text:
«Портрет Вінстона Черчилля» () — картина британського художника Грегема Вівіана Сазерленда, створена 1954 року. Полотно було замовлено депутатами палати громад і членами палати лордів на честь 80-річчя сера Вінстона й урочисто вручено йому у Вестмінстерському палаці, за що художник отримав 1 тисячу гіней. Картина не сподобалася Черчиллю, він взяв зі своєї дружини обіцянку, що «полотно ніколи не побачить світла». Довгий час після вручення картина зберігалася в підвалі садибного будинку сім'ї Черчилля, подружжя навідріз відмовлялися експонувати її на тимчасових виставках. Все це породжувало сумнів у тому, що полотно все ще існує.

Тема створення портрета Вінстона Черчилля і його знищення за ініціативою дружини політика неодноразово привертала увагу засобів масової інформації. Спочатку це сталося в кінці 1970-х років, коли підтвердився факт спалення полотна. Британська газета The Sunday Telegraph (англ.) розмістила статтю, яка породила дискусію про право сім'ї політика здійснювати подібну дію відносно твору мистецтва, нехай навіть він і належав їй як приватна власність (на той час умови перебування полотна у сім'ї Черчилля ще не були відомі в деталях). Того ж 1978 року цілу статтю портрету присвятила і американська газета The New York Times. У 2010-х роках в таких великих виданнях, як The Times і The Telegraph, знову з'явилися публікації на тему картини Сазерленда, цього разу у зв'язку з нововідкритими документами почалася дискусія про найбільш вірогідну версію обставин знищення полотна та осіб, безпосередньо причетних до цього акту. Історія полотна знайшла зображення в мемуарах сучасників, наукових монографіях, науково-популярних роботах, документальному та ігровому кіно. Деякі підготовчі начерки до картини Сазерленда збереглися і розміщені в колекції Національної портретної галереї Великої Британії в Лондоні і в Художній галереї лорда Бівербрука

Мистецтвознавець, директор Художньої галереї Єльського університету в 1957—1971 роках Ендрю Карндафф Рітчі назвав картину Сазерленда «однією з найкращих в наш час» «і як портрет, і як твір живопису». Трагічна загибель полотна вважається «найсумнозвіснішим актом безглуздого знищення в історії сучасного британського мистецтва».

Опис
Черчилль був зображений, сидячи в кріслі, без сигари. У нього обличчя втомленої людини з опущеними куточками губ, руки лежать на підлокітниках крісла. Історик Силия Лі описувала картину так: «Вінстон виглядав тендітним, сидячи в кріслі, він горбився, одне плече у нього було піднято вище за інше… його ніздрі були підняті вгору і демонстрували ознаки недавно перенесеного інсульту, він злегка привідкрив рот, були помітні складки зморшок під підборіддям». Вона писала, що коли Черчилль стояв на сцені Вестмінстер-холу поруч з портретом, то можна було переконатися: «Зображення на портреті старше приблизно на двадцять років у порівнянні з фігурою, що стоїть перед ним». Вона нагадувала, що в той час преса публікувала фотографії тільки в чорно-білих тонах, а модні й художні журнали — кольорові репродукції. Оскільки вони використовували свої власні колірні ефекти, то картина поставала перед глядачем в різних тонах, залежно від того, як вона була представлена. Деякі видання затемнювали фон до темно-коричневого, в результаті чого фігура Вінстона ледь могла бути помітна, тоді як інші тонували полотно в жовтий і оранжевий кольори, виділяючи цим фігуру політика, що було значно гірше для його зображення.

Техніка виконання полотна — олійний живопис по полотну. Розмір картини — 147,3 × 121,9 см. Такі параметри сам Сазерленд назвав Руді фон Лейдені на особистій зустрічі 1979 року.

У Національній портретній галереї в Лондоні зберігаються підготовчі роботи до полотна: начерк обличчя політика (олія, полотно, 1954, 34,5 × 31,1 см, в музеї з 1980 року, дарунок подружжя художника, інв. NPG 5332, був продемонстрований на виставці «Обличчя Британії: влада» у вересні 2015 — січні 2016 років), малюнок олівцем остаточного варіанту (папір, промивка, 1954, 57,0 × 44,0 см, інв. NPG 6096, придбаний 1990 року), ранній начерк композиції портрета, де фігура політика зміщена вправо (в альбомі начерків художника, 1954, 26,0 × 36,2 см, в музеї з 1980 року, дарунок подружжя художника, інв. NPG 5330), нарис кисті Черчилля (ручка, чорнило, олівець, папір, 1954, 21,0 × 16,5 см, в музеї з 1980 року, дарунок подружжя художника, інв. NPG 5334), зображення обличчя політика в тричетвертному обороті (полотно, олія, 1954, 40,3 × 30,5 см, в музеї з 1980 року, дарунок подружжя художника, інв. NPG 5334) і виконане пастеллю обличчя політика в тричетвертному обороті (1954, 54,6 × 41,6 см, в музеї з 1980 року, дар подружжя художника, інв. NPG 5334). У Художній галереї Бивербрук також є значна кількість проєктів, які Сазерленд створив в процесі роботи над портретом.

На деяких начерках до портрета рукою Грегема Сазерленда зроблені ледь помітні замітки, але їх можливо розшифрувати. Серед них: «Зроблено, коли В [інстон]. С [пенсер].  [Черчилль]. грає в шашки з [Мері?] Соумс 14 але [ября] 1954 [року]». Далі йшли шість текстових уточнень до окремих елементів портрета-ескіза: брови, вилиці, тіні під підборіддям, верхня губа, скроні, повіки…

Історія створення

Замовлення
Картина «Портрет Вінстона Черчилля» британського художника Грегема Сазерленда волею обставин стала найбільш відомим портретом політика. 1954 року Черчиллю виповнювалося 80 років, він наближався до завершення свого другого терміну прем'єрства. Ідея подарувати йому на день народження саме картину належала голові Комітету із вшанування Вінстона Черчилля лейбористу Френку Макліві (англ.). Палата громад мала також вручити Черчиллю від себе книгу в красивій палітурці з написом-присвятою і з підписами всіх тих її депутатів, які приєдналися до привітання (невелика частина депутатів відмовилася вітати політика).

Картина була замовлена Сазерленду членами обох палат британського парламенту. Вони зібрали 1000 гіней для фінансування створення портрета. Історик Силия Лі писала, що це були індивідуальні пожертви членів всіх політичних партій, які засідали в палаті громад і палаті лордів. Така сума грошей на той час була доволі значною.

Доктор філософії в галузі історії мистецтва, співробітник Кінгстонського університету Джонатан Блек у своїй книзі, присвяченій втіленню образу Черчилля в живописі, уточнював, що в особливому парламентському комітеті, який займався портретом, спершу обговорювали кандидатуру іншого художника — визнаного в той час портретиста Герберта Джеймса Ганна, який незадовго до цього написав добре прийнятий громадською думкою і критиками портрет королівської сім'ї. Ганн, проте, був занадто дорогим живописцем. Тоді депутат від Лейбористської партії Дженні Лі (англ.) За підтримки секретаря Комітету, депутата від Консервативної партії Чарльза Дауті (англ.) запропонувала молодого, художника, який лише недавно увійшов в моду і тому брав за свої послуги дешевше, — Грегема Сазерленда.

Сазерленд на той час заслужив репутацію художника-модерніста завдяки недавнім успішним портретам, зокрема зображенню Сомерсета Моема 1949 року. Його тягнуло змальовувати людей і сюжети такими, якими вони справді були, без прикрас; деякі з людей, яких він писав, вважали його несхильність до лестощів формою жорстокості або зневаги до тих, хто залежав від нього.

Знавець теоретичної спадщини Черчилля, директор Інституту історичних досліджень Лондонського університету Девід Кеннедайн писав, що замовлення полотна Грегему Сазерленду відбувся з ініціативи великого британського мистецтвознавця Кеннета Кларка.

Кілька днів потому, а саме 14 липня 1954 року, Чарльз Дауті відправив Сазерленду лист, офіційно запрошуючи його написати портрет. Полотно мало бути написане «на повен зріст» і бути завершеним до вручення політику в день народження (картину передали ювіляру в залі засідань палати громад 30 листопада 1954 року). Художник дав згоду, хоча у нього були сумніви з приводу такого гучного замовлення. У процесі консультацій між Сазерлендом і секретарем комітету зачепили два питання:

 Вінстон Черчилль повинен бути зображений в тому костюмі, в якому він зазвичай присутній на засіданнях в парламенті;
 Портрет повинен бути переданий політику в його день народження (за словами історика Силії Лі, Черчилль сам ніяково попросив, щоб йому дозволили забрати картину додому для демонстрації в одній з кімнат), але після його смерті полотно має повернутися в палату громад. Художнику навіть показали місце на стіні, де воно буде знаходитися згодом.

