text:
Olympijské skandály a kontroverze se týkají prakticky všech olympijských sportů. Během své historie byly letní i zimní hry předmětem mnoha skandálů a kontroverzí.

Některé státy z různých důvodů bojkotovaly hry, často na znamení protestu proti Mezinárodnímu olympijskému výboru a politice jiných účastníků. Po obou světových válkách nebyly některé státy pozvány. Zbývající spory se týkají rozhodnutí rozhodčích, popř. gest ze strany sportovců.

Letní olympijské hry 1896

První moderní olympiáda se konala v dubnu, časný termín ovlivnil hlavně plavecké soutěže, konané na otevřeném moři (v Athénách nebyl k dispozici plavecký bazén). Závodníci si stěžovali na nesnesitelně studenou vodu (prý 13 °C) a velké vlny, vítěz závodu na 1200 metrů Alfréd Hajós prohlásil, že ho ani tak nezajímalo, aby vyhrál, ale aby vůbec přežil. Plánované závody ve veslování a jachtingu byly kvůli rozbouřenému moři úplně zrušeny.

Italský vytrvalec Carlo Airoldi, vítěz etapového závodu z Milána do Barcelony, šel do Athén pěšky, protože neměl peníze na cestu. V dějišti olympiády se dozvěděl, že se maratónského závodu nesmí zúčastnit, protože je profesionál. Pravým důvodem však nejspíš bylo, že Řekové nestáli o konkurenci.

Letní olympijské hry 1900
Pařížská olympiáda se konala v rámci Světové výstavy, pro kterou byly sportovní soutěže jen okrajovou atrakcí. Hry se táhly skoro půl roku, na programu chyběl zápas nebo vzpírání, zato se soutěžilo v tak kuriózních disciplínách, jako kroket, střelba na živé holuby nebo plavání s překážkami, při němž se podplavávaly a přelézaly zakotvené čluny. Chyběl jasný harmonogram, nikdo pořádně nevěděl, v čem, kde a kdo bude zrovna soutěžit. Někteří sportovci tak svoje závody zmeškali, do jiných soutěží naopak zasáhli náhodní kolemjdoucí. Například Američanka Margaret Abbottová se do smrti nedozvěděla, že golfový turnaj, kterého se náhodou zúčastnila při své dovolené v Paříži, byl ve skutečnosti oficiální součástí olympijského programu. Nizozemská dvouveslice, jejíž kormidelník kvůli chaotickému časovému rozpisu "dezertoval" k osmě, posadila do lodi před finálovou jízdou asi osmiletého chlapce z publika. Po závodě, který Nizozemci vyhráli, se chlapec ztratil v davu, takže jméno nejmladšího olympijského vítěze zůstalo neznámé. Atletické soutěže se konaly v nevyhovujících podmínkách na louce v Boulogneském lesíku, vítězové dostávali místo medailí věcné ceny, které Jiří Stanislav Guth-Jarkovský označil jako "jarmareční brak". Organizační zmatky ovlivnily například maratón: švédský běžec Erwin Fast ztratil skoro půlhodinu, když ho policista dohlížející na trať poslal špatným směrem.

Letní olympijské hry 1904
Cílovou pásku maratónského běhu protrhl jako první Američan Fred Lorz a prezidentova dcera Alice Rooseveltová mu předala cenu pro vítěze. Vzápětí se ale přihlásili svědci, že se Lorz mezi 15. a 33. kilometrem vezl v automobilu svého trenéra. Běžec musel s ostudou všechna ocenění vrátit a původně dostal doživotní distanc; vyšlo však najevo, že se před nástupem do vozu ze závodu řádně odhlásil a jeho doběh na stadion byl spíš pokusem o vtip než podvodem, byl proto nakonec omilostněn. Vítězem byl proto vyhlášen druhý v cíli Thomas Hicks, ačkoli i jeho výkon je sporný. Těsně před stadionem zkolaboval a trenér mu na vzpamatování podal směs vajec, koňaku a strychninu: jedu, který v malých dávkách zvyšuje motorickou činnost. Hicks dorazil do cíle polomrtvý a slavnostního vyhlášení vítězů se mohl zúčastnit až druhého dne.

Z dnešního hlediska byly skandální také tzv. Antropologické hry, při kterých soutěžili v olympijských disciplínách příslušníci přírodních národů, účastnící se právě probíhající světové výstavy. Tehdejší publikum ovšem na nich nic pohoršujícího nevidělo, naopak chabé výkony, kterých dosahovali naprosto netrénovaní "závodníci", byly vážně pokládány za vědecký důkaz nadřazenosti bílé rasy.

Letní olympijské hry 1908
Pořádání olympiády bylo původně přiřčeno Římu, ale v dubnu 1906 došlo ke katastrofální erupci Vesuvu, po které Italové neměli peníze ani náladu na pořádání her a přenechali je proto Londýnu jako dalšímu uchazeči.

Finské velkoknížectví, které bylo v letech 1809–1917 autonomní součástí Ruské říše, soutěžilo na olympiádě samostatně, ale nesmělo používat svoji vlajku. Podobně Irsko soutěžilo odděleně od Velké Británie v pozemním hokeji a pólu, ale také bez vlastní vlajky.

V běhu na 400 m byl americký vítěz John Carpenter diskvalifikován kvůli blokování britského atleta manévrem, který byl v mezích pravidel v USA, ale zakázán britskými pravidly, podle nichž se závodilo. Závod měl být nejprve opakován, ale nakonec získal bez dodatečného závodu zlatou medaili britský závodník Wyndham Halswelle.

Hry byly vůbec poznamenány nezdravou rivalitou mezi domácími a Američany. Začalo to už při slavnostním zahájení: když americká výprava nastoupila na White City Stadium, všimla si, že mezi vlajkami účastnických států chybí ta jejich. Na protest americký vlajkonoš Ralph Rose nepozdravil podle tehdejšího zvyku královskou lóži skloněním zástavy. Později to vysvětlil tak, že americká vlajka se neskloní před žádným monarchou.

Letní olympijské hry 1912
Dvojnásobný americký olympijský vítěz Jim Thorpe byl diskvalifikován. Byly mu odebrány zlaté medaile za vítězství v desetiboji a pětiboji poté, co vyšlo najevo, že před třemi lety hrál profesionálně baseball. Ze solidarity k němu stříbrný medailista v desetiboji, Hugo Wieslander, odmítl přijmout zlatou medaili. Zlaté medaile byly vráceny rodině až v roce 1983, třicet let po jeho smrti.

V průběhu maratónského běhu zemřel na dehydrataci a přehřátí organismu portugalský závodník Francisco Lázaro.

Letní olympijské hry 1916
V roce 1916 se olympiáda měla konat v Berlíně, ale byla zrušena kvůli právě probíhající 1. světové válce.

Letní olympijské hry 1920
Olympiáda měla být původně v Budapešti, ale protože Rakousko-Uhersko bylo spojencem Německa za 1. světové války, tak se hry nakonec uskutečnily v Antverpách. Některé státy (Rakousko, Bulharsko, Německo, Maďarsko a Turecko) nebyly pozvány na olympiádu se zdůvodněním, že jsou nástupnickými státy velmocí, které prohrály 1. světovou válku.

Ve finále fotbalového turnaje proti domácí Belgii opustila ve 35. minutě za stavu 0:2 československá fotbalová reprezentace hřiště na protest proti nespravedlivým verdiktům rozhodčího Johna Lewise. V následné potyčce roztrhali belgičtí diváci československou vlajku. Čechoslováci byli z turnaje vyloučeni a přišli tak o stříbrné medaile.

Letní olympijské hry 1924
Německo opětovně nebylo pozváno na olympiádu. Otazníky vznikly také okolo účasti Ruska, které zastupoval v MOV aristokrat Lev Urusov, žijící v emigraci. Ten navrhl vytvoření dvou reprezentací: jednu by tvořili sportovci sovětského Ruska a druhou bílí emigranti. Plán byl ale zamítnut.

Favorit závodu na 100 metrů Eric Liddell odmítl nastoupit k rozběhu, protože mu jeho náboženské přesvědčení nedovolovalo sportovat v neděli. Místo toho se přihlásil k závodu na 400 metrů a získal v něm zlatou medaili. Hugh Hudson natočil o Liddelově účasti na olympiádě film Ohnivé vozy.

Letní olympijské hry 1928
Nevoli publika vzbudil závěr běhu žen na 800 metrů, v němž se závodnice hroutily vyčerpáním. Skandál nahrál hlasům, že ženský organismus není uzpůsoben pro vytrvalostní běhy, takže osmistovka byla z programu her vyřazena až do roku 1960.

Československý boxer Jan Heřmánek ve finále střední váhy jasně dominoval nad italským soupeřem Pierem Toscanim, rozhodčí však vyhlásili vítězem Itala. Protestující diváky musela rozhánět policie, amsterdamský list Algemmen Handelsblad přinesl zprávu o Heřmánkově vítězství, protože reportér pokládal výsledek za tak jasný, že ani nepočkal na oficiální verdikt.

Letní olympijské hry 1932
Devítinásobný olympijský vítěz Paavo Nurmi nemohl startovat na olympiádě, protože byl prohlášen za profesionála. Hlavními strůjci zákazu byli švédští funkcionáři, zejména Sigfrid Edström. Ten tvrdil, že Nurmi v určitém případě dostal příliš mnoho peněz jako náhradu za své cestovní náklady. Přes prosby účastníků maratónu nemohl Nurmi soutěžit na olympiádě.

Bertil Sandström byl členem švédského týmu, který získal stříbrné medaile v drezuře. Byl obviněn z nepovoleného povzbuzování koně, ale tvrdil, že šlo o zvuky vydávané vrzajícím sedlem.

Stanisława Walasiewiczová z Polska vyhrála stovku ve světovém rekordu. Až po její smrti v roce 1980 vyšlo najevo, že měla mužské pohlavní orgány.

Letní olympijské hry 1936
Poté, co byl jako dějiště olympiády vybrán Berlín, se dostal k moci nacistický režim. Adolf Hitler hry považoval za svou olympiádu a příležitost ukázat sílu po prohrané 1. světové válce. Řada významných politiků a institucí vyzvala k bojkotu olympiády. Španělsko se rozhodlo hry bojkotovat a uspořádat alternativní olympiádu, nicméně ještě před jejím zahájením vypukla ve Španělsku občanská válka. Svoji reprezentaci nevyslal ani Britský mandát Palestina. Němci nepozvali na hry litevské sportovce kvůli územnímu sporu obou zemí o přístav Klajpeda. Irsko se nezúčastnilo, protože katolíci a protestanti se nedohodli na společné reprezentaci.

Spojené státy americké chtěly nejprve olympiádu bojkotovat, ale nakonec se rozhodly, že se zúčastní. Nacistická propaganda podporovala pojetí "árijské rasové nadřazenosti". Nacisté se Američanům vysmívali, že je reprezentují sportovci "podřadné rasy". Ale nakonec sportovci tmavé pleti získali pro Spojené státy americké jedenáct zlatých medailí, přičemž čtyři z nich vybojoval Jesse Owens.

Koulařka Lili Henochová a výškařka Gretel Bergmannová byly krátce před hrami vyřazeny z německé reprezentace. Objevily se protesty, že důvodem nebyl pokles formy, ale židovský původ obou závodnic. (Místo Bergmannové nastoupila Dora Ratjenová a získala čtvrté místo. Dva roky po olympiádě vyšlo najevo, že Dora Ratjenová je ve skutečnosti muž Hermann Ratjen.) Aby nacisté otupili hrot kritiky, povolali do týmu olympijskou vítězku v šermu z roku 1928 Helene Mayerovou (byla Židovka jen po otci), která žila od Hitlerova nástupu k moci v USA. Mayerová, zřejmě z obavy o osud příbuzných, které zanechala v Německu, svolila a vybojovala stříbrnou medaili. Po hrách se zase vrátila do Ameriky, kde prožila zbytek života.

