text:
Forums and Special Features
Volume Archive
Associate Editor Guidelines
Reading: Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are ecological disrupting compounds (EcoDC)
EPUB (EN)
MOBI (EN)
JSON (EN)
Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are ecological disrupting compounds (EcoDC)
Erinn K. Richmond ,
Water Studies Centre, School of Chemistry, Monash University, Clayton Victoria, AU
Michael R. Grace,
John J. Kelly,
Department of Biology, Loyola University, Chicago, Illinois, US
Alexander J. Reisinger,
Soil and Water Sciences Department, University of Florida, Gainesville, Florida, US
Emma J. Rosi,
Cary Institute of Ecosystem Studies, Millbrook, New York, US
David M. Walters
U.S. Geological Survey, Fort Collins, Colorado
Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are ubiquitous in freshwater ecosystems worldwide and are recognized as contaminants of concern. Currently, contaminants of concern are classified for their persistence, bioaccumulation, and toxicity (PBT criteria). PPCPs are not classified as persistent organic pollutants (POPs), although some PPCPs share characteristics similar to POPs. For example, PPCPs are known to be pseudopersistent due to constant discharge into the environment, often at low concentrations. At commonly reported environmental concentrations, PPCPs are rarely toxic, but the ability of these compounds to disrupt ecological processes and functions in freshwater ecosystems is often overlooked. Herein we briefly summarize recent studies highlighting the potential ecological effects of PPCPs, including effects on key ecological processes (e.g. primary productivity and community respiration), and we propose that appropriate screening for harmful effects of PPCPs in surface waters should be expanded to include Ecologically Disrupting Compounds (EcoDC) in addition to the established PBT criteria.
Knowledge Domain: Ecology
Keywords: PPCPs, ecological processes, disruption, pharmaceuticals, sub-lethal, EcoDC
How to Cite: Richmond, E.K., Grace, M.R., Kelly, J.J., Reisinger, A.J., Rosi, E.J. and Walters, D.M., 2017. Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are ecological disrupting compounds (EcoDC). Elem Sci Anth, 5, p.66. DOI: http://doi.org/10.1525/elementa.252
Published on 13 Nov 2017
Accepted on 25 Sep 2017 Submitted on 18 May 2017
Domain Editor-in-Chief: Donald R. Zak; University of Michigan, US
Associate Editor: Julian D. Olden; University of Washington, US
Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are biologically active compounds that are recognized as environmental contaminants of global concern due to their presence in ecosystems throughout the world (Monteiro and Boxall, 2010) and more recently as agents of global change (Bernhardt et al., 2017). PPCPs can enter the environment through multiple pathways, including both point and non-point sources, and are commonly detected in surface waters at low concentrations (ng to µg L–1) (Daughton and Ternes, 1999). As the global human population and percentage of the population living in high-density urban areas continue to increase, PPCP contamination of ecosystems is expected to increase substantially both in the number of contaminated ecosystems, and in the typical PPCP concentration found in the environment (Weber et al., 2015). Additionally, it is likely that the contribution of increased water usage to global water shortages will further exacerbate concentrations of PPCPs (Klaminder et al., 2015; Petrovic et al., 2011).
Relative to other types of organic chemicals, e.g. polychlorinated biphenyls (PCBs), questions surrounding the biological impacts of PPCPs remain largely unanswered (Monteiro and Boxall, 2010). Currently, organic contaminants are screened and classified for potential harmful effects using PBT (persistence, bioaccumulation, and toxicity) criteria (EPA, 2012; Klečka et al., 2009; Strempel et al., 2012). In contrast to the US EPA approach, the European Union Water Framework Directive has identified a list of priority substances based upon similar criteria to the EPA, but using precautionary principles, this list is to be updated every 4 years to include pseudopersistent PPCPs (Ellis, 2006). Although many PPCPs have a limited lifespan in the environment, PPCPs are often classified as pseudopersistent based on the continual addition of these compounds to the environment (Daughton and Ternes, 1999). Furthermore, our knowledge of the persistence of PPCPs in the environment is often based on laboratory studies, which can underestimate persistence for certain compounds (Klaminder et al., 2015). A review by Daughton and Ternes (1999) highlighted the need to study the environmental fate of PPCPs in a similar fashion to which persistent organic pollutants (POPs) such as some pesticides and other organic contaminants have been studied. Despite this call for more research on the environmental fate of PPCPs, we still lack a solid understanding of the fate and bioaccumulation of PPCPs in the environment (e.g. Walters et al., 2016) and of the effects of PPCPs on ecosystem function. This knowledge gap is particularly noteworthy, as synthetic chemicals similar to PPCPs have recently received attention and are also not well studied in ecological and environmental research (Bernhardt et al., 2017).
In 1999 the United States Geological Survey (USGS) undertook a national survey to quantify the presence of organic contaminants, including PPCPs, in US surface waters. The results of this study indicated that organic contaminants were detected in 80% of streams sampled across 30 US states and that detection of multiple contaminants in a single sample was common (Kolpin et al., 2002). Similar results were observed in a recent survey conducted by the USGS, where 84 PPCPs were detected in 38 US streams (Bradley et al., 2017). The landmark study by Kolpin et al. (2002), emulated by numerous additional studies, highlighted the many PPCPs in surface waters throughout the world (e.g. Stewart et al., 2014; Kasprzyk-Horden et al., 2008). A majority of these compounds, largely understudied, are currently unregulated or have been determined to be low risk due to low environmental concentrations, possibly because the perceived social benefit outweighs associated environmental risks. Much of the research and regulatory requirements exploring the effects of these compounds have used traditional toxicity tests (e.g. the concentration required for PPCPs to cause 50% mortality (LC50s) in model organisms, or the predicted no effect concentration (PNEC) of a compound). These conventional toxicity tests included in the PBT criteria show that PPCPs have the capacity to be toxic at high concentrations (exceeding human therapeutic doses) and typically conclude that PPCPs in the environment are not hazardous due to low environmental concentrations, despite often only testing effects on model organisms (e.g. the common green alga Scenedesmus). More simply, the LC50s of these compounds are much higher than concentrations detected in the environment. Therefore, pharmaceuticals are usually classified as non-toxic, although a notable publicized exception was the widespread mortality of old world vultures consuming dead livestock that had been previously treated with a veterinary anti-inflammatory drug (Oaks et al., 2004).
Despite the general lack of toxic effects at environmentally relevant concentrations, PPCPs are capable of causing various sub-lethal ecological effects on many components of aquatic ecosystems, thus emphasis should be placed on evaluating over all ecosystem effects of PPCPs. The US Food and Drug Administration (FDA) only requires an environmental assessment report for new drug applications if the concentration reaching surface waters is >1 µg/L (FDA, 1998). However, pharmaceuticals are designed to be effective and used at low therapeutic doses, potentially causing sub-lethal effects in natural environments. Therefore, we contend that the effects of these compounds cannot be readily ascertained with traditional toxicity testing alone and that the current emphasis on single organismal lethality could lead the scientific and regulatory community to underestimate the potential risks of PPCPs to aquatic ecosystems.
Known ecological disrupting effects of PPCPs
Recent research investigating sub-lethal ecological effects of PPCPs has demonstrated that environmentally relevant concentrations of these compounds may alter ecological interactions and processes (Table 1). PPCPs can also alter relationships among organisms. For example, a common antidepressant, oxazepam, alters the feeding behavior of European perch (Brodin et al., 2013; Brodin et al., 2014), and tadpoles (Bufo arabicus) were more susceptible to predation from predatory dragonfly larvae (Anax imperator) when exposed to low concentrations of the selective serotonin reuptake inhibitor (SSRI) fluoxetine (3 µg/L) (Barry, 2014). PPCPs can also promote changes in ecosystem structure and function, including biofilm primary production, respiration and community structure, biogeochemical processes, and invertebrate growth and population dynamics. Microbial respiration was suppressed when exposed to common pharmaceuticals including caffeine (53%), ciprofloxacin (91%), cimetidine (51%) and diphenhydramine (63%) which also almost completely suppressed photosynthesis (99%) (Rosi-Marshall et al., 2013). Similarly, biofilm primary production was suppressed by over 88% when exposed to the illicit drug amphetamine (Lee et al., 2016). In addition, fluoxetine and citalopram, which are commonly used antidepressants, reduced algal production by 29% (Richmond et al., 2016). Altering one or several ecosystem processes can irreparably disrupt ecological systems. For example decreases in primary production can reduce the organic matter available to higher trophic levels, thereby altering food web dynamics (Polis and Strong, 1996).
Examples of relevant studies documenting ecological disruption resulting from low-dose, sub-lethal environmental concentrations of PPCPs. DOI: https://doi.org/10.1525/elementa.252.t1
PPCP
Test biota
Concentration (µg/L–1)
Effect summary
Amphetamine (illicit drug) Stream benthic communities 1 Suppression of gross primary production on autotrophic biofilms, compositional shift of bacterial and biofilm communities, increased dipteran (stream insect) emergence (Lee et al., 2016)
Caffeine (stimulant), acetaminophen (pain reliever), diclofenac (anti-inflammatory) Protozoa, micrometazoa and algae 5 Increased abundance of organisms and feeding activity (direct), decreased biofilm (algal) biomass (indirect) (Lawrence et al., 2012)
Cimetidine (antihistamine) Invertebrates (Gammarus fasciatus and Psephenus herricki) 0.07–70 Reduced growth and biomass of G. fasciatus, low survivorship of P.herricki when exposed to high concentrations (Hoppe et al., 2012)
Diuron (herbicide), triclosan (antimicrobial) River biofilm communities 15–60 Biofilm recovery after exposure to short term pulses of triclosan and diuron (Proia et al., 2011)
Fluoxetine (antidepressant), citalopram (antidepressant) Algal and invertebrate benthic communities 20 Suppression of primary productivity and community respiration on biofilms (algae). Increased stream insect emergence (Richmond et al., 2016)
Oxazepam (antidepressant) European Perch (Perca fluviatilis) 1.8 Increased feeding rates and locomotor activity (direct); implications for prey populations (indirect) (Brodin et al., 2013)
Oxazepam (antidepressant) European Perch (Perca fluviatilis), Mayfly (Coenagrion hastulatum) 2 Increased predator activity of perch, no behavioral effects on mayflies (direct). Increased bioaccumulation via consumption of exposed prey (indirect) (Brodin et al., 2014)
Triclosan (anti-microbial) Benthic bacterial communities 1–107 ng/g sediment (field sites) 17.3 µg/g (max concentration, mesocosm) Field and laboratory experiment. Correlation between sediment triclosan concentration and abundance of triclosan resistant bacteria at field sites.
Increased abundance of triclosan resistant bacteria in mesocosms (Drury et al., 2013b)
Triclosan (antimicrobial) Stream benthic communities 0.1–10 Increase in abundance of triclosan resistant bacteria and stimulation of periphyton growth (Nietch et al., 2013)
Wastewater treatment plant (WWTP) effluent Benthic bacterial communities N/A Field experiment. Changes in bacterial abundance and community composition above and below WWTPs (Drury et al., 2013a)
Similar to functional responses, PPCPs can induce alterations to bacterial and diatom communities and can select for antimicrobial resistance both in laboratory and field settings. Diphenhydramine exposure altered bacterial composition on novel test substrates in streams by increasing the relative abundance of a common biofilm producing bacterium, Pseudomonas, while causing relative decreases in Flavobacterium sp. (Rosi-Marshall et al., 2013). Likewise, artificial streams amended with 1 µg/L amphetamine significantly altered diatom communities (Lee et al., 2016), and a combination of 9 PPCPs (total 5 µg/L) and altered flow regimes reduced biofilm taxonomic richness and biomass, while also changing the structure of the bacterial community (Corcoll et al., 2015). Furthermore, concentrations of triclosan, a common antimicrobial, have been found to alter the structure of bacterial communities and increase antimicrobial resistant bacteria (Drury et al., 2013b; Proia et al., 2011), both in situ and in artificial streams amended with triclosan. In addition, streams that receive wastewater effluent displayed significantly reduced abundance and diversity of benthic bacterial communities (Drury et al., 2013a), although this may also have been as a result of other contaminants found in wastewater besides PPCPs.
Pharmaceuticals can also disrupt and alter processes within aquatic invertebrate communities, and these disruptions or alterations can in turn disrupt other ecosystem functions. For example, aquatic insect metamorphosis and emergence occurred sooner and at a greater rate when insect larvae (Diptera) were exposed to 20 µg/L of fluoxetine and citalopram (Richmond et al., 2016), and cumulative insect emergence increased by up to 89% when exposed to amphetamine (Lee et al., 2016). Cimetidine, a common antihistamine, reduced Gammarus biomass when exposed to low concentrations (0.07–70 µg/L) (Hoppe et al., 2012) and exposure to low concentrations of an antibiotic mixture (2 µg/L) led to shifts in leaf microbial communities, resulting in increased amphipod (Gammarus) body mass (Bundschuh et al., 2017). Changes in animal biomass, particularly for primary consumers near the base of a food web, can affect population and community dynamics within aquatic ecosystems, whereas altered phenology and mass fluxes of aquatic insect emergence have energetic implications for linked aquatic and terrestrial food webs (Baxter et al., 2005), and can alter riparian community structure (Kalcounis-Rueppell et al., 2007).
It is also worth noting that ecological disruption by PPCPs can be direct or indirect, analogous to other traditional drivers of ecological interactions (McQueen et al., 1986; Polis et al., 1997; Wootton, 1994). For example, as mentioned earlier, European Perch (Perca fluviatilis) exposed to low concentrations (1.8 µg/L) of oxazepam, a common psychoactive drug, accumulated the pharmaceutical in their tissues and exhibited altered behavior, including increased feeding rate (direct effect; Brodin et al,. 2013). An increase in perch feeding rate could affect prey populations (indirect effect), even if the prey species was not directly affected by the drug exposure (Brodin et al., 2014). Similarly, caffeine stimulates the numbers and grazing activity of microscopic animals such as nematodes and rotifers (direct effect), which results in decreased biomass of algae and bacteria in aquatic biofilms (indirect effect; Lawrence et al,. 2012). These indirect ecological effects demonstrate that a specific biochemical interaction is not always necessary for a pharmaceutical to act as an ecological disruptor and affect organisms, community dynamics, or ecological processes (Table 1). Moreover, the ecological effects of single PPCP compound exposure may be incalculably increased by simultaneous exposure to the wide range of PPCP compounds commonly detected in surface waters (Bradley et al., 2017). Many of these effects remain largely unknown or undetected, in part because they may be subtle and difficult to measure. Based upon this recent research, we conclude that PPCPs can have profound ecological impacts capable of disrupting ecological dynamics. Therefore, we propose that appropriate screening for harmful effects of PPCPs in surface waters should be expanded to include ecological disruption, highlighting PPCPs as Ecological Disrupting Compounds (EcoDC), in addition to the established PBT criteria.
Our concept of EcoDCs (Figure 1A) is analogous to endocrine disrupting compounds (EDCs), which are generally non-toxic but can alter the endocrinology of organisms at environmentally relevant concentrations (Clotfelter et al., 2004). The presence of EDCs in surface waters has been well documented over the last two decades, and a growing body of literature has examined the potential for EDCs to cause non-lethal effects on aquatic biota at low concentrations, particularly changes in behavior and sexual reproduction of organisms (Clotfelter et al., 2004; Colborn et al., 1993). In 1998, the EPA Endocrine Disruptor Screening and Testing Advisory Committee was formed to make federal recommendations regarding adverse effects of EDCs found in the environment (EPA, 1998). After the recommendations of the committee were published, the presence of EDCs in the environment and their ability to cause non-lethal effects has received considerable attention.
PPCPs as EcoDCs influence aquatic ecosystem function and biota. A) Conceptual figure demonstrating the potential non-lethal effects of EcoDCs at low concentrations on aquatic biota and ecosystem function, in contrast to toxic effects observed at high concentrations. The dashed horizontal line at the end of this curve represents uncertainty at high PPCP concentrations. The dashed vertical line indicated where lethality is becoming increasingly important relative to ecosystem disruption. B) Number of publications indexed in Web of Science measuring toxic endpoints (including LC50 and EC50 toxicity testing) versus those measuring non-lethal, ecological disruption (EcoD) endpoints at environmentally relevant concentrations. C) Number of publications in Web of Science demonstrating various endpoints related to ecosystem disruption associated with environmentally relevant concentrations of PPCPs. Details of literature search are available in supplementary material. DOI: https://doi.org/10.1525/elementa.252.f1
Research priorities and implications for resource and policy managers
Despite the need for a better understanding of the environmental fate of PPCPs (Daughton and Ternes, 1999) and a growing body of evidence documenting sub-lethal and ecosystem-level effects, studies on toxicity of PPCPs vastly outnumber those on ecosystem disruption. Based on a literature search using Web of Science, >90% of scientific articles studying the effects of PPCPs have quantified lethal endpoints (Figure 1B). Of the articles that measured endpoints associated with ecological disruption at environmentally relevant PPCP concentrations, over half (55%) focused on behavioral alterations of a target organism, rather than quantifying changes in ecological functions and community dynamics or indirect effects (Figure 1C). The apparent lack of contaminant studies focusing on ecological endpoints can be at least partially attributed to the limited funding for research on PPCPs by major funding agents such as the National Science Foundation (Bernhardt et al., 2017). This funding gap, coupled with the focus on traditional toxicity testing, results in a loss of cohesion between ecotoxicological and ecological disciplines and thus long term, subtle, ecological disruption endpoints are often overlooked.
The use of PPCPs will likely continue to increase throughout the world as the proportion of the global population with access to treatment increases, so the release of PPCPs to surface waters is likely to increase rather than abate in the near future (Schröder et al., 2016). In addition, increased water-use efficiency will likely contribute to an increase of PPCP concentrations in the environment (Klaminder et al., 2015). Although the toxic effects of many PPCPs are limited to concentrations much higher than typically detected in the environment, there is growing scientific evidence that these compounds can act as Ecological Disrupting Compounds with heretofore unknown and unpredictable long-term effects. Current chemical and contaminant management practices do not appropriately address these issues and we argue that an additional standardized criterion should be established for risk assessments of these biologically active compounds that includes consideration of their potential to disrupt ecological processes across multiple components of an aquatic ecosystem, and that this criterion recognizes this potential even at low (<1 µg/L) concentrations. Beyond the scope of the current review, efforts to develop standardized protocols to quantify sub-lethal effects as well as community- and ecosystem-level effects are needed. Although difficult to standardize due to the myriad environmental conditions that could affect PPCP EcoDC, future research and protocol development in this area are vital. Building off of this argument, we recommend adding EcoDC to the PBT toxicology criteria for this group of compounds. In support of this recommendation we have provided examples to demonstrate that pharmaceuticals have biological consequences at low, non-toxic concentrations. These concentrations seldom cause mortality, but have the ability to alter life histories and behaviors, and change processes and community structure within aquatic systems. We further suggest that future research consider testing for ecological disruption and focus on the potential effects of pharmaceuticals on the ecology and biology at all levels of aquatic ecosystems to better understand the long-term consequences of environmental exposures to these organic chemicals.
Supplemental File
The supplemental file for this article can be found as follows:
Text S1. Search terms in Web of Science for Figure 1B and C. DOI: https://doi.org/10.1525/elementa.252.s1
We thank Dr. Emily Bernhardt for providing helpful comments on an earlier draft of the manuscript. This research was subjected to USGS review and approved for publication. Any use of trade, firm, or product names is for descriptive purposes only and does not imply endorsement by the U.S. Government.
We acknowledge that funding for Erinn Richmond was provided by Monash University, Faculty of Science Dean's Postgraduate award.
The authors have no competing interests to declare.
Contributed to conception and design: EKR, MRG, JJK, AJR, EJR, DMW
Contributed to acquisition of data: EKR, EJR, DMW
Contributed to analysis and interpretation of data: EKR, EJR, DMW
Drafted and/or revised the article: EKR, MRG, JJK, AJR, EJR, DMW
Approved the submitted version for publication: EKR, MRG, JJK, AJR, EJR, DMW
Barry, MJ 2014 Fluoxetine inhibits predator avoidance behavior in tadpoles. Toxicological & Environmental Chemistry 96(4): 641–649. DOI: 10.1080/02772248.2014.966713
Baxter, CV, Fausch, KD and Saunders, CW 2005 Tangled webs: reciprocal flows of invertebrate prey link streams and riparian zones. Freshwater Biology 50(2): 201–220. DOI: 10.1111/j.1365-2427.2004.01328.x
Bernhardt, ES, Rosi, EJ and Gessner, MO 2017 Synthetic chemicals as agents of global change. Frontiers in Ecology and the Environment , 84–90. DOI: 10.1002/fee.1450
Bradley, PM, Journey, CA, Romanok, KM, Barber, LB, Buxton, HT, et al. 2017 Expanded target-chemical analysis reveals extensive mixed-organic-contaminant exposure in U.S. streams. Environmental Science & Technology 51(9): 4792–4802. DOI: 10.1021/acs.est.7b00012
Brodin, T, Fick, J, Jonsson, M and Klaminder, J 2013 Dilute concentrations of a psychiatric drug alter behavior of fish from natural populations. Science 339(6121): 814–815. DOI: 10.1126/science.1226850
Brodin, T, Piovano, S, Fick, J, Klaminder, J, Heynen, M, et al. 2014 Ecological effects of pharmaceuticals in aquatic systems—impacts through behavioural alterations. Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences 369(1656). DOI: 10.1098/rstb.2013.0580
Bundschuh, M, Hahn, T, Gessner, MO and Schulz, R 2017 Antibiotic mixture effects on growth of the leaf-shredding stream detritivore Gammarus fossarum. Ecotoxicology 26(4): 547–554. DOI: 10.1007/s10646-017-1787-2
Clotfelter, ED, Bell, M and Levering, KR 2004 The role of animal behaviour in the study of endocrine-disrupting chemicals. Animal Behaviour 68(4): 665–676. DOI: 10.1016/j.anbehav.2004.05.004
Colborn, T, vom Saal, FS and Soto, AM 1993 Developmental effects of endocrine-disrupting chemicals in wildlife and humans. Environmental Health Perspectives 101(5): 378–384. DOI: 10.1289/ehp.93101378
Corcoll, N, Casellas, M, Huerta, B, Guasch, H, Acuña, V, et al. 2015 Effects of flow intermittency and pharmaceutical exposure on the structure and metabolism of stream biofilms. Science of The Total Environment 503–504: 159–170. DOI: 10.1016/j.scitotenv.2014.06.093
Daughton, CG and Ternes, TA 1999 Pharmaceuticals and personal care products in the environment: agents of subtle change? Environmental Health Perspectives 107: 907–938. DOI: 10.1289/ehp.99107s6907
Drury, B, Rosi-Marshall, E and Kelly, JJ 2013a Wastewater treatment effluent reduces the abundance and diversity of benthic bacterial communities in urban and suburban rivers. Applied and Environmental Microbiology 79(6): 1897–1905. DOI: 10.1128/AEM.03527-12
Drury, B, Scott, J, Rosi-Marshall, EJ and Kelly, JJ 2013b Triclosan exposure increases triclosan resistance and influences taxonomic composition of benthic bacterial communities. Environmental Science & Technology 47(15): 8923–8930. DOI: 10.1021/es401919k
Ellis, JB 2006 Pharmaceutical and personal care products (PPCPs) in urban receiving waters. Environmental Pollution 144(1): 184–189. DOI: 10.1016/j.envpol.2005.12.018
EPA 1998 Endocrine disruptor screening and testing advisory committee final report – executive summary. https://www.epa.gov/sites/production/files/2015-08/documents/exesum14.pdf Accessed 8/4/16.
EPA 2012 Persistent, bioaccumulative, and toxic profiles estimated for organic chemicals on-line. http://www.pbtprofiler.net/ Accessed 8/4/16.
FDA 1998 Guidance for industry – Environmental impact assesment of human drug and biologica applications, Revison 1. Rockville. https://www.fda.gov/downloads/Drugs/Guidances/ucm070561.pdf Accessed 8/4/16.
Hoppe, PD, Rosi-Marshall, EJ and Bechtold, HA 2012 The antihistamine cimetidine alters invertebrate growth and population dynamics in artificial streams. Freshwater Science 31(2): 379–388. DOI: 10.1899/11-089
Kalcounis-Rueppell, MC, Payne, VH, Huff, SR and Boyko, AL 2007 Effects of wastewater treatment plant effluent on bat foraging ecology in an urban stream system. Biological Conservation 138(1–2): 120–130. DOI: 10.1016/j.biocon.2007.04.009
Kasprzyk-Hordern, B, Dinsdale, RM and Guwy, AJ 2008 The occurrence of pharmaceuticals, personal care products, endocrine disruptors and illicit drugs in surface water in South Wales, UK. Water Research 42(13): 3498–3518. DOI: 10.1016/j.watres.2008.04.026
Klaminder, J, Brodin, T, Sundelin, A, Anderson, NJ, Fahlman, J, et al. 2015 Long-term persistence of an anxiolytic drug (oxazepam) in a large freshwater lake. Environmental Science & Technology 49(17): 10406–10412. DOI: 10.1021/acs.est.5b01968
Klečka, GM, Muir, DCG, Dohmen, P, Eisenreich, SJ, Gobas, FAPC, et al. 2009 Introduction to special series: Science-based guidance and framework for the evaluation and identification of PBTs and POPs. Integrated Environmental Assessment and Management 5(4): 535–538. DOI: 10.1897/IEAM_2009-045.1
Kolpin, DW, Furlong, ET, Meyer, MT, Thurman, EM, Zaugg, SD, et al. 2002 Pharmaceuticals, hormones, and other organic wastewater contaminants in U.S. streams, 1999–2000: A national reconnaissance. Environmental Science & Technology 36(6): 1202–1211. DOI: 10.1021/es011055j
Lawrence, JR, Zhu, B, Swerhone, GDW, Roy, J, Tumber, V, et al. 2012 Molecular and microscopic assessment of the effects of caffeine, acetaminophen, diclofenac, and their mixtures on river biofilm communities. Environmental Toxicology and Chemistry 31(3): 508–517. DOI: 10.1002/etc.1723
Lee, SS, Paspalof, AM, Snow, D, Richmond, EK, Rosi-Marshall, EJ, et al. 2016 Occurrence and potential biological effects of amphetamine on stream communities. Environmental Science & Technology 50(17): 9727–35. DOI: 10.1021/acs.est.6b03717
McQueen, DJ, Post, JR and Mills, EL 1986 Trophic Relationships in Freshwater Pelagic Ecosystems. Canadian Journal of Fisheries and Aquatic Sciences 43(8): 1571–1581. DOI: 10.1139/f86-195
Monteiro, S and Boxall, AA 2010 Occurrence and Fate of Human Pharmaceuticals in the Environment. Reviews of Environmental Contamination and Toxicology , 53–154. Springer: New York.
Nietch, CT, Quinlan, EL, Lazorchak, JM, Impellitteri, CA, Raikow, D, et al. 2013 Effects of a chronic lower range of triclosan exposure on a stream mesocosm community. Environmental Toxicology and Chemistry 32(12): 2874–2887. DOI: 10.1002/etc.2385
Oaks, JL, Gilbert, M, Virani, MZ, Watson, RT, Meteyer, CU, et al. 2004 Diclofenac residues as the cause of vulture population decline in Pakistan. Nature 427(6975): 630–633. http://www.nature.com/nature/journal/v427/n6975/suppinfo/nature02317_S1.html. DOI: 10.1038/nature02317
Petrovic, M, Ginebreda, A, Acuña, V, Batalla, RJ, Elosegi, A, et al. 2011 Combined scenarios of chemical and ecological quality under water scarcity in Mediterranean rivers. TrAC Trends in Analytical Chemistry 30(8): 1269–1278. DOI: 10.1016/j.trac.2011.04.012
Polis, GA, Anderson, WB and Holt, RD 1997 Toward an integration of landscape and food web ecology: the dynamics of spatially subsidized food webs. Annual Review of Ecology and Systematics 28: 289–316. DOI: 10.1146/annurev.ecolsys.28.1.289
Polis, GA and Strong, DR 1996 Food web complexity and community dynamics. The American Naturalist 147(5): 813–846. DOI: 10.1086/285880
Proia, L, Morin, S, Peipoch, M, Romaní, AM and Sabater, S 2011 Resistance and recovery of river biofilms receiving short pulses of Triclosan and Diuron. Science of The Total Environment 409(17): 3129–3137. DOI: 10.1016/j.scitotenv.2011.05.013
Richmond, EK, Rosi-Marshall, EJ, Lee, SS, Grace, MR and Thompson, RM 2016 Antidepressants in stream ecosystems: Influence of selective serotonin reuptake inhibitors (SSRIs) on algal production and insect emergence. Freshwater Science 35(3): 845–855. DOI: 10.1086/687841
Rosi-Marshall, EJ, Kincaid, DW, Bechtold, HA, Royer, TV, Rojas, M, et al. 2013 Pharmaceuticals suppress algal growth and microbial respiration and alter bacterial communities in stream biofilms. Ecological Applications 23(3): 583–593. DOI: 10.1890/12-0491.1
Schröder, P, Helmreich, B, Škrbić, B, Carballa, M, Papa, M, et al. 2016 Status of hormones and painkillers in wastewater effluents across several European states—considerations for the EU watch list concerning estradiols and diclofenac. Environmental Science and Pollution Research 23(13): 12835–12866. DOI: 10.1007/s11356-016-6503-x
Stewart, M, Olsen, G, Hickey, CW, Ferreira, B, Jelić, A, et al. 2014 A survey of emerging contaminants in the estuarine receiving environment around Auckland, New Zealand. Science of The Total Environment 468–469: 202–210. DOI: 10.1016/j.scitotenv.2013.08.039
Strempel, S, Scheringer, M, Ng, CA and Hungerbühler, K 2012 Screening for PBT Chemicals among the "Existing" and "New" Chemicals of the EU. Environmental Science & Technology 46(11): 5680–5687. DOI: 10.1021/es3002713
Walters, DM, Jardine, TD, Cade, BS, Kidd, KA, Muir, DCG, et al. 2016 Trophic magnification of organic chemicals: A global synthesis. Environmental Science & Technology 50(9): 4650–4658. DOI: 10.1021/acs.est.6b00201
Weber, FA, Bergmann, A, Hickmann, S, Ebert, I, Hein, A, et al. 2015 Pharmaceuticals in the environment–global occurrences and perspectives. Environmental Toxicology and Chemistry .
Wootton, JT 1994 The nature and consequences of indirect effects in ecological communities. Annual Review of Ecology and Systematics 25: 443–466. DOI: 10.1146/annurev.es.25.110194.002303
Richmond, E.K., Grace, M.R., Kelly, J.J., Reisinger, A.J., Rosi, E.J. and Walters, D.M., 2017. Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are ecological disrupting compounds (EcoDC). Elem Sci Anth, 5, p.66. DOI: http://doi.org/10.1525/elementa.252
Richmond EK, Grace MR, Kelly JJ, Reisinger AJ, Rosi EJ, Walters DM. Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are ecological disrupting compounds (EcoDC). Elem Sci Anth. 2017;5:66. DOI: http://doi.org/10.1525/elementa.252
Richmond, E. K., Grace, M. R., Kelly, J. J., Reisinger, A. J., Rosi, E. J., & Walters, D. M. (2017). Pharmaceuticals and personal care products (PPCPs) are ecological disrupting compounds (EcoDC). Elem Sci Anth, 5, 66. DOI: http://doi.org/10.1525/elementa.252
Richmond EK and others, 'Pharmaceuticals and Personal Care Products (ppcps) Are Ecological Disrupting Compounds (ecodc)' (2017) 5 Elem Sci Anth 66 DOI: http://doi.org/10.1525/elementa.252
Published by University of California Press