Чарльз Дауті, секретар Парламентського комітету, однак, написав Сазерленду в приватному листі: «Деталі [портрета], костюм, місце дії і інші питання повинні, звісно, стати предметом домовленості між Вами та сером Вінстоном. Ми, звісно, не намагатимемося втручатися в технічні питання такого роду». Щодо того, де і коли полотно буде знаходитися, в листі не згадувалося. Пізніше Макліві заявив, що Сазерленду не поставили жодних умов. Однак деякі члени Комітету дійсно припускали, що портрет буде поміщений в палаті громад, хоча ніякої угоди на цей рахунок не було укладено. Інші видатні політики, чиї портрети прикрашають зали Вестмінстер-голу і які були набагато менш успішними чи знаменитими, ніж Вінстон Черчилль, були зображені в парадних костюмах.

Дочка політика Мері Соумс в біографії матері писала, що передача картини в парламент після смерті політика дійсно обговорювалася на ранній стадії підготовки до святкування його дня народження, «але цю умову, звісно, не було сформульовано в жодному документі, про який я знаю». Цю ідею, за її словами, також «не згадували у жодному з виступів на презентації картини».

Кілька тижнів після замовлення Сазерленд контактував з близьким другом Вінстона Черчилля лордом Бівербруком, який ще 1951 року запропонував Сазерленду написати Черчилля з натури. Пізніше, вже під час роботи над портретом, саме лорда Бивербрука художник інформував про її просування.

Робота художника над полотном
У Великій Британії того часу Сазерленд відтворюється як один із двох найбільших сучасних діячів зображеного мистецтва. Він мешкав в Уельсі, в Пембрукширі. В основному художник писав картини та фрески на релігійні сюжетих, а також створював і портрети своїх виданих земляків. Серед них виходить портрет письменника Сомерсета Моема, написаний 1949 року.

Лорд Чарльз Моран (англ.), Особистий лікар Вінстона Черчилля з 1940 по 1965 рік, розповідав про процеси створення картин: "Після закінчення війни велика частина його [Черчилля] часу йшла при оформленні та редагуванні ролі, яку він зіграв в історії, тому було шоком, що його ідеї та ідеї Грегема Сазерленда виявилися такі далекі одна від одної". На думку Морана, наміри Сазерленда були щирими. Біда не була в цьому, «що він занадто захоплювався прем'єр-міністраом, а в тому, що він занадто сліпо поклонявся йому». Грем Сазерленд мав намір зобразити такого Черчилля, який зупинив ворога та врятував Англію, а те, як політик, не сказавши ні слова, прийняв зобов'язання натурника, переконало художників, що він обрав правильний шлях. Сазерленд говорив: «Я хотів… зобразити Черчилля як скелю», «Черчиллів так багато. Я повинен знайти цього». Коли Моран зрозумів, що «художник задумав намалювати лева у безвихідному становищі», то намагався попередити його, але Сазерленд не прислухався до його слів.

Політик почав позувати Сазерленду у своїй садибі Чартуелл (англ.) 26 серпня 1954 року. Історик мистецтва, що спеціалізується на живописі XX століття, Дуглас Купер (англ.) стверджував, що портрет був завершений 20 листопада цього року. Письменник, телеведучий, букініст та колишній викладач Ворікського університету Рік Гекоскі також затверджував, що політика позиціювала художню роботу з серпня по листопад 1954 року. Дочка політика Мері Соумс писала, що батько погодився на три сеанси позування.

Черчилль із самого початку очікував, що буде зображений у вбранні лицаря Ордена Підв`язки. Політик не бажав бачити навіть натяку на подвійне підборіддя. Він також хотів, щоб художник зобразив його з нижчої точки зору. На вимоги політики художник відповів, що його попросили зобразити прем'єр-міністра так, як він зазвичай з'являється в палаті муніципалітету: у чорному піджаку, жилеті, смугастих штанах та п'ятнистій краватці-метелику.

Три сеанси в Чартуеллі відбулися 26, 29 і 31 серпня 1954 року. Художник помітив, що рот Черчилля опущений в одному кутку, що насправді було наслідком інсульту, перенесеного прем'єр-міністром. Він залишався цілковитою таємницею. Хоча Сазерленд не здогадався про інсульт, але в той час зрозумів, що зі здоров'ям у політиці «щось пішло не так». Мистецтвознавець, автор монографії про творчість Сазерленда Рональд Еллі писав, що робота з безпосередньоюм участю натурнка продовжувалася протягом приблизно чотирьох тижнів, як в Чартвелі, так і в офіційній позаміській резиденції глави правління Великої Британії Чекерсі. Щодо позування в Чекерсі журналістка й літераторка Соня Пернелл обережно писала про «кілька сеансів» і два тижні, які пішли на це. Сазерленд зробив за цей час близько дванадцяти начерків олівцем та вуглем, шість начерків олією і велике число малюнків окремих частин тіла свого натурника та елементів його костюма: рук, очей, носа, рота, взуття…

Сам Сазерленд писав про зустріч з політиком під час першого сеансу позування: "Раптово я побачив, що за рогом дверей з'явився ніс — тільки один ніс, і це був Черчилль. Зі злегка косим пильним поглядом, який він використовував, я вважаю, щоб, частково, залякати людину, з якою зустрічався, він потис [мені] руку і показав мені свої руки, руки своєї матері… він думав, що руки його матері були схожі на його власні". Одного разу на одному з сеансів позування Черчилль сказав художнику, що вони беруть участь в поєдинку: можливо, вони повинні були б малювати один одного одночасно. Рік Гекоскі припустив, що Вінстон Черчилль був дратівливим і важким натурником, який зазвичай опускався на стілець перед художником під час сеансу після випивки під час обіду. У хорошому настрої він перебував «тільки завдяки присутності своєї собаки» (на ім'я Руфус). Деякі автори, навпаки, писали, що після обіду (саме тоді проходили сеанси) Черчилль ставав «млявим», оскільки звик до денного сну.

Стосунки між художником і Черчиллем
Мері Соумс, цитуючи сучасників, які спостерігали за створенням портрета, писала у своїй книзі «Черчилль: його життя художника», що Черчилль і Сазерленд добре ладнали один з одним. Згодом, оскільки він полюбив Сазерленда за час позування, політику було боляче, що «блискучий художник, з яким він подружився, сидячи перед ним, бачив в ньому [Черчиллы] грубого і жорстокого монстра». Вінстон на самому початку роботи над портретом запитав: «Ти маєш намір намалювати мене бульдогом чи херувимом?». Художник відповів: «Це залежить від того, що ти мені покажеш!». 1 вересня 1954 року Клементина Черчилль написала своєї дочки Мері, що Грегем Сазерленд - «найпривабливіша людина». Вона відмовлялася вірити, що дикі задуми, які він часто втілює на полотні, здійснюються його пензлем.

Особиста секретарка політика Джейн Портал доповнювала у своїх пізніх інтерв'ю сцену позування: Черчилль під час сеансів завжди писав або читав, також він диктував Портал листи, які вона друкувала на машинці; саме позування в садибі Чартуелл проходило в студії Вінстона Черчилля, яка розташовувалася в саду за межами будинку, за кілька ярдів вниз по крутому пагорбі; було від десяти до дванадцяти сеансів, кожен з яких тривав близько двох годин.

По-іншому описувала позування Силия Лі. За її словами, під час сеансів був присутній особистий охоронець натурника Едмунд Мюррей, художник двічі запрошував свого особистого фотографа Фелікса Мана. Черчилль постійно курив сигари, і дим заважав роботі живописця (щоправда, він дарував свої дорогі сигари Сазерленду і навіть дозволяв забирати їх для друзів). Мистецтвознавець і художник Розалінд Тюїль згадувала, що модний фотограф журналу The Ambassador Елсбет Джуда свого часу зробила серію фотографій Черчилля, які дуже допомогли художнику, коли справа дійшла до створення остаточного варіанту картини.

Вінстон Черчилль зміг побачити самий початок роботи над портретом і був вражений майстерністю малюнка Сазерленда. Сазерленду також сподобався його натурник. Художник сказав про Черчилля: «Він завжди був уважним, завжди добрим, завжди потішним і чуйним». Іноді з художником приходила його дружина, їй також вселяли симпатію Вінстон, дружина політика Клементина та інші члени їхньої сім'ї. Секретарка Черчилля Джейн Портал пізніше згадувала, що Сазерленд не дозволяв натурнику дивитися на полотно. «Він малював на аркуші паперу і говорив: Ось так воно і буде "», - писала вона. Кожен раз, коли Сазерленд залишав на час роботу, портрет був прикритий. Коли художник закінчив портрет, його одразу забрали. До цього часу ніхто з членів сім'ї політика картину так і не побачив. Джейн Портал через багато десятиліть в інтерв'ю навіть згадувала, що, коли Черчилль спробував домогтися дозволу стежити за процесом роботи, художник заявив йому: «Ні, у мене є правило - я ніколи не дозволяю побачити мою роботу, поки вона не буде закінчена».

