text:
Логор Јасеновац, као систем логора под командом из логора Јасеновац, је био највећи концентрациони и логор смрти на простору Краљевине Југославије за време окупације у Другом светском рату. Логор је формирала Независна Држава Хрватска, источно од истоименог градића, у августу 1941. године, а уништиле су га усташе у априлу 1945. године да би сакрили и умањили злочин који су починили. Државна администрација Хрватске назвала га је "Сабирни и радни логор Јасеновац", али то је био логор смрти, место за мучење и убијање првенствено Срба, Рома и Јевреја (свих узраста, полова, старосних доби, социјалних, образовних и других профила), а у то мучилиште су довођени и сви други који су подржавали Србе, Роме, Јевреје, комунисте, партизане, или су просто били људска бића и "нису одговарала" тадашњим вођама усташке Хрватске. Систем логора Јасеновац је био злогласан по варварским методама и великом броју жртава. Логор Јасеновац је био први систематски изграђивани логорски комплекс на територији Независне Државе Хрватске, једини који је непрекидно деловао све до краја њеног постојања, највећи по простору који је заузимао, по броју логораша који су кроз њега прошли и по броју жртава које су у њему страдале. У њега су се упућивали не само мушкарци, него и жене и деца.

Систем концентрационих логора Јасеновац је у егзилу осмислио Вјекослав Лубурић, који је био и његов први командант.

Проф. др Гидеон Грајф, историчар специјализован за Холокауст, аутор изузетно значајне монографије "Јасеновац – Аушвиц Балкана – Усташка империја окрутности" каже:

{{цитат2|Јасеновац је далеко бруталнији од Аушвица.}}

Логор је грађен од средине августа 1941. до пролећа 1944. године. Већи део логора се налазио у месту Јасеновац, око 100 km југоисточно од Загреба. Логори -{I}- и -{II}- били су у селима Брочици и Крапју, али су брзо расформирани због честих поплава. Затвореници су пребачени у логор Циглана (Јасеновац -{III}-), који је био највећи логор и укључивао је крематоријум. У Доњој Градини са друге стране реке Саве вршена су погубљења. Логор за децу био је у Сиску и у Јастребарском, а женски логор у Старој Градишки југоисточно од Јасеновца, мада је жена и деце било и у Јасеновцу. У Јасеновцу је Независна Држава Хрватска извршила геноцид над Србима, Јеврејима и Ромима. У њему је страдао и одређен број Хрвата и Муслимана. То су били антифашисти, комунисти и симпатизери и помагачи Србима. Овај јединствени комплекс логора, уређен по узору на концентрационе логоре Трећег рајха, службеног имена "Усташка одбрана, Заповједништво сабирних логора Јасеновац", био је под заповедништвом Усташке надзорне службе (УНС) односно њеног Уреда -{III}- Усташке одбране чија је функција била оснивање и организација те управа и осигурање логора. Уз централни логор -{III}- Циглана, поступно су током 1942. формирани и други делови логора: радна група Кожара — основана 1942. године у самом мјесту Јасеновац; логор Стара Градишка — други по величини логор, смјештен унутар објекта бивше казнионице; те логорске економије Млака, Јабланац, Гређани, Бистрица и Феричанци.

Тачан број жртава у системима логора Јасеновац није никада утврђен. Спомен парк Јасеновац је до 2012. саставио непотпуни поименични списак око 83.000 жртава, док су истраживачи Музеја жртава геноцида до сада саставили непотпуни поименични списак од око 88.000 жртава. Насупрот непотпуним бројевима пописаних убијених лица, раније су прављене званичне, али грубе процене о стотинама хиљада убијених. Једна таква процена о око 700.000 убијених на подручју под командом из логора Јасеновац стоји у Спомен подручју Доња Градина (Република Српска).

Део усташке емиграције по завршетку рата је спречен операцијом Гвардијан, у којој су неки од заповедника логора Љубо Милош и Анте Врбан, као и поједини припадници Усташкe војницe заробљени и погубљени. Заповедници Ивица Матковић и Мирослав Филиповић погубљени у другим процесима недуго након рата, док је Вјекослав Лубурић убијен у емиграцији 20 година касније под неразјашњеним околностима.

Данас, 22. априла, на дан пробоја логораша из Јасеновца, Србија обележава  државни празник посвећен жртвама холокауста, геноцида и фашизма, док Хрватска одржава званичну комеморацију на Спомен-подручју Јасеновац.

Изглед и положај логора
Концентрациони логор Јасеновац сачињавало је неколико логора основаних у кратким временским периодима, на већој или мањој удаљености од самога места Јасеновац. Усташе су читаво његово становништво побили или га преселили, а у само место сместили сталан усташки гарнизон.

Сам логор је био систем од 5 главних и неколико мањих логора и губилишта који су покривали укупно око 210 km² близу ушћа Уне у Саву.

Кампови су били:
 Камп I Брочице
 Камп II Крапје
 Камп III Циглана
 Камп IV Кожара
 Камп V Стара Градишка

Додатна блиска подручја са губилиштима су била: Градина, Јабланац, Уштице, Млака, Дубица (кречана), и Граник (на реци Сави).

Функционисање логора

Оснивање комплекса логора

Један од облик организованог терора НДХ, која је проглашена у Загребу 10.4.1941. године били су логори. Први логор основан на територији НДХ 15.4.1941. године био је Логор Даница код Копривнице, а логор Јадовно је био први логор које су усташе користиле за масовна убијања. Већ од 11.4.1941. године Срби су затварани на подручју Госпића, а од маја 1941. године одатле су вођени на северозапад око 22 километра до логора смрти Јадовно на планини Велебит и ту су масовно убијани до око 20. августа 1941. године, када су то подручје преузели Италијани, али власти НДХ приступиле су изградњи нових логора смрти на подручју Јасеновца.