With systems operating in nearly every industry, OilTrap knows how to treat even the most complex water streams.
For heavy equipment and equipment rentals, OilTrap is the answer for the treatment of your wash water. Contact us to learn how we can help get your wash water ready for recycle or discharge via sanitary sewer.
We treat a variety of applications in the oilfield for suspended solids removal and emulsion breaking. Need to get frac & produced water ready for reuse? We'll get it to a clear phase.
Forklifts and other machinery used to move and store product can be challenging to wash because of the hazardous materials found in the runoff water. We oxidize lead paste and sulfuric acid, neutralize the pH, and provide an effluent suitable for safe discharge.
From the dairy industry to the citrus industry, our equipment and technology has been implemented successfully for many different agricultural applications.
Our systems are used in the marine industry everywhere from small boatyards to large shipyards. We effectively remove heavy metals, oil & grease, and debris from bilgewater, as well as remove marine organisms from ballast water.
We can treat water used for mining applications to remove or reduce acid, arsenic, heavy metals, and other high mineral content.
OilTrap Environmental specializes in Electrocoagulation (EC) for improving water quality regardless of the application. From industrial waste water to stormwater and boatyards, OilTrap can successfully remove contaminants such as oil & grease, heavy metals, suspended solids and much more from your wash water, stormwater or wastewater all while lowering water treatment costs and meeting all EPA regulations.
OilTrap guarantees to bring your wash water, wastewater, stormwater, pressure wash water and more to dischargeable and recyclable levels.
© 2015 OILTRAP ENVIRONMENTAL PRODUCTS, INC. ALL RIGHTS RESERVED.