Francouzští olympionici na zahajovacím ceremoniálu použili pozdrav, který se podobal nacistickému pozdravu. Mohl to ale být olympijský pozdrav, který je podobný, protože oba jsou založeny na římském pozdravu.

Ve finále cyklistického sprintu německý závodník Toni Merkens fauloval nizozemského reprezentanta. Místo diskvalifikace dostal Merkens pokutu 100 říšských marek a obdržel zlatou medaili.

Dva atleti židovského původu, Sam Stoller a Marty Glickman, byli v den soutěže vyřazeni z amerického družstva, které mělo běžet štafetový běh na 4 × 100 m. Vznikly spekulace o tom, že Američané nechtěli ztrapnit Hitlera tím, že získají zlaté medaile atleti židovského původu.

Ve čtvrtfinále fotbalového turnaje porazila peruánská fotbalová reprezentace Rakousko 4:2 po prodloužení. Po zápase podali Rakušané protest, že peruánští příznivci jejich hráče rozptylovali, uráželi a po čtvrtém gólu dokonce vtrhli na hřiště s noži a revolvery. Bylo proto nařízeno opakování zápasu s vyloučením veřejnosti. Peruánci toto rozhodnutí označili za nespravedlivé a celá peruánská výprava se okamžitě vrátila do vlasti. Za solidarity s nimi opustili dějiště her také Kolumbijci. Argentina a Mexiko oznámily stejný úmysl, ale pak si to rozmyslely. Německou ambasádu v Limě napadl rozzuřený dav, přístavní dělníci v Callau odmítli vykládat německé lodě.

Letní olympijské hry 1940
Olympiáda se v roce 1940 měla konat v Tokiu v Japonsku, ale byla zrušena kvůli vypuknutí druhé čínsko-japonské války. Bylo rozhodnuto, že hry se tedy budou konat ve Finsku, ale k tomu nedošlo kvůli zimní válce. Další olympiáda se konala až v roce 1948.

Letní olympijské hry 1948
Na olympiádu nebyly pozvány dvě mocnosti, které rozpoutaly 2. světovou válku – Německo a Japonsko. Sovětský svaz byl pozván, ale nezúčastnil se.

Letní olympijské hry 1952
Studená válka postavila pořadatele před nutnost vyrovnat se s existencí dvou německých a dvou čínských států. Německá demokratická republika tehdy nebyla většinou států uznávána, byli tedy pozváni pouze zástupci západního Německa (a Sárska, které tehdy bylo polonezávislým státem okupovaným Francií). Naproti tomu byla účast povolena sportovcům ČLR i kuomintangské vlády na Tchaj-wanu. Pevninská Čína se rozhodla zúčastnit na poslední chvíli, týmy fotbalistů a basketbalistů nestihly začátek svých soutěží, takže jediným jejím reprezentantem na hrách byl plavec Wu Chuanyu, který skončil na 28. místě. Když se Tchajwanci dozvěděli o účasti svého rivala, opustili dějiště her, aniž by zasáhli do soutěží.

Letní olympijské hry 1956
V roce 1951 přijal australský parlament zákon, podle něhož museli všichni koně dovezení do země strávit půl roku v karanténě. Tak dlouhý tréninkový výpadek si nemohl žádný olympionik dovolit, proto se jezdecké soutěže uskutečnily už v červnu ve Stockholmu. Hry XVI. olympiády jsou tak dosud jediné, které se konaly ve dvou zemích na dvou kontinentech.

Sedm zemí bojkotovalo hry ze tří různých důvodů. Egypt, Irák a Libanon oznámily, že se nezúčastní her v reakci na Suezskou krizi. Nizozemsko, Španělsko a Švýcarsko bojkotovaly hry na protest proti invazi Sovětského svazu do Maďarska v roce 1956 a přítomnosti Sovětského svazu na hrách. Necelé dva týdny před zahájením her se rozhodla pro bojkot Čínská lidová republika na protest proti tomu, že Čínská republika bude moci soutěžit na hrách.

Sovětský hráč během zápasu vodního póla mezi Maďarskem a Sovětským svazem krvavě zranil maďarského hráče, což vyvolalo prudké reakce diváků proti mužstvu Sovětského svazu, kvůli tehdejší invazi Sovětského svazu do Maďarska (viz Maďarské povstání). Maďaři zvítězili 4:0 a nakonec získali zlaté olympijské medaile.

Letní olympijské hry 1960
Během časovky cyklistických družstev na 100 km, která se jela za extrémního vedra, spadl z kola dánský reprezentant Knud Enemark Jensen a utrpěl frakturu lebeční kosti. Byl odvezen do nemocnice, ale už se neprobral. Za příčinu úmrtí byl označen amfetamin. Tragédie přiměla MOV k zavedení dopingových kontrol.

Letní olympijské hry 1964
Indonésie a Severní Korea odstoupily po rozhodnutí MOV o zákazu účasti států, které se zúčastnily v roce 1963 her nazvaných Hry nově vzniklých sil. Jižní Afrika byla vyloučena kvůli apartheidu a nebyla pozvána až do roku 1992.

Australská plavkyně Dawn Fraserová na oslavu svého vítězství ukradla olympijskou vlajku z císařského paláce. Byla potrestána desetiletým zákazem činnosti, který znamenal konec její sportovní kariéry.

Letní olympijské hry 1968
Američtí medailisté tmavé pleti v běhu na 200 m, Tommie Smith a John Carlos zdvihli zaťaté pěsti s černými rukavicemi na rukou a sklonili hlavy na stupních vítězů při hymně na protest proti rasovému útlaku v USA. Za porušení olympijské zásady politické neutrality byli vyloučeni z americké reprezentace. Podpořil je také držitel stříbrné medaile Peter Norman z Austrálie (běloch), který si připnul na bundu odznak kampaně proti rasové diskriminaci. Také on byl distancován a nesměl se zúčastnit příští olympiády v Mnichově.

Studenti v Mexico City se snažil využít pozornosti médií v době před olympiádou na protesty proti autoritářské mexické vládě. Vláda reagovala použitím násilí proti demonstrantům, což vyvrcholilo masakrem více než 200 osob.

Švédské družstvo moderních pětibojařů muselo vrátit bronzové medaile poté, co byl Hans-Gunnar Liljenwall pozitivně testován na etanol. Závodník přiznal, že si během čekání na střeleckou část soutěže dal dvě piva na žízeň a na uklidnění. Byl to vůbec první dopingový trest v moderních olympijských dějinách.

Olympiádě předcházela invaze vojsk Varšavské smlouvy do Československa. To bylo důvodem, proč Věra Čáslavská odmítla vzdát čest sovětské vlajce a hymně při vyhlášení vítězů soutěže v prostných, kde se dělila o zlato s Larisou Petrikovou.

Letní olympijské hry 1972

Během olympiády došlo k tzv. mnichovskému masakru. Palestinskými teroristy bylo zavražděno celkem 11 sportovců izraelské olympijské výpravy.

K soutěžím nebyli na žádost afrických zemí připuštěni sportovci Rhodesie, kde neměla domorodá většina volební právo.

Na konci maratónského běhu se na stadionu za jásotu diváků objevil nejprve německý "podvodník" a teprve potom skutečný vítěz maratonu Frank Shorter.

Američan Dave Wottle, který na olympiádě vyhrál běh na 800 m, si ani na stupních vítězů při americké hymně nesundal z hlavy golfovou čepici.

Američtí sprinteři nebyli informováni o posunutí čtvrtfinále běhu na 100 m o dvě hodiny dopředu. Proto Eddie Hart a Rey Robinson, kteří v té době byli na čele světových tabulek (čas 9,9 s v běhu na 100 m), nemohli do čtvrtfinále nastoupit. Podali protest, ale neuspěli.

Ve finále soutěže v pozemním hokeji dal německý hráč Michael Krause gól pákistánskému mužstvu v šedesáté minutě, čímž rozhodl o vítězství německého mužstva. Pákistánští hráči si po zápase stěžovali, že gól byl neregulérní. Při vyhlašování vítězů se někteří pákistánští hráči obrátili zády k německé vlajce a chovali se neuctivě ke svým stříbrným medailím.

V dramatickém závěru finále basketbalového turnaje mezi SSSR a USA se vyskytly problémy s časomírou, závěrečná siréna zazněla za stavu 50:49 pro Američany, ale rozhodčí nařídil dohrát poslední tři sekundy, v nichž Alexandr Bělov rozhodl o sovětském vítězství. Americký protest byl zamítnut a poražený tým odmítl převzít stříbrné medaile. Byla to vůbec první porážka amerických košíkářů v olympijských dějinách.

Letní olympijské hry 1976
Sovětský moderní pětibojař Boris Oniščenko podváděl, protože používal speciálně upravený kord a oklamal tak zařízení na počítání zásahů. Celé družstvo Sovětského svazu bylo diskvalifikováno.

Hostitelské zemi Kanadě vznikl v souvislosti s olympiádou velký dluh, který byl splacen až v roce 2006.

Na protest proti turné ragbyového mužstva Nového Zélandu v Jižní Africe, Tanzanie iniciovala bojkot 22 afrických států. Spor zabránil hodně očekávanému souboji Filbert Bayi – John Walker v běhu na 1500 m. Walker na olympiádě startoval a získal v běhu na 1500 m zlatou medaili.

Kvůli užití anabolických steroidů museli vrátit zlaté medaile bulharský vzpěrač Valentin Christov ve váze do 100 kg a Polák Zbigniew Kaczmarek ve váze do 67,5 kg. Diskvalifikováni byli také Bulhar Blagoj Blagoev (2. místo), Američan Philipp Grippaldi (4. místo) a Čechoslovák Petr Pavlásek (6. místo).

Letní olympijské hry 1980
Americký prezident Jimmy Carter se rozhodl bojkotovat olympiádu v Moskvě na protest proti invazi Sovětského svazu do Afghánistánu. Mnoho států následně odmítlo účast na hrách. Přesný počet bojkotujících států je ale těžké určit.

Nezúčastnilo se celkem 62 pozvaných zemí, ale v některých případech to bylo z ekonomických důvodů. V americkém městě Philadelphia se uskutečnila náhradní akce pro bojkotující státy pod názvem The Liberty Bell Classic za účasti 29 zemí. Některé země (Velká Británie, Itálie, Austrálie) vystupovaly v Moskvě pod olympijskou vlajkou místo státní vlajky, aby tak daly najevo, že sportovci soutěží jako soukromé osoby a nikoli jako reprezentanti svých zemí.

Polský vítěz soutěže ve skoku o tyči Władysław Kozakiewicz ukázal obscénní gesto jako výsměch sovětským divákům, což byl mezinárodní skandál, který ve svém důsledku téměř znamenal ztrátu medaile.

V soutěži trojskokanů předvedl nejdelší skok Ian Campbell z Austrálie, ale rozhodčí jeho pokus prohlásili za neplatný kvůli údajnému dotyku neodrazové nohy. Campbell nakonec obsadil páté místo a zvítězil domácí Jaak Uudmäe. V roce 2015 Australané předložili videozáznam dokazující, že k porušení pravidel nedošlo, a požádali Mezinárodní atletickou federaci o dodatečnou změnu výsledků.

Letní olympijské hry 1984
Olympiádu v Los Angeles bojkotoval Sovětský svaz a také čtrnáct jeho spojenců včetně Československa. Jako důvod byl uveden nedostatek bezpečnosti sportovců na hrách. Sovětský svaz a jeho spojenci pak uspořádali velkou sportovní akci, nazvanou Družba 84. Z různých důvodů bojkotovaly hry také další státy – Írán a Libye.

Ve finále běhu na 3000 m došlo ke kolizi jihoafrické závodnice Zoly Buddové (soutěžící za Velkou Británii) a americké favoritky Mary Deckerové, která upadla a nemohla pokračovat v závodě.