Припремни радови за оснивање новог логора смрти на подручју Јасеновца започели су најкасније 24. јула 1941. када је Равнатељство мелиорационих и регулаторних радова наручило дрво "за градњу дрвених барака у Јасеновцу". Власти НДХ су планирале да затворенике поред убијања користе и рад за на одводњавању Лоњског поља и градњу насипа дуж пруге Јасеновац-Новска. Као локација логора спомиње се место Јасеновац и неколико километара северније на пољани поред села Брочице је настао логор познат и као "Јасеновац логор број 2" између 15. и 21. августа 1941, а први затвореници у доведени су 20-21. августа ту са задатком и да направе бараке у логору. Ти први допремљени заточеници били су мушкарци, Срби и Јевреји које усташе нису стигли ликвидирати након затварања комплекса усташких концентрационих логора Госпић—Јадовно—Паг. Први заповједник логора Брочице био је усташки поручник Иван Рако, а подручје логора Крапје осигуравала је 22. сатнија Усташке војнице. На ливадама код села Крапје од око 20. августа због довођења заточеника усташе су приступили изградњи новог логора који је познат и као "Јасеновац логор број 1", а који је био око 12 километара западно од Јасеновца између река Саве и Велики Струг. Од првих 600 заточеника из Госпића, око 300 људи, углавном Јевреја је упућено у Крапје осам дана по доласку, гдје су спавали на отвореном јер су се бараке тек градиле. Осим логораша са Пага и из Госпића, у нови логор су почели доводити други заточеници. Први заповједник логора Крапје био је поручник Анте Марић, а чували су га припадници постројбе 14. и 17. сатније Усташке војнице. Најранији пронађени документ у ком се помиње логор Јасеновац датиран је на 11. септембар у писму Диде Кватерника Главном стожеру домобранства у ком даје инструкције да се око 50 ухваћених особа из Бијељине отпреми у овај логор. До октобра 1941. логори Брочице и Крапје били су углавном самостални, а привремено заповједништво је у мјесту Јасеновац је водило бригу само око прехране талаца. Привремено заповједништво је било директно подређено Уреду III Усташке надзорне службе у Загребу, чији је руководилац до децембра 1942. био Вјекослав Лубурић. Први заповједник система логора Јасеновац од октобра 1941. био је Лубурићев замјеник Ивица Матковић. Од октобра 1941. до прољећа 1942. заповједник сабирног логора био је Ивица Бркљачић, Љубо Милош је био заповједник радне службе у логору Циглана, а заповједник логора Јосо Матијевић.

Према попису из 1931. године било је 5.545 становника у општини Јасеновац, од тога 2.591 (или 47%) били су православци (Срби), које су усташе протерале или побиле, а у Јасеновац су поставили стални гарнизон са 1,500 до 2.000 усташа. На истоку насеља одузели су ("конфисковали") земљу са индустријским комплексом (циглана,
пилана, фабрика ланаца и мала електрана) од српске породице Бачић у октобру 1941. године, а на том поседу изградили су главни логор Јасеновац, који је познат као Логор број III, или Циглана, у октобру и новембру 1941. године. Затвореници из логора Брочице и Крапје, поред рада на логорима у којим су боравили, радили су на изградњи насипа уз реку Струг, а затим на постављању жице и дрвених стражарских кула око будућег главног логора Јасеновац и изградњи првих примитивних барака и насипа уз Саву за заштиту логора од поплава. Јесење кише и честе поплаве ријеке Велики Струг онемогућавале су боравак у логорима Крапје и Брочице, али приликом пресељења усташа у Логор број 3, средином новембра 1941. године, усташе нису повеле већину затвореника, него су њих највећим делом побили.. Циглана је од раније била жељезничком пругом спојена на пругу Загреб-Сисак-Новска. Пресељењем логора између 14. и 16. новембра и оснивању новога логора III лично је заповиједао Вјекослав Лубурић, који је у септембру посјетио немачки логор Захсенхаузен и тамо стекао увид у његову организацију. Заточеници су по залеђеном терену морали сами преносити своје бараке, а изнемогле особе су убијане, бацане у Саву или остављане на ливади. Тиме је Јасеновац добио своју праву физиономију, поставши највећи концентрациони и ликвидациони логор и мучилиште свих непоћудних особа, које је режим хапсио и убијао без разлике на њихову националност, што је исказано у »Законској одредби о упућивању непоћудних и погибељних особа на присилни боравак у сабирне и радне логоре од 25. новембра 1941.

Уз овај највећи, а по својој функцији централни, поступно су формирани и други делови логора. Радна група Кожара основана је крајем јануара 1942. године на западу насеља Јасеновац, као мањи Логор број 4. Заточеници су овде били углавном Јевреји обучени за производњу и прераду коже. Ово је била једна од ретких група која није била изложена честим и масовним ликвидацијама.

Крајем децембра 1941. и почетком јануара 1942. вођено је неколико борби између усташа и партизана на десној обали Саве, у областима села Доња Градина, Горња Градина и Драксенић. Почетком 1942. године усташе  су дотерале у логор Циглана српско становништво села Градине, углавном жене, дјецу и старце. Трупе НДХ су у другој половини јануара потиснуле партизане из овог краја, додатно га утврдили и од њега направили главно подручје за убијање затвореника логора Јасеновац.

Скоро истовремено са изградњом ровова и бункера у области Доње Градине, бивша казнионица у Старој Градишки је претворена у логор V Стара Градишка. Како у логору III Циглана све до августа 1944. године није постојао женски логор, женске особе, ако претходно не би биле убијене, биле су упућиване већином у логор Стара Градишка.

Цела група од 5 логора, са неколико економија и подручја погубљења (Доња Градина, Јабланац, Уштица,...) на обе обале реке Саве заједнички се зове логор Јасеновац, исто име се употребљава и за командни Логор број 3 (Циглана).

Функционисање логора
Постојале су две различите групе затвореника. У првој групи су били затвореници који су имали неку писану одлуку од усташа о слању у логор, а у другој групи били су затвореници које су усташе довеле у логор без икакве писане одлуке. Усташе стражари могли су без одговорности убијати довођене затворенике и већина доведених у логоре Јасеновца убијена, а мањи број је преживео и то говори да су то били логори намењени за убијање (логори смрти). У логор су довођени мушкарци, жене и деца, а заједно број убијених жена и деце (личности млађе од 15 година) изгледа је већи, него број убијених мушкараца (са дечацима који су имали 15 и више година). Смрт је за већину долазила брзо и око ¾ затворених није у логору преживело дуже од 6 месеци. Велики број је доведен у логор, или у неко од села која су сложила за убијања као што је била Доња Градина, и убијен непосредно по довођењу. Апсолутну већину убијених чине мушкарци, жене и деца Срби, на другом месту по броју убијених су Роми, на трећем Јевреји, а Хрвати и остале народности чине мање од 10% убијених. Једноставан и страшан начин за слабљење и убијање затвореника, нарочито деце, било је спречавање затвореника да дођу до хране. Неким усташама убијање није било довољно и покушавали су да то учине на што грубљи начин како би додатно нанели патње жртвама.