We're now drawing to a close with 1.12, with hopefully the final pre-releases. We're aiming to get the full 1.12 release out to you all this friday (2017-06-02)!
experimental development snapshots" and save. To switch to the normal version, you can select it in the dropdown at the bottom left corner of the launcher. Back up your world first or run the game on in a different folder (See the "new profile" dialog).


text:
«Сім» (, або стилізовані від нього SE7EN чи Se7en) — американський класичний трилер у стилі нео-нуару, знятий Девідом Фінчером за сценарієм Ендрю Кевіна Вокера. Стрічка розповідає про розслідування двома детективами-напарниками серії вбивств, які пов'язані із сімома смертними гріхами. У головних ролях — Бред Пітт, Морган Фрімен, Гвінет Пелтроу та Кевін Спейсі.

Попри песимізм продюсерів, які вважали, що сценарій надто похмурий, і всіляко намагалися переробити кінцівку, фільм вийшов у прокат практично без змін 22 вересня 1995 року та здобув визнання як глядачів (327,3 мільйони доларів у світовому прокаті), так і кінокритиків (на спеціалізованих сайтах фільм має високі рейтинги). Були відзначені режисерська та операторська робота, гра акторів, музика фільму, титри. «Сім» та його команда були також удостоєні низки кінопремій. За мотивами фільму була створена серія коміксів, яка має таку саму назву. Деякі кінокритики стверджують, що фільм уособлює всі тенденції, які знаменують перехід в кіно від нуару до нео-нуару 90-х, коли «Сім» знімали.

Станом на 13 серпня 2021 року займає 20-ту позицію у списку 250 найкращих фільмів за версією IMDb.

Сюжет

Основний сюжет
Фільм розповідає історію двох детективів — Вільяма Сомерсета (Морган Фрімен) та Девіда Міллза (Бред Пітт), які розслідують справу серійного вбивці Джона Доу (Кевін Спейсі). Кожне вбивство пов'язане з одним зі семи смертних гріхів, ретельно та завчасно сплановане, а кожна жертва (у розумінні Джона Доу) — це приклад одного гріха, за який має бути покарання.

Фільм розпочинається зі сцени із Сомерсетом — досвідченим детективом, який готується вийти на пенсію. Перебуваючи на місці вбивства, він знайомиться з новим колегою, який тільки-но перебрався в місто, — Девідом Міллзом. Він переїхав не сам, а разом зі своєю дружиною Трейсі (Гвінет Пелтроу) і прагне якнайшвидше приступити до роботи. Стосунки між двома детективами на початку знайомства непрості: Сомерсет, який хоче якнайшвидше вийти на пенсію, не розуміє, чому молодший колега так сильно рветься до роботи саме в місті, та попереджає Міллза, що той скоро змінить своє ставлення до ситуації.

Опісля вступних титрів Девіда по телефону викликають на місце вбивства. У занедбаному будинку знайдено мертвим дуже огрядного чоловіка. Під час огляду були знайдені сліди насилля, які виключають природну смерть: ноги жертви зв'язані, на голові є пошкодження. Розтин показав, що сліди на голові виникли внаслідок притискання дула пістолета, а сама жертва померла від внутрішньої кровотечі зі шлунково-кишкового тракту, спричиненої безперервним вживанням їжі (вбивця змусив їсти вбитого доти, доки той не зомліє, а потім завдавав ударів, чим спричинив розрив стінки кишечника). На нараді зі шефом Сомерсет припускає, що це тільки початок цілої серії вбивств і хоче відмовитися від розслідування, проте отримує відмову і змушений зайнятися цією справою разом із Міллзом.