Domácí cyklista Pat McDonough po hrách přiznal, že americký tým užíval krevní doping, který byl tehdejšími metodami nezjistitelný. Američané, kteří měli naposledy cyklistickou medaili z OH v roce 1912, získali v Los Angeles 4 zlaté, 3 stříbrné a 2 bronzové.

Letní olympijské hry 1988
Olympiádu bojkotovala Severní Korea. Nezúčastnilo se také několik dalších států – Albánie, Kuba, Etiopie, Madagaskar, Nikaragua a Seychely.

Kanadský sprinter Ben Johnson přišel o zlatou medaili v běhu na 100 metrů, když byl pozitivně testován na stanozolol.

Došlo k vysoce kontroverznímu rozhodnutí v boxu. Podle rozhodčích jihokorejský boxer Park Si-Hun porazil na body Američana Roy Jonese navzdory tomu, že poměr úderů jednoznačně vyzněl pro amerického boxera. K podobně kontroverznímu rozhodnutí došlo i v případě dalšího amerického boxera, což později vedlo ke změně systému bodování.

Letní olympijské hry 1992
V důsledku sankcí OSN museli sportovci Jugoslávie startovat pod olympijskou vlajkou a označením Individuální olympijští účastníci (Individual Olympic Participants, IOC).

Ruský vzpěrač Ibragim Samadov odmítl převzít bronzovou medaili v soutěži do 82,5 kg a odešel ze slavnostního vyhlašování vítězů.

Letní olympijské hry 1996
Přidělení her Atlantě vzbudilo rozpaky, neboť se všeobecně očekávalo, že ke stému výročí první moderní olympiády získají pořadatelství Athény. Objevily se dohady, že Atlanta jako sídlo společnosti Coca-Cola delegáty finančně motivovala. Olympiáda se každopádně příliš nevydařila, byla poznamenána komercí a organizačními nedostatky. Především kolabovala doprava v olympijském městě, takže mnozí sportovci se dostavili ke svým soutěžím na poslední chvíli a nastupovali nerozcvičení. To bylo důvodem, že Juan Antonio Samaranch, který v projevu na závěrečném ceremoniálu tradičně prohlašoval, že právě ukončená olympiáda byla nejlepší v historii, tentokrát tuto frázi nepoužil a místo toho označil atlantské hry za "výjimečné".

Náboženský fanatik Eric Roberts Rudolph odpálil 29. července v Olympijském parku bombu, která zabila jednoho člověka a dalších 111 zranila.

Letní olympijské hry 2000
Rumunská gymnastka Andreea Răducan se stala první gymnastkou, které byla odebrána medaile po pozitivním testu na pseudoefedrin. Zlatou medaili nakonec získala její týmová kolegyně Simona Amânar.

Čínská gymnastka Dong Fangxiao přišla o bronzovou medaili v dubnu 2010, protože jí bylo v roce 2000 jen 14 let (musí mít nejméně 16 let v olympijském roce).

Marion Jonesová získala 5 medailí (běh na 100 m, běh na 200 m, skok do dálky, štafeta 4 × 100 m, štafeta 4 × 400 m). V roce 2007, po dlouhém vyšetřování, se Jonesová přiznala u soudu k použití dopingu.

Ona a její kolegyně ve štafetách byly následně zbaveny olympijských medailí. K dopingu se přiznal také člen americké štafety 4 × 400 m Antonio Pettigrew. I v tomto případě byly členům štafety odebrány zlaté medaile.

Německý zápasník Alexander Leipold musel vrátit zlatou medaili za soutěž volnostylařů do 82 kg poté, co koncentrace nandrolonu v jeho vzorku desetinásobně překročila povolený limit.

Letní olympijské hry 2004

Týden před zahájením her se nedostavili domácí sprinterští favorité Konstantinos Kenteris a Ekaterini Thanouová k povinné dopingové kontrole. Místo toho zavolali z nemocnice, že havarovali při společné projížďce na motocyklu a mají nařízen klid na lůžku. Dosud nikdo neví, co se přesně stalo, ale řecký olympijský výbor z obavy, že by se u obou závodníků mohly najít zakázané látky, raději oba vyřadil z nominace.

Maďarský reprezentant Adrián Annus přišel kvůli dopingu o zlatou medaili v hodu kladivem a jeho kolega Róbert Fazekas z téhož důvodu přišel o zlatou medaili v hodu diskem. Také ruská atletka Irina Koržaněnková měla pozitivní test na nedovolené prostředky a byla jí odebrána zlatá medaile za vítězství ve vrhu koulí.

Irský reprezentant v parkurovém skákání Cian O'Connor měl koně pozitivně testovaného na zakázané látky a byla mu odebrána zlatá medaile.

V běhu na 100 m překážek kanadská reprezentantka Perdita Felicienová spadla na zem na první překážce a s ní ruská reprezentantka Irina Sevčenková. Rusko podalo neúspěšný protest. Závod vyhrála americká reprezentantka Joanna Hayesová v olympijském rekordu.

Ve volejbalovém zápase USA – Řecko se v průběhu zápasu, když měli hráči USA míč, ozvalo písknutí z publika. Řekové následkem toho přestali hrát a tým USA vyhrál. Řekové protestovali, ale neuspěli.

Íránský judista Arash Miresmaili byl vyloučen poté, co bylo zjištěno, že nesplňuje váhový limit. Přibral na váze, protože jedl na protest proti uznání státu Izrael ze strany MOV. Prezident Íránu, Muhammad Chátamí řekl, že jeho odmítnutí bojovat s Izraelcem bude zapsáno íránské síni slávy a že národ ho považuje za vítěze olympiády.

Kanadská dvojka bez kormidelníka nebyla připuštěna k finálovému závodu, protože v semifinále vyjela z dráhy a zablokovala cestu jihoafrické lodi.

Na 35. kilometru maratónského běhu byl vedoucí závodník Vanderlei de Lima z Brazílie napaden bláznivým divákem. Ztratil tím asi půl minuty, což spolu s psychickým otřesem vedlo k tomu, že se propadl na třetí místo celkového pořadí.

Letní olympijské hry 2008
Europoslanec Edward McMillan-Scott založil hnutí za bojkot pekingské olympiády kvůli porušování lidských práv v Číně, zejména násilnému potlačení tibetského povstání v březnu 2008 a podpoře diktátorských režimů (Súdán, Zimbabwe, Barma). Nakonec ale zvítězily obchodní a diplomatické zájmy. Angela Merkelová byla jediným významným státníkem, který odmítl účast na slavnostním zahájení her.

Hráči španělských basketbalových družstev mužů a žen jsou před olympiádou zachyceni na fotografii, na které napodobují oči Asiatů.

Švédský zápasník Ara Abra'amjan upustil bronzovou medaili na podlahu ihned poté, co mu byla pověšena na krk. Bylo to na protest proti výsledku jeho semifinálového zápasu, kde byl jeho soupeřem italský zápasník Andrea Minguzzi. Následně byl Abrahamian diskvalifikován MOV.

Severokorejský střelec Kim Jong-su, který získal stříbrnou a bronzovou medaili, byl diskvalifikován za užití propranorolu.

Vyvstaly otázky ohledně věku dvou čínských gymnastek On Kexin a Jiang Yuyuan. Je to způsobeno jejich velmi mladistvým vzhledem.

Norsko dalo v semifinále házenkářského turnaje gól Jižní Koreji, ale podle fotografie, která se objevila na internetu, míč nepřekročil brankovou čáru. Jihokorejky protestovaly, ale neuspěly.

Kubánský reprezentant v taekwondu Ángel Matos byl doživotně diskvalifikován, protože kopl rozhodčího do obličeje.

Rašíd Ramzí z Bahrajnu, vítěz běhu na 1500 metrů, byl v dubnu 2009 pozitivně testován na erythropoetin a v září téhož roku mu byla zlatá medaile oficiálně odebrána.

Letní olympijské hry 2012
Izraelci přednesli žádost, aby byla součástí úvodního ceremoniálu minuta ticha za oběti Mnichovského masakru, k němuž došlo před 40 lety. Delegace muslimských států však byly proti. Objevil se kompromisní návrh, že by šlo o uctění památky všech zemřelých olympioniků. Nakonec předseda MOV Jacques Rogge prohlásil, že zahájení her by se mělo nést v optimistickém duchu a nepřipomínat tragické události.

Vítězka koulařské soutěže Nadzeja Astapčuková z Běloruska měla pozitivní dopingový nález a musela vrátit zlatou medaili.

Turnaj v badmintonu se poprvé hrál ve skupinách, z nichž postupovali do dalších bojů dva nejlepší. V ženské čtyřhře prohrály nasazené Číňanky s dánským párem a tak bylo pro dvojice z dalších skupin výhodnější závěrečná utkání prohrát, aby se favoritkám ve čtvrtfinále a semifinále vyhnuly. Ve skupině A sehrály Wang Xiaoli – Yu Yang (Čína) a Jung Kyun Eun – Kim Ha Na (Korejská republika) fraškovité utkání, v němž obě strany úmyslně kazily podání a smečovaly mimo kurt, nejdelší výměna měla pouze čtyři údery. Diváci pískali a bučeli, rozhodčí hráčky napomínali, nakonec Korejky zvítězily 21:14 a 21:11. Stejný scénář se opakoval ve večerním zápase, kdy Ha Jung Eun a Kim Min Jung (Korejská republika) porazily indonéskou dvojici Meiliana Jauhariová – Greysia Poliiová 2:1 na sety. Mezinárodní badmintonová federace reagovala tím, že všechny čtyři páry diskvalifikovala za porušení zásad fair play.

Lépe dopadl alžírský běžec Taoufik Makhloufi, který v rozběhu na 800 metrů šetřil síly na finále patnáctistovky: jenom vyklusával a po prvním kole opustil trať. Byl za nesportovní chování vyloučen z další účasti na hrách, ale vykázal se lékařským potvrzením, že má pohmožděné koleno. Nakonec mu byl start na 1500 metrů povolen, Machlúfí finále vyhrál a stal se olympijským vítězem.

Kim Collins z ostrova Svatý Kryštof a Nevis ještě před začátkem atletických soutěží opustil olympijskou vesnici a strávil noc v hotelu s manželkou. Národní olympijský výbor ho za trest poslal domů.

Poté, co jihokorejská fotbalová reprezentace porazila Japonsko v zápase o třetí místo, vytáhl hráč vítězů Park Jong-woo transparent s nápisem "Tokdo je naše!" (narážka na sporné ostrůvky v moři mezi oběma státy). Za nepřípustné zatahování politiky do sportu byl vyloučen z medailového ceremoniálu a dostal dvouzápasový distanc, FIFA zároveň pohrozila, že pokud se to bude opakovat, může dojít ke kontumaci zápasu.

V osmifinále turnaje v boxu střední váhy byl vyhlášen vítězem domácí Anthony Ogogo, ačkoli jeho soupeř Jevhen Chytrov z Ukrajiny byl v zápase aktivnější. Protest Ukrajinců byl zamítnut.

Zimní olympijské hry 1964
Při tréninku ještě před zahájením olympiády utrpěli smrtelná zranění australský sjezdař Ross Milne a britský sáňkař Kazimierz Kay-Skrzypeski.

Zimní olympijské hry 1968

Závod ve slalomu se konal za snížené viditelnosti. Rakouský reprezentant Karl Schranz prohlásil, že mu během závodu ve slalomu zkřížil cestu tajemný muž v černém oblečení. Byl mu povolen opakovaný start a Schranz dosáhl nejrychlejší čas. Odvolací komise pak přezkoumala televizní záznam a prohlásila, že Schranz minul slalomovou branku. Jeho čas z opakovaného startu nebyl započítán do výsledků a zlatou medaili získal francouzský reprezentant Jean-Claude Killy.