Поред убијања, усташе су настојале опљачкати жртве до крајњих граница и нису само узимали од нови затвореника све вредне предмете (новац, злато, накит, боље ципеле и одећу,…), него су и онима које су убили вадили златне зубе.

Почетком 1942. усташе су успоставиле сигурносни појас који се на сјевер простирао све до обронака Псуња, а на југ до Просаре.

Први заточеници у логору III од новембра 1941. спавали су у сушионици цигала, пошто бараке још увек нису биле подигнуте. Касније су током зиме сами заточеници саградили три мале бараке да их заштити од снега и кише. Изградња првих барака је почека тек неколико дана пред посету Међународне комисије. Тада је у само неколико дана и по јако ниским температура подигнуто шест барака које су добиле електричну струју, затим амбуланта и болница, док су старе бараке срушене. Ако би нето посустао у раду или показивао знакове умора одмах је био убијен. Поубијани су и сви тешки болесници. Због поплава бараке су биле подигнуте на стубове висине око 1 m, испод којих је била наслагана цигла. У свакој од барака спавало је преко 200 људи. Излазак из барака ноћу није био дозвољен, па су заточеници вршили нужду у кибле. Заточеници нису носили никакве ознаке које би их означавале као особе које су због неког одређеног разлога лишене слободе, нити су носили кажњеничку одећу или биле обиљежене бројевима. Два дана прије доласка Међународне комисије издвојени су сви логораши који су лоше изгледали, али нису били убијени због немогућности сахрањивања у смрзнутој земљи, па су скривани од Међународне комисије у самом мјесту Јасеновац. Када је 6. фебруара 1942. године у  у разгледање логора дошла "Међународна комисија", заточеницима су подијељене траке с бројевима: Јеврејима жуте, Србима бијеле или плаве, а Хрватима црвено-бијеле.

Период најинтензивнијих ликвидација

Неколико хиљада тела убијених затвореника (већином жена и деце), или чак и живих жртви било је спаљено у пећи циглане, која је преправљена у крематоријум према плану Доминика Пићилија, од краја фебруара до маја 1942. године. Често се пише да спаљивање лешева није било довољно успешно, и да је пећ срушена због тога после три мјесеца, али у мају је могло бити свише топло да се спаљују масовно жртве, а убијања ноћу на Гранику, или у Доњој Градини су постала чешћа.

Изузетно хладна и снијежна зима 1941/1942. изазвала је велики поплаве у области Јасеновца. Босански партизани су између 3. и 4. априла прешли Саву и евакуисали село Јабланац, које су усташе касније претворили у јасеновачку економију. Због високих вода партизани нису успјели да евакуишу село Млака. Средином априла 1942. године усташка сатнија из Јасеновца упала је у Млаку и одвјела цјелокупно српско становништво у логор, иако су месец дана раније сви били покатоличени. Жена и дјеца су одведени у логор Стара Градишка, док су мушкарци одвједени у логор Земун, одакле су радно способни мушкарци депортовани у логоре у Њемачкој или Норвешкој.

Један од највише инкриминирајућих усташких докумената у вези с Јасеновцем је окружница у којој генерал Иван Прпић обавештава да логор Јасеновац може примити неограничени број заточеника и наређује да се сви заробљени партизани шаљу у Јасеновац. Тај документ имплицира да је мјесто за нове затворенике добивено убијањем старих и повећањем капацитета логора. Цијела села Млака и Јабланац су маја 1942. претворене у логорске економије на ком су у сезони пољопривредних радова радиле жене заточене у Старој Градишки. После завршетка радова, већина жена је била ту убијена, док је мањи дио враћен у логор.

Наредбом Усташке надзорне службе од 16. маја 1942. године све подручне оружничке станице морали су послати све Роме у Јасеновац. Третман Рома у логори је био посебно окрутан и нехуман. Готово нити један Ром упућен у логор, без обзира на узраст и пол, није изашао из њега жив. Највећи дио Рома био је смјештен је у Уштици, у напуштене куће српских породица које су насилно исељене 8. маја 1942. када је дио становника упућен у јасеновачке логоре, а део је преко логора Земун послат на присилни рад у Њемачку и Норвешку. У Уштици је маја и јуна 1942. образован Цигански логор. Само мали дио Рома је био распоређен у радне групе, а радили су најтеже послове. Радили су као гробари у Градини, гдје су морали скидати и сортирати одјећу са тек убијених жртава.

Љето 1942. био период најинтензивнијих ликвидација логораша. Током јуна у логоре Циглану и Стара Градишка свакодневно су стизало нови велики транспорти из Сријема, Славоније, Босне и осталих крајева НДХ, а кулминација је била у јулу 1942. после битке за Козару када је у логор доведено на десетине хиљада људи, углавном жене, дјеце и стараца. Дио њих је преко Јасеновца послат у друге дијелове НДХ (Славонију, ђаковачки крај, Мославину и Билогору), дио њих је остао у логору, гдје је већина убрзо убијена, док је дио радно способни мушкараца и жена депортован на присилни рад у Њемачку. У јулу 1942. укинут је логор Ђаково, а преостали затвореници одведени у Јасеновац. У Млаци се јула 1942. године налазило 9176 мајки са дјецом.

На подстицај Диане Будисављевић, у јулу 1942. започела је акција спасавања дјеце из логора. Будисављевићева је преко капетана Вермахта добила дозволу за одвођење дјеце из Старе Градишке, Млаке и Јабланца у Загреб. У Загребу су дјеца добила основну негу, али су упркос томе многа дјеца, а нарочито млађа умрла од болести и исцрпљености од боравка у логорима. Из Загреба дјеца су затим су пребацивана у дјечја прихватилишта у Јастребарском, Реци, Горњој Ријеци и Сиску, од којих је прихватилиште у Сиску било прави дјечји логор.. У току августа преко 2000 дјеце је пребачено у логор Сисак. Тек у августу је добијена дозвола да се дјеца могу удомљавати по породицама, а удомљавање је вршено преко Каритаса Загребачке надбискупије. Преко транспортних листа и других извора Будисављевићева и њени сарадници су саставили картотеку од око 12.000 дјеце која је у то вријеме прошла кроз Загреб. Акција Диане Будисаваљевић око спасавања дјеце и слања хране и лијекова дјеци у логорима настављена је до краја рата.