Наступного дня скоєно інше вбивство: знаходять мертвим успішного адвоката. На підлозі кров'ю жертви написано «Greed» («Жадоба»), фотографія дружини замазана кров'ю. Сомерсет не був присутнім на місці вбивства, однак звістка про напис змушує його ще раз відвідати місце першого вбивства. Під час прискіпливішого огляду він знаходить на стіні за холодильником напис «Gluttony» («Обжерливість») та записку вбивці. Він розуміє, що ці вбивства скоєні одним вбивцею та пов'язані зі сімома смертними гріхами, а також заявляє, що буде скоєно ще п'ять подібних злочинів. Пізніше Сомерсет направляється в бібліотеку, де бере книжки, які, на його думку, пов'язані з душогубствами, серед яких «Кентерберійські оповідання» Чосера та «Божественна комедія» Аліг'єрі, і залишає список з цією літературою на столі Міллза.

Наступного ранку дружина Міллза по телефону запрошує Сомерсета на вечерю. Під час неї Вільям розказує деякі подробиці про себе та своє життя. Опісля він із Міллзом знову обговорює вбивства та те, як їх розв'язати. З'ясовується, що адвокат був змушений відрізати від себе свою плоть. На місці злочину знайдено записку з цитатою з «Венеційського купця» Шекспіра. Сомерсет також вважає, що вбивця діє як своєрідний проповідник, адже за Середньовіччя сім смертних гріхів були свого роду повчаннями, які визначали поведінку людини. Після роздумів детективи вирішують навідати дружину вбитого адвоката і розпитати її, чи не бачить вона чогось дивного на фотографіях із місця злочину. Та вказує на перевернуту картину в офісі. Опісля прискіпливого огляду детективи знаходять на стіні відбитки пальців.

Відбитки розміщені так, що формують напис «Help me» («Допоможіть мені») і належать наркоторгівцю на прізвисько Віктор. Він стає головним підозрюваним, однак під час штурму його квартири виявляється, що Віктор є черговою жертвою: на його стіні написано «Sloth» («Лінощі»), сам він хоч і живий, проте критично виснажений, тривалий час був насильно іммобілізований, зміни в його організмі незворотні. До того ж в нього відтята рука. Під час розмови поблизу місця злочину Міллз свариться з фотографом, який фотографує його та Сомерсета.

Наступного ранку Вільям зустрічається з Трейсі Міллз. Вона скаржиться, що не має до кого більше звернутися й повідомляє, що вона вагітна, проте не знає, чи залишати дитину. Сомерсет каже, що це тільки її вибір: не переривати вагітність чи зробити аборт. На роботі в старшого детектива з'являється ідея: неофіційно звернутися до ФБР по допомогу. Він вважає, що вбивця мусив відвідувати бібліотеку для того, аби знаходити ідеї для своїх вбивств, а ФБР секретно аналізує дані про користувачів та їхні прочитані книги. Вони отримують дані і з'ясовується, що якийсь Джон Доу найбільше підходить за критерієм прочитаних книжок. Детективи стукають у двері квартири Доу, проте ніхто не відкриває. У цей момент на коридорі з'являється хазяїн і відкриває вогонь по поліцейських та втікає від них. Міллз практично наздоганяє вбивцю, проте останній атакує його. Доу приставляє пістолет до голови поліцейського, але не стріляє і втікає геть.

У квартирі Доу знаходяться усі необхідні докази, а детективи навіть ідентифікують вбивцю: ним виявляється фотограф, з яким Міллз посварився на місці третього злочину. У квартирі лунає дзвінок. Девід піднімає трубку й чує голос вбивці, який передає своє захоплення роботою поліції, а також каже, що підготував новий сюрприз. Новим сюрпризом виявилося вбивство повії (смертний гріх — хтивість): клієнт повії був змушений проникати в неї завдяки сексуальній іграшці з лезом.

Черговою жертвою стала жінка, яка дуже сильно захоплювалася своєю красою. Її гріхом стала гординя. В момент, коли детективи повертаються до відділку, з'являється Доу та здається правоохоронцям. Його адвокат заявляє, що він готовий підписати зізнання за умови, якщо він покаже місце розташування двох останніх жертв. Зробити це він хоче лише в присутності детективів Сомерсета та Міллза й нікого іншого. Детективи погоджуються і виїжджають на машині до місця, яке вказує Доу. Паралельно в машині триває діалог, який розкриває мотиви злочинця та його ставлення до того, що він вчинив. Убивця ще й додає, що на місці, до якого вони їдуть, трапиться фінал всієї історії.

Місце, де мали б бути знайдені жертви, розташоване за містом. Після приїзду на горизонті раптово з'являється фургон. Міллз залишається з Доу, а Сомерсет біжить на зустріч машині, аби зупинити її. Виявляється, що це служба доставки; працівнику було доручено привезти якусь коробку на сьому годину в цю точку. Сомерсет бере коробку, відкриває її і жахається, адже в середині голова Трейсі. Паралельно з цим Доу починає розмову з Міллзом, у якій зізнається, що заздрить сімейному життю детектива і що в нього теж є смертний гріх — заздрість. Він зізнається, що навідався зранку до дружини Міллза і хотів спробувати сімейного життя, але нічого не вийшло. Девід розуміє, що Доу вбив Трейсі, та вагається між тим, чи залишити життя душегубцю, чи застрелити його. Сомерсет переконує, що не варто вбивати злочинця, адже тоді він переможе і все станеться так, як він хоче. Проте після слів вбивці про те, що дружина благала зберегти життя не тільки їй, але й дитині, яку вона виношувала (Міллз не знав про вагітність), детектив вистрілює в голову Джона Доу.

Остання сцена показує те, як Міллза відвозять геть у поліцейській машині, а сам фільм закінчується словами Сомерсета:

Альтернативні кінцівки, незняті та вирізані сцени
Окрім «канонічної» кінцівки обговорювали низку альтернативних варіантів.
 Продюсери не хотіли аби фільм мав такий песимістичний кінець і, за їхнім задумом, наприкінці фільму Міллз та Сомерсет мали б врятувати життя Трейсі. Фінал у такому випадку ставав традиційним та динамічним (головні герої мали б гнатися на машині через місто), проте і режисер, і актори не сприйняли його.
 Ще одним варіантом було закінчення із церквою, що горить, в якій помирає Міллз та Доу. Трейсі залишилася би живою та виховувала би дитину сама.
 Фінчер хотів, аби фільм закінчувався одразу після того, як Міллз вистрелив у Доу. Проте такий фінал провалився під час тестових переглядів і режисер погодився на дознімання заключної сцени з Фріменом.
 Продюсери пропонували змінити сценарій так, щоб у кінці Доу був убитий після пострілу Сомерсета, а не Міллза (таким чином план вбивці не був би реалізований). Фрімен підтримував таку ідею, але Пітт був категорично проти.
 Ще одним альтернативним закінченням могла бути сцена, у якій Доу вбиває Міллза, а потім гине від кулі Сомерсета.
 Обговорювалася кінцівка, у якій старший детектив перебував би у лікарняному ліжку після пострілів Міллза. Причини, які б пояснювали такий вчинок молодого поліцейського, оголошені не були.
 Продюсери пропонували замінити убивство Трейсі на убивства собак Міллза і, відповідно, у коробці мали би бути голови домашніх улюбленців.
Окрім того у фільм не було включено або було скорочено низку сцен.
 Первинно фільм мав починатися зі сцени, у якій Сомерсет купує будинок за містом та вирізає зі стіни частину шпалери, однак її до фінального варіанту не включили.
 Були вирізані кадри, у яких безхатченко (зіграв Вокер) просить Сомерсета, котрий прямує до бібліотеки, подати йому трохи грошей.
 Були скорочені епізоди з поїздкою від будинку огрядного чоловіка до поліцейського відділку, з діалогом у машині по дорозі до квартири жертви ліні, з вечерею в Міллзів, з пробудженням Трейсі у квартирі та з роботою криміналістів в апартаментах жертви гордині. Зі сцени з вечерею в Міллзів були вирізані моменти, коли з пальто Сомерсета випадає вирізаний клаптик шпалери, оскільки кадри (потенційний початок із купівлею будинку), які би пояснювали звідки в нього ця річ, як вже було сказано, не увійшли до затвердженого кінцевого варіанту фільму.
Вокер хотів дещо більше пояснити деякі мотиви героїв, розповісти про їхнє життя, що він і старався зробити, коли писав та переписував сценарій. Так, у одній з версій наявні сцени з Трейсі, яка намагається влаштуватися на роботу в школу, прямує до фруктового базару, де зустрічається з Міллзом, повертається з ним додому. Девід також мав з'явитися в кадрах, де він затримує двох грабіжників машин; вони мали б з'явитися до моменту, коли він зустрічається із Сомерсетом уперше. Вказівкою на вагітність Трейсі мав би бути епізод, у котрій вона читає книги для майбутніх мам. У початкових варіантах сценарію Сомерсет не був таким розумним: думка про сім смертних гріхів прийшла не йому, а його другу-художнику Маккракену, а в бібліотеку ходив Міллз. Також були пояснені причини, чому Доу став убивцею: він був сиротою, з яким жорстоко поводився наглядач сиротинцю — отець Стоун. Власне, після розмови зі священиком детективи мали б уперше вийти на Доу (у фільмі в цьому їм допоміг агент ФБР).

Акторський склад

Головні ролі

Другорядні та епізодичні ролі

 Р. Лі Ермі — капітан поліції
 Джон Макгінлі — «Каліфорнія» (командир загону спецпризначення)
 Реджинальд Кеті — судово-медичний експерт
 Альфонсо Фрімен — спеціаліст із відбитків пальців
 Річард Раундтрі — Мартін Талбот
 Річмонд Аркетт — працівник служби доставки
 Річард Шифф — Марк Сворр
 Гейворт Джеймс — Джордж (охоронець із бібліотеки)
 Ліленд Орсер — чоловік, змушений вбити повію
 Річард Портноу — доктор Бірдслі
 Гарріс Савідіс — оператор 911
 Боб Мек — жертва обжерливості
 Джин Боркан — жертва жадоби
 Майкл Рі Маккей — жертва ліні
 Кет Мюллер — жертва хіті
 Гайді Шанц — жертва гордині

Історія створення

Сценарій
Сценарій до фільму написав Ендрю Кевін Вокер і, згідно з його словами, він став «цинічним любовним листом Нью-Йорку». Саме перебування та робота в цьому мегаполісі з 1986 по 1991 роки надихнули Вокера на написання сценарію.

Вокер провів більшість свого дитинства в невеликому місті Меканіксбург в штаті Пенсільванія. Закінчивши Пенсильванський університет, він направився в Нью-Йорк, де почав працювати асистентом продюсера в малобюджетній кінокомпанії «Brisun Entertainment», яка спеціалізувалася на фільмах в жанрі слешер. Саме тоді в нього вперше виникла ідея про вбивцю, чиї злочини були б пов'язані з сімома смертними гріхами. Думки про сім гріхів навіювало і саме місто. Життя в ньому, порівнюючи з Меканіксбургом, було справжньою «атакою на почуття» Вокера. Смертні гріхи, відповідно до його слів, можна було знайти на вулиці, в метро та в людях. Постійно траплялися автокатастрофи з летальним кінцем, хтось когось підрізав ножем, у розквіті була мода на куріння креку.

Перед тим, як приступити до написання історії, Вокер покинув «Brisun Entertainment» та влаштувався сценаристом в «Tower Records» з метою мати внормований робочий тиждень. У цій компанії він пропрацював три роки і саме там ідея матеріалізувалася в сценарій. Написання зайняло приблизно п'ять місяців. Для того, щоб написати такий сценарій, який він хотів, Вокер мав зробити низку досліджень. Він вивчав поліцейську літературу і зрозумів, що в реальному житті поліцейські рідко користуються зброєю, а на місце злочину найчастіше прибувають, коли злочин вже відбувся. Також він доволі мало знав про саму теорію семи гріхів: він знав, що такі є, але не міг навіть їх всіх назвати.

Коли сценарій був написаний, Вокер зрозумів, що такий сценарій не вартий «Tower Records». Він попросив Девіда Кеппа (молодого сценариста, який вже мав перший успіх — написаний сценарій до фільму «Поганий вплив») переглянути свою роботу. Той зі свого боку порекомендував його своєму агенту. Сценарій фільму був надісланий багатьом кінокомпаніям, проте майже всі вони відмовилися брати участь в проекті. Лише режисер Джеремая Чечлік звернув увагу на творіння Вокера та захотів зняти по ньому фільм. З його подачі сценарій викупила італійська кінокомпанія «Penta Films», проте її спіткали фінансові труднощі і в підсумку сценарій потрапив до «New Line Cinema».