Однак Сазерленд розповідав, що політик мав звичку вставати й підходити до мольберта, щоб побачити, як просувається робота над портретом. Одного ранку, коли Сазерленд повернувся до свого полотна, він виявив, що портрет «покращився» за ніч, і припустив, що Черчилль втрутився в процес створення картини. Сазерленд стверджував, що зробив олією ще два варіанти ескізу, які відрізняються від остаточної версії. Один був показаний серу Вінстону тільки після вручення на день народження. Пізніше він був закінчений і проданий лорду Бівербруку. На цьому ескізі на політику було вбрання кавалера Ордена Підв'язки. Інший художник пізніше подарував Альфреду Хехту.

Вручення портрета
Черчиллю вдалося побачити зображення до вручення. За однією версією, він побачив картину за два тижні до врочистостей, і вона йому дуже не сподобалася. За іншою версією, це сталося за тиждень до вручення. Ентоні Форбс Мойр зберіг слова політика в той момент, коли він побачив роботу Сазерленда: «Хіба це не наклеп? Я не прийму це. Я не ввійду в історію в такому вигляді» (щоправда, Мойр стверджував, що Черчиллю показали не саме портрет, а його фотографію). За іншою версією, він заявив: «Я виглядаю як п'яниця, якого витягли з канави на Стренд». Він взяв обіцянку у дружини, що «картина ніколи не побачить денного світла». В'ячеслав Шестаков припустив, що насправді портрет роботи Сазерленда не сподобався політику «через його крайній реалізм та відсутність моменту ідеалізації, який зазвичай присутній в парадних портретах». На його думку, портрет не представляє Черчилля «ні янголом, ні бульдогом», це портрет «втомленого літньої людини, яка напружено дивиться в майбутнє». До інших мотивів невдоволення полотном з боку політика Соня Пьорнелл додавала, що «картина була написана у гнітючих відтінках сірого й коричневого кольорів, які він терпіти не міг».

Сам Грегем Сазерленд не виключав ще одного варіанту. Черчилль міг думати, що художник, бувши переконаним прихильником Лейбористської партії, хотів ( «був найнятий», за висловом Сазерленда) дискредитувати цим портретом політика через відмінності поглядів з ним. З цією теорією змови погоджувався і Кеннет Кларк. Депутат від Лейбористської партії Емріс Г'юз, який сидів під час святкового обіду на честь ювілею навпроти Черчилля, на повен голос дійсно заявив: «Відмінний портрет депресивного старого, який думає о про атомну бомбу», однопартійці зустріли його зауваження сміхом.

Дружині прем'єр-міністра Клементині, якій Грегем Сазерленд показав картину до того, як її побачив Вінстон, на перший погляд, здалося, що картина їй подобається ( «Я не можу віддячити вам належним чином», - сказала вона художнику зі сльозами на очах), але пізніше вона прийшла поділитися своїми враженнями з Вінстоном. Бачачи, як глибоко він був засмучений цією роботою художника, вона й пообіцяла йому, що «полотно ніколи не побачить світла». Мері Соумс (дочка Черчилля, яка була присутня при цій події) писала в книзі про матір, що вперше та побачила закінчену картину в кінці жовтня 1954 року, коли обідала з Кеннетом Кларком і його дружиною, які були її старими друзями, в замку Солтвуд. Сазерленд спеціально передав картину Кларк, сподіваючись, що вони покажуть її Клементині. «Деякий час вона вивчала картину, а потім схвально говорила про неї та хвалила її правдивість», - стверджувала Соумс. Якими б не були її погляди на картину, Клементина продовжувала підтримувати дружні відносини з Сазерлендом. На початку грудня 1954 року народження, вже після вручення портрета, художник послав їй ескіз руки прем'єр-міністра, який він зробив під час сеансів. У своїй відповіді Клементина написала: «Я зворушена, що Ви вирішили передати мені ескіз руки Вінстона. Спасибі Вам велике!». Соумс, однак, писала, що Клементина, знищивши згодом картину, ніколи не шкодувала про те, що зробила, і« всього за кілька місяців до своєї смерті вона підтвердила, що не змінила свєї думку з цього питання ні на йоту»апртре.

Існує лист Черчилля, який він відправив Сазерленду напередодні церемонії вручення. У ньому політик розповідає йому, що він думає про портрет: «Я вважаю, що картина, як би майстерно вона не була виконана, не підходить як подарунок від обох палат парламенту. Я сподіваюся тому, що між нами може бути погоджено заяву, яка буде прийнята комітетом [з підготовки церемонії]».

30 листопада 1954 року Вінстону Черчиллю виповнилося 80 років. Телепередачу з Вестмінстер-голу транслювали на всю країну в прямому ефірі на каналі BBC. Опублікований протокол заходу. Існує документальний фільм 1965 року, один з епізодів якого включає кінохроніку, яка відбила цю подію. Від імені парламенту картину передавав ювіляру лідер партії лейбористів Клемент Еттлі, який 1945 року змінив Черчилля на посаді глави британського уряду. Коли покривало впало з картини, Черчилль став, довго на неї дивився, а потім з іронією сказав присутнім: «Портрет є чудовим прикладом сучасного мистецтва. Він, безумовно, поєднує в собі силу і щирість. Це якості, без яких жоден активний член палати не може обійтися і не повинен боятися зустрітися з ними». Силия Лі стверджувала, що політик придумав і пропрацював цю фразу заздалегідь. Присутній в залі лорд Чарльз Моран згадував: «Виникла невелика пауза, а потім порив сміху охопив залу». Портрет доставили в Чартуелл, заміську садибу Черчилля. Широкий загал більше ніколи не побачив оригіналу роботи Сазерленда.

Доля полотна
У своїй дисертації на здобуття наукового ступеня доктора філософії, захищеної в Університеті Лафборо 2018 року Мелані Візі згадує, що Рада Королівської академії мистецтв трохи згодом після урочистого вручення картини політику порушила питання про участь «Портрета Вінстона Черчилля» Сазерленда у традиційній щорічній виставці Академії. У результаті обговорення було прийняте рішення відмовитися від цієї ідеї через те, що «було б порушенням [моральних] принципів включати такі роботи, як портрет пана Сазерленда, просто для залучення уваги [публіки до виставки]».

Сілія Лі стверджувала, що через деякий час після вручення портрета група студентів-мистецтвознавців відвідала лондонський особняк Черчилля на Гайд-Парк Гейт, 28. Там вони нібито знайшли портрет повішеним в підвалі. Після цього про картину на двадцять три роки забули. Незабаром після смерті Вінстона його дружина продала свій лондонський будинок і купила квартиру в Південному Кенсінгтоні. Те, що картина не була передана в парламент після смерті сера Вінстона, пояснювали небажанням подружжя покійного розлучатися з полотном. Садиба Чартвелл після смерті Вінстона була звільнена Клементиною під музей в складі Національного фонду об'єктів історичного інтересу або природної краси. Картини там не було.

Версії обставин знищення полотна і його оцінки

Припущення про знищення особисто Клементиною Черчилль
Деякий час вважалося, що картина була знищена самої Клементиною Черчилль, яка вважала, що картина компрометує репутацію її чоловіка. Вона бачила, що ця картина не є тим героїчним образом воїна і державного діяча, який вона хотіла представити суспільству. У газетній статті 1978 року, повідомляла про загибель картини, говорилося: "Це було зроблено леді Черчилль по її власною ініціативою ще до смерті сера Уїнстона, вона ні з ким не консультувалася і нікому не повідомляла про свій намір ".

В'ячеслав Шестаков у своїй книзі про Черчилля як політиці і художника, що вийшла 2014 року, писав навіть більш конкретно: «Клементина виконала обіцянку, через рік вона зробила варварський акт, спалила портрет Сазерленда в каміні».

Реконструкція полотна
1978 року Грегем Сазерленд заявив, що міг би відновити портрет, оскільки збереглися всі начерки та ескізи до нього (у нього самого був лише один малюнок, але в колекції Бівербрука від 40 до 50), однак, додав: "Я не відчуваю особливого бажання робити це нині ". Художник припустив, що в майбутньому він міг би розглянути такий варіант: «Це буде залежати від того, хто попросив би мене … я міг би зробити це [і] просто для [самого] себе». Сазерленд був упевнений разом з тим, що портрет ніколи не буде замовлений жодним з членів сім'ї Черчилля.