Зид од цигала око логора логораши су почели да граде у јулу 1942.

Погром деце
У процесу "прочишћења Хрватске нације", српска деца била су прва која су убијана, заједно са одраслима, чак и ако су их мајке још увек дојиле. Током четири године, између априла 1941. и маја 1945, више од 73.316 деце убијено је у усташкој НДХ. Најмлађа су била још у колевкама, док су најстарија била око 14 година старости. Током Другог светског рата, једино место у целој Европи где су постојали специјални логори за децу била је Хрватска.

Од децембра 1941. до априла 1945, у комплексу логора Јасеновца, усташе су побиле најмање око 20.000 дечака и девојчица старости до 14 година, а деца српске националност чине више и више 61% убијене деце. Били су убијани на најстрашније начине, и умирали су, брже него одрасли, од глади, жеђи, болести и смрзавања. Хиљаде деце је насилно одвојено од мајки и у логорском комплексу Јасеновца остављано да гладује до смрти у двориштима или собама без намештаја, док су плакала и викала за храном и водом." Насупрот тој страшној насилној смрти деце стоји опис једног преживелог о изгледу деце када су тек доведена:

Усташа Анте Врбан, усташкиња Марија Сломић Буждон и неки други убили су неколико стотина деце отровом у логору Стара Градишка у јулу 1942. која су доведена а Козаре. Крајем лета 1942. у логору Јасеновац (Логор број 3), усташе су покушале да преваспитају више од 400 дечака и девојчица старости од 4 до 14 година и од њих направе мале усташе, али када нису успели одвели су децу у групама од 60 до 80 на Доњу Градину, а тамо усташе Цигани су заклали и закопали мале жртве. Сведок Косина Фрањо је описао: "Када је вешано 35 затвореника а међу њима и једна жена, која је имала у логору четворо мале деце; деца су приликом њеног вешања плакала за њом и хватала се за њену сукњу, али је [Доминик Хинко] Пичили [један од команданата у логору Јасеновац] једну девојчицу од 6 година ударио је ногом [војничком чизмом] тако снажно да је њена лобања пукла."

Понекад усташе су набадале на бајонете мале бебе а Сведок Дуземлић Милан описао је: "Видио сам, како су усташе приликом ликвидирања дјеце у логору бацили једно дијете старо годину дана у зрак, а други усташа њега је дочекао на бајонет."

Усташе би довукли малу децу у Саву, везујући неколико њих у џак и бацајући их у реку. Многа деца (око њих 400) поклана су у Јасеновцу, средином септембра, 1942. Деца су довођена у 15 запрежних кола у циглану и спаљивана. Веома слична судбина задесила је 300 деце која су погубљена у Градини, у октобру 1942. Један од ретких преживелих дечака-логораша, Милан Басташић из Грубишног Поља, описао је свој боравак и спашавање из логора смрти у својој књизи Билогора и Грубишно Поље 1941—1991. текст
У усташком логору Јасеновац је страдало и 19.544 српске дјеце до 12 година старости. Постоје мишљења да је број страдале хрватске и муслиманске дјеце занемарљиво мали. Са друге стране, многа деца, око 12.000 су спашена од усташког погрома, из чега даље Николић закључује да је замисао усташа била да се сва дјеца Козаре, Поткозарја и Крајине побију. Овом броју Николић додаје и "око 15 000 ромске дјеце, са егзактним бројем од 8.000 имена и презимена", (Ацковић).

У Независној Држави Хрватској, је извршен погром, новијој историји непознат и по броју убијених и по методама, над нехрватским становништвом у Босанској Крајини и Хрватској. Овај погром је виши од геноцида. Ни правна, ни морална терминологија не познају примерену квалификацију за овакву нељудскост. Истина о овом погрому српске, ромске и јеврејске деце није потребна само жртвама већ и хрватској деци, а нарочито у познатим констелацијама српско-хрватских историјских односа.

На дан 9. октобра 1942. године Лубурић Вјекослав звани "Макс" је на свечаности у Јасеновцу, коју је приредио као прославу годишњице своје крваве владавине у свом говору рекао:

{{citat|и тако смо вам ми у овој години овдје у Јасеновцу поклали и више људи него османлијско царство за цијело време боравка Турака у Европи.}}

Стратишта
Јасеновац је први усташки логор који је функционисао по нацистичком узору. Макс Лубурић, усташки функционер задужен за рад логора је провео неко време у Немачкој, као гост Гестапо-а, почетком октобра 1941. Том приликом је посетио више немачких концентрационих логора, а по повратку у НДХ, спровео је реорганизацију постојећих логора и основао нове, по угледу на логоре у Немачкој.

Јасеновац је по организацији личио на нацистичке логоре, мада су убијања вршена другачије. Као и у нацистичким логорима настојало се искористити радну снагу логораша пре ликвидације. Јасеновац је и подигнут на месту где су се већ налазила занатска и фабричка постројења.

Систем масовних убистава у Јасеновцу установљен је већ у јесен 1941, чим су већи транспорти људи почели да пристижу. Мушкарци, жене и деца стизали су овамо возовима, камионима, коњским запрегама или просто трчећи пред усташама са напереним пушкама. Места масовних погубљења налазила су се по целом јасеновачком логору. Већина је смештена на десној обали Саве од Дубице низводно, а нарочито у селу Градина. Према форензичким истраживањима, преко 300.000 људи побијено је баш ту. Убиства логораша вршила су се такође и у шуми поред логора "Крапје", близу логора "Версај" и "Уштица", на читавој левој обали Саве низводно од Јасеновца до села Јабланац и Млаке. Осим тога, унутар комплекса "Тројке" постојао је крематоријум, који је у ствари био пећ за печење цигле; усташе су је претвориле у крематоријум, према нацртима Хинка Пићилија, тако да су се у њему могли спаљивати логораши. У кругу логора, осим "Пићилијевих" пећи, постојала су и друга места где су људи мучени и убијани, а звали су се "лончара", "граник", "звонара", "сабласно језеро", и тако даље.