Дебати щодо сценарію

Хоча «New Line Cinema» викупила права на сценарій, вона не поспішала знімати фільм. Продюсерів хвилював фінансовий бік проекту. Вони вважали, що фільм є складним для акторів-початківців, а залучення кращих акторів потребувало більших грошей. Гроші, виділені інвесторами, мали б окупитися і продюсерам здавалося, що фільм занадто лиховісний та «темний», аби стати успішним в прокаті. Сценарій треба було коригувати і цим зайнявся Вокер. Якби він відмовився, компанія найняла б іншого сценариста, адже права на фільм вже належали їй. Проте Ендрю не хотів, аби над фільмом працював хтось інший.

Первинно фільм мав знімати Чечлік, проте він відмовився від участі в проекті, тому відкореговані варіанти сценарію були розіслані багатьом іншим потенційним режисерам фільму. Серед кандидатів був Девід Кроненберг, проте він відмовився від такої ролі. Гільєрмо дель Торо також відмовився від участі у фільмі. До одного з кандидатів — Девіда Фінчера — випадково потрапив перший варіант сценарію. Прочитавши початок сценарію, Фінчер хотів був відмовитися від нього, адже в нього склалося враження, що це чергове кіно про двох поліцейських-напарників, але його агент вмовив його дочитати сценарій до кінця. Завершивши читання, Фінчер був вражений і поцікавився в агента, чи справді компанія зніматиме такий фільм, зважаючи на закінчення з головою в коробці. У відповідь агент відповів, що сталася помилка і Девід отримав не той варіант сценарію. Проте Фінчер вирішив переконати продюсерів, що саме перший варіант є єдиним правильним варіантом. Він переконував, що навіть через десятки років акторів фільму можуть не пам'ятати, але кінець з головою в коробці пам'ятатимуть завжди. Один з продюсерів «New Line Cinema» — Майкл Де Лука — був на стороні режисера, проте вирішальне слово належало Арнольду Копелсону. Лише спільні зусилля Фінчера та акторів (Пітта й Фрімена) зуміли змінити думку продюсера.

Кастинг

Під час кастингу режисер та продюсери зіткнулися з труднощами: багато агентів відмовлялися відправляти сценарій своїм клієнтам, а багато акторів відмовлялися від запропонованої ролі через дуже похмуру та темну атмосферу, яка панувала в сценарії фільму.

Серед кандидатів на роль Сомерсета був Аль Пачіно. Проте він відмовився від участі в зйомках на користь іншого проекту (фільму «Мерія»). Щодо Моргана Фрімена, то продюсери не розраховували залучити його до зйомок, оскільки вважали, що фільм є занадто похмурим для нього. Проте Копелсон особисто відправив сценарій фільму акторові і той дав згоду взяти участь у зйомках.

У ролі Міллза спочатку бачили Дензела Вашингтона. Саме під нього кінцівку сценарію змінили на більш динамічну. Проте і Вашингтон відмовився від зйомок. Ще одним кандидатом був Сільвестер Сталлоне. Зрештою на роль молодого детектива затвердили Бреда Пітта. Він погодився брати участь в зйомках лише за деяких умов: у фінальній сцені йому не показують голову Гвінет Пелтроу і для зйомок використовується оригінальний сценарій Вокера.

Серед кандидатів на роль Трейсі були Крістіна Еплгейт та Робін Райт Пенн. Кастинг же Гвінет Пелтроу був подібним до кастингу Моргана Фрімена. І у продюсерів, і у Фінчера виникали сумніви, щодо її згоди, але вони одностайно вважали її найкращим варіантом на роль у фільмі. Пікантності додавало і те, що Бред Пітт та Гвінет Пелтроу були парою в реальному житті. Саме Бред був одним з тих факторів, який переконав її погодитися.

На роль Джона Доу пробувалися Майкл Стайп та Рональд Лі Ермі, який зіграв у фільмі капітана поліції. Також серед кандидатів був Нед Бітті, який власне і був першим вибором Фінчера. Проте роль Доу отримав Кевін Спейсі. Відповідно до його слів, його затвердили на роль в останній момент, подзвонили в п'ятницю, а вже в понеділок він летів до Лос-Анджелеса, тому що зйомки розпочиналися у вівторок. З його слів, він хоч і насолоджувався фільмом, проте не відчував себе органічною частиною знімального процесу. Слова Спейсі контрастують з інтерв'ю Фінчера та Пітта. Вони заявили, що понад усе намагалися отримати його, хоча це було важко у фінансовому плані. Лише наполегливість Пітта змусила Копельсона збільшити фінансування заради залучення Спейсі.

Зйомки та пост-продакшн
Опісля всіх обговорень у різдвяний період 1994 року розпочалися зйомки основної частини фільму. Усі локації були розміщені в Лос-Анджелесі або поблизу нього, хоча Фінчер подумував про зйомки в Окленді. Дощ, який був сприйнятий як художній хід Фінчера, насправді таким не був. Річ у тім, що Бред Пітт міг брати участь у фільмі лише упродовж 55 днів, а опісля він вирушав на зйомки фільму «12 мавп». Під час зйомок відбувалася подія, яка опісля дещо змінила сценарій: під час сцени з переслідуванням Джона Доу Бред Пітт зламав руку. Оскільки сцени не знімалися в такому порядку, в якому вони йдуть у фільмі, то в деяких моментах Пітт тримає травмовану руку в кишені. Іншим цікавим моментом є те, що Кевін Спейсі поголив для фільму голову. Фінчер опісля поголив свою, адже обіцяв зробити це, якщо таке зробить Спейсі.

Зйомки велися як на спеціальних майданчиках в студії, так і в місті. Над кожною локацією велася детальна робота, для створення відчуття клаустрофобії, занедбаності та бруду. Так, стіни в будинку жертви обжерливості були декілька раз замальовані різними кольорами, на самі стіни нанесли шар жиру, запустили тарганів. Іншим завданням було знайти лос-анджелеські будівлі, які були б максимально подібними до нью-йоркських. Наприклад, бібліотеку було створено в будівлі закинутого банку, бо всі бібліотеки Лос-Анджелеса були занадто сучасні у порівнянні з описом у сценарії Вокера. Для штаб квартири поліції використали будинок, який колись слугував для потреб компанії «Пасіфік Електрік». Квартиру Джона Доу облаштували в готелі «Alexandria Hotel». Фінальна сцена була відзнята на північ від Лос-Анджелеса, в пустелі Мохаве поблизу Ланкастера, а непоказана сцена з Фріменом та купівлею ним будинку — у Чино. Та ж фінальна сцена за участі Пітта була дознята через декілька місяців. Оскільки Спейсі та Фрімен були відсутні, то вони були замінені дублерами. Відсутнім був і гелікоптер, сцени в ньому знімалися у спеціальному макеті.

Початковим планом було завершити фільм чорним екраном одразу після пострілу Міллза і такий варіант був показаний під час тестових переглядів. За задумом Фінчера темрява мала б протривати декілька секунд, а глядачі в цей момент мали б якось осмислити те, що вони побачили. Для створення необхідної атмосфери працівників, які опитують глядачів після перегляду, попросили не підходити одразу, а технічних працівників — не вмикати світло. Проте прохання виконано не було, що в свою чергу вплинуло на реакцію глядачів: такий кінець був провальним, а одна глядачка навіть сказала, що «тих, хто це зняв, треба вбити». Саме тому наприкінці була додана сцена, у якій Сомерсет цитує Хемінгуея.

Усі плакати та трейлери були випущені без згадки про Кевіна Спейсі. Це було погоджено з ним і робилося для того, аби глядачам було важче ідентифікувати вбивцю. Ім'я Кевіна також відсутнє у вступних титрах, проте з'являється першим у заключних титрах.

Характеристика звуку та зображення

Зображення

Зображення у фільмі
Основним оператором фільму був Даріус Хонджі, низку сцен та вступні титри дознімав Гарріс Савідес. Для зйомок фільму він використовував 35 мм камеру «Aaton», 27 мм лінзи «Primo» та плівки від фірми «Kodak» (Kodak 200T 5293 для більшості сцен та Kodak 320T 5287 для сцен з більш інтенсивним освітленням (сцени в машині, коли назовні було доволі яскраво)). Його основним завданням було забезпечити зображення, яке б передавало відчуття занедбаності, морального занепаду та клаустрофобії. Першим елементом, який був необхідний — це темрява. Фільм мав бути темним та похмурим, тому кількість світла була обмежена. Здебільшого світло було розташовано або перед акторами, або позаду них. Винятками є деякі сцени в поліцейському відділку, сцена в барі та сцени з натуральним освітленням. Аби забезпечити необхідне відчуття клаустрофобії Хонджі знімав екстер'єри при діафрагмі 1/2,8-1/1,4, а інтер'єри — при діафрагмі 1/2,8. Була використана специфічна кольорова гама (у «Сім» переважають брудний зелений, жовтий, вохровий, коричневий, наявно багато сірого). Специфічній картинці фільм завдячує спеціальній техніці — ретенції срібла, або bleach bypass, при якій пропускається етап відбілювання кіноплівки (для фільму був використаний різновид цього процесу — CCE (від ). Як наслідок, чорний колір у фільмі є насиченим, на відміну від решти кольорів. Лише останні сцени у фільмі відзняті на відкритому просторі та за гарної погоди. Це створює своєрідний контраст зі сценами в місті, дає надію на гарне закінчення, проте цей контраст має іронічний характер, оскільки саме у цих сценах глядач бачить обличчя вбивці та спостерігає завершення його плану.

Окрім того, Хонджі використовував різні ходи з розташуванням камер. Так, розташування камер у машинах, коли камери розташовані на задніх сидіннях та знімають дещо знизу та під кутом, було навіяне документальною програмою «COPS». Сцену з погонею оператор знімав як операторським візком, так і маленькими ручними камерами. Візок давав плавне зображення, в той час як ручні камери — тремтяче зображення. Пізніше ці кадри об'єднували.

Монтажем займався Річард Френсіс-Брюс. Згідно з його слів, під час монтування він дотримувався побажань Фінчера: у фільмі не має бути плавних переходів, фільм має бути різким, проте ця різкість має бути доволі естетичною.

Титри

Похвали серед критиків заслужили вступні титри, над якими працював Кайл Купер. Відповідно до його слів, Фінчер попросив створити похмурі темні титри, які б привертали увагу глядача, а також чітко характеризували те, яким буде фільм. Спочатку Купер створив послідовність слайдів зі сторінками щоденників Джона Доу. Такий результат задовольнив продюсерів, але не режисера, який попросив переробити титри. Тоді Купер розширив початковий варіант, додавши безліч інших деталей. Так, основою титрів залишилися нарізки зі щоденниками Джона Доу. Кожен з цих щоденників був детально опрацьований дизайнерами Клайвом Пірсі та Джоном Сейблом: кожна сторінка писалася вручну, подекуди текст мінявся страшними фотографіями (сцени вбивства, розтини тіл, еротичні фотографії) та іншими предметами. У вступних титрах зображені пальці Джона Доу з бинтами на кінчиках і зображено процес написання ним щоденників, їхнє зшивання. Таким чином вступні титри знайомлять глядача з вбивцею, з його єством та планом. Кадри титрів різко змінюються, деякі написи нагадують подряпини. Окрім того Купер ввів декілька символів, аби краще розкрити сутність вбивці. Наприклад, наявні кадри, в яких Доу вирізає слово «Бог» з долара (зв'язок зі сімома смертними гріхами, як частиною християнського світогляду), зображений чайний пакетик, який Доу занурює у воду (Купера вразили кадри, коли заарештований Доу спокійно п'є чай), зображено замальовування маркером деяких слів, які не подобаються Доу (Купер у такий спосіб хотів показати, як Доу ненавидить людей і закреслює те, що на його думку, їм не годиться одержати).
Мета таких кадрів, згідно з Фінчером, — дати відчути глядачу присутність «архізлодія», «дати глядачу зрозуміти, з чим борються ці хлопці».

Оригінальними є і заключні кадри, які, на відміну від більшості фільмів, прямують не знизу догори, а зверху донизу.