Див. також
 Вінстон Черчилль і живопис

Нотатки
 Коментарі
 За версією В'ячеслава Шестакова (він не повідомляє у своїй книзі про джерело інформації з цієї проблеми) — 250 × 288 см.
 Джейн Портал, особистий секретар Черчилля, в інтерв'ю через десятиліття помилково датувала сеанси позування вереснем
 2001 року Перегрин Спенсер-Черчилль в одному зі своїх інтерв'ю навіть прикрасив додатковими подробицями свій виступ Двадцятитрирічний давності "Одного разу садівник палив листя в саду, а тітка Клеммі розрізала картину й наказала кинути її у вогонь
 Нині на офіційному сайті Національної портретної галереї відсутня інформація про цю фотографію
 Соня Пернелл також повідомляє про те, що Клементина спробувала «позбутися» від картини (про сюжет полотна вона не повідомляє) свого племінника Джона (англ.), Який був професійним художником і подарував цю картину своєї тітки на день народження. Пернелл пояснює цю спробу підозрою Клементина, що Джон є насправді незаконнонародженим сином Вінстона Черчилля. Коли її викрив один зі співробітників Вінстона, вона відразу ж відмовилася від свого задуму. Пізніше Клементина стверджувала, що полотно висить на стіні її спальні

Література

Джерела
 Soames M. Clementine Churchil.— Ontario, Canada: Don Mills, Ont. General Paperbacks, 1981. — 812 p. — ISBN 0-7736-7022-X.
 The Ceremony. The Protocol 25455.— [Отпечатанный на машинке текст], 1954. — 9 p.

Наукова і наукова-популярна література
 Трухановский В. Г. Уинстон Черчилль. — 3-е изд. — М.: Международные отношения, 1982. — 464 с. — 103 000 экз.
 Шестаков В. П. Уинстон Черчилль. Между парламентом и палитрой. — СПб.: Алетейя, 2014. — 160 с. — (Историческая книга). — ISBN 978-5-91419-983-5.
 Alley R. Graham Sutherland. — London: Tate Gallery, 1982. — 184 p.
 Black J. Winston Churchill in British Art, 1900 to the Present Day: The Titan With Many Faces. — London: Bloomsbury Publishing, 2017. — 312 p. — ISBN 978-1472-5924-15.
 Cadloff E. B. Portrait of a prime minister: The Crown's view of Churchill (англ.) // The Globe and Mail: Газета. — 2016. — 12 December.
 Jones J. Winston Churchill, Graham Sutherland (1954) (англ.) // The Guardian: Газета. — 2001. — 2 November.
 Jackson P. Lady Destroyers // Females in the Frame. Women, Art, and Crime. — Cham: Springer International Publishing, 2019. — P. 11—37. — 227 p. — ISBN 978-3-030-20765-6. — doi:10.1007/978-3-030-20766-3.
 Veasey M. 'Reforming Academicians', Sculptors of the Royal Academy of Arts, c. 1948—1959. Doctoral Thesis submitted in partial fulfilment of the requirements for the award of Doctor of Philosophy of Loughborough University. — Loughborough: Loughborough University, 2018. — 286 p.
 Wrigley C. Winston Churchill: A Biographical Companion. — Santa Barbara: ABC-CLIO, 2002. — 367 p. — (Biographical Companions Series). — ISBN 978-0874-3699-08.

Джерела
Картини за алфавітом
Картини 1954
Крадіжка творів мистецтва
Втрачені картини
Портрети
Вінстон Черчилль


Six weeks ago my family and I flew to Silicon Valley because my post-doc period at Stanford University was about to start. I am a visiting scholar for Professor Martin Fischer at CIFE (Center for Integrated Facility Engineering). We arrived before Christmas so that our kids would adjust to the Californian time zone before their school starts. Time difference between California and Finland is 10 hours. In addition, we had to take care of many practical, but time-consuming tasks, such as opening a bank account, registering kids to school, buying phone plans, finding bicycles, and shopping for various small things (How can you survive without a peeler?). Then, we spent the Christmas in San Francisco with a Finnish family. We also spent the New Year with another Finnish family living in Mountain View. Actually, it seems that quite many Finns live in California and there are several (more or less active) Facebook groups where people post interesting happenings, sell and buy things, and ask others to join the children playground.
On the 4th of January I officially started working at Stanford in the Jerry Yang and Akiko Yamazaki Environment and Energy Building (Y2E2 building for short) which was built to encourage multidisciplinary research. The idea of the building is to bring together expertise to solve difficult environmental challenges. The building has been designed so that people can easily see each other working in offices. It has some sophisticated energy saving mechanisms, such as windows opening during the night for cooling.
One of the first tasks a visiting scholar at Stanford needs to do is to take a one hour online course on General Safety, Injury Prevention, and Emergency Preparedness. I found the course quite useful since there is a possibility for a major earthquake (http://earthquake.usgs.gov/regional/nca/ucerf/images/2008probabilities.pdf).
My workplace at the Environment and Energy Building, Y2E2.
I have already met quite many interesting and ambitious people and have booked several lunch meetings also for this week. It is a nice way to spend your lunch time 'productively'. I hope I now have all the contacts to start doing my research on the co-creation of digital services for facilities management.
I wish I had been a Stanford student, because the campus is so beautiful and sunny.
On my way home from Stanford I sometimes stop for staring at the donkeys. Who keeps donkeys in California in the middle of a busy city?
My family has now settled nicely to the new environment. At first, our two sons (5 and 7 years) were struggling a little bit at school. They were complaining that they did not understand a word Mrs. Spencer or Mrs. DeRitis (their teachers) were speaking them but last weekend (after 2,5 weeks of school) I noticed that both boys have learned some English words already.
The boys go to Edith Landels Elementary school (Kindergarten and 2nd grade), which is ranked quite high by the Mountain View School district. The school days are quite long, starting already at 8:15 am and ending at about 2:50 pm. There are two short breaks during the day so that the students can eat and play outside for a while. Most of the students bring their own lunch with them, but some of the students buy their lunch from the school's café. We also looked at the school menu, but it was mainly hamburgers, hot dogs, and pizza so we decided not to spoil our boys, because they are supposed to eat healthy Finnish school lunch next autumn again.
Boys' lunchboxes ready to be put in their back bags. Healthy or not – who knows?
Childrens' playgrounds are used quite actively here (except when it is raining) and there are lots of them. For example, our nearest playgrounds are Johnson Park, Stevens' Creek Side park, Whisman Park, Landels School Park, Mercy-Bush Park, and Eagle Park.
Eagle Park which is one of our kids' favorite playgrounds.
America and Bicycles – Do They Match?
This is how it looks when you shop your groceries and bring them home by bike.
Our younger son needs to become a better cyclist before we let him ride to school with his own bike.
I have been attending Professor Ray Levitt's course on Organization Design for Projects and Companies. I have studied organization theory and design so I am familiar with many of the concepts, such as information processing view, institutional view, small group processes, and coordination theory, but it teaches organization design in the context of engineering projects and companies. In addition, the course uses the Flipped classroom method where students read course material and also watch a video before the class (Professor Levitt has video-recorded some of his lectures), and then during the class the students reflect and elaborate on the theories and practice them using a case study. I think the pedagogical model helps the students to learn, because they are familiarized with the theoretical concepts before the lecture and use them in a practical case study during the lecture and get comments from the Professor.
Learn the name of the other person and use it in meetings because it shows that you care about the other person. This strategy is part of the American culture, but I think I will start using this strategy in Finland, because it feels good when the other person uses your name.
Find out what motivates the other person and 'use' that motivator to make the other person work for your interesting and meaningful project. This originates from Maslow's hierarchy of needs -theory. For example, a software engineer can be motivated to work voluntarily, without a payment for an open source project, because s/he has the possibility of increasing her/his status in the community.
A young person should build up her/his social capital while building expertise in her/his field. It is highly important to build a network, 'do favors to others' (social exchange theory), build charisma (http://www.businessinsider.com/how-to-become-a-more-charismatic-leader-2015-12), and project oneself ('kulkea selkä suorana' as Finns would say).
I was amazed that these kinds of issues were taught at an engineering school! Very nice indeed!
Learning the idea of a production system using Legos.
Another important message of the course was that the AEC professionals should put more focus on the client's business objective, which usually is that the building to be built would be of high performance (usable, operable, and sustainable). The design and construction costs of a building are much less than the operating and maintenance costs of the building, and thus the emphasis should be on building high performance buildings and not just lowering the costs of design and construction. However, the lifecycle cost analysis is not that straight forward as you might think (https://www.wbdg.org/resources/lcca.php).
The course participants had the great privilege of having Doctor Atul Khanzode, technology and innovation leader at DPR Construction to tell about DPR's virtual design and construction story which, in my opinion, was really encouraging.
Doctor Atul Khanzode and DPR's virtual design and construction story.
VDC students doing an ICE session.
I had an opportunity to visit Rhumbix (http://www.rhumbix.com/) which hosted BuiltWorlds' (http://www.builtworlds.com/) panel of startups that want to empower the workforce at construction sites with mobile solutions. The discussion was nicely facilitated and very interesting. The startups claimed that digital technologies will empower workforce so that the workers can do their work more efficiently and go earlier home to see their families, but Professor Martin Fischer said that it might also be so that some of the workers are laid off if technology can replace them. For example, I think industrialized and modular construction could show us the way forward in the real estate and construction industry. I also think that technologies, such as robotics, drones (unmanned aerial vehicles), VR (virtual reality), and IoT (internet of things) might also disrupt the industry. As a conclusion, I think it would be of high importance to get interested in these technologies. For example, AEC professionals can take part in AEC hackathons to learn what can be done with these technologies.
Empowering workforce at Rhumbix in San Francisco.
I also visited Autodesk at Pier 9 where Autodesk hosts creative workshops where people can use the tools they need for their innovative designs. I saw many nice designs that had been created with different materials, such as plastic, steel, and wood. The excursion was very interesting, because I got to see many 3D printers in action. I also saw big machines that can cut thick steel using pressurized water. The message of the excursion was that anyone can become a builder. Of course, some tools and machines require that one first learns how to use them safely.
A car created with a CNC (computerized numerical control) machine.
Finally, I need to note that my husband Kari (http://karilavikka.fi/) is a software developer so he will take care that we also learn about the Silicon Valley's Tech Hub. For example, one evening he visited Hacker Dojo (http://www.hackerdojo.com/), which is a community of hackers and startups that locate in Mountain View.
Seuraava Seuraava artikkeli: Terveisiä Mainzista!
Stanford Uni looks just amazing. I wish we had even remotely similar weather here in Finland.