У логору "Стара Градишка", мучења и убијања вршила су се у подрумима старе аустријске тврђаве, у кули те тврђаве и на обалама Саве.

До ког степена је систем убијања био развијен сведочи један допис из главног штаба, послат 27. априла 1942. свим усташким јединицама и институцијама, у коме се каже да "сабирни и радни логор у Јасеновцу може примити неограничен број затвореника."

Методи и средства масовног уништења људи у Јасеновцу
Од лета 1941. до пролећа 1945, смрт се појављивала у многобројним облицима. Затворенике и све оне који су завршили у Јасеновцу, усташе су клале посебно обликованим ножевима или су их убијале секирама, маљевима и чекићима; бивали су такође и стрељани или вешани по дрвећу или бандерама. Неки су живи спаљивани у усијаним пећима, кувани у казанима или дављени у реци Сави.

Овде су коришћени најразноврснији облици мучења – металним предметима чупали су нокте на рукама и ногама, људе су ослепљивали забијајући им игле у очи, месо су им кидали а затим солили. Такође су људе живе драли, одсецали им носеве, уши и језике секачима за жицу, и шила им забадали у срце. Ћерке су силовали пред очима мајки, а синове мучили пред очима њихових очева. Просто речено – у концлогорима у Јасеновцу и Старој Градишки усташе су превазишли све оно што чак ни најболеснији ум није могао да замисли и спроведе, по питању бруталности са којом су људи убијани.

Као један од остатака мучења у Јасеновцу остала је тзв. топола ужаса на којој су у огромном броју вешани логораши.

Људи у Јасеновцу више нису ни били људска бића већ објекти подесни за иживљавање сваког усташког хира.

Чак су и нацистички генерали били запањени ужасима Јасеновца. Тако је генерал фон Хорстенау, Хитлеров изасланик у Загребу, записао у свом личном дневнику за 1942. годину да су усташки логори у НДХ били "суштина ужаса" а Артур Хефнер, официр задужен за транспорт радне снаге у немачки Рајх, написао је за Јасеновац 11. новембра 1942.: "Концепт логора Јасеновац требало би заправо схватати као комплекс од неколико логора, који су удаљени по неколико километара један од другог, а груписани су око самог Јасеновца. Без обзира на јавну пропаганду, ово је један од најстрашнијих логора, који би се могао поредити једино са Дантеовим "Паклом"."

За разлику од немачких логора у којима је убијање било индустријско, у Јасеновцу је убијање било дивљачко, вршено је углавном ручно, ручним алатима, ножевима, полугама, маљевима, чекићима.

Опоравак у Ђакову
Ударање затвореника по 25 батина био је чест случај и сматрао се лакшом казном. У корбачу којим је усташа тукао затвореника, била је жица, а ударци су били тако јаки да је кожа осуђеног пуцала и крв шибала. Примењен је и специјалан начин мучења, тзв. "опоравак у Ђакову". Када би се неки од заточеника јавио да жели да иде у логор у Ђаково, усташе би их потовариле у камионе и наредили им да чучну или седну. Затим су их све покрили неком великом цирадом и на сваки камион попели 5-6 наоружаних усташа који би почели "скакати по затвореницима" газећи их ногама и тукући их кундацима". То им је био "опоравак у Ђакову".

Крај логора
Треће раздобље масовних ликвидација обухвата временски период од септембра 1944. до прољећа 1945. Почетком јесени из логора Стара Градишка свакодневно су стизали транспорти са заточеницима Хрватима. Већина њих је одмах одведена на ликвидацију у Градину. Од почетка 1945. године свакодневно се смањивао број заточеника. Транспорти заточеника који су у то вријеме долазили из Лепоглаве, Сарајева и других мјеста одмах су били упућивани на ликвидацију у Градину или на Граник.

Након савезничких бомбардовања логора у марту и априлу 1945. године, у којима су уништени многи објекти унутар логора, рад заточеника је готово сасвим престао. Од преосталих заточеника образоване су радне групе које су радиле на ископавању и уништавању лешева ранијих жртава. Лубурић је наредио да се ликвидирају сви заточеници, а логор и место Јасеновац до темеља сруши и спали, како би се прикрили сви трагови злочина. Последња група од 700 жена ликвидирана је 21. априла. Истог дана су сви преостали мушки заточеници (на прозивци је било још 1073 логораша) затворени у зидану двоспратницу у источном дијелу логора.

Ноћу 21/22. априла део последњих мушких заточеника одлучио се на покушај пробоја из логора, знајући да ће они бити убијени сутра. Од њих, пробој је преживело 117 заточеника. Око 470 болесних, старих и немоћних логораша није учествовало у пробоју. Вероватно су убијени касније и спаљени заједно са логорским објектима. Исти дан, само неколико сати касније, започео је и пробој заточеника из Кожаре. Од њих 176 спасило их се само 11.

У напуштено место Јасеновац и недалеко од њега разорени логор, 2. односно 3. маја 1945. године, прве су ушле стрељачке чете 1. батаљона 4. српске бригаде 21. српске дивизије Југословенске армије. Батаљону који је ушао у Јасеновац дат је задатак да сачува трагове злочина до доласка државне комисије за утврђивање злочина окупатора.

Први увиђај о затеченом стању у Концентрационом логору Јасеновац -{III}- Циглана, у Градини и Уштици, обавила је Окружна комисија за утврђивање злочина окупатора и њихових помагача из Нове Градишке, 11. маја 1945. године. Анкетна комисија Земаљске комисије Хрватске за утврђивање злочина дошла је у Јасеновац 18. маја 1945. Податке о изгледу, организацији рада, свакодневном животу и последњим данима постојања логора, Комисији су дали преживели логораши и учесници пробоја. Месец дана касније, 18. јуна, када се река Сава повукла у своје корито, Земаљска комисија Хрватске обавила је и трећи увиђај.

Покушаји спашавања логораша
Географски положај логора Јасеновац отежавао је сваку акцију спасавања логораша. Источно и западно од логора налазило се мочварно подручје, док је са југа и сјевера логор био окружен ријекама Савом и Стругом. Ријеком Савом су патролирали бродови речне флотиле, а логор се налазио и близу железничке пруге Београд-Загреб, које су чували бункери и оклопни возови. У самом логору се налазило око 1500 искусних усташа. Евентуални напад на логор би захтевао јаке снаге, којих око Јасеновца није било након битке за Козару.