Звук та саундтрек

Звук у фільмі
Над звуком у фільмі працював Рен Клайс. Для фільму він використав урбаністичні мотиви: звуки сирен, автомобілів, гамір на вулицях, голоси з телевізійних екранів. У такий спосіб створюється ефект негативного впливу міста на приватність людини. Особливо це яскраво виражено у сцені, коли квартира Міллзів трясеться через те, що поруч проїжджають вагони метро. Водночас ці звуки міста він використав як фон для накладання більш чіткіших звуків, які слугували б орієнтиром для глядача. Прикладом орієнтиру може слугувати метроном у квартирі Сомерсета, звук якого виділяється на фоні звуків міста. Сцена з метрономом є ще одним прикладом того, як звуки міста вриваються в особисте життя людини: какофонія за вікном не дозволяє детективу заснути і він змушений використовувати метроном, чіткий звук якого дозволяє Сомерсету відволіктися від шуму.

Звук також виконує роль своєрідної «рамки»: перед тим, як глядач зможе побачити картинку, він чує звуки міста, а у кінці фільму чорний екран супроводжується звуками гвинтокрила. Таким чином, упродовж всього фільму звук супроводжує та деякою мірою визначає хід подій у фільмі, вказує на те, що гріх присутній повсюдно. Дайєр вказує на те, що хоч такі звуки можна почути в місті, у фільмі вони є художніми засобами, а не реалістичним зображенням. На його думку, житель міста не може постійно чути усі звуки, оскільки житель міста звикає або акцентує увагу на якомусь одному типі шуму і не може постійно зважати на гамір. Саме такий підхід використовують більшість фільмів, проте у «Сім» цей постійний та інтенсивний шум навмисно використовується для створення напруги та тривоги. Дайєр додає, що ця постійна какофонія як символ гріха перестає бути помітною для пересічного жителя міста, таким чином гріх стає чимось непомітним. Це збігається з думкою Доу у фіналі фільму про те, що «…ми бачимо гріх у кожному кутку, у кожному домі, і ми терпимо це» («…we see a deadly sin on every street corner, in every home, and we tolerate it»).

Звук у фільмі виконує ще одну функцію: він підкреслює відмінність героїв. Сомерсет всіляко намагається відокремитися від індустріального шуму, його мова скупа, він потребує та вимагає тиші для того, щоб обдумати ситуацію. Міллз багато говорить, жартує, створює шум, всіляко збільшує кількість того галасу, який панує в місті.

Саундтрек
Композитором фільму був Говард Шор. У 1995 році вийшов офіційний CD із саундтреками фільму, проте не всі композиції Шора увійшли в збірку. У 1998 році компанія «Concorde» випустила CD із всіма творами композитора для фільму.

Під час вступних титрів грає пісня «Closer» гурту Nine Inch Nails, а під час заключних — «The Hearts Filth Lesson» Девіда Бові.

Аналіз фільму

Стиль та жанр
За жанром кінокритики відносять «Сім» до трилерів. Фільм містить в собі також характерні елементи поліцейської драми: розслідування вбивства двома поліцейськими-напарниками та розплутування справи доказ за доказом. Однак таким він є лише на початку. Згодом стає зрозуміло, що фільм акцентує увагу не на поліцейських та їхньому розслідуванні (що характерно для поліцейської драми), а на вбивствах та плані вбивці. До того ж, на відміну від поліцейських драм, де поліція зображується як некорумпована та чесна організація, у «Сім» поліція є нечесною та готовою на все, аби досягнути своєї мети (прикладом служить незаконне отримання даних від агента ФБР чи виламані двері квартири Доу без ордера). Часом фільм відносять до жанру жахів. У фільмі справді присутня одна з ознак такого жанру: постійне відчуття страху. Це відчуття у фільмі нагнітається сценами із зображенням понівечених жертв та відчуттям постійної присутності вбивці, вигляд якого невідомий протягом більшої частини фільму. Сам Фінчер заявляв, що неодноразово сперечався з людьми, які вважають що «torture porn» (термін, який вживається щодо фільмів жахів, в яких жертв мучать та всіляко вбивають (наприклад, «Пила»)) розпочався саме з «Сім», хоча режисер вказує на те, що жодної сцени знущань над жертвами показано не було. Останнє Дайєр пояснює схильністю глядача до дофантазовування сцен, грою його уяви.

За стилем фільм належить до нео-нуару: він містить всі основні елементи, характерні для класичних нуарових фільмів і водночас відображує всі зміни, які зазнав стиль від часу становлення (післявоєнний період) і до 90-х років XX століття (саме тенденції 90-х в культурі та суспільстві сильно впливають на проблематику фільму). Як і в класичних нуарових фільмах, у фільмі панує розпач, апатія, насильство та занепад суспільства, відсутній щасливий кінець, долі головних героїв в кінці покалічені. Сомерсет виступає у ролі змученої людини, яка живе ізольовано від решти та хоче покинути місто, що занепало. Він відображує минуле та досвід, в той час як його напарник Міллз — майбутнє та надію; наприкінці фільму майбутнє та надія (Міллз) знищені, що теж характерно для нуару. Фільм є більше оповіддю про діяння злочинця, ніж про дії поліції. Він починається знайомством зі задумом вбивці (вступні титри) та закінчується його реалізацією (фінальна сцена), таким чином утворюючи замкнуте коло. Сам Сомерсет визнає неефективність роботи поліції і те, що нові підказки ведуть до інших нових підказок.

На нео-нуар у фільмі вказують кольори: на відміну від класичних нуарів, які є чорно-білими фільмами, нео-нуар використовує стилізовані кольори. Наступним елементом, який вказує на нео-нуар є детальне зображення місця злочину, понівечених жертв та наявність у фільмі фотографій з місць злочину. У фільмі присутні параноя щодо спостереження. Факт того, що ФБР слідкує за тим, хто і що читає в бібліотеці та аналізує ці дані, є прикладом цьому. Такі побоювання почали ширитися у 80-х і відобразилися у фільмі. Серійний убивця є черговим елементом нео-нуару і також даниною моді на таких персонажів, яка появилася у 80-х роках та активно висвічувалася в ЗМІ. Останнім елементом, який також віддає данину своєму часу, є наявність у фільм апокаліптичних настроїв та невпевненості у майбутньому. Сценарій та фільм були написані та відзняті в 90-х, на вершині побоювань перед настанням нового тисячоліття, коли багато релігійних груп пророкувало кінець світу. Число «7», яке поширене у фільмі (назва фільму, сім смертних гріхів, обід у Міллзів та доставка в пустелю на сьому годину) є міфічним підґрунтям апокаліптичних настроїв: протягом семи днів убивцею, який уявив себе слугою Бога, скоєно сім злочинів, що в кінці веде до знищення однієї сім'ї. Це можна порівняти з сімома днями та сімома карами, які ведуть до знищення світу в Апокаліпсисі.

Окрім вище переліченого, у «Сім» чітко простежується режисерський стиль Фінчера, притаманний багатьом його фільмам: акцент на пагубному впливі міста на життя головного героя, ізоляція та відірваність персонажів від соціуму, вразливість сім'ї у таких умовах, акцент на діях саме чоловіка, які впливають на становище сім'ї, та недорозкритий характер жіночого персонажа.

Персонажі та їхня взаємодія
Персонажі в «Сім» мають тісні взаємостосунки та зв'язки.
Початково взаємодія двох детективів побудована на їхньому протиставленні. Першою відмінністю є їхня раса: Сомерсет — афроамериканець, а Міллз — європеоїд. Мода на такі тандеми була продиктована такими фільмами, як «Смертельна зброя» та «Поліцейський з Беверлі-Гіллз». Сомерсет є старшим, ніж Міллз. Він — досвідчений інтелектуал, розчарований та цинічний у поглядах на суспільство та місто, в якому живе, добре контролює свої емоції. Міллз — молодий, амбітний, енергійний, поступається в начитаності Сомерсету, агресивний та дещо наївний у своїх поглядах щодо життя в місті. Спочатку Сомерсет займає позицію вчителя та попереджає про те, що Міллз пошкодує про свій переїзд в місто. Його дратує поведінка молодшого колеги на місці злочину, він відмовляє його від розслідування. Зі свого боку це дратує Девіда. Деякою мірою їхні стосунки є алюзією на стосунки Вергілія та Данте з «Божественної комедії», яка згадується у фільмі. Вергілій був голосом розуму та мудрим провідником, а Данте — сповненим емоцій. Прикладом цьому може бути момент, коли Сомерсет склав список книг, які має прочитати Міллз, вибравши лише необхідні. Та ж сцена у бібліотеці показує різні підходи до розслідування: якщо Сомерсет звертає уваги на духовне та нематеріальне, і тому намагається зрозуміти як думає вбивця, то Міллз тим часом у себе вдома переглядає фотографії сцен вбивств, бажаючи знайти матеріальні підказки. Стосунки двох детективів мають певний відтінок батьківства, який проявляється певними повчаннями від Вільяма; Сомерсет бачить у Міллзі свого наступника, коли піде на пенсію. Проте, протягом фільму обоє детективів все більше прив'язуються та впливають один на одного: лише разом вони найефективніше працюють (як, наприклад, у сцені на квартирі у Міллза), погоджуються один з одним («Це ще не кінець» — «Вперше я повністю погоджуюся з тобою»), наприкінці фільму вони разом жартують. Акт самознищення Міллза, коли він піддається на провокацію Доу, впливає і на Сомерстета — він передумує йти на пенсію (згідно з Браунінгом).

Ще одним центральним персонажем є Джон Доу. У своїх характеристиках він дуже подібний до Сомерсета. Першою їхньою подібністю є те, що, як і Сомерсет, він усвідомлює гріховність місця, в якому він проживає, але на відміну від детектива, який пасивно спостерігає осторонь, Доу займає активну позицію та намагається своїми діями вплинути на ситуацію, показати світові його занепад. Як і Сомерсет, Доу начитаний та виважений. Він також дуже терплячий, що підтверджується терміном, під час якого він мучив третю жертву (один рік). Зв'язок між Доу та Сомерсетом проявляється також в тому, що останній не просто намагається знайти вбивцю, йому цікаві і причини вбивств, він від самого початку розуміє, як розгортатимуться події. Сомерсет намагається мислити як вбивця, що спонукає його навідатися в бібліотеку та прочитати ті книжки, які, на його думку, допоможуть зрозуміти вбивцю. Ще одна спільна риса — це любов до запису своїх думок. Так, в квартирі Доу знаходять безліч щоденників, списаним ним; у вирізаній сцені Сомерсет вирізує клаптик шпалер з дому, як згадку про його мрію.

Персонаж Доу має як спільні, так і особливі риси, якщо порівнювати з іншими зображеними у фільмах серійними вбивцями. Типовими ознаками, якими суспільство та спеціалісти наділяють серійних вбивць, є чоловіча стать та європеоїдна раса. Дайєр наголошує, що хоча обличчя Доу розкривається ближче до кінця фільму, більшість глядачів підсвідомо бачать у ролі вбивці саме білого чоловіка. З іншого боку, більшість серійних вбивць відчувають необхідність у прояві своєї чоловічої сутності, що проявляється насиллям щодо до жінок, дітей, геїв, але це не типово для Доу, який вбив тільки двох жінок. Окрім цього Джон є розумним, не має жодних даних про те, що він зазнавав психо-емоційної травми в дитинстві.

Персонаж Гвінет Пелтроу — Трейсі — символізує гуманність та ніжність у фільмі. Вона любить свого чоловіка і прямує за ним у місто, яке її лякає. В останньому вона зізнається Сомерсету та погоджується з його поглядами на місто. Саме вона налагоджує стосунки двох чоловіків. З погляду оповіді, вона об'єднує двох детективів та додає їхнім стосункам емоційності: з її ініціативи вони вперше неформально спілкуються та називають один одному свої імена, саме після вечері вони вперше роблять прорив у справі. Її вбивство означає втрату сімейного вогнища для Міллза та символізує крихкість сім'ї в суспільстві, в якому Трейсі та Девід живуть.

Інтертекстуальність

Окрім християнського поняття семи смертних гріхів «Сім» пов'язаний з іншими літературними творами. Так, у фільмі велику роль відіграє «Божественна комедія». По-перше, стосунки Міллза та Сомерсета, як вже згадувалося, є алюзією на стосунки Данте та Вергілія. По-друге, убивства Доу перекликаються з карами за гріхи у Пеклі, зображені Аліг'єрі. У Пеклі грішники змушені були переживати свої гріхи вічно, тобто були покарані у стилі contrapasso — покарані подібним. Так само і Доу в низці вбивств карає подібним (загодовує до смерті ненажеру, іммобілізує до смерті ледаря). Ілюстрації твору появляються в сцені в бібліотеці.