Východoněmecké sáňkařky Ortrun Enderleinová, Anna-Maria Müllerová a Angela Knöselová byly diskvalifikovány z prvního, druhého a čtvrtého místa kvůli nedovolenému nahřívání skluznic.

Zimní olympijské hry 1972
Rakouský lyžař Karl Schranz, hlasitý kritik předsedy MOV, kterým tehdy byl Avery Brundage, údajně vydělával 50 000 dolarů za rok. Schranz byl označen jako tajný profesionální sportovec, zejména pro jeho vztah s výrobcem lyží Kneissl. MOV po dlouhém jednání poměrem hlasů 28:14 odhlasoval vyloučení Karla Schranze z her. Rakouská olympijská výprava chtěla na protest odcestovat z dějiště olympiády, ale nakonec zůstala.

Kanaďané chtěli mít na olympiádě mužstvo hokejistů s několika profesionály, ale kvůli postoji MOV se hokejisté raději olympiády nezúčastnili.

Zimní olympijské hry 1976
Pořádání her bylo v květnu 1970 přiděleno americkému městu Denver. Postupně však nastaly komplikace s výstavbou olympijských zařízení, proto bylo ve státě Colorado na 7. listopadu 1972 vyhlášeno referendum, v němž téměř 60 % hlasujících odmítlo další financování her z veřejných prostředků. Denver se proto pořadatelství zřekl a musel ho zastoupit Innsbruck, který měl k dispozici sportoviště ze ZOH 1964.

Československá hokejová reprezentace byla při hrách postižena silnou epidemií chřipky. František Pospíšil omylem užil lék obsahující kodein a po zápase s Polskem (7:1) měl pozitivní dopingový test. Body za zápas nezískal ani jeden tým, mužstvu ČSSR se nezapočítaly vstřelené branky, takže zápas skončil skóre 0:1. Samotný hráč však po svém vysvětlení a omluvě vyloučen z turnaje nebyl.

Zimní olympijské hry 1980
Kontroverzní názory vzbudilo rozhodnutí využít k ubytování sportovců prostory nově vybudované věznice. Došlo také k prvnímu bojkotu zimní olympiády, a to ze strany Tchaj-wanu.

Zimní olympijské hry 1994
Podle amerických reportérů poškodili rozhodčí americkou krasobruslařku Nancy Kerriganovou. Pomohli k vítězství ukrajinské reprezentantce Oksaně Bajulové. Nejkontroverznější výrok vynesl německý rozhodčí Jan Hoffmann, bývalý reprezentant NDR.

Kolem Kerriganové bylo rušno už před olympiádou. 6. ledna 1994 ji v Detroitu cestou z tréninku udeřil recidivista Shane Stant palicí do kolena. Kerriganová tak vynechala americkou olympijskou kvalifikaci, ale do začátku her se stačila zotavit a byla nominována. Nakonec vyšlo najevo, že útočníka najala reprezentační kolegyně Kerriganové Tonya Hardingová, aby se zbavila konkurentky.

Zimní olympijské hry 1998

Ukrajinský rozhodčí se snažil dohodnout s kanadskou rozhodčí, aby podpořila ukrajinský pár výměnou za podporu kanadského páru. Rozhovor kanadská rozhodčí nahrála a záznam předala funkcionářům, kteří suspendovali jak kanadskou rozhodčí, tak ukrajinského rozhodčího.

Kanadský reprezentant ve snowboardingu Ross Rebagliati byl pozitivně testován na marihuanu a byla mu odebrána zlatá medaile. Marihuana v té době nebyla na seznamu zakázaných látek a medaili mu později vrátili.

Zimní olympijské hry 2002
Někteří členové MOV byli nuceni odstoupit, protože vyšlo najevo, že přijali hodnotné dary na oplátku za hlasování pro Salt Lake City jako dějiště olympiády.

Kvůli pozitivním dopingovým testům byly dodatečně odebrány medaile ze závodů v běhu na lyžích (španělský reprezentant Johann Mühlegg a ruské reprezentantky Larisa Lazutinová a Olga Danilovová).

Jihokorejský rychlobruslař Kim Dong-Sung byl diskvalifikován pro zkřížení dráhy ve finále závodu na 1500 m na krátké dráze. Zlato získal americký reprezentant Apolo Anton Ohno.

V soutěži sportovních dvojic pokazili Jelena Berežná a Anton Sicharulidze z Ruska dvojitý axel, přesto porazili kanadský pár Jamie Saléová—David Pelletier díky lepším známkám za umělecký dojem. Po kanadském protestu direktoriát šalamounsky rozhodl udělit zlaté medaile oběma párům. Po olympiádě vyšlo najevo, že francouzská rozhodčí Marie-Reine Le Gougneová hlasovala pro Rusy, protože ji podplatil boss ruského podsvětí Alimžan Tochtachunov. Důsledkem skandálu byla změna systému hodnocení krasobruslařských soutěží.

Zimní olympijské hry 2006
Do rezidence rakouských biatlonistů v olympijské vesnici vpadla kvůli obvinění z dopingu italská policie.

Ruská biatlonistka Olga Medvedcevová přišla o stříbrnou medaili získanou v individuálním závodě, v důsledku pozitivního testu na přítomnost zakázané látky.

Zimní olympijské hry 2010
Těsně před zahájením her se stala tragická nehoda, když gruzínský reprezentant Nodar Kumaritašvili na tréninku vyletěl ze sáňkařské dráhy a narazil ve velké rychlosti do ocelového nosníku.

Proběhla diskuze o skoku se čtyřmi obrátkami – poprvé od roku 1994 krasobruslař Evan Lysacek získal zlatou medaili bez provedení skoku se čtyřmi obrátkami. To se nelíbilo stříbrnému Jevgeniji Pljuščenkovi, který čtverný skok zvládl, ale prohrál na programové komponenty.

V průběhu her došlo k řadě protestů kvůli diskriminaci původních obyvatel a škrtům v sociální oblasti způsobeným olympiádou, demonstrace přešly v násilnosti, dav zaútočil na sídlo Společnosti Hudsonova zálivu, jednoho ze sponzorů OH.

Zimní olympijské hry 2014

Olympiáda v Soči se před svým zahájením stala předmětem kritiky kvůli ruskému zákonu zakazujícímu propagaci homosexuality, kontroverzní jsou i přísná bezpečnostní opatření a dopad výstavby sportovních zařízení na kavkazskou přírodu. Joachim Gauck a François Hollande oznámili, že se nezúčastní slavnostního zahájení her.

V krasobruslařské soutěži žen vyvolalo kontroverzi vyšší bodové hodnocení volné jízdy vítězné Rusky Adeliny Sotnikovové, než jaká po svých jízdách obdržely stříbrná Kim Ju-na a bronzová Carolina Kostnerová.

Švédský hokejista Nicklas Bäckström nebyl připuštěn k finálovému zápasu proti Kanadě, protože byl po čtvrtfinále pozitivně testován na pseudoefedrin. Hráč nález vysvětlil běžně dostupným lékem na alergii, který pod lékařským dohledem užíval už sedm let bez jediného problému s dopingovou kontrolou. Švédové bez Bäckströma prohráli 0:3. MOV dodatečně rozhodl udělit Bäckströmovi stříbrnou medaili.

Odkazy

Reference

Literatura
 Karel Procházka: Olympijské hry. Od Atén 1896 po Moskvu 1980. Olympia, Praha 1984.

Externí odkazy

Olympijské hry
Skandály ve sportu

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


Find Wrexham Graduate Jobs: E4S can help you locate the best graduate programmes in Wrexham and surrounding areas of North Wales - it's exactly what we're here for!
But, if there happen to be no suitable graduate jobs in Wrexham on offer below just at the moment, then don't think you've hit a brick wall with your job search. Simply spend a couple of minutes setting up a job alert for Wrexham graduate opportunities and we'll inbox you when new vacancies come available for graduates in this part of North Wales.
Graduate Vacancies in Wrexham: Wrexham is a decent region to track down Welsh graduate programmes. With thriving career paths up for grabs - such as marketing, accounting, manufacturing, IT and more - you should be able to find a number of decent openings which you can apply for today.


Staying fire safe in the kitchen is the theme of a range of family-focussed activities being carried out by Kent Fire and Rescue Service (KFRS).
Mealtimes can be a busy time for families and often residents find themselves trying to juggle many other tasks while trying to cook for everyone.
There are many distractions that can cause you to take your eye off of your cooking, but with over half the fires KFRS attend starting in the kitchen, KFRS is warning that unattended cooking can result in severe damage to your home and may put you, and your family, at risk.
In the last week, crews have been sent to kitchen-related call outs in Rochester, Hythe, Canterbury, Tunbridge Wells, Tonbridge, Folkestone and Margate, and fortunately many of these turned out to be fumes from burnt food or small incidents which required little action from KFRS. However, many of these incidents could have been avoided altogether with more care and attention when cooking.
- Folkestone fire station is opening its doors for a community open day from 10.30am to 4pm.
- Maidstone crews will be attending a community fete in Heather House Field, Park Wood.
- The Community Safety (CS) team will also be attending a community event at St Mary's playing field in Shorncliffe.
• Monday 1 August Larkfield firefighters and KFRS CS team will be taking a fire engine to the Winterfield Estate, East Malling and offering residents cooking safety tips and the option of a free home safety visit (HSVs), including, where needed, the fitting of free smoke alarms.
• Wednesday 3 August the CS team will be promoting the cooking fire safety campaign at the National Children's Play Day event in Ellington Park, Ramsgate.
• Friday 5 August Sittingbourne firefighters and the CS team will be spending the afternoon in Langley Road chatting to households about cooking fire safety and offering free HSVs.
- Dartford fire station will be hosting a community open day from 11am to 3pm.
- CS team will be attending a community event, Northcote Recreation Ground, Northcote Road, Strood.
• Saturday 13 August Rochester fire station community open day from 12pm to 4pm.
Keep you and your family safe with KFRS's latest cooking safety campaign.
Further activities in the community will be taking place throughout the summer.
Follow us on Facebook for updates for further information.