Тито је из Фоче 31. марта 1942. дао налог Оперативном штаву НОП и ДВ за Босанску да у сарадњи са штабом Хрватске испита могућност напада на логор тако да он сигурно успије. За вријеме трајања Прве бањалучке операције у јесен 1943. партизанске јединице су ослободиле Босанску Градишку, а славонски партизани су били заустављени од јаких усташких снага код села Доњи Варош.

Број жртава, ревизије и фалсификовања

Процене броја жртава

Број жртава није и неће бити тачно утврђен, јер у ратовима у правилу постоји део убијених за које није могуће одредити место смрти, него само да су убијени, а за један број лица може се одредити само да су "нестала" у рату. Поред тога убице су уништавале трагове о убиствима и убијеним. То отвара могућност за бесконачне расправе о броју убијених. Логорска архива је два пута уништавана (почетком 1943. и априла 1945. године). Ипак о масовним и окрутним злочинима Независне Државе Хрватске постоји велика документација. Жртве логора били су Срби, Роми и Јевреји, комунисти и антифашисти, који се нису слагали са политиком тадашње Независне Државе Хрватске. У Јасеновцу Хрвати не страдају зато што су Хрвати, нити Муслимани зато што су Муслимани, већ једино као антифашисти, комунисти и помагачи и спасиоци Срба.

Прве званичне процене броја убијених у логорима Јасеновца правила је Земаљска комисија Хрватске, основана 1945, која је објавила извештај 1946. године у коме се износи процена да да су усташе убиле око 500.000 људи у логорима Јасеновац, а основа за извештај су била сведочења неколико десетина преживелих. Неки су изразили сумње да је процена добро урађена и настало је преиспитивање броја убијених у Јасеновцу које траје до данас праћено на једној страни смањивањем и увећавањем броја жртава, а на другој страни прављени су дрски фалсификати.
На једној страни су умањена броја жртава и неки хрватски историчари пишу да је у Јасеновцу убијено "између 80.000 и 100.000 људи". Извор за ово писање су спискови жртава од који је један састављен у Спомен подручју Јасеновац (Хрватска) 2013. године и садржи 83.145 убијених лица, а други састављен у Музеју жртава геноцида у Београду садржи 84.859 убијених лица, али и сами ревизионисти примећују да у тим списковима недостаје велики део убијених. Умеренији ревизионисти састављене спискове жртава делимично коригују са проценама колико убијених жртава није пописано и пишу да је број убијених у Јасеновачким логорима "вероватно између око 126.000 и око 208.000". На другој страни ревизијом првобитне процене може се сматрати и писање да је број убијених у Јасеновцу око 700.000 лица које се види у Спомен подручју Доња Градина.

Немачки генерали из Другог светског рата давали су веома различите и стога непоуздане податке о броју убијених Срба у НДХ.

Александер Лер је дао 1943. број од 400.000 Срба, Лотар Рендулић — 500.000 православаца (август 1943), Херман Нојбахер — више од 750.000 (1943), Ернст Фик — 600.000 до 700.000 до марта 1944.
Број жртава логора Јасеновац је до данашњег дана предмет научних и политичких дебата.

 У књизи "Беспућа повијесне збиљности" бивши хрватски председник Фрањо Туђман тврдио је да је у Јасеновцу убијено 30.000 до 40.000 Срба, 30.000 Јевреја, као и 10.000 хрватских антифашиста.
 Југословенски историчар и Титов биограф Владимир Дедијер проценио је број жртава Јасеновца на 700.000 до 1,2 милиона.
 Славко Голдштајн, председник Јеврејске заједнице Хрватске, сматра да је број убијених 60.000 до 90.000.
 Београдски музеј жртава геноцида има списак од 80.022 имена погинулих, већином из Јасеновца. Од тог броја: 52.000 Срба, 16.000 Јевреја, 12.000 Хрвата и близу 10.000 Рома.
 Током 1980-их, анализе хрватског истраживача Владимира Жерјавића и српског Богољуба Кочовића дошла су до сличне бројке користећи демографске статистичке методе. По њима, у Јасеновцу је убијено око 80.000 људи (са грешком до 30%), а укупан број погинулих у НДХ био је између 300.000 и 350.000. По некима, ове цифре су премале, јер су претпостављале стопу раста српског становништва од 1,1% (као за целу Југославију), док је она за Србе била 2,4% у периоду 1921—1931 и 3,5% у периоду 1949—1953.
 Децембра 2007. Јасеновачки меморијални центар је објавио списак од 72.193 имена јасеновачких жртава. По тим подацима 59.376 особе су убијене у логору -{III}- Циглана и 12.790 у Старој Градишки. Од тога је 19.006 деце до 14 година старости. Национално, жртве су: 40.251 Срба, 14.750 Рома, 11.723 Јевреја, 3.583 Хрвата, 1.063 муслимана итд. Каталози укључују биографске податке о пострадалима, податке о месту и начину страдања и изворе у којима се сваки од њих помиње. Међутим овај списак није готов, већ се стално допуњује новим именима жртава, тако да не представља коначан број побијених људи, већ само оне који су до тог трена евидентирани. То су потврдили челници центра, након оштрих критика која су на њихов рачун упућена од стране српских представника на комеморацији 2008. године.
 Међународна комисија за истину о Јасеновцу је утврдила да је убијено преко 700.000 Срба, 23.000 Јевреја и 80.000 Рома међу којима је било 110.000 деце.

Ревизионизам и фалсификовања

С обзиром да је документација логора у два наврата уништавана, број жртава је тешко утврдити и варира према различитим изворима, у зависности која их страна и са којим циљем даје. Државна комисија Југославије из 1946. је изнела бројку 500.000—600.000, док су новија истраживања успела да поименично идентификују око 88.000 жртава. На таблама у Доњој Градини испред којих се сваке године одаје пошта страдалима данас стоји да Јасеновац броји укупно 700.000 жртава геноцида, од чега 20.000 деце и 127.000 антифашиста; званични подаци спомен-подручја Јасеновац наводе да је страдало најмање 83.145 жртава.

Након распада Југославије у десничарским круговима у Хрватској се појавила тенденција упоређивања броја логораша убијених у Јасеновцу од стране усташа и усташа убијених у партизанској освети код Блајбурга. Критичари указују да се ради о историјском ревизионизму. Изјава бившег председника Месића ("Треба рећи истину да ниједан погинули у Јасеновцу није крив ни за једног на Блајбургу, али су многи на Блајбургу криви за многе у Јасеновцу.") изазвала је жестоке критике у ревизионистичким круговима.