Цитування «Втраченого раю» Мілтона вказує на пуританську сутність Доу.

На думку Браунінга, функція Трейсі, яка постала «мостиком» між двома чоловіками, нагадує подібну роль Кетрін Лейк з роману Джеймса Еллроя «Чорна жоржина».

Своє ім'я Сомерсет отримав в честь улюбленого письменника Вокера — Вільяма Сомерсета Моема.

Особливості оповіді
Структура оповіді у «Сім» має низку особливостей. Насамперед, Вокер хотів, аби останньою жертвою фільму став поліцейський. У такий спосіб структура фільму нагадувала б замкнуте коло: поліцейський, який розслідує вбивства, що ґрунтуються на семи смертних гріхах, сам стає жертвою гріха та вбиває, кінець фільму видніється вже на його початку і є ще одною особливістю оповіді — весь фільм показаний, як виконання плану Доу, а не розслідування вбивств для розгадки, що характерно для детективів та трилерів. Окрім вбивства у фінальній сцені, усі решта вбивств безпосередньо не показані. Побачити можна тільки результат (жертва, яка зазнала тортур) та спосіб (зґвалтування ножем, відрізання плоті). Відомий також час, який вбивця використав для скоєння того чи іншого вбивства (жертву ліні він мучив цілий рік, адвоката — вік-енд та понеділок).

Прорив у справі (знайдені відбитки пальців) насправді є задумом Доу, а головний підозрюваний — Віктор — стає третьою жертвою — жертвою ліні. Цей момент є ще й свого роду насмішкою над думкою про те, що серійний убивця розуміє, що чинить не правильно і просить допомоги, оскільки сам припинити вбивати не може.

У фільмі показано, що вбивця під виглядом фотографа повертається на місце злочину. Цей момент показує як психологію вбивці (насолода за спогляданням наслідків своєї роботи), так і для того, аби переконатися, що Міллз підходить під роль останньої жертви. Іншим нетиповим для таких фільмів поворотом є те, що вбивця здається поліції ще тоді, коли до закінчення фільму залишається приблизно півгодини. Такий неочікуваний поворот дезорієнтує глядача і змушує хотіти побачити, що буде далі.

Проблематика та символізм

У центрі сюжету фільму лежать сім смертних гріхів та те, наскільки глибоко вони проникли в суспільство. Сім смертних гріхів є лише основою, з якої можуть утворюватися інші злочини. У фільмі місто, в якому розгортаються події, зображене як таке, що перенасичене цими сімома гріхами: повсюди панує насилля та жорстокість, байдужість, бруд. Незважаючи на такий стан речей, суспільство толерантно ставиться до того, що відбувається. Поряд з цим, протягом усього фільму назва міста не пролунала. Таким чином воно символізує будь-яке місто, можливо навіть рідне для глядача. Роль сучасного міста як руйнівної сили з його впливом на головного героя та його особисте життя є темою, яку Фінчер активно зображає у своїх фільмах. З впливом міста пов'язані й інша «фінчерівська» проблема: ізоляція, відірваність головного героя від світу довкола. Яскравим прикладом ізольованого головного героя є Сомерсет, який перестав розуміти місто, і якого не розуміють колеги по роботі, і який прагне покинути місто. Ізольованою відчуває себе і Трейсі, яка не хотіла переїзду в місто, і яка не хоче народжувати дитину в місті.

Джон Доу по-своєму постає проти такого стану речей та вирішує стати суддею та катом для суспільства. Проте, на відміну від сучасного судочинства, яке не оцінює моральну сторону людини, Доу в своїх вчинках, на думку Валері Аллен, багато в чому покладається на середньовічне судочинство, яке судило як тіло, так і душу, спираючись на християнські канони. Вбиті ним люди також є символами. Вони не окремі персони, яких Доу вбив лиш для того, аби вчинити вбивство. Вони символізують риси притаманні усьому суспільству, які можна знайти в кожному, а також виступають як екземпляри для наочності одного зі смертних гріхів.. Браунінг вважає, що гріхи не можна оцінювати прямолінійно, адже тоді б злочини Доу не мали ніякого сенсу і лише збільшували кількість насилля. Кожен гріх тут має дещо ширше означення, наприклад обжерливість виступає як шкідлива звичка, яка поширена в суспільстві. Сам Джон Доу також є символом. В англосаксонській юриспруденції термін «Джон Доу» використовується для того, аби анонімно допитати свідка в суді, або для невпізнанного чоловічого тіла. Таким чином Джон Доу може бути ким-небудь (у фільмі про нього нічого невідомо). На думку Аллен, Доу в його месіанстві також уподібнюється до Всякої людини (Everyman) з середньовічних мораліте. Це співзвучно з думкою Даєра про те, що Доу розділяє ті ж погляди, які розділяють і більшість нормальний людей (виступає проти злочинців, брехні, педофілії, наркотиків), проте ненормальним є те, як він цьому протидіє.

Дії Доу є наочним прикладом деструктивного впливу чоловічого начала, яке Фінчер активно висвітлює у своїх фільмах. Проте не тільки Доу притаманно знищувати: у «Сім» більшість чоловіків вирізняються апатичністю та жорстокістю. Так, Міллз не здатний вберегти свою сім'ю, капітан поліції звик до жорстокості в місті. Чоловіки у «Сім» не знають, що таке співчуття і їх цілком влаштовує стан речей, який твориться довкола.

Прокат та касові збори
«Сім» вийшов у прокат 22 вересня 1995 року та перебував у ньому тринадцять тижнів: дев'ять тижнів з початку прокату (від 22 вересня по 19 листопада) та ще чотири тижні в 1996 році (з 12 січня по 28 січня та з 16 лютого по 19 лютого). При бюджеті фільму в 33 мільйони доларів, фільм у прокаті виручив 327,3 мільйонів доларів: 100.1 мільйонів у прокаті в Північній Америці (США та Канада) та 227,2 мільйонів — у решті світу. У перший прокатний тиждень фільм показували в 2441 кінотеатрі і він заробив 13,9 мільйонів доларів; загалом в Північній Америці фільм показували в 2528 кінотеатрах. У 1995 році фільм посів сьоме місце за розміром касових зборів у світі, 9 місце — у північноамериканському прокаті та перше місце серед фільмів з рейтингом «R» (північноамериканський прокат).

  — 2 листопада 1995 року — 8 666 146 $
  — 24 листопада 1995 року — 237 139 $
  —  18 квітня 1996 року — 5 007 070 $
  Балтійські країни — 26 серпня 1996 року — 87 941 $
  — 31 січня 1996 року — 5 392 677 $
  — 25 січня 1996 року — 19 380 $
  — 22 березня 1996 року — 42 604 $
  — 15 грудня 1995 року — 5 866 579 $
  — 5 січня 1996 року — 30 631 133 $
  — 28 лютого 1996 року — 241 415 $
  — 30 листопада 1995 року — 3 351 257 $
  — 9 лютого 1996 року — 978 824 $
  — 8 березня 1996 року — 2 543 839 $
  — 16 лютого 1996 року — 47 470 $
  — 13 травня 1996 року — 79,861 $
  — 22 грудня 1995 року — 1 738 809 $
  — 20 червня 1997 року — 97 544 $
  — 10 квітня 1996 року — 552 604 $
  — 26 січня 1996 року — 248 772 $
  — 12 січня 1996 року — 13 690 160 $
  — 15 грудня 1995 року- 14 216 844 $
  — 16 січня 1996 року — 983 950 $
 Країни Центральної Америки та Великих Антильських островів — 12 січня 1996 року — 273 154 $
 Країни Південної Африки — 24 листопада 1995 року — 1 368 913 $
 / — ? — 203 097 $
  — 25 квітня 1996 року — 252 775 $
  — 1 березня 1996 року — 2 619 472 $
  — 9 листопада 1995 року — 4 139 350 $
  — 23 листопада 1995 року — 21 985 291 $
  — 10 листопада 1995 року — 1 201 916 $
  — 26 січня 1996 року — 2 151 703 $
  — 11 листопада 1995 року — 4 792 443 $
  — 16 лютого 1996 року — 1 301 775 $
  — 2 лютого 1996 року — 1 421 358 $
  — 28 вересня 1995 року — 356 794 $
  — 31 січня 1997 року — 30 691 $
  — 3 травня 1996 року — 92 357 $
  — 15 лютого 1996 року — 1 199 567 $
  — 8 лютого 1996 року — 289 467 $
  — 29 грудня 1995 року — 894 332 $
  — 10 листопада 1995 року — 2 035 910 $
  — 18 лютого 1996 року — 1 098 124 $
  — 7 листопада 1996 року — 490 439 $
 //Решта СНД — ? — 36 871 $
  — 22 листопада 1995 року — 300 000 $
  — 19 січня 1996 року — 1 551 163 $
  — 31 січня 1996 року — 32 847 010 $
  — 25 січня 1996 року — 225 982 $
 / — 28 березня 1996 року — 438 664 $
  — 2 травня 1996 року — 760 553 $
  — 25 грудня 1995 року — 5 378 788 $
  — 5 січня 1996 року — 4 890 625 $
  — 27 січня 1996 року — 37 787 580 $

Критика

Рецензії
У більшості фільм позитивно прийнятий як кінокритиками, так і глядачами. На сайті Rotten Tomatoes фільм має рейтинг 7,7 бала з 10 можливих від кінокритиків та 4,1 бала з 5 можливих серед глядачів. Сайт також повідомляє, що 80 % кінокритиків (рейтинг серед топових кінокритиків — 60 %) та 95 % глядачів фільм сподобався, а сам фільм отримав статус «стиглий помідор». На сайті Metacritic фільм отримав 60 балів зі 100 від кінокритиків та 8,8 з 10 від глядачів. Рейтинг на IMDb складає 8,6 бала з 10 можливих, що дозволяє фільмові перебувати дуже високо в рейтингу 250 найрейтинговіших фільмів IMDb.

Критики добре сприйняли атмосферу фільму, створену локаціями та зйомкою. Джонатан Розенбаум вбачає подібність в зображенні міста у фільмах «Сім», «Таксист» та «Той, що біжить по лезу». Тодд Маккарті використовує для опису фільму слова «темний, похмурий, страхітливий, такий, що провокує відчуття клаустрофобії та огиди». З останнім погоджується Роджер Еберт. На його думку, фільм, на відміну від більшості голівудських трилерів чи жахів, де сцени насилля та жахів показані для привертання уваги глядачів, знятий так, аби викликати відчуття огиди. Джеймс Берардінеллі позитивно оцінив фільм, хоча, на його думку, він занадто похмурий та довгий. Ріта Кемплі, яка також позитивно відгукнулася про фільм, погоджується з тим, що фільм дуже темний. В певний момент в неї постало питання «чи це мистецтво, чи Фінчер просто не заплатив за світло?».

«Сім» не уникнув порівняння з іншими трилерами, знятими в 90-х. На думку Едварда Гутмена, Джона Доу у своїй моторошності та інтелектуальності можна прирівняти до Ганнібала Лектора. З ним не погоджується Джеймі Бернард, який вважає, що фільм Фінчера поступається в глибині та інтелектуальності «Мовчанню ягнят». Берардінеллі в своїй статті порівнює «Сім» з фільмом «Звичайні підозрювані», вказуючи, що останній є продуманішим, проте це не заважає «Сім» бути добрим трилером. На брак у символізмі та інтелектуальності вказує також Еберт. Він вважає, що фільм є більше оповіддю про характери та їхню взаємодію, ніж фільмом про розслідування. Подібної думки дотримується кінокритик Гарі Томпсон.

Акторська гра та переконливість персонажів була оцінена різними критиками по-різному. Так, Кевін Спейсі за свою гру отримав низку нагород. Гра Фрімена отримала схвальні відгуки Берардінеллі, проте, на його думку, гра та персонаж Пітта є однією з головних проблем фільму — Міллз абсолютно не приваблює. Еберт також відзначив Фрімена і назвав Сомерсета однією з найкращих ролей афроамериканського актора. Еберт також відзначив, що персонаж Пелтроу вносить у фільм трохи гуманності, та є сполучною ланкою між двома напарниками.