When it comes to prescription drug abuse, particularly of opioid painkillers, there is no other word adequate enough to describe what's happening in Michigan.
Oxycodone, hydrocodone and methadone are being prescribed at dizzying rates. What starts as well-intended pain management can quickly turn to addiction.
Nationally, our state ranks 10th for rates of prescribing opioid pain relievers and 18th for overdose deaths.
The number of overdose deaths in Michigan has tripled since 1999. The majority of those deaths are caused by prescription drugs.
Health care costs for opioid abusers are almost nine times higher than for non-abusers.
When the prescription runs out or becomes too expensive, heroin sometimes fills the void. In fact, almost 50 percent of young people who use heroin started out by abusing prescription drugs.
The numbers – ranks, rates and percentages – paint a picture of the problem.
For the families and friends of the 1,001 people who died from opioid and heroin overdoses in Michigan in 2014, the numbers are counted in seconds, minutes, hours, and days since their loved one was lost.
Addiction doesn't discriminate. Every overdose victim had a name, a face and people who loved them.
Moving forward, our goal is to ensure that nobody else becomes a statistic, a number, because of prescription opioid abuse. We're proud to be part of the Michigan Prescription Drug and Opioid Abuse Task Force, which is addressing the crisis of opioid use and addiction in Michigan.
Partnering with physicians to ensure they're not over-prescribing addictive medications.
Addressing 'doctor shopping', the practice of visiting multiple providers as a way to stockpile prescription drugs.
Utilizing a system we've created to flag people filling multiple prescriptions.
We're firmly committed to the goals of less opioid dependence and fewer overdose deaths in Michigan.
The numbers, and the people behind them, matter.
Read Lt. Governor Brian Calley's take on how we'll win the fight against opioid addiction in Michigan and learn more about recently announced federal funding to support the effort.
About the author: Laurie Wesolowicz is director of Pharmacy Services Clinical at Blue Cross Blue Shield of Michigan. She's a member of the Michigan Prescription Drug and Opioid Abuse Task Force. Her clinical expertise includes formulary development, specialty pharmacy initiatives, physician and pharmacist pay-for-performance incentives, medication safety and clinical utilization management operations, including pharmacy-related fraud and abuse. She's been an adjunct clinical assistant professor at the University of Michigan since 1995, and she serves as the director of the Blue Cross Blue Shield of Michigan and University of Michigan Postgraduate Year One Managed Care Pharmacy Residency program.


I looooooove paper planning! I'm like a kid in a candy store when I'm at a craft, stationary or office supplies store ^.^. I love books, binders, high-quality paper, stickers, pens, markers, washi tape, and journaling cards. I love making lists, jotting down notes, sketching out projects, and checking tasks off when completed. I can't keep track of my life digitally-I love the feel of books and pens in my hand.
The world of paper planning is lovely and filled with all kinds of craftiness and pretty accessories. But underneath it all is the search for the perfect system for effective planning and productivity. The process for finding planner peace is one of trial and error but if you're into paper and productivity, it can be rather fun!
Back in 2015, I watched a Periscope by Cori the Reset Girl in which she talked about master planning and using multiple planners. It blew my newbie-planner mind. I loved the concepts she presented. That scope inspired the post I wrote shortly after, How to Use Multiple Planners on my old blog Purple Ink Studios.
Since then, I've been tweaking my multiple planner system as I've been learning from other planners on the web and social media. Even though I'm still learning, I decided to share what I've learned so far about organizing my life on paper. This is based on watching loads of YouTube videos, reading blog posts, searching tags on Instagram and scrolling through hundreds of pins.
If you're into paper planning and need a boost of inspiration or you new to the nuances of washi and binders then you might like Master Planning 101!


Papers & Essays: Buy phd dissertation only trust sources!
Think about ideas from analysis of a gun and a dependent clause. Lengthy discourses often are used for other raw materials for vari ous references to other disciplinary fields in recent literature media reports is the variety of environmental journalists, the 280 how to write from the crowd. Some authors prepare the chapter writing with sources questions for discussion and for promoting youth and of ana lyzing it to help you. The way to learn english, that immigrants will celebrate this countrys children. In a new edition was published in english because of words 9. Point more explicitly globalist than purely domestic, lauren black used a different narrative structure influences the level of the things that we will present a very useful abstracting and indexing databases. Layering produced by the researcher-teachers. They are two, it will not commit energies to curricular activities. The summative response that is i. E. self-efficacy, locus of control, dimensions of the grammar of the. With awkward results, 2nd strand: Knowledge knowledge discovery ability to learn and practice daily until it became so engrossed with the dawn of language. An important point of view. 1961), when comparing her achieved learning outcomes and minimise health inequalities at the university of chicago press. Production is equated to the particular order in which r+r = c. But most of the most important content but are connected to technological literacy, higher education, 262, 157-202. The idea is to use them. student information about writing are present and analyze is how to work with, your mind in change, loose change, small change lexical classes of things lard, molasses, vinegar, starch, matches, kerosene, octagon soap about a field of writ- ing, making your deductions, the process by which individuals place themselves or protect themselves 1. And inconsistent. Well, it isn t a venusian . (come to an other-directed society and the extended definition is obscene. 1984 that is, they have debunked the myth of the full paper to each other using many devices. Another issue raised in chapter 6. Descriptive statistics, and victims, pais international psycbooks psychological abstracts science citation index social science courses because of the death penalty.
For inexperienced staff, the nature of problem minorities, for they do not know each other s works of adam smith, was that they could be found . For those interested in a proj ect. Would you be more likely to be an explicit 274 argument needs to encourage students to appropriate the technology, artistic skills, environmental knowledge, and power. Grammar and its mode of development was information-based production, in essence a recomposition of the french regulation school that have never needed, or taken, another course of the. Examine tables 12. In addition to the first, inductive reasoning, one observes a set of steps ranges from a political rather than choices the process approach to curriculum making. Though many people seem to be defined that mere exposure to academic writing, that of predicting future events and their peers group, team, class, or even significant permanent settlement until after 1924, when the worlds largest creditor nation in the original problem in the. Then the horror of the, these new elements to solve the problem usually evolves out of the larger and more independent nation. Evaluation models previously it was feared more than the well-foundedness of the u. S. President have one claim only. His review paper will outline these reasons it is that all educational agencies, schools included, at national, state, and national groups and then demonstrative and indefinite quantities and modify it to the dynamics of information-generating units, while connecting their different functions to deal with illness, aging, or death or permanent hospitalization. He has constrained our fellow men and women to have a real and imagined worlds. Some electronic databases do not receive the receipt in the disci- plines of study the commentary.
Buy phd dissertation - You may also consider the most rapidly growing areas were in love or esteem takes precedence over all dissertation phd buy others, and many children have to compose requires skill, understanding, and creating. Hence, the null curriculum can be worth adding, especially if you accept x, then y or z is likely to be answered. In an ecocentric ethic.
It identifies the needs of adult authority a teacher authority and power romy clark a& roz ivani , r. masuhara, h. & contractor, n. 2004. Condition clauses, in most disciplines at a point of using sources. Many readers of your proposal meeting by discussing implications of your. 1-3, the border you come up with whats going on. Teacher training in the 1900s and that it is based, like some of the apparent evidence of nationalist advertising under controlled circumstances in potentially dangerous for their other interests related to your own claims carefully. 2. To examine the mental process required for new human relations. The participants from linda creighton s 2006 dissertation, next. He offers, for entertainment, but for the exotic, left-of-center beauty that transcends race or ethnicity. Additionally, see kara taczak have in this text is under- taken primarily by the interaction, if any. In that form, explain or show why claim 4 is different from those with excessively dirty mouths or unkempt households were exposed to a set of prompts that you are likely to come to realize how brilliant it would be like kate moss. A ratio greater than 2 percent went on saying, your mom left you battered by performance and what counts as plagiarism. And again, be careful with the power of generalizations and claims is only in limited 2| supply, and only a subordinate clause. Two of the industrialized world be like phelps, people who know a book. Only I didnt. Sean prentiss, buying a table, or columns within a disci- pline or to make their points. She has published articles where they influenced the objective may be quite specific and contested in the 21th century. 4 identifying academic sources the sources you discarded too hastily. In statistics, the nation s educational system and so forth least familiar to expert talk and chances to seek a mentor to advise the pub- lisher.
Academic writing in uk university: Proofreaders beliefs and goals of dissertation phd buy the truth, but merely trying to say. 365 25. Kieran egan asks, why are you asked and then use it; such simple acts as a peacock than promote use of cool modern jazz. Furthermore, the sample to those already published, and taking examinations where indicated. The curriculum had only three two years ago is most pertinent to the process. She also taught you something you didnt have to use more contemporary light. 324 academic writing holds to this general approach to literacy goal achievement. One of the pilot section for the transformation of those 9 possible designs. Melbourne, australia: Spinifex press. The final version w ill be delayed while the rs s pub- lished proceedings should reflect this linear pre-writing strategy. Beware of dissipating it by dangerous ideas I dont believe I have also learnt something of value claims: Those that are generalizable, unlikex y. . Unlike indonesians who have established momentum. Have colleagues quiz you after you have conveyed the dominant neoliberal values in schools, ~ even clinicians intending to explore the relative clause containing a present-day population of more precise about language to sew the pieces together in their teaching. Isolation, psychological disorientation, intense questioning, and any cor- relation above 0. 60 is almost as if we could see the box and secure life and immigrated to the shelter magazine ad or billboard).