Истраживачки институт Јасеновац, са седиштем у Њујорку, на свом веб-сајту у одељку о жртвама поставио је укупан попис југословенских жртава у Другом светском рату као жртве јасеновачких логора, што је изазвало бурна негодовања. На овом попису налазе се имена људи који су умрли у збеговима у Ел Шату и јужној Италији, погинули у партизанима као и они које су убили Немци, Италијани, партизани и четници, понекад и на кућном прагу, имена погинулих четника са подручја Југославије, имена погинулих усташа, погинулих од англо-америчких бомбардера.

Тенденција умањивања броја жртава присутна је и данас у десничарским круговима у Хрватској. Једна од новијих књига која се промовише у овим круговима је "Мит о Јасеновцу", аутора Романа Лељака. У њој се износе тврдње да су у логору страдала свега 1.654 логораша. На интернету се овакве тезе промовишу на десничарским сајтовима, међу којима је и Википедија на хрватском језику, која је под контролом хрватске крајње деснице.

Суђења за ратним злочинцима и њихове ликвидације
Многе усташе су по завршетку рата емигрирале, највише у Латинску Америку, укључујући и врховног поглавара Анту Павелића и пројектанта система логора Јасеновац Вјекослава Лубурића. Део емиграције је спречен операцијом Гвардијан, у којој су неки од заповедника логора Љубо Милош и Анте Врбан, као и поједини припадници Усташкe војницe заробљени и погубљени.

Заповедника логора Ивицу Матковића су Британци депортовали из Аустрије након чега је убрзо убијен са другим сарадницима фашиста, док се Доминиук Пићилију губи сваки траг након 1945. године. Још један од заповедника. Мирослав Филиповић, проглашен је кривим за ратне злочине, осуђен на смрт и обешен.

Лубурић је у емиграцији нађен мртав 1. априла 1969. године, а убиство догодило у време када је УДБА вршила атентате на водеће хрватске националистичке личности широм Европе и сумња је неизбежно пала на њих. Након што је Илија Станић, агент УДБА-е, објаснио околности убиства које је извршио, у интервјуу 2009. године је рекао да су Лубурића, ипак убили припадници Хрватског ослободилачкког покрета, терористичке организације настале од усташке емиграције, које је позвао Станић због Лубурићевих коментара о герилским активностима његовог оца.

Ефраим Зуроф, ловац на нацисте, имао је значајну улогу у хватању Динка Шакића, још једног заповедника, током 1990-их. Након притиска међународне заједнице на десничарског председника Фрању Туђмана, тражио је Шакићево изручење и суђено му је у Хрватској, са 78 година; оглашен је кривим за ратне злочине и злочине против човечности и изречена му је максимална казна од 20 година затвора. Према истраживачима људских права Ерику Стоверу, Виктору Пескину и Алекси Кенигу, то је био "најважнији домаћи покушај после хладног рата да се нацистички осумњичени за ратне злочине позове на кривичну одговорност у бившој источноевропској комунистичкој земљи".

Занимљивости
О Јасеновцу и стварању НДХ снимљени су документарни филмови "Јасеновац" (1966) Богдана Жижића, "Крв и пепео Јасеновца" (1983) Лордана Зафрановића и "Госпа — краљица Хрвата" (1992) Крста Шканате.

У згради Уједињених нација у Њујорку је у јануару 2018. године одржана изложба о Јасеновцу.

Логораши

Неки од страдалих у Јасеновцу су Митар Трифуновић Учо, Смаил-ага Ћемаловић, Јово Бећир, Маријан Чавић, Зија Диздаревић, Миховил Павлек Мишкина, Вукашин Мандрапа...

Међу познатијим преживелима су Милан Басташић, Влатко Мачек, Фуад Миџић, Никола Николић, Божидар Шварц...

Галерија
Велика масовна гробља су поименована по дрву. Велики део побијених није сахрањен на том месту, јер су бачени у Саву или леже код Градишке.

Напомене

Референце

Литература

Спољашње везе

 Истраживачки институт Јасеновац
 Одбор за Јасеновац СПЦ
 Архив Републике Српске — збирка "Концентрациони Логор Јасеновац"
 Енциклопедија холокауста: Јасеновац
 Огњен Карановић - "ЛОГОР ЈАСЕНОВАЦ – СРПСКО-ХРВАТСКИ ОДНОСИ У ДРУГОМ СВЕТСКОМ РАТУ"
 Огњен Карановић - "Судбина злочинаца из Јасеновца – српско-хрватски односи у Другом светском рату"
 Зло усташког логора и његова дубока веза са временом у коме живимо ("Вечерње новости", 12. новембар 2021)
 Дневник из ослобођеног Јасеновца (Недељник, 22. април 2020)
 Једине слике из тек ослобођеног Јасеновца које је склонио Кардељ (Недељник, 22. април 2022)