Проте не від всіх критиків «Сім» отримав схвальні відгуки. Майкл Вілмінгтон добре озвався про режисерську, акторську та операторську роботу, проте оцінив фільм негативно. На його думку головною проблемою фільму є його сценарій: занадто складні діалоги, незрозуміла мотивація двох поліцейських. Він назвав восьмим смертним гріхом «необ'єктивну оцінку сценарію». В подібному стилі висловився і Дессон Гоув, який добре оцінив режисуру, але назвав кінець фільму «зрадою глядача». Керол Бакленд критично відгукнулася про роль Трейсі, як «жертовного ягня», а Джон Рателл звинуватив Фінчера у неналежному ставленні до жінки у його фільмі.

Номінації та нагороди

Фільм також був серед кандидатів у потрапляння до списків Американського інституту кіномистецтва:
 100 найгостросюжетніших американських фільмів за 100 років — номінант.
 10 найкращих американських фільмів у 10 класичних жанрах — номінант.
 100 найкращих героїв та лиходіїв за 100 років — Джон Доу — номінант.
У 2015 році на честь свого 25-річчя сайт IMDb склав список найрейтинговіших (оцінка відвідувачів сайту) фільмів кожного року за останні 25 років. У цьому списку є і «Сім», як найрейтинговіший фільм 1995 року.

VHS, DVD та BD
Після показу в кінотеатрах, в 1996 році фільм був виданий на касетах (14 жовтня 1996 року у форматі VHS) та на лазерних дисках у двох варіантах. Перший варіант випустила безпосередньо «New Line Cinema», який складається з двох дисків (три сторони) та містить лише фільм. Інший варіант випущений компанією «Criterion», що складається з чотирьох дисків (семи сторін), які окрім фільму містять ще й додатковий матеріал: коментарі акторів, режисера, сценариста, продюсерів, візажистів, вирізані сцени та альтернативні кінцівки. Технічні характеристики дисків подібні: відношення сторін дисплею складає 2,35:1 (як і в кінотеатральному показі), використаний аудіоформат — Dolby AC-3. Проте у дисках для «Criterion» для ущільнення запису використано тільки CAV, в той час як в іншому варіанті — і CAV, і CLV.

26 березня 1997 року «New Line Cinema» випустили перший DVD-диск, який містив тільки фільм, записаний з обидвох сторін. Співвідношення сторін дисплею було 16:9. Доступними аудіоформатами були Dolby Digital 5.1 та Dolby Digital Stereo. Вже 12 жовтня 2000 року у світ вийшов новий DVD-випуск «Se7en: Platinum Series». Він складався з двох дисків, кожен з яких має інший вміст. На першому диску був записаний власне фільм, а також аудіокоментарі акторів, режисера, сценариста, продюсера, оператора, дизайнера, монтажера, звукорежисера та композитора. На другому диску містилися пояснення по створенню вступних титрів, вирізані сцени та деякі альтернативні кінцівки, щоденник Джона Доу, коментарі фотографів, фільмографії акторів, мастеринг. У співпраці Фінчера та Стефана Накамури було створено нове зображення для фільму, яке не базувалося на техніці ретенції срібла. Відношення сторін дисплею склало 2,40:1, доступними аудіоформатами були Dolby Digital 5.1, DTS 6.1 ES та Dolby 2.0 Surround.

14 вересня 2010 року вийшов BD «Сім». Вміст диску не відрізняється від такого, який був у DVD-диску від 2000 року. Сам фільм тепер можна було переглянути з якістю 1080p. Відношення сторін дисплею також залишилося незмінним — 2,40:1. Доступні аудіоформати — DTS HD Master Audio 7.1 (для англійської мови) та Dolby Digital 5.1 для решти наявних на диску мов (іспанська, німецька, португальська, тайська).

Сиквел, приквел та комікси
Опісля успіху фільму продюсери «New Line Cinema» були зацікавлені в продовженні історії. У 2002 році кінокомпанія викупила в Теда Гріффіна сценарій, в якому йшлося про лікаря-екстрасенса, який допомагає ФБР у пошуках серійного вбивці. Сценарій розглядався як основа для сиквелу «Сім». Потенційна назва для фільму була «E8ight» («Вісім»), лікаря мав зіграти Морган Фріман. Проте Девід Фінчер не підтримав таку ідею та відмовився брати участь в проекті. Врешті-решт продюсери відмовилися від такої ідеї, а сценарій фільму був дещо переписаний та використаний для іншого фільму — «Втіха» з Ентоні Гопкінсом та Коліном Фаррелом у головних ролях.

У 2006 році ширилися чутки про плани знімати приквел до фільму. Робоча назва для фільму була «Virtue», проте ці плани не переросли в справжні зйомки.

У вересні 2006 року у світ вийшов перший випуск коміксу «SE7EN». Видавництвом зайнялася компанія «Zenescope Entertainment», яка отримала дозвіл на використання інтелектуальної власності від «New Line Cinema». Загалом протягом 2006—2007 було випущено сім випусків коміксу, один випуск на один смертний гріх. Кожен випуск має 32 кольорові сторінки. На відміну від фільму в коміксах оповідь ведеться з погляду Джона Доу.

Див. також
 Сім смертних гріхів (фільм, 1952)
 Сім смертних гріхів (фільм, 1962)

Примітки

Література

Посилання

Фільми 1995
Фільми англійською мовою
Кримінальні фільми США
Фільми-трилери США
Нео-нуар
Фільми Девіда Фінчера
Фільми про серійних убивць
Фільми New Line Cinema
Фільми, нагороджені премією «Фанташпорту»
Фільми США 1995
Фільми про поліцейських

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


Billie Joe, Mike Dirnt And Trй Cool.
Make it ThE Latinoamerica And Spain Oficial Site Please !
Please consider making a small donation today. This will allow us to keep Green Day In Latinoamerica alive and available to a wide audience.


The perfect scrub top for use as scrubs, dental uniforms or nurses uniforms or healthcare uniforms.
The NEW 1314 EcoFlex Shaped V-Neck Pintuck top by Maevn has contrasting subtle bartacking and is a fashion statement of it's own! Deep shaped V-Neck with pintuck design. Flattering features are empire waist with shirring for easy fit and back "fish eye" for waist shape.
The perfect scrub top for use as scrubs, dental uniforms or nurses uniforms.
Extra benefits include an inner utility tape at the front pocket, two invisible round shape pockets, high endurance stitching, and side vents at the hem for added mobility for you. The Ecoflex fabric is an amazing fabric and stays cool to keep you going all day long!


Classic satin gown with round diamante beaded neckline, scoop V back with diamante buttons.
Zip fastening with diamante buttons, boned fitted bodice. Double lined underskirt.
This is a Brand new dress. This is a beautiful wedding dress in Excellent condition. Not a shop sample.


text:
Contact UsCurrently selected
Liquid-Hg > Contact
Address, Service Areas, Map & Directions
Other Contact Info
New Customer Contact Info
Do you have a project or need we can help with? We'd love to hear from you.
Call us at 410-633-5959 or use the friendly chat icon in the corner to talk to us right now.
(Please keep in mind, our main office is open weekdays from 9a to 5:30p EST. Outside those hours, it may take bit longer for us to reply. Leave us a message and either reach out when we're open or use the form below if you don't hear back right away.)
Tell Us About Yourself; We'll Get Back to You
Too busy to call us right now, burning the midnight oil, or just feeling a bit shy? Fill our our New Customer Contact Form or slide over to the Make an Appointment tab to pick a day and time that works for you.
Call Us Now Fill Out Our New Contact Form
Contact Us for Cloud Support in Azure, Office 365, and SharePoint Online
Liquid Mercury Clients
Cloud support services are available for our clients 24/7/365, whenever you need it. Our Admin 365 On Demand™ solution center is open 8 a.m. to 8 p.m. EST on weekdays, excluding holidays. Just call 410-633-5959 and choose support from the menu, or dial direct at 202-753-0107. If you'd prefer to e-mail rather than call, you can reach us using the link below to request support.
Submit a Cloud Support Ticket
Not a current client?
That's OK. Emergency, hourly, per-incident, and subscription plans are available whether you buy Office 365 from us or somewhere else. Feel free to complete a support request during normal business hours and our sales team will get the process started for you quickly. If you need more information, slide over to the New Customers tab for all the ways to get in touch.
Sure, you could fill out an online contact form and maybe someone will call you back - maybe in 5 minutes or maybe in 5 days. Wouldn't it be great to schedule your own time to talk with us? Now, you can use Microsoft Bookings to schedule your appointment with us. How cool is that!?
Office Locations, Maps, and Directions
Please direct all mail to our headquarters:
1234 Union Ave.
Postal Advisory (From 2018 through 2021): Please be advised that we have been experiencing ongoing and intermittent but severe issues with the service from our local branch of the US Post Office for zip code 21211, which covers the Hampden, Roland Park, TV Hill, and Woodbury neighborhoods of Baltimore City. Over the past several years, this has resulted in a significant quantity of lost and/or misdirected correspondence and packages. If you have mission-critical deliveries or information that must reach us in a timely way, please contact us to make arrangements for delivery by means of private carrier or using other methods.
At this time we would like to add that we fully support the mission of the US Postal Service and its employees, and we are hopeful for a brighter future that re-establishes the critical role that the post office plays for all businesses throughout America.
Billing Remittance and Inquiries
Please send payments to the address shown on your invoice; it may be different from the address noted above. In every case, we prefer electronic payments over the dead-tree variety, so please reach out to us before writing us a check.
Vendors please send invoices to the address shown above, attention "Accounts Payable".
Our Service Area and Other Helpful Information
If you're interested in on-site services, or would like us to come to your office for a visit, please check out our pages with information about On Site Services and Locations, both of which describe our normal service area and where we travel.
Our business offices are open to receive your phone calls and e-mails from 9 a.m. to 5:30 p.m. EST weekdays, excluding holidays. Support hours vary based on the specific service, so please check the Support Info tab for more information.
Our team of experts are a virtual workforce, with staff spanning the US east coast from Connecticut to Florida. Therefore, office visits are by appointment only. If you are in the Baltimore/DC/NoVa area, we can visit you at your location or arrange a meeting space at either one of our offices or a co-working location nearby. Let us know what works best for you.
Want to keep in touch or stay on top of our latest goings-on? You can follow us on most of the major social media platforms. (Please do us a favor and send us some love through likes, thumbs up, re-tweets, or what-have-you.)
Cypress International (2014)
CMS Risk Strategy (2013)
SPSEvents (2012)
Public Facing SharePoint Farm (2012)
CNMC (2013)
IMF KE (2009)
USDoT TheGreen (2011)
USC CAPS (2013)
World Bank FedAuth and BI (2011)
4R Systems (2014)
AU TFS and SP2010 (2010)
CCIU (2013)
CMS CAPMS BI (2012)
FAA TORP SE2020 (2011)
FES (2013)
JHU Finance (2011)
Mavro Imaging (2011)
MedVal (2012)
NIH NCATS (2012)
RRG (2013)
SHG Legal (2013)
TBI (2012)1
USDA (2013)
USDA (2013)1
E-mails Over 1 Year Old Don't Show Up in Outlook
Set up E-mail for iPhone/iPad/iOS
Backup and Restore Outlook Rules
How to Download and Run the DeploymentPro Outlook Mailbox Configuration Tool

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


Decisions – we bring them every day, from about something that seems trivial to something that would impact our life in the long run.
From my personal experience, I had the most choices while I was in high school and before I started to work. Then, I was also overwhelmed with decision making. There were times when I almost felt paralyzed with all the choices I had to make. When you are growing up, you just start to learn about the world and all the possibilities it offers. Sometimes, you listen to yourself when deciding which option to choose from, other times you rely on opinions of others.
The best way to learn how to make a decision is to find a good mentor, someone who would help you navigate through that stormy years of so many possibilities. With years your path becomes somewhat narrower, because you get more confidant in your decision making and problem solving.
It is equally hard when you have many options that all seem like a good fit for you as only having one option to choose from.
Slowly, we begin stepping in the world of youth and then of grown ups, when we decide (or not) to take responsibilities for our actions and changes we want to make in out life.
I think most people are not scared of making decisions, but about outcomes they may cause. For every road we don't take, it's one door that we closed. If you are trying to decide about something that is of great importance of you, you should allow yourself to take time to think thoroughly and choose between many opportunities.
Resist taking action out of fear, always follow your intuition and when possible problems occur, just know that you will find your way through it.
Decisions aren't hard, you unknowingly even made a decision to read this post, so choose, decide, select!