing time supported by a high level of service.


text:
Catholic leaders praise Colorado's repeal of death penalty
Carol Zimmermann, Catholic News Service
Colorado Gov. Jared Polis is seen in this 2018 file photo. He signed a death penalty repeal bill March 23, 2020, to abolish capital punishment. CNS photo/Evan Semon, Reuters
WASHINGTON – Catholic leaders praised Colorado Gov. Jared Polis for signing a death penalty repeal bill into law March 23, making Colorado the 22nd state to abolish the death penalty.
He also commuted the sentences of the state's three death-row inmates to life in prison without the possibility of parole.
"We thank Gov. Jared Polis for signing this historic piece of legislation, and we commend the many state senators and representatives who worked hard to make this important change to our state law," the Colorado Catholic Conference said in a March 23 statement.
The conference, the public policy arm of the state's Catholic bishops, said that for many years it has supported efforts to repeal the death penalty and it was "grateful for the determination and commitment it took for the state legislature to pass this bill."
Krisanne Vaillancourt Murphy, executive director of Catholic Mobilizing Network, the national Catholic organization working to end the death penalty said the state's action was a "critical step toward respecting the dignity of human life."
"Colorado joins the growing ranks of repeal states, affirming our nation's desire for more restorative responses to crime and harm and adding to the continued momentum toward death penalty abolition across the U.S.," she added in a March 23 statement.
She said her organization believes "that no matter the harm one has caused or suffered, each person ought to be treated with dignity and have the opportunity for redemption and healing. Today, Colorado makes that possible."
Sister Helen Prejean, a Sister of St. Joseph of Medaille and a longtime opponent of the death penalty, thanked the Colorado governor for his action in a March 23 tweet and added: "Alleluia! I'm celebrating the citizen activists of Colorado who, with stellar collaboration from the legal, law enforcement, education, and faith communities, steadily changed hearts and minds to arrive at this life-affirming day."
Colorado's Catholic bishops also praised the House for passing the death penalty repeal bill on Feb. 26 and included in their statement the words of Denver Auxiliary Bishop Jorge H. Rodriguez, who testified in support of the repeal bill before both the Senate and House Judiciary Committees.
In his testimony, he said: "The Catholic Church has long taught that every person, whether they are unborn, sick or sinful, has a God-given dignity that cannot be erased or taken away. Yes, it can be marred, but it cannot be blotted out in the eyes of God."
When the governor signed the bill and announced the commutation of three death sentences, he said: "The commutations of these despicable and guilty individuals are consistent with the abolition of the death penalty in the state of Colorado, and consistent with the recognition that the death penalty cannot be, and never has been, administered equitably in the state of Colorado."
In recent years, Washington, Delaware, Maryland, Connecticut and Illinois have abolished the death penalty.
Colorado is the third state in the past three years, after Washington in 2018 and New Hampshire in 2019, to abolish capital punishment and it's the third to end the practice since the Vatican's 2018 revision to the Catechism of the Catholic Church which declared the death penalty "inadmissible" in all cases.
Public opposition to capital punishment continues to rise. A Gallup Poll last November said 60% of respondents described life imprisonment without the possibility of parole is a better punishment for murder than the death penalty, up from 45% in 2014.
Follow Zimmermann on Twitter: @carolmaczim
Appeals court lifts lower court ruling blocking federal executions