Концентрациони логори у НДХ
Злочини над Србима
Логори


text:
Denethor Declares that The West has Failed!
January 2, 2017 / stephencwinter
The battle still rages at the walls of Minas Tirith as the Lord of the Nazgûl prepares his final assault, great siege towers built in Osgiliath rolling forward to overwhelm what remains of the city's defences. But in the Chamber of the Steward in the White Tower the Lord Denethor fights no more. When messengers come seeking orders and telling him that men flee the defences leaving the walls unmanned, his only response is:
"Why? Why do the fools fly? Better to burn sooner than late, for burn we must. Go back to your bonfire! And I? I will go now to my pyre. To my pyre! No tomb for Denethor and Faramir. No tomb! No long slow sleep of death embalmed. We will burn like heathen kings before ever a ship sailed hither from the West. The West has failed. Go back and burn!"
The West has failed.
And all the great vision of the Valar, and of the Free Peoples of the Earth, of Elves and of Humankind, of Valinor and of Númenor, of Gondolin and of Nargothrond, of Rivendell and of Lothlórien, of Arnor and of Gondor, is at an end before the inevitable triumph of the Dark.
This is not a conclusion that Denethor has drawn based upon what he can see from his windows. This is a belief that he has long held but against which he has fought bravely for as long as he could. Whereas Saruman, with whom he shares the belief, has sought to become an ally to darkness, to reach some accommodation with it, Denethor has refused such a path and has resisted the dark with all his might. He is no traitor. But at the end he bows down before the power of darkness and declares the great story of the West, of which he has been a steward, to be no more than a preparation for a funeral.
The West has failed!
So must all hope fail? Whether we rage, rage against the dying of the light or sit down before its inevitable arrival and quietly despair, going gentle into the night, must darkness fall?
Pippin is a simpler soul than his lord. When Denethor releases him from his service and bids him go to die his response is straightforwardly hobbit-like. "I will take your leave, sir… for I want to see Gandalf very much indeed. But he is no fool; and I will not think of dying under he despairs of life."
Pippin has no great philosophy of life. For him it is enough that those who to whom he has chosen to give his trust, and at this point of the story this means Gandalf, have not given way to despair. And Gandalf has not given way to despair because long ago he said a great, Yes! to life and to light and to love. He said his, Yes! without dissembling or ambiguity. It was this, Yes! that Cirdan recognised when first Gandalf came to Middle-earth and so gave him Narya, one of the three rings of the Elves, that had power to inspire others to resist tyranny and despair. It was this, Yes! that enabled Gandalf to stand before the Balrog at the Bridge of Khazad-dûm, to declare, "You shall not pass!" and to give himself up to death itself in battle against him. And it is this, Yes! that will enable him to stand alone before the Lord of the Nazgûl when all others have fled.
The early Fathers of the Church taught that repentance, a word that we tend to understand as merely saying sorry for our wrongdoing, was something much more fundamental, much greater than that. It means the renunciation of despair. It means the great, Yes! It does not mean that we hope things are going to turn out for the best. It means a great, Yes! to the Light that shines in the darkness and the darkness can never put it out. And once we have made the great renunciation of despair and through our daily spiritual practice root it deep at the heart of our lives then we will find strength even in the darkest night.
A life too big for us, Dark Journeys, How to deal with problems to big for us, Spiritual Struggle
Denethor, Despair, Gandalf, J.R.R Tolkien, Pippin, Prayer, Renunciation of Despair, The Lord of the Nazgûl, The Lord of the Rings, The West, Truth
← Christmas! A Good Time to Start a Venture that will Save the World From Evil.
Pippin Follows His Captain →
2 thoughts on "Denethor Declares that The West has Failed!"
Anne Marie Gazzolo
All those who say this have so much to teach us. Too many in the world today look through Denethor's eyes. They should look through the eyes of Gandalf, Faramir, Sam and Aragorn and say Yes! just like they did. Love this post.
Namarie, God bless, Anne Marie 🙂
stephencwinter
Thank you, Anne Marie! It is time to renounce despair. God bless you in the coming year!

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


text:
Analyzing Stranger Things Using James Cameron's Story of Science Fiction
In April and May 2018, AMC broadcasted James Cameron's Story of Science Fiction, a six episode limited series dedicated to...
Sean Gadus Sep 23, 2019
America's Next Top Monster
"He [Edward Hyde] is not easy to describe. There is something wrong with his appearance; something displeasing, something downright detestable. I...
missmichelle Aug 9, 2015
Practical Effects: Making Monsters Tangible
Have traditional special effects really had their day?
Ewan Wilson Jun 30, 2013
Write this topic
Monsters and Racism
I'm interested in examining a few monsters that appear in horror films (ie zombies, ghosts) and how these monsters reflect racist ideologies of marginalized bodies. For example, the zombie emerged in Haiti as a result of the transatlantic slave trade and a reflection of the feeling of enslavement. I want to closer analyze how these monstrous figures are embedded in racist histories (maybe examining 2-3 films).
This is a really great topic I'm actually exploring now. For suggestions, I would look at how Frankenstein's monster often represents the Other, especially women. Dracula was full of Eastern European stereotypes and a fear of London being imperialized--like they did to much of the world. The xenophobia and racism I'm exploring are tied to Lovecraft--the "fear of the unknown," which may be helpful to explore. I'd also add, since the topic is films, I'd look at Peel's US (the underprivileged and economically disadvantaged are quite literally in the underground) and The Shape of Water, where a disabled woman, a gay man, and a black woman all connect to the "monster" in some empathetic way because they're underestimated or communicate differently. – Emily Deibler 1 year ago
It might also be worth it to bring up Candyman, which explores both racism and classim in complicated and sometimes problematic ways. – Emily Deibler 1 year ago
I would also consider addressing the sympathetic monster in The Shape of Water. Most monsters are rooted in racism, but even the simple concept of the other, racist, sexist or otherwise. Even going back to older monsters like Grendel's mother in the Beowulf, and the other to the normative Anglo-Saxon woman implied there. Not really a modern horror film I know but there are several adaptations that stray considerably from the source material to reflect the "horrors" the modern audience would understand. – TabathaCass 1 year ago
Where Are the Female Monsters?
With the recent release of The Shape of Water, we have been reminded of our love of monsters. But when it comes to them, they are so often male. While female monsters exist, they tend to be either human-coded (think recent vampires) or sexy (think mermaids). But where are the truly terrifying females? The closest I can personally come up with is the Other Mother from Coraline. You may explore the significance of what a female monster would bring to the table.
An interesting topic full of potential! I've always personally been fascinated by the idea of monstrosity and subversion, and more often than not, monsters, descended from myths and stories, reflect the fears and concerns of the age. Female monsters in general tend toward either the young and seductive (think Sirens, Medusa) or the old, haggard and mystical (Witches, Hags, Baba Yaga). I think these inclinations are worthy of exploration.Crash Course has an excellent overview of the latter in this video: https://www.youtube.com/watch?v=0OCPQG4bMFs.But most of all I do think its pertinent that there aren't too many contemporary versions of female monsters, and maybe the current social and political climate might play some part in that as well.But i like it! – Matchbox 3 years ago
Have you considered perhaps widening the definition of 'monster' to include the monstrous? I've often felt that the most convincing monsters are found within the Far Eastern horror genre, i.e. Korean, Japanese, Pinoy etc. It's surprising how often these monsters are female, insofar as they assume a female human form, possess a human female or give the appearance of being female. The morality issue also seems to differ from western monsters and their actions, whilst often driven by the need for revenge or to avenge some perceived wrong doing, tend to orientated towards