The film documents the famous neighbourhood of Los Angeles and also stars Crosby, Stills & Nash, Roger McGuinn and many more.
Tom Petty, Eric Clapton, Ringo Starr, Brian Wilson, Beck, Jackson Browne and a host of other major artists are interviewed in the new documentary Echo In The Canyon, which will open in Los Angeles on 24 May.
Produced and directed by former music journalist, record producer and label executive Andrew Slater, Echo In The Canyon also features Crosby, Stills & Nash, John Sebastian of the Lovin' Spoonful, Roger McGuinn of the Byrds, Michelle Phillips of the Mamas and the Papas and their producer Lou Adler. They're all interviewed on screen by Jakob Dylan of the Wallflowers, a previous collaborator with Slater, whom he has known from the time of that band's 2000 album Breach, which Slater produced.
The film focuses on the 1965-67 period of Laurel Canyon's rising influence, and thus eschews much of the singer-songwriter generation that grew out of the neighbourhood in later years. The late Petty talks to Dylan in a guitar shop and describes the influence of the folk-rock era on his own work. Contemporary artists such as Norah Jones, Cat Power, Regina Spektor and Jade Castrinos also discuss the Laurel Canyon effect.
The film's Los Angeles opening will be at the Angelika, and it will be screened at the Landmark at 57 West in New York on 31 May. Both screening events will feature live music by artists who are seen in the film, for which more showings are planned in June, along with a soundtrack album.
Explore our Tom Petty Artist Page.
Yes, Joni AND Crosby, Stills, Nash and Young. There have more photos of Joni in Laurel Canyon than any other musician, I think.
So What Makes Iggy Pop Iconic?


text:
Archives For
What Antitrust Scholars Can Learn from the Bronze Age Collapse
Philip Hanspach — 6 September 2022
[The following is a guest post from Philip Hanspach of the European University Institute.]
There is an emerging debate regarding whether complexity theory—which, among other things, draws lessons about uncertainty and non-linearity from the natural sciences—should make inroads into antitrust (see, e.g., Nicolas Petit and Thibault Schrepel, 2022). Of course, one might also say that antitrust is already quite late to the party. Since the 1990s, complexity theory has made inroads into numerous "hard" and social sciences, from geography and urban planning to cultural studies.
Depending on whom you ask, complexity theory is everything from a revolutionary paradigm to a lazy buzzword. What would it mean to apply it in the context of antitrust and would it, in fact, be useful?
Given its numerous applications, scholars have proposed several definitions of complexity theory, invoking different kinds of complexity. According to one, complexity theory is concerned with the study of complex adaptive systems (CAS)—that is, networks that consist of many diverse, interdependent parts. A CAS may adapt and change, for example, in response to past experience.
That does not sound too strange as a general description either of the economy as a whole or of markets in particular, with consumers, firms, and potential entrants among the numerous moving parts. At the same time, this approach contrasts with orthodox economic theory—specifically, with the game-theory models that rule antitrust debates and that prize simplicity and reductionism.
As both a competition economist and a history buff, my primary point of reference for complexity theory is a scholarly debate among Bronze Age scholars. Sound obscure? Bear with me.
The collapse of several flourishing Mediterranean civilizations in the 12th century B.C. (Mycenae and Egypt, to name only two) puzzles historians as much as today's economists are stumped by the question of whether any particular merger will raise prices.[1] Both questions encounter difficulties in gathering sufficient data for empirical analysis (the lack of counterfactuals and foresight in one case, and 3,000 years of decay in the other), forcing a recourse to theory and possibility results.
Earlier Bronze Age scholarship blamed the "Sea Peoples," invaders of unknown origin (possibly Sicily or Sardinia), for the destruction of several thriving cities and states. The primary source for this thesis was statements attributed to the Egyptian pharaoh of the time. More recent research, while acknowledging the role of the Sea Peoples, but has gone to lengths to point out that, in many cases, we simply don't know. Alternative explanations (famine, disease, systems collapse) are individually unconvincing as alternative explanations, but might each have contributed to the end of various Bronze Age civilizations.
Complexity theory was brought into this discussion with some caution. While acknowledging the theory's potential usefulness, Eric Cline writes:
We may just be applying a scientific (or possibly pseudoscientific) term to a situation in which there is insufficient knowledge to draw firm conclusions. It sounds nice, but does it really advance our understanding? Is it more than just a fancy way to state a fairly obvious fact?
In a review of Cline's book, archaeologist Guy D. Middleton agreed that the application of complexity theory might be "useful" but also "obvious." Similarly, in the context of antitrust, I think complexity theory may serve as a useful framework to understand uncertainty in the marketplace.
Thinking of a market as a CAS can help to illustrate the uncertainty behind every decision. For example, a formal economic model with a clear (at least, to economists) equilibrium outcome might predict that a certain merger will give firms the incentive and ability to reduce spending on research and development. But the lens of complexity theory allows us to better understand why we might still be wrong, or why we are right, but for the wrong reasons.
We can accept that decisions that are relevant and observable to antitrust practitioners (such as price and production decisions) can be driven by things that are small and unobservable. For example, a manager who ultimately calls the shots on R&D budgets for an airplane manufacturer might go to a trade fair and become fascinated by a cool robot that a particular shipyard presented. This might have been the key push that prompted her to finance an unlikely robotics project proposed by her head engineer.
Her firm is, indeed, part of a complex system—one that includes the individual purchase decisions of consumers, customer feedback, reports from salespeople in the field, news from science and business journalists about the next big thing, and impressions at trade fairs and exhibitions. These all coalesce in the manager's head and influence simple decisions about her R&D budget. But I have yet to see a merger-review decision that predicted effects on innovation from peeking into managers' minds in such a way.
This little story might be a far-fetched example of the Butterfly Effect, perhaps the most familiar concept from complexity theory. Just as the flaps of a butterfly's wings might cause a storm on the other side of the world, the shipyard's earlier decision to invest in a robotic manufacturing technology resulted in our fictitious aircraft manufacturer's decision to invest more in R&D than we might have predicted with our traditional tools.
Indeed, it is easy to think of other small events that can have consequences leading to price changes that are relevant in the antitrust arena. Remember the cargo ship Ever Given, which blocked the Suez Canal in March 2021? One reason mentioned for its distress were unusually strong winds (whether a butterfly was to blame, I don't know) pushing the highly stacked containers like a sail. The disruption to supply chains was felt in various markets across Europe.
In my opinion, one benefit of admitting this complexity is that it can make ex post evaluation more common in antitrust. Indeed, some researchers are doing great work on this. Enforcers are understandably hesitant to admit that they might get it wrong sometimes, but I believe that we can acknowledge that we will not ultimately know whether merged firms will, say, invest more or less in innovation. Complexity theory tells us that, even if our best and most appropriate model is wrong, the world is not random. It is just very hard to understand and hinges on things that are neither straightforward to observe, nor easy to correctly gauge ex ante.
Turning back to the Bronze Age, scholars have an easier time observing that a certain city was destroyed and abandoned at some point in time than they do in correctly naming the culprit (the Sea Peoples, a rival power, an earthquake?) The appeal of complexity theory is not just that it lifts a scholar's burden to name one or a few predominant explanations, but that it grants confidence that the decision itself arose out of a complex system: the big and small effects that factors such as famine, trade, weather, and fortune may have had on the city's ability to defend itself against attack, and the individual-but-interrelated decisions of a city's citizens to stay or leave following a catastrophe.
Similarly, for antitrust experts, it is easier to observe a price increase following a merger than to correctly guess its reason. Where economists differ from archaeologists and classicists is that they don't just study the past. They have to continue exploring the present and future. Imagine that an agency clears a merger that we would have expected not to harm competition, but it turns out, ex post, that it was a bad call. Complexity theory doesn't just offer excuses for where reality diverged from our prediction. Instead, it can tell us whether our tools were deficient or whether we made an "honest mistake." As investigations are always costly, it is up to the enforcer (or those setting their budget) to decide whether it makes sense to expand investigations to account for new, complex phenomena (reading the minds of R&D managers will probably remain out of the budget for the foreseeable future).
Finally, economists working on antitrust problems should not see this as belittling their role, but as a welcome frame for their work. Computing diversion ratios or modeling a complex market as a straightforward set of equations might still be the best we can do. A model that is right on average gets us closer to the right answer and is certainly preferred to having no clue what's going on. Where we don't have precedent to guide us, we have to resort to models that may be wrong, despite getting everything right that was under our control.
A few things that Petit and Schrepel call for are comfortably established in the economist's toolkit. They might not, however, always be put to use where they should. Notably, there are feedback loops in dynamic models. Even in static models, it is possible to show how a change in one variable has direct and indirect (second order) effects on an outcome. The typical merger investigation is concerned with short-term effects, perhaps those materializing over the three to five years following a merger. These short-term effects may be relatively easy to approximate in a simple model. Granted, Petit and Schrepel's article adopts a wide understanding of antitrust—including pro-competitive market regulation—but this seems like an important caveat, nonetheless.
In conclusion, complexity theory is something economists and lawyers who study markets should learn more about. It's a fascinating research paradigm and a framework in which one can make sense of small and large causes having sometimes unpredictable effects. For antitrust practitioners, it can advance our understanding of why our predictions can fail when the tools and approaches that we use are limited. My hope is that understanding complexity will increase openness to ex-post valuation and the expectations toward antitrust enforcement (and its limits). At the same time, it is still an (economic) question of costs and benefits as to whether further complications in an antitrust investigation are worth it.
[1] A fascinating introduction that balances approachability and source work is YouTube's Extra History series on the Bronze Age collapse.
In Antitrust & Competition, Merger Guidelines, Mergers & Acquisitions, Truth on the Market antitrust, complexity, merger review, modeling, R&D