Discussion in 'Early CJ-5 and CJ-6 Tech' started by Strider380, Dec 31, 2018.
Strider380 Can I have a zip tie?
Thank you everyone for the advice i've never had to deal with this before and you've been very helpful. Can i pull the three bolts for each rocker assembly and turn the starter to see if oils squirting? Or does it need to be done by pulling the distributor?
If you were to crank the engine without the rocker shaft, you risk having the lifters kick out of their bores, which will dump any oil pressure. I wouldn't recommend this.
Pull distributor and use a drill to spin up the oil pump. you're gonna need a tool to do it. Either an old distributor or another one of your making or purchased.
The valve that is directly next to where the oil filter screws on...is it suppose to be open or closed? I found it sideways jammed open.
I'm not a V6 guy but it sounds like that may be the pressure relief that I mentioned in post #2.
I agree with the folks above. I wouldn't put any load on the crank bearings until you get it back together. Lke Donny said, if you kick the lifters the push rods could drop down into the engine or get jammed and bent. Don't do it. However, I do recommend doing yourself a favor and spend a few minutes and make a priming tool that fits perfect. Take a long large flat head screw driver with a hex head just below the handle and grind down about half of the tip then remove the sharp edges. cut it off at the handle but keep the hex head and you have a perfect fit that will not bang up the slot on your oil pump. Chuck it up tight so it doesn't drop down into the timing gear housing.
Now you can remove the rockers and when you spin the oil pump oil should shoot at least several inches and that is a good sign. If it trickles out you have a problem and need to figure out if it's at the oil pump or up in the gallies. When you get good flow into the head, you may want clean the lifters and that will involve taking the intake manifold off. They are probably gummed up also. It's a 10.00 gasket and some carb cleaner so it's a cheap job. If you decide to go that route, let me know and I'll tell you how to pull the lifters apart. Super easy and you can clean those galleys also when you remove the front lifters. Drain the coolant if you decide to remove the manifold or some will spill into the intake cavity and you will have to dump your oil.
While you are doing all of this I would have some high detergent additive in the oil or even some engine flush. This will help clear things up. Dump the oil when you get everything resolved. It should be black.
I just click and drag them off my desktop screen.
I did do one side at a time. The side that trickled out, i tried dumping a shot glass of marvel mystery oil down... Neither side seems like the oil's getting up through the rocker assemblies. Maybe i just dont know what to look for. This motor is supposedly rebuilt with ported and polished heads and a 4 barrel intake and carb...maybe i should have just gone with stock. I ordered an oil pump rebuild kit to see if maybe this ones just pushin too much. Pulling my hair out here.
Porting and polishing the head or installing a 4 barrel intake have nothing to do with the oiling system of this engine or any other. These engines are notorious for inadequate oiling to the rocker arm assembly. Why don't you take the rocker arm assembly and re install it to the side with known good oil pressure, leave the other side off and spin up the at oil pump to see how much oil will actually come out that side with some resistance from the other installed assembly.
Agree with above. Let's break this down to basic troubleshooting, you have oil shooting out one side with rocker removed. The other side a trickle with the rocker removed. This tells me you have blockage on the one side. Stick a aluminum welding rod or something down the galley hole and see if it clears it up. Once you get oil shooting out both galleys, inspect your rockers. They are probably gummed up also. DO NOT use a short length of welding rod and chance dropping it into the oil galley.
Why is there such a gap between the third rocker and the valve ?
You got a bent or broken pushrod between the lifter and the cam ?
Or maybe the rocker arm and the lifter?
Oz , I assume you got that photo out of the "Blueprint 225" thread here on this site?........it's explained there whats going on............In any case No push-rods present in that photo so there not bent or broken........First I was priming the motor and getting oil to the overhead and then I was going to drop in the adjustable push-rods and adjust the valves for the Solid lifter camshaft...........all was good!


The Navitimer is the classic Breitling timepiece, having been made continuously for over 60 years. It holds the honor of being the world's longest continuous production chronograph. The Datora is distinguished from most Navitimers by the presence of the day, date and month in addition to the chronograph complication. Breitling only makes a handful of pieces in gold (rose or otherwise) for each edition. This Montbrillant Datora is one of only 500 pieces.
With their own foundry, Rolex is able to give their "Everose" gold a distinct color. The proprietary alloy mix includes platinum to achieve a lasting and unique rose complexion. This piece is in pristine condition, a rare 99% grade, with complete box and paper set. The Oyster bracelet is also a rare pairing for a Day-Date (which usually has a President bracelet). We feel this Oyster band is extremely attractive with the smooth bezel.
Omega calls this Red Gold, which is a little darker to the eye than most rose gold. This is a serious sports watch with a large, heavy case and sturdy deployant buckle. The bezel is a fusion of ceramic and gold (which Omega calls Ceragold), so it will resist scratching. Even the in-house caliber 8615 movement sports a rose gold rotor and balance bridge. This piece was purchased new in September of 2014 and carries the balance of factory warranty.
The Calatrava is the classic dressy Patek. In rose gold, it has been paired elegantly with a brown crocodile strap and hosts a very simple set of complications (central seconds, date). This watch received our top grade of 99% and it is complete with all boxes and papers. The Caliber 324 S C movement – which can be viewed through the display back – timed out within two seconds per day on our Timegrapher. It is stunning both inside and out.