text:
+ SITE SEARCH
+ SIGN IN | REGISTER
What we talk about when we talk about art: On Bravo's Work of Art
by Tom McCormack posted August 10, 2010
In "Why Bother?" a thoughtful, searching essay on the place of literature in contemporary society, author Jonathan Franzen frets that whenever books attempt to critique modern society, they only ever find an audience already in agreement with them, and then he offers this aside: "The contemporary art scene is a constant reminder of how silly things get when artists start preaching to the choir." Tossed off and tucked into parentheses, the comment is the kind of put-down of "the art scene" that's become ubiquitous in our culture. Art's always easy for a laugh, it seems, and that laughter is often tinged with a palpable loathing. Look at this quote from Michelle Orange's review of Harmony Korine's Trash Humpers: "By the end I was sure [Trash Humpers] would be most at home projected onto a white wall of the Whitney, a backdrop for white people sipping white wine, impressed with themselves for being impressed." This is, admittedly, a deft piece of propaganda, associating the art world with blankness (white walls), racial prejudice (white people), and classism (white wine). On a similarly hostile note, Mike Hale, in his review of Amie Siegel's film DDR/DDR, noted, "Only occasionally does [Siegel] feel the need to justify her art school degree." I'm not certain what justifying an art school degree would really look like, but Hale is apparently relieved that it doesn't happen too often in this movie. Todd McCarthy, former reviewer at Variety, recently wrote a jeremiad against Jean-Luc Godard, Jia Zhangke, Pedro Costa, Béla Tarr, and other members of what he calls cinema's "high-art elite." "[Godard] and the others' audience," he wrote, "really does consist of a private club with a rigorously limited membership list."
The quote is interesting as a measure of the extent to which anti-"high art" sentiments can become irrationally paranoid. The phrases "private club" and "rigorously limited" imply agency on the part of some politburo-style board of overseers, as if the work he's talking about weren't publicly available and physically accessible to anyone for the price of admission. It's no accident that three of the four examples above come from writing about movies. As a medium with appeal to just about everyone, movies remain a staging ground for some of the most culturally loaded battles about taste and status and accessibility, battles that used to be waged (and still are to some extent) around that other mass medium, the novel (which, notably, is what Franzen was writing about).
In contemporary moral life, popularity itself has taken on a moral flavor. If something is popular, if a lot of people like it, this is offered as a defense against charges of moral turpitude, as if there's something absolving about mass appeal. Conversely, if something is liked only by a limited number of people, it becomes morally suspect. We never accept that just a few people might like something; those people always become "a limited coterie," "a group," "a niche," "a private club." We find ourselves thrown into the kind of paranoid thinking that characterizes McCarthy's rant. Sentiments about contemporary fine art are both the model for and the most extreme case of this kind of thinking. Art is thought to be some kind of shadowy game played by a self-styled elite with no goal in mind but the reinforcing of their own status as elites.
Like most people, I was surprised when Bravo announced its new show, Work of Art: The Next Great Artist, a Project Runway–style reality show competition focusing on fine art that reaches its conclusion this week. The premise of the show raised a few questions: 1) Given the overwhelming diversity of contemporary art, what kind of artists would be featured? 2) What would they talk about on the show: as in, what would the judges say about the art? 3) What would viewers, journalists, bloggers, etc., say about the show? But my initial responses raise other, even more interesting questions, like 1) What's so surprising about the basic fact of this program? 2) Why do I assume talking about art on television would be inherently problematic? 3) What is it about the combination of reality television and fine art that made me think the reaction to the show would be incendiary, divisive, and thought-provoking?
The people at Gawker, the reigning champions of contemporary ressentiment, were among the first to break the news about Work of Art, with the headline "We Are Dubious About Bravo's New Work of Art Show." "We watch just about every program on Bravo," they said, "but this is going to be a hard sell." First on their list of potential problems: artists, unlike designers or cooks, work in such a broad range of media that it would be hard to judge them. For the sake of answering the questions above, I'll get this issue out of the way. The contestants on Work of Art do, indeed, work in a broad range of media, but the show has been relatively deft in dealing with this issue, and generally kept the challenges open-ended enough to allow for a diversity of work. Gawker listed four other possible complaints about Work of Art: that no one would take the artists on the show seriously after they appeared on reality TV, that no one in the art world would actually watch the show, that contemporary art is "bullshit" anyway, and that the art world is a "fraud."
These may not really be four different complaints, but one large complaint refracted into different shades. I think the fact that Gawker assumes no one in the art world would watch reality TV is related to the fact that Gawker thinks the contemporary art world is a fraud; the two things form a complex knot. Regarding the art world, Gawker said, "The incestuous world of Art Basel and the West Chelsea gallery scene is not welcoming to outsiders. It is trying to foster the illusion of exclusivity, prestige, and big, big money to make a bunch of crazy people really rich." They go on, "The art world is a fraud and so is the art it creates. It is no longer about creating aesthetically pleasing works or things that are objectively beautiful." Of course, saying something is "objectively beautiful" is like saying something is "objectively too red," but no matter—we have a general sense of what they mean. Gawker writes, "I'm not going to say that the people on this show aren't real artists, but, come on, what kind of artist would be on a reality television program?" Now this statement is interesting. What is it about art and artists that renders this statement culturally legible? Why would Gawker question "what kind of artist" would be on reality television? People generally wouldn't ask what kind of businessman, or what kind of chef, or designer, or model, or actor, etc. would appear on reality television? (Interestingly, though, they might ask what kind of person would appear on reality TV.) We're back to the question of what's so surprising about the show to start with. There's a general idea that artists are oppositional, but what do they oppose? Likewise, there's an idea of artistic purity, but purity in relation to what? I think there's a term that structures much of the contemporary anxiety about art. It structures both Gawker's assumption that artists should hold themselves above reality television and also structures Gawker's contempt for said artists and their world: the market.
What really gets on people's nerves about the art world, what makes so many people not just dislike it but actively hate it, is the claim (often made both explicitly and implicitly) that art is somehow above and beyond the market as defined by consumer capitalism. That it has a different shape, different parameters, a different system for valuing things. This argument actually has deep roots in our culture. This idea holds that entertainment is a commodity, but art is something different. An example of this kind of thinking might be: when people go to a movie where the requisite amount of stuff blows up, and the right plot points are hit, they'll probably say it was fine. An exchange has taken place, and people feel they "got their money's worth." But when they go to a movie that really moves them, they might feel that they got something that wasn't really called for given the price of the ticket, some surplus value that they couldn't put a price tag on. They'll then turn to their friends and say, "That was a work of art." We could say that something about "art" strikes people as sui generis and outside the logic of supply and demand. But the reverse of this kind of thinking also has deep roots in our culture. Basically, there's the claim that art is in no way, by no stretch of the imagination, outside the market, that the art world is actually just the market run amok, with lots of money ("big, big money" in Gawker's terms) poured fourth for no reason, and that the art world is actually much worse than pop culture because it's smaller and more insular and more disgustingly full of itself because it deludes itself into thinking it has some special status.
Discussions about art and society tend to break down along a few fault lines that relate to the status of art and the status of the market. We could break the debate down into four positions, or ideal types: a) pro-market, pro-art, b) anti-market, pro-art, c) anti-market, anti-art, and d) pro-market, anti-art. Pro-market, pro-art people hold that art is a part of the market, and that this is good because the market, while it may have its problems, is sort of electively democratic and produces quality. People who subscribe to this view are usually intellectuals who made their way outside of the academy—Clive James and Dave Hickey come to mind—and they usually have a bone to pick with avant-gardism, and think that art would do better to pay more attention to audiences; in other words, that art often fails because it's not involved enough with the market.
Anti-market, pro-art people usually hold that the market is suffocating and alienating and demoralizing and that art strives to stand outside it either through critique of it or through the instantiation of values that don't lend themselves to a market economy. In the '40s and '50s, art critics Clement Greenberg and Harold Rosenberg, in different ways, nursed an anti-market, pro-art view into ubiquity within intellectual circles, and for that reason, despite the current outré-ness of many of their arguments, they remain enormously influential in contemporary art criticism. Contemporary art theorists who thrive within academia usually vaguely fall into an anti-market, pro-art stance. But the poet laureate of the anti-market, pro-art viewpoint is Lewis Hyde. Not as virulently anti-market as many academic theorists, Hyde's book The Gift argued that while art is bought and sold in the free market, it simultaneous exists in a parallel "gift economy." That when we, for example, buy a book by Dostoevsky, we receive something (Dostoevsky's prose) that has status as a gift, and that while we pay for the physical object, we don't pay for it the way we pay for a diet Snapple. It's not that something called the "art market" doesn't exist, but that it doesn't account for the actual value we get from a work of art. In Hyde's view, the erotic nature of the gift economy offered by art stands as a corrective to the rigidly logical nature of the market economy.
Anti-market, anti-art people just hate everything. They think the market is demoralizing but that art is terrible because it's too involved with the market. Obviously these people don't get along very well with the pro-market, pro-art people. Most intellectuals are too shifty to fall into anti-market, anti-art rhetoric, but many of them fan the flames, and none better than Pierre Bourdieu. Bourdieu coined the ingenious term "cultural capital" to talk about how taste is used to establish and reify status within society. Your preferences regarding art objects can be seen as "cultural capital," which functions similarly to actual capital—said preferences give you social standing, offer social mobility, lead to positions of power; or, conversely, "bad taste" can leave you socially stranded or form a kind of glass ceiling. The whole business of liking and disliking, of relating to things, becomes, if not entirely enslaved by the market, a parallel market, ruled by the same detached self-interest.
As far as I know, there are no great intellectuals who are pro-market and anti-art, but this position holds that the market is awesome and art is generally bullshit. You don't have to search hard to find this sentiment, and in fact, the pro-market, pro-art people, who often find themselves opposing avant-gardism as bullshitty and the art market as far too insular, often bleed over into this kind of thinking. Usually people don't fall so neatly into one category or another. Someone might use an anti-market, anti-art sentiment to dismiss Jeff Koons as a hucksterish joke, and that very same person might conjure up a pro-market, pro-art sentiment to talk about bebop as a kind of para-modernist art form that enjoyed substantial popularity. While individuals will adjust their views based on how they feel about a particular work of art and about the behavior of the market at a particular moment in time, these views remain defining poles in our attitudes about the place of art in contemporary society.
Work of Art is a battleground for these various points of view, not only because reality television is a product par excellence of the market but also because the contest on the show is a synecdoche for the market. This explains a lot about Gawker's initial reaction to the show (which seemed to give voice to much of the popular reaction). There was derision regarding "what kind of artists" would participate in the show because it's assumed that artist types are anti-market, pro-art people. But there was derision about the very subject of the show because popular discourse is usually a confusing mixture of pro-market, anti-art and anti-market, anti-art feelings, which are exacerbated by a livid reaction to the presumptuous, preening, outrageously self-congratulatory aspect of artists' supposed anti-market, pro-art feelings. At the same time, I think there's an expectation that artists should be anti-market, pro-art people, resulting in "what kind of artist" questions. When artists aren't anti-market, pro-art people we feel ripped off. The whole debate about art and the market can be seen as part of a larger debate about whether there are any values that we have, or could have, that resist the gravitational pull of the market.
In case this begins to seem like some rarefied intellectual argument, a debate at the faculty club between Marxist professors and their Friedmanite colleagues, here's a sample of an argument that occurred in the comments section of Salon. Curator and critic Glen Helfand wrote an article broadly posing the question of whether art world insiders' disdain for Work of Art isn't just a manifestation of their contempt for Middle America. A commenter identified as Conversing with a hairdryer chimed in: "The art biz is a biz. It has promotion and branding and marketing and shmoozing and bribes and sex and all the things that make the other businesses of the world function." In concurrence, Vibrocount wrote, "The art world is about money. When artists learn this and accept it, they get the gallery showings. Good art is rarely a consideration." Bernbart struck a note of dissent, saying, "Art should not be created in competitive environment." (sic) In disagreement, jhillr64 wrote, "I know lots of artists, who are very serious about their craft, and also many gallery owners who are very serious about art...neither group is under any illusion about what the end game is about...it's selling art for profit...duh?"
Also at Salon, Heather Havrilesky's disturbing appreciation of Work of Art began on a note of doubt: "I envy artists. But I still have to wonder, should such idealistic little lambs be paraded into the crass slaughterhouse of reality TV, for the butchers to slice away at their bluster, to rip at their swagger, to tear apart their fragile egos? Well, of course they should." We have to be very skeptical of Havrilesky's claim that she envies artists—she seems to show nothing but contempt for them. When she's not being patronizing ("little lambs") she's being vicious ("bluster," "swagger," "fragile egos"). But she means to assure us that she's actually hip and with it because even though Work of Art is her new "TV addiction," she has nothing but contempt for both artists and reality TV, which is a "slaughterhouse" that "slices," "rips," and "tears." She goes on to say:
While I might find the comments of the judges unfair or hopelessly pretentious or flatly irritating, while I might balk at the fact that China Chow's main claim to her role as the show's host is that she's an aristocrat who "was born into a family of collectors." (Hey, me too! My grandmother collected cottage cheese tubs and orange juice bottle tops!), I still love the fact that I'm not actually at an art gallery, teetering on bad shoes, drinking Sauvignon Blanc with a bunch of sniffling wieners with overpriced scarves tied jauntily around their smug throats. I love that I don't have to self-consciously lean in to view the little speckles of paint on the canvas, knowing that I appear to be just another one of these preening fools with appreciative or dismissive or critical looks plastered across their faces. I don't have to hear the murmurs of "Mmm, vibrant use of color!" or "This reminds me of Vermeer, a little—the darkness," or other Art History 101 vomitry.
What is it about art that makes us hate art lovers so very much?
There are a few interesting things about this passage. One criticism of television is that it offers a substitute for actual social situations and grows to supplant actual social situations in the lives of its watchers. The response to this criticism is that people obviously know the difference between real life and TV and that no one would actually try to replace one with the other. But Havrilesky is overtly saying that, in this specific instance, she actually is seeking to replace one with the other and that she gets satisfaction from it. She takes a social situation she finds distasteful (being in an art gallery) and says that she receives more pleasure from its TV double (Work of Art). To work toward answering Havrilesky's question "What is it about art that makes us hate it so very much?" one would first have to point out that the entire thrust of Havrilesky's article is that she hates everyone and everything so very much. And this is the real reason Havrilesky is in favor of the show: it allows for the pleasure of looking at art without the terrible burden of liking or approving, or just plainly being uncynical about anything. You don't have to like the show (it's reality television!), you don't have to like the art (ditto), you don't have to like the contestants (they're on reality television, for crying out loud!), and you don't have to like the judges (they're either "hopelessly pretentious" or "flatly irritating").
It's no surprise that the host of Work of Art is an art collector, the mentor an auctioneer, one of the judges a gallerist, and another a gallery owner; people who are that involved in the actual sale of art objects are almost by psychological necessity pro-market, pro-art people. The one coup of the show was to get three time Pulitzer Prize–nominated critic Jerry Saltz as one of the four judges. But anyone who knows Saltz's work probably wasn't too surprised. Saltz has made a career espousing a kind of world-weary, commonsensical approach to art, telling people that everyone can engage with art if they just trust their gut. The show has the burden of trying to make discussing art look fun and approachable, which is basically what Saltz has spent his career in print trying to do.
The judges and authority-types on Work of Art are introduced with little sound-bite manifestos, almost all of which lead to confusing nonsense. The mentor Simon de Pury says, in an accent that somewhere along the line stopped being French and now just sounds vaguely moneyed, "My response to art is purely physical. I usually know within the first split second if it's a great work or not." This is a tactic that tries to make art palatable to a mass audience: appealing to sensationalism. The irony is that sensationalism can actually be a form of high snobbery. Part of what's interesting about this quote is how poorly it accounts for almost anything about contemporary art. Leaving aside that it's probably a very bad way to ascertain "greatness," it's also probably a very bad way to ascertain even goodness. Take, for example, Andy Warhol's Brillo Boxes, which are exact replicas of actual Brillo boxes. De Pury would either have to claim that a) these are not great or that b) all Brillo boxes are great art. Of course, it was Warhol's gift to dramatize (and render humorous) these issues, but we don't even need Warhol to see through de Pury's ridiculousness. How would de Pury account for issues of originality? A derivative work, even a counterfeit, would have to be the exact same thing in de Pury's world (which would be dangerous, since he makes his living auctioning off art, which relies on the works being originals). This appeal to sensationalism, clearly meant to calm the nerves of the art-phobic, who it is assumed fear pretentiousness and evasion, actually ends up being evasive and mystifying.
The other manifesto-bites end up being less ridiculous, partly because they often say much less. Saltz gives us a taste of Romanticism: "Art is a way of showing the outside world what your inside world is like." Jeanne Greenberg Rohatyn, who speaks in a deliberate, over-emphatic way that makes her every utterance sound like it exhausts her, says, "I'm just looking for something that intrigues me, something that confuses me, or surprises me." Fair enough. Then Bill Powers, who can be constantly seen physically struggling to produce the most basic thoughts, says, "We're looking for artists that inspire us to look at the world from a new angle."
Most of the pleasures of the show, as they stand, aren't the pleasures of art, but those of reality television. As a synecdoche for the market, the reality TV contest proves an interesting genre for analysis and speculation. In the most harrowing episode, the contestants are put into two groups to collaboratively make a public art installation. De Pury announces to them: "While you are all working as a team, tomorrow you will be judged individually." The phrase captures much of the madness of the contemporary workplace, in which those people with whom you collaborate most closely are also those with whom you compete for approval and promotions. In these shows, the contestants are expected to be each other's close friends, their support group, and also their rivals, their worst enemies. Your "success" on the show relates not only to how you fare in terms of the competition, which is the stated goal, but also in how well you come across to the audience, which is the implicit goal. The shows end up testing the participants' ability to compartmentalize; to be everyone's friend in the living quarters and then to beat them out in the end; or, if you're not everybody's friend, to be a compelling villain.
At Slate, Troy Patterson offered this interesting provocation regarding the contestants on Work of Art:
Know that each of the artists here is a child of Pop, intuitively and definitionally. Each of them rolls the creative process, the finished work, and her public performance as an artist into an eager consumer package. They're all operators with soundbites on line one.
It's no surprise that in our debates about art and the market we always return to Pop Art and Warhol. While Warhol offers no solution to the art/market conundrum, he dramatized the problems in a way that was cold and cruel and ready-made for ironic spectatorship. As a result, people see whatever they want in Warhol. The pro-market, pro-art people see proof that art in the modern world is as much a matter of manipulating the media as it is a matter of making interesting objects. The anti-market, pro-art people see biting meta-commentary on the vacuousness of modern capitalism. The anti-market, anti-art people see a nihilistic embrace of the same. The pro-market, anti-art people see evidence of the total decadence of the art world.
I'm not sure I agree with Patterson's claim that the contestants on the show are all children of Pop, at least not entirely. There's something very sad about Work of Art, which to me seems related to the fact that not all of the contestants on the show possess the utterly cynical sophistication required to be a "child of Pop." They don't just want to sell themselves, they want to "improve" and "grow," and often seem invested in actually making good art.
One of the saddest moments on the show came when, during a critique, a contestant said, "Can I ask a question, what things would you like to see in the work?" Jerry Saltz shook his head with paternal disapproval and guest panelist Ryan McGinness said, "The fact that you're even asking for advice is the wrong approach." Talk about a bait and switch! You can't set yourselves up as the ultimate judges of an artist's worth and then admonish them for appealing to your tastes. But the moment illustrates that the judges on the show are uncomfortable with too much market logic—it disappoints them to be used so blatantly for what's basically "market research."
But the saddest of the show's many sad moments was the announcement of the assignment for episode seven. China Chow told the contestants, "For your challenge you will be digging deep. We want you to create a piece of art that explores the first experiences that shaped you into the artists you are today." The challenge zeroes in on at least two of the things that a lot of people want from art: revelation and vulnerability. But don't these things only mean something if we somehow feel they're freely offered? Demanding that an artist make work about their childhood is like your couple's therapist ordering your boyfriend to tell you about his daddy issues. I only really feel you're being vulnerable if I don't suspect an ulterior motive. If I think you're telling me about the crushing defeats in your life just to get me into bed, it doesn't really mean anything to me.
But are we ever free from ulterior motives? Isn't the big takeaway from recent intellectual thought that our lives are completely overdetermined by ulterior motives? Marx's capital, Freud's id, Foucault's power, etc, etc. Don't we always act in favor of self-interest and isn't our self always interested in things that are, in the long run, kind of petty and gross, like status, sex, and control? Aren't artists always really trying to make money? Or get laid? Or assert their superiority? Can anything really ever be freely offered?
I'm struck by the notion that, whatever our beliefs on these matters, our desires very likely tell a different story. We approach art like blossoming lovers who long ago lost their faith in love: our attraction is curiously unperturbed by our rational thought. We call the art world a fraud and yet part of us can't help wondering, What kind of artist would go on fraudulent reality TV? We want from art, perhaps against hope, some experience free of ulterior motives. Like a desperate mistress or an incorrigible suitor, we arrange clandestine meetings hoping that maybe, just maybe, this time, he'll really leave his wife or she won't withdraw her hand.
All Articles | Calendar | Research
Fighting Words
by Imogen Sara Smith
Fighting Words, Part 2
On the Margins: The Fil…
by Andrew Chan
Robin Williams: A Sense…
by David Schwartz
Bill Powers, China Chow, and guest judge Jonathan Santlofer on Work of Art
Photo Gallery: Market Forces
television | reality television | Work of Art
Tom McCormack is a critic living in Brooklyn. His writing has appeared in Cinema Scope, Film Comment, Rhizome, The L Magazine, and other publications. He is a regular contributor to Moving Image Source, an editor at Alt Screen, and the film and electronic art editor of Idiom.
More articles by Tom McCormack
+ ABOUT + PRIVACY + COPYRIGHT
© 2021 Museum of the Moving Image

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


text:
Q: Error occurs on custom inquiry screen related to view BQL I have a custom inquiry screen with one filter field at the top.  This works as expected.
Among the grid data, there are also two fields included which are NOT tied to the database, and are types [PXInt] and [PXString].  The current (working) filter BQL uses one of the fields that IS tied to the database as follows:
    [PXFilterable]
    public PXSelectReadonly<xTACTodoDetail,
           Where<Current<ToDoFilter.employeeID>, IsNull,
           Or<xTACTodoDetail.assignTo, Equal<Current<ToDoFilter.employeeID>>>>> TodoDetail;

As I said, this works as expected.
Now I've added a field to the screen filter and to the BQL as follows:
Field:
    #region BusAcct
    public abstract class busAcct : IBqlField
    {
    }
    [PXString(30, IsUnicode = true, InputMask = "")]
    [PXUIField(DisplayName = "Bus. Acct.")]
    [PXDimensionSelector("BIZACCT", typeof(BAccount.acctCD),typeof(BAccount.acctCD), DescriptionField = typeof(BAccount.acctName))]
    public virtual string BusAcct { get; set; }
    #endregion

BQL:
    [PXFilterable]
    public PXSelectReadonly<xTACTodoDetail,
            Where2<Where<Current<ToDoFilter.employeeID>, IsNull,
                   Or<xTACTodoDetail.assignTo, Equal<Current<ToDoFilter.employeeID>>>>,
            And<Where<Current<ToDoFilter.busAcct>, IsNull,
                Or<xTACTodoDetail.busAcct, Equal<Current<ToDoFilter.busAcct>>>>>>> TodoDetail;

Now I get the following error:
Incorrect syntax near '='.

The field in the inquiry screen's DAC is not tied to the database, and is populated using the xTACToDoDetail_RowSelecting event (this is because depending on several factors, it will obtain the Business Account from different DACs, so conditional logic is needed.   Could this be why I'm getting the error?  Everything compiles fine.

redpajama_set_name: RedPajamaStackExchange


text:
Business 565169292
Target sues insurer for up to $74 million in 2013 data breach costs
Suit says insurer failed to cover $74M for issuing new payment cards.
By Kavita Kumar Star Tribune
November 19, 2019 — 6:20pm
Target is suing its longtime insurance company for denying claims to reimburse Target for tens of millions of dollars it has paid out for new payment cards as part of settlements over the retailer's 2013 data breach.
The lawsuit against ACE American Insurance Co., based in Pennsylvania and now part of the Chubb Corp., was filed Friday in U.S. District Court in Minnesota.
In it, Target notes that it has paid out a total of $138 million, including attorneys' fees, to banks to settle claims related to its data breach. While some of the costs were paid for or reimbursed by insurers, the Minneapolis-based retailer said at least $74 million that it paid to settle claims over the costs of replacing payment cards has not been picked up by insurers.
Target argues that its general liability policy with ACE should have covered those costs because the policy defines property damage as including "loss of tangible property that is not physically injured."
"That is precisely this case," Target said in the lawsuit. "Target was held liable for the loss of use of plastic payment cards that were not physically injured."
A spokesman for Chubb said Tuesday that the company does not comment on pending litigation.
In a statement, Target said it had been in discussions with ACE over this issue for more than a year before filing the lawsuit.
Target's data breach in November 2013 was one of the biggest data breaches of its kind at the time, but has since been followed by many others. A hacker installed software on Target's computer network and was able to glean the payment card information of 40 million customers and the personal information of 60 million customers.
"As a result, numerous banks were required to dedicate substantial resources to canceling and reissuing physical payment cards," Target said in its lawsuit. "These costs include, for example, the cost of producing the plastic card, mailing the card to consumers and otherwise reiussing the physical card."
The banks then started suing Target for their losses. Target contacted ACE in January 2014 after the first lawsuits from banks started coming in. ACE initially denied Target's request for coverage of payment card claims in March 2014, according to the suit. ACE has continued to refuse to cover those claims.
In the suit, Target noted that it reached a settlement in a class-action lawsuit brought by banks for about $58 million in May 2016. It also reached confidential settlements with major card issuers such as Visa, Mastercard, American Express, Discover as well as a number of individual banks.
In total, Target has reported that it incurred about $292 million in expenses related to its data breach, about $90 million of which were offset by insurance.
Kavita Kumar covers the fast-changing retail landscape. She reports about Target, Best Buy, Mall of America, and other national and local retailers as well shopping trends.
kavita.kumar@startribune.com kavitakumar
Star Tribune Recommends
Business Interest rate cuts erode profit at U.S. Bank, execs signal pressure will continue
Purdue Pharma's Payments to Sacklers Soared Amid Opioid Crisis
Business Schafer: For activist investors, real change can be elusive
Business Wells Fargo's new CEO reports another disappointing quarter
Business Index fund takeover worries don't change basic facts
Business Activist investor who battled Buffalo Wild Wings shuts his firm
Interest rate cuts erode profit at U.S. Bank, execs signal pressure will continue
Schafer: For activist investors, real change can be elusive
Wells Fargo's new CEO reports another disappointing quarter
Index fund takeover worries don't change basic facts
Activist investor who battled Buffalo Wild Wings shuts his firm
A pair of spacewalking astronauts tackled one last round of battery improvements outside the International Space Station on Monday.
A look at some of the key business events and economic indicators upcoming this week:STREAMING WARSNetflix serves up its fourth-quarter results Tuesday.Financial analysts forecast the…
Coal plants may get reduced role at Xcel Energy • Business
For tech-weary Midwest farmers, 40-year-old tractors now a hot commodity • Business
Entrepreneurs look to keep it real at the corner of Selby and Snelling • Business
Best Buy board investigates CEO Barry over relationship allegation • Business
Why ethanol endures as important market for Midwestern farmers • Business


text:
Search Harper...
Why Harper?
Centre for Evidence Based Agriculture
Dr Nicola Randall
Dr Randall manages the Centre for Evidence Based Agriculture and oversees all the research, knowledge translation and publicity activities. She set up the centre in 2012, and has been working on the use and synthesis of evidence in the fields of conservation and agriculture for over 12 years.
Principal Lecturer Agroecology/Director Centre for Evidence-Based Agriculture
Dr Katy James
Dr James is a principal postdoctoral research associate in the Centre for Evidence Based Agriculture . She has 10 years experience of working with funders and commissioners to design and implement syntheses. Dr James has also designed new methodologies, and delivers training.
Principal Postdoctoral Research Associate
Dr Iona-Yuelu Huang
Dr Huang is the centre expert in the fields of business management and economics. Dr Iona Huang undertakes systematic reviews in areas such as economic impact of agri-tech ( e.g. precision farming, agricultural robotics), innovation adoption, rural development policy, rural entrepreneurship, business models, and agri-food waste management.
Dr Lynn McIntyre
Dr Lynn McIntyre works in food microbiology and food safety, and acts as our expert advisor for related work within the centre & is involved in supporting evidence synthesis in food systems more widely.
Senior Lecturer in Food Safety
Dr Matthew Back
Matthew Back is experienced in reviews and evidence syntheses on the management of pests, weeds and pathogens. He has specific expertise in plant nematology and his wider research is concerned with the development of non-chemical crop protection strategies.
Reader in Nematology
Dr Ed Harris
Dr Ed Harris is an applied statistician with research interests in data science and statistical methodology, in ecology and social science. He has over 15 years of experience in primary research and statistical consulting in academic, private, and public sectors in conservation biology, ecology, public health, higher education and agriculture.
Dr Edwin Harris
Senior Lecturer in Statistics & Agri Data Analysis
Dr Claire Kershaw
Dr Claire Kershaw conducts evidence-based research in the field of animal science. She has a particular interest in the use of technologies to enhance animal productivity, health and welfare, and also utilises systematic reviews of scientific methodologies to develop reliable laboratory techniques.
Dr Simon Jeffery
Simon Jeffery is a soil ecologist with expertise in soil functions and sustainable agriculture. He has published numerous reviews and meta-analyses using a range of evidence synthesis and statistical techniques.
Reader in Soil Ecology
Dr Eric Siqueiros
Dr Eric Siqueiros is a researcher in the Food Land and Agribusiness Management department. His main interests are in developing processes and strategies for the sustainability metrics of the food and agricultural sector. He has been working with sustainability assessment tools for farm management as well as life cycle assessment of different farming systems.
Dr Magdalena Kaczorowska-Dolowy
Dr Magda Dolowy is a postdoctoral researcher researcher working on evidence syntheses, and also on network and capacity building in the field of Evidence-Based Agriculture.
Post-doctorate research associate
Dr Anthony Millington
Dr Millington is a postdoctoral researcher in the Centre for Evidence Based Agriculture and works with members of the team, collaborators and stakeholders to carry out systematic reviews and other evidence syntheses for decision makers.
Dr Samina Ashiq
Samina Ashiq is a postdoctoral researcher conduting evidence syntheses in the Centre for Evidence Based Agriculture .
Cookies on the Harper Adams University website
We use cookies to ensure that we give you the best experience on our website. If you continue without changing your settings, we'll assume that you are happy to receive all cookies on the website. However, you can change your cookie settings at any time.
Ok, got it Learn more
Extended Degree
Short Courses/CPD
Sports, clubs and social life
Placement and careers
Explore our research facilities
Offer a placement or scholarship
Work at Harper Adams
How to get to Harper Adams
Conference hire
Legal and governance
Harper Adams University, Newport, Shropshire, TF10 8NB
Tel: +44 (0) 1952 820280 Fax: +44 (0) 1952 814783
Registered in England and Wales as a Company Limited by Guarantee under Company No. 8049710. Registered Charity No. 1147717.


text:
Home > Swanage Carnival Queen performs first official duty
Swanage Carnival Queen performs first official duty
Date Published:11 Mar 2016 Last Updated:19 Jan 2022
Swanage Carnival Queen Drew Hamilton has performed the first official duty of her 'royal' year.
The 18-year-old began a busy few months by visiting the offices of her sponsor, Ellis Jones Solicitors, in Swanage High Street.
Drew was welcomed by Partner Craig Wells and other members of the Ellis Jones' team.
"I am just so happy to be the Carnival Queen and really looking forward to being in the procession," said Drew who was a princess in 2009 and 2011.
This year's Swanage Regatta & Carnival is from Saturday July 25 to Saturday August 1.
Attractions include three firework displays, art competitions, a talent show, treasure hunts, dog show, parachute jumps, water and land sports and the Aerostars aerobatic display team.
Full details can be found at www.swanagecarnival.com
Craig Wells said Ellis Jones was "delighted and proud" to sponsor the Carnival Queen.
"We've supported the carnival for many years. It's one of the highlights in the annual calendar and always hugely popular with locals and visitors alike," said Craig.
He added: "As a law firm rooted in Swanage, it's a real pleasure to support a fantastic community event which generates such a 'feel good' factor."


Top quality turntable headshell that is ready to plug into most S-shaped or straight tonearms. You can be up and spinning in moments. If you have an empty round socket at the end of your tonearm then you can just get this headshell. It will just plug right into the round tonearm socket as you rotate the locking collar. Size : 8 mm diameter x 12 mm length Plated 4-pin contacts Four colour-coded OFC (oxygen free copper) soft leadwire with gold plated terminal Every terminal inside a color sleeve.


Annie Close has wanted her own church since she was a teenager and now she has one. Staff writer Allison Rudd spoke to her about her acquisition and the huge restoration job she and her husband Greg are undertaking.
The usually sleepy seaside town of Riverton is buzzing, after 860 teenagers and adults arrived on Saturday for Venture South 2013, a camp for Venturer Scouts of both sexes aged 14-18.
The Southland District Council may prosecute a handful of stragglers who have ignored requests to connect to the Otautau reticulated sewerage and wastewater scheme.
One person is still in Southland Hospital after a crash near Mossburn a week ago which killed one man and injured eight others.
A crash site near Mossburn in which one man was killed and eight others were injured was ''carnage'', a woman who stopped to help says.
The Mayor of Invercargill, Tim Shadbolt, says Environment Southland chairman Ali Timms has damaged her credibility by phoning him on a regional television talkback show posing as Ruby, a mother of two whose husband had been made redundant from the Tiwai Point aluminum smelter.
France-based New Zealand businessman Mark Oremland had a dream when he bought a 1940s DC3 18 months ago.
More than 400ha of an internationally recognised scientific reserve southeast of Invercargill has been destroyed by fire.
The new annual ocean race from Auckland to Bluff has received support from the organisers of the Sydney to Hobart event.
A Gore man was still protesting his innocence yesterday as Judge Philip Moran sentenced him for illegally trading as a real estate agent.
A memorial at Stirling Point, near Bluff, in memory of those lost in Foveaux Strait tragedies would be a comfort for grieving families and friends, two women who have lost relatives to the sea say.
Dog owners in Christchurch with pets stressed by the earthquakes are turning to an unusual remedy - aromatherapy.
A free business sounds too good to be true, but the man behind the proposal says there is no catch.
An independent report into Environment Southland's compliance division has found no evidence of dishonesty or fraudulent behaviour by a staff member, but has signalled the need for improvements to processes and procedures.
The 20th anniversary of the official opening of Stewart Island's Great Walk, the Rakiura Track, was marked last week.
The head of a trust trying to eradicate wilding pines from a vast expanse of Northern Southland believes the big job can be done.
A Southland anti-abortion group will begin weekly protests outside Southland Hospital from next month.
The Southland District Council has signed off its biggest structural change since it was established 23 years ago.
They are about to board a yacht and travel 465km south into the notoriously rough waters of the Southern Ocean, but two Dunedin men say they are ready for the challenge.


text:
Registered Nurse RN
Registered Nurse, Free Care Plans, Free NCLEX Review, Nurse Salary, and much more. Join the nursing revolution.
Nursing Clinical Skills
Nursing Videos
Nursing Care Plans
Nursing Quizzes
NCLEX Review
Patent Ductus Arteriosus (PDA) NCLEX Questions
Patent Ductus Arteriosus NCLEX questions for nursing students. Patent ductus arteriosus (PDA) is a congenital heart defect disorder.
Before taking the quiz, don't forget to watch the lecture on patent ductus arteriosus.
This quiz is part of a pediatric NCLEX review series.
This quiz contains patent ductus arteriosus NCLEX questions that will prepare you for the NCLEX exam.
1. You're caring for a 2-day-old infant with a large patent ductus arteriosus. The mother of the infant is anxious and asks you to explain her child's condition to her again. Which statement below BEST describes this condition?*
A. "The vessel connecting the aorta and pulmonary vein has closed prematurely, which is leading to increased blood flow to the lungs."
B. "The vessel connecting the aorta and pulmonary artery has failed to close at birth, which is leading to a left-to-right shunt of blood."
C. The vessel connecting the aorta and pulmonary vein has failed to close at birth, which is leading to a right-to-left shunt of blood."
D. "The vessel connecting the aorta and pulmonary artery has closed prematurely, which is leading to a left-to-right shunt of blood."
2. As the nurse you know which statements below are correct about the ductus arteriosus? Select all that apply:*
A. "The ductus arteriosus is a structure that should be present in all babies in utero."
B. "The ductus arteriosus normally closes about 3 days after birth or sooner."
C. "The purpose of the ductus arteriosus is to help carry blood that is entering the left side of the heart to the rest of the body, hence bypassing the lungs."
D. "The ductus arteriosus connects the aorta to the pulmonary vein."
3. While assessing a newborn's heart sounds you note a loud murmur at the left upper sternal border. You report this to the physician who suspects the infant may have patent ductus arteriosus. The physician asks you to obtain a pulse pressure. If patent ductus arteriosus is present, the pulse pressure would be ___________.*
A. Narrow
B. Fluctuating
C. Wide
D. Normal
4. As noted in the previous question, a loud murmur was noted during assessment of a newborn with patent ductus arteriosus. As the nurse you know that what type of murmur is a hallmark sign of this condition?*
A. harsh, loud systolic murmur
B. soft, blowing diastolic murmur
C. systolic and diastolic machinery-like murmur
D. machinery-like murmur present on only diastole
5. You're working on a unit that provides specialized cardiac care to the pediatric population. Which patient below would be the best candidate for Indomethacin from the treatment of patent ductus arteriosus?*
A. A 25-year-old adult
B. A premature infant
C. An 8 month old child
D. A 12 year old child
6. You're working in the NICU providing care to a neonate who has a large patent ductus arteriosus. Which finding during your head-to-toe assessment would require you to immediately notify the physician?*
A. Loud, harsh continuous murmur
B. Abnormal pulse pressure
C. Crackles
D. Diaphoresis when feeding
7. You're providing education to the parents of a child who has a patent ductus arteriosus. The parents want to know the complications of this condition. In your education, you will include which of the following complications of PDA? Select all that apply:*
A. Heart failure
B. Pulmonary hypertension
C. Recurrent lung infections
D. Clubbing of the fingernails
E. Endocarditis
F. Pulmonary stenosis
(NOTE: When you hit submit, it will refresh this same page. Scroll down to see your results.)
Patent Ductus Arteriosus NCLEX Questions
1. You're caring for a 2-day-old infant with a large patent ductus arteriosus. The mother of the infant is anxious and asks you to explain her child's condition to her again. Which statement below BEST describes this condition?
A. "The vessel connecting the aorta and pulmonary vein has closed prematurely, which is leading to increased blood flow to the lungs."
B. "The vessel connecting the aorta and pulmonary artery has failed to close at birth, which is leading to a left-to-right shunt of blood."
C. The vessel connecting the aorta and pulmonary vein has failed to close at birth, which is leading to a right-to-left shunt of blood."
D. "The vessel connecting the aorta and pulmonary artery has closed prematurely, which is leading to a left-to-right shunt of blood."
The answer is B. Patent ductus arteriosus (PDA) occurs when the vessel that normally connects the aorta and pulmonary artery in utero has failed to close at birth, which leads to a left-to-right shunting of blood. This shunting of blood will increase blood flow to the lungs and can cause pulmonary hypertension and eventually heart failure (left-sided), especially if the PDA is large.
2. As the nurse you know which statements below are correct about the ductus arteriosus? Select all that apply:
A. "The ductus arteriosus is a structure that should be present in all babies in utero."
B. "The ductus arteriosus normally closes about 3 days after birth or sooner."
C. "The purpose of the ductus arteriosus is to help carry blood that is entering the left side of the heart to the rest of the body, hence bypassing the lungs."
D. "The ductus arteriosus connects the aorta to the pulmonary vein."
The answers are A and B. These are correct statements about the ductus arteriosus. Option A is correct because every newborn should have this structure, but it will close shortly after birth. Option C is wrong because the purpose of this structure is to help carry blood that is entering the RIGHT side (not left) of the heart to the rest of the body, hence bypassing the lungs. Option D is wrong because this structure connects the aorta to the pulmonary ARTERY (not vein).
3. While assessing a newborn's heart sounds you note a loud murmur at the left upper sternal border. You report this to the physician who suspects the infant may have patent ductus arteriosus. The physician asks you to obtain a pulse pressure. If patent ductus arteriosus is present, the pulse pressure would be ___________.
The answer is C. The pulse pressure will be widened. Pulse pressure is the difference between the systolic and diastolic pressure and indicates the force the heart needs to contract. With PDA, the diastolic pressure will be low, which will widen the difference between the systolic and diastolic pressure. WHY? When blood is leaving through the extra vessel (patent ductus arteriosus) back into the pulmonary artery, this will decrease diastolic pressure (which is the pressure of the blood in the arteries when the heart if filling or in between heart beats). This will lead to a wide pulse pressure, hence a decrease is diastolic pressure and will then in turn lead to bounding pulses.
4. As noted in the previous question, a loud murmur was noted during assessment of a newborn with patent ductus arteriosus. As the nurse you know that what type of murmur is a hallmark sign of this condition?
The answer is C. The hallmark murmur with PDA is a continuous (heard both during diastole and systole) that is harsh and machinery-like. It can be noted at the left upper sternal border.
5. You're working on a unit that provides specialized cardiac care to the pediatric population. Which patient below would be the best candidate for Indomethacin from the treatment of patent ductus arteriosus?
The answer is B. A medication (NSAIDs) can be used to close the ductus arteriosus. Indomethacin is a prostaglandin inhibitor. It is used in premature babies or sometimes in very young infant's days old. It won't work for older infants, children, or adults.
6. You're working in the NICU providing care to a neonate who has a large patent ductus arteriosus. Which finding during your head-to-toe assessment would require you to immediately notify the physician?
The answer is C. Options A, B, and D (although are abnormal findings) is expected to be found in a large PDA. However, option C is a sign and symptoms that the patient is entering into left-sided heart failure (a life-threatening complication of this condition in a neonate), which would require immediate intervention. PDA can lead to heart failure when the left-to-right shunt is severe enough.
7. You're providing education to the parents of a child who has a patent ductus arteriosus. The parents want to know the complications of this condition. In your education, you will include which of the following complications of PDA? Select all that apply:
The answers are A, B, C, and E. These are complications that can occur with PDA. Clubbing of the nails can be seen in tetralogy of fallot.
More NCLEX Quizzes
Don't forget to tell your friends about this quiz by sharing it your Facebook, Twitter, and other social media. You can also take more fun nursing quizzes.
*Disclaimer: While we do our best to provide students with accurate and in-depth study quizzes, this quiz/test is for educational and entertainment purposes only. Please refer to the latest NCLEX review books for the latest updates in nursing. This quiz is copyright RegisteredNurseRn.com. Please do not copy this quiz directly; however, please feel free to share a link to this page with students, friends, and others.
Medication Abbreviations Frequencies/Orders | Medical Terminology | Nursing NCLEX Review
Baby's First Food Reaction at 6 Months Old | How to Start Solids | Pediatric Nursing
Inversion and Eversion of the Foot, Ankle | Body Movement Terms Anatomy
Medication Routes of Administration and Medical Abbreviations | Nursing NCLEX Review
Medication Abbreviation Frequencies Time and Orders Quiz (Nursing)
Baby's First Food
Medication Administration Routes and Abbreviations (Nursing)
Inversion and Eversion
This website provides entertainment value only, not medical advice or nursing protocols. We strive for 100% accuracy, but nursing procedures and state laws are constantly changing. By accessing any content on this site or its related media channels, you agree never to hold us liable for damages, harm, loss, or misinformation. See our full disclosure and privacy policy. Copyright Notice: Do not copy this site, articles, images, or its contents without permission.
Facebook Nursing
Instagram Nursing
Twitter Nursing
YouTube Nursing
Get Free Email Updates:
Enter your email address below and hit "Submit" to receive free email updates and nursing tips.
Copyright © 2021 RegisteredNurseRN.com. All Rights Reserved.


Up for sale we have a 1968 Oldsmobile Cutlass Supreme. The body on it is laser straight with a killer paint job. It has great fit of the panels with good gaps. Everything is covered in the Teal Frost that is accented by the Silver around the bottom. When this car was painted they replaced the bumpers and other chrome. All the side chrome looks excellent. For a closer look at the paint, it looks great with a slick finish that is smooth to the touch. In the jams and in the trunk they did a very nice job. To give it a killer stance it's sitting on a set of 20" Eagles that have the silver centers.
On the inside of this Cutlass it has the factory Teal (989 Code) interior with the bench seat and column shift. The seats and door panels all appear to be the factory covers. The carpet has been replaced at some point. When you look at the dash it all looks correct down to the factory AM Radio. For a car of this age the interior is in excellent condition with some visible ageing but still very presentable.
Under the hood it's powered by the 350 Rocket V8 that is mated to the Jetaway Automatic Trans and 10 Bolt Rear End. The engine is painted in the factory gold with the correct valve covers and breather. An aluminum radiator has been added. The brakes are Power with drums and it also has Power Steering. This is factory A/C car with everything there. When you look under this Cutlass it has great floors that are very solid with no visible signs of damage. Also the frame looks very good.


text:
Ford House Office Building
O'Neill House Office Building
Southwest of the Capitol on a site bounded by Second Street, D Street, Third Street and Virginia Ave, S.W.
Constructed in 1939 as Washington D.C.'s first "General Federal Office Building."
It was conceived as an economical, all-purpose facility to house New Deal workers. After being used by the FBI for years, it was declared surplus property and acquired by Congress in 1975. Today, it is occupied mainly by staff of various committees of the House of Representatives, the Congressional Budget Office, and the Architect of the Capitol.
Designed in 1939 as a totally new kind of federal office building, the Ford Building was economical, quickly constructed, and quickly available for the use by a rapidly expanding federal workforce. The programs of President Franklin Roosevelt's New Deal fueled an unprecedented increase in federal employees and resulted in the demand for more office space. While noble and expensive office buildings were being built in the Federal Triangle and elsewhere in Washington, it was clear these buildings would not solve the space shortage soon enough. It was decided to create a new class of office building, one that could be built cheaply with the "speed of a warehouse," and could be used by any agency needing space. This new class of building would be called the "General Federal Office Building."
The design for the Ford Building was produced in the office of the Public Buildings Administration by architect Louis A. Simon and his staff. The PBA was in charge of designing all new executive branch federal buildings except those for the Army, Navy and Veterans Administration: post offices were its main work product. Simon was a long-time employee of the office of the Supervising Architect of the Treasury and held its top position from 1934 until it was disbanded and moved to the PBA in 1939. His Internal Revenue Service Building of 1928-1935 illustrates talents at high style federal office design, while the Ford Office Building shows his skill at thriftiness. It is a load-bearing masonry building, six stories above grade, containing 585,532 square feet of space. Except for bronze lanterns and sparse bronze door trim, there is no architectural ornamentation.
The first occupants of the Ford Building were 7,000 employees of the 1940 census. Their stay would be temporary, however, as the building would later house the finger print files and other records of the Federal Bureau of Investigation. Soon after the massive new FBI headquarters opened in 1974, employees and records began moving out and the building was declared surplus property.
In 1975, the Architect of the Capitol was authorized to acquire the building and to rehabilitate and adapt it for use by the House of Representatives. On September 10, 1990, it was named in honor of long-time House member and former President of the United States, Gerald R. Ford of Michigan.
Is anyone buried in the Capitol?
No. A tomb area was built for the remains of George Washington beneath the Crypt, but his will specified that he wished to be buried at his home at Mount Vernon, and his descendants honored this wish.
See Also: How the Crypt Got its Name


6 shades of mineral shadow, a mineral blush and a sheer highlighter featured in each easy-to-wear Palette.
A shade of golden nectar cheek color perfect for now and a creamy formula for highlighting that is sheer to blend easily onto the high cheekbones and brow bone.
Palette contains one 5g blush, one 5g highlighter and six 2g shadows in shades of Golden Nectar, Spotlight | Night Tides, Desert Sand, Shy, Rose Gold, Beach, Brindle.