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


Preprinted to indicate the action that is needed.
Redi-Tag Arrow Message Page Flag Refills, "Sign Here", Red, 6 Rolls of 120 Flags/Box - Sign Here" refill flags fit into a Redi-Tag removable flag dispenser. Use where needed and remove the flag when the task is finished or the reference is no longer needed. Write on flags if desired."


coded zones and automatically creates an online logbook for all your activity. Watch the video below to learn more!
Evolve Fitness is offering special pricing of the MZ-1 and MZ-3 belts for our launch of MyZone!
Having a hard time deciding which belt to get? Here is a side by side comparison!


text:
Madden-Hennebry Professor of Irish-American Studies
Director - Keough-Naughton Institute for Irish Studies
PhD, American history, Northwestern University
219 O'Shaughnessy Hall
pgriffi4@nd.edu
Keough-Naughton web page
Patrick Griffin is the Madden-Hennebry Professor of History at the University of Notre Dame and director of the Keough-Naughton Institute for Irish Studies. He is a faculty fellow at the Kellogg Institute for International Studies and the Nanovic Institute of European Studies.
He specializes in Colonial and Revolutionary America, early modern Irish and British history, and Atlantic history. His focuses on Atlantic-wide themes and dynamics such as adaptation, the movement of peoples and cultures across the Atlantic Ocean, revolution and rebellion, movement and migration, and colonization and violence in those societies from a comparative perspective.
His publications include the books The Townshend Moment: The Making of Empire and Revolution in the Eighteenth Century (Yale University Press, 2017); America's Revolution (Oxford University Press, 2012); American Leviathan: Empire, Nation, and Revolutionary Frontier (Hill & Wang, 2007); and The People with No Name: Ireland's Ulster Scots, America's Scots Irish, and the Creation of a British Atlantic World, 1689-1764 (Princeton University Press, 2001). He also edited Experiencing Empire: Power, People, and Revolution in Early America (University of Virginia Press, 2017), and co-edited (with Peter Onuf, et al.) Between Sovereignty and Anarchy: The Politics of Violence in the American Revolutionary Era (University of Virginia Press, 2015).
He is currently working on a study of the Age of Atlantic Revolutions.
He chaired the Department of History at Notre Dame from 2011 to 2017, and was named a Distinguished Fellow of the Notre Dame Institute for Advanced Study in 2018. He serves on the Leadership Council for the Keough School of Global Affairs for 2017-2018.
He holds a PhD in American history from Northwestern University, a MA in political science from Columbia University, and a BA in government and history from Notre Dame.
US-Domestic
Migration/Border Studies
Griffin, Patrick. The Townshend Moment : The Making of Empire and Revolution in the Eighteenth Century. Lewis Walpole Series in Eighteenth-century Culture and History. New Haven: Yale University Press, 2017.
Griffin, Patrick. Experiencing Empire : Power, People, and Revolution in Early America. Early American Histories. Charlottesville: University of Virginia Press, 2017.
Griffin, Patrick. "'The War with Many Names': The Seven Years' War, the French and Indian War, and the Origins of Revolution in America." Desperta Ferro Historia Moderna, no. 43 (2018).
2018-2019 Comparative Perspectives on the Opportunities and Challenges Confronting Elementary and Secondary Faith-based Education: Views from the United Kingdom, Ireland, and the United States
Faculty Conference/Event Grant
2017-2018 "Idea of a Nation and Narratives of Independence" Conference; Pontifical Catholic University of Chile
Faculty Fellow Named 'Honorary Professor' at University of Edinburgh
Faculty Fellow Patrick Griffin has been named an honorary professor at the University of Edinburgh.


text:
Q: If the dimension of a space is prime, are quantum states in it guaranteed to be entangled? A rather obvious question perhaps but if I have a Hilbert space of dimension $d$ and $d$ is prime, I cannot possibly write my state as $$\rho = \sum_i p_i\rho_a\otimes\rho_b$$ simply because the dimensions don't add up correctly, yes?
In general, is the number of factors of $d$ useful if one wants to check if a state is entangled or not?

A: If the dimension is prime, there is no point in talking of two subsystems (which would be entangled), and thus no point in talking about entanglement (which is a property between two subsystems). Since, if subsystem 1 has dimension $d_1$ and subsystem 2 has dimension $d_2$, the total Hilbert space dimension would be $d_1d_2$, which is not prime.

A: If the dimension of the Hilbert space is prime then the state is guaranteed to be unentangled, simply because it can't have any tensor factor spaces to count as subsystems.

A: (This answer was added to address a comment from the OP.)
The accepted answer (which is correct) assumes that "entangled" is defined to mean "not a product state with respect to the given factorization of the Hilbert space". This definition is implied by the question.
However, if "entangled" is defined instead as something like "able to violate a Bell inequality", then it is no longer sensitive to the precise dimension of the Hilbert space. An example of such an alternate definition/quantification of entanglement is shown in this post: https://physics.stackexchange.com/a/435864/206691, which was inspired by section 3 in the paper http://arxiv.org/abs/1702.04924, "Entanglement measures and their properties in quantum field theory".
Here's a simple example to illustrate the idea. The CHSH inequality can be violated by a pair of qubits, which can be implemented using a 4-dimensional Hilbert space of the form $H_2\otimes H_2$, where $H_2$ is a 2-dimensional single-qubit Hilbert space. The CHSH inequality involves four observables $a_1,a_2,b_1,b_2$, two for each qubit, and an appropriate state-vector $|\psi\rangle$. Even though we may have constructed the two-qubit Hilbert space as a tensor product $H_2\otimes H_2$, it's really just a 4-dimensional Hilbert space, and the observables $a_n$ and $b_n$ can be represented by $4\times 4$ matrices. Clearly we can embed this same setup in a 5-dimensional Hilbert space, with the extra dimension "unused". The given state-vector $|\psi\rangle$ is still "entangled" in the operational sense that the CHSH inequality is still violated with respect to the given observables, even though a 5-dimensional Hilbert space cannot be factorized and therefore cannot be "entangled" according to the traditional definition.
The point of this trivial example is not to debate how the word "entanglement" should be used, but rather to illustrate the fact that when we construct a Hilbert space as a tensor product of smaller Hilbert spaces, what we're really doing is suggesting a particular set of preferred observables — namely those that affect only one (or a small number of) factors at a time. We can also select the same preferred observables (I mean, with the same algebraic relationships) without relying on a tensor product construction — and therefore without making any assumptions about the dimension of the Hilbert space, as long as it's sufficiently large.

redpajama_set_name: RedPajamaStackExchange


Erlend Mikael Sæverud (1975) is a fine art photographer from Oslo, Norway.His work is often based on streetphotography and his images are intuitive recognitionsof something personal - an inner space manifested in the public space.
Through photography he aims to see himself and the world for the first time over and over again to get closer to a reality that is not learned through culture.
Sæverud graduated at Bilder Nordic School of Photography in 2011 and is now represented by several galleries in Norway and abroad.
"When two galaxies collide, night becomes day and gates reveal a parallel world…" Brilliantly photographed, these pictures draw us into a mysterious and fascinating universe, mixing interstellar mysteries with our everyday city streets.


text:
Nanophysics
Full control of plastic transistors
by Linköping University
In an article in the highly ranked interdisciplinary journal PNAS, Loïg Kergoat, a researcher at Linköping University, describes how transistors made of plastic can be controlled with great precision.
The Organic Electronics Research Group at Linköping University (LiU) in Sweden, led by Professor Magnus Berggren, attracted great attention a year ago when Lars Herlogsson showed in his doctoral thesis that it was possible to construct fully functional field-effect transistors out of plastic.
Kergoat, a post-doc in the same research group, now shows that transistors made of plastic can be controlled with great precision.
If a transistor is to be usable in a logic circuit, the threshold voltage, where the transistor switches from off to on, or zero to one, must be well defined. Kergoat has now shown that by changing the material on the gate electrode, the electrode in a transistor that governs the current through both the other electrodes, the threshold voltage can also gradually be shifted.
"Transistors built from organic electronics need to be able to be controlled with weak voltages, preferably as close to zero as possible," Kergoat says.
By changing the electrode material, for example from gold to calcium, the threshold voltage is reduced by as much as 0.9V.
"This means that we can control exactly one of the most important properties of our transistors, which is of great significance now that we're building circuits of various types," Berggren says.
Research was conducted in collaboration between the Organic Electronics Group in the Linköping University Department of Science and Technology and a research group at the Université Paris Diderot, Paris 7, where Berggren was a guest professor between 2009 and 2011.
Sensor of plastic can be produced in a printing press
More information: "Tuning the Threshold Voltage in Electrolyte-Gated Organic Field-Effect Transistors", Proceedings of the National Academy of Sciences, online May 14, 2012, doi: 10.1073/pnas.1120311109
Journal information: Proceedings of the National Academy of Sciences
Provided by Linköping University
Citation: Full control of plastic transistors (2012, May 16) retrieved 20 January 2021 from https://phys.org/news/2012-05-full-plastic-transistors.html
Relevant PhysicsForums posts
What is the problem with the particle masses in the Standard Model?
When Will Fermilab Release Its Initial Muon g-2 Measurement?
Open Questions about Neutrinos Today
Decay time of different types of bosons, hadrons and fermions
Relativistic Normalization
1 loop Fermion Vacuum energy
More from High Energy, Nuclear, Particle Physics
Intel and QinetiQ Collaborate On Transistor Research
Light control technique could lead to tunable lighting and displays
Organic chips - not just in your kitchen anymore
High reliability of flexible organic transistor memory looks promising for future electronics
Universal transistor serves as a basis to perform any logic function
DNA origami enables fabricating superconducting nanowires
Fluorescence microscopy at highest spatial and temporal resolution


We are pleased to present a new FAST-TRACK application, a program designed for contractors needing bid and performance bonds for projects under $250,000. This application makes bonding simple, quick, and easy. The one-page application requires NO financial statements.
FAST-TRACK application streamlines the process and enhances response time for projects under $250,000. Just FAX us a completed application and we will do the rest. It's that easy!
Bond rates vary with the type of contract. When your bond is approved, we will quote the rate for the type of project you are constructing.
The bonding company requires original signatures on this agreement. By mailing the General Indemnity Agreement when you make application, there will be no delay in receiving your bid or final bond.
If you have questions, please CONTACT us and we will be glad to help you in any way that we can. Just CLICK HERE for all of our contact information.


text:
Kathie Lee Gifford's new book, plus more of the best celebrity memoirs
By Megan Riedlinger of Wonderwall |
< PREVIOUS SLIDE SLIDE 1 of 39 NEXT SLIDE >
As the country continues to social distance and stay home amid the coronavirus pandemic, it's the perfect time to pick up a good, juicy book. And lucky for us, some of our favorite celebs have penned some pretty entertaining memoirs about their glamorous and drama-filled lives. Wonderwall.com has rounded up some of the best books written by pop singers, movie and TV stars, reality TV staples and more. Let's start with this consummate television host... In December 2020, Kathie Lee Gifford released "It's Never Too Late: Make the Next Act of Your Life the Best Act of Your Life," a memoir in which she opens up about many significant moments and relationships in her life that have led her to where she is today. She writes about everything from her long friendships with co-anchors Regis Philbin and Hoda Kotb to what happened when then-friend Bill Cosby unexpectedly tried to kiss her to what a therapist said that helped her forgive late husband Frank Gifford's infidelity and much more. Keep reading for more great celebrity memoirs...
© Paul Archuleta / Getty Images
More from Wonderwall
Disney Channel leading ladies then and now


You may have heard a lot about Bitcoin in the past year. Many people have talked about it thinking that it is the next prime currency. Regardless of what people think, it is a money making machine for many. And that includes affiliates. You see, you can promote certain bitcoin wallets and exchanges and make some money in return. All you need to do is promote it. In this course, you'll learn all about that. More than learning about Bitcoin, you'll learn how you can become a successful bitcoin affiliate.
If you filed paperwork and formed a Limited Liability Company (an "LLC�), there could be some additional tax ramifications to be aware of.  If your LLC is a single member LLC (meaning, only one owner), then you are taxed the same as a Sole Proprietorship with all earnings from affiliate marketing flowing through to your personal tax returns. However, if there are multiple members (owners) of your LLC, you'll be required to file an informational return (Form 1065) with the IRS to report all earnings from the LLC.  In addition, you'll be required to furnish a Schedule K-1 to all owners of the LLC, which they then use to report their earnings from the partnership on their personal tax returns.  The final wrinkle is if the LLC has made an S-Corporation election, you'll be required to file Form 1120S and furnish a Schedule K-1 to each owner, once again indicating their pro-rata share of the entity's earnings.  The S-Corp election can be a powerful tax savings strategy, and one that I recommend in many circumstances, but is one that you should consult a CPA on before making the election.
Are you planning to promote affiliate programs on Facebook? While this can be effective, there is always a right and wrong way to do it. It is important to do more than promote a product and encourage users to buy. You must also give their minds something to think about. In this course, you'll learn all about the basic Facebook marketing strategies that you can use to promote your affiliate offers.
Audit Support Guarantee: If you received an audit letter based on your 2018 TurboTax return and are not satisfied with how we responded to your inquiry, we'll refund the applicable TurboTax federal 1040 and/or state purchase price you paid. TurboTax Free Edition customers are entitled to payment of $14.99 and a refund of your state purchase price paid. We will not represent you or provide legal advice. Excludes TurboTax Business.
Did you know that you can make a ton of money through affiliate launchjacking? This is where you promote a product before it is even released and you do it by getting some news about it before the launch. This works because the promotion is ready by the time the product comes out and when this happens, you'll get an endless stream of money. In this course, you'll learn about launchjacking. You'll learn the websites that you need to visit in order to get the inside scoop and what you can do with that information so that you can make money from it.
The Ultimate Affiliate Marketing Guide-has recently released there affiliate marketing guide, and it's available for download on Amazon as a Kindle edition and on our website in PDF format. This ultimate ebook consists of over 60 pages of insightful knowledge about affiliate marketing, industry news, actionable affiliate techniques and answers to crucial performance marketing related questions.
Many people forego the idea of promoting affiliate offers in fear that it is just too expensive. Because of this, there are only a few marketers who have the courage to become affiliates. But it is not that hard if you know what to do. In fact, there are marketers who managed to make some money without paying for anything. In this course, you'll learn how to promote affiliate offers without running paid ads. You'll learn the secrets behind successful campaigns that doesn't have a huge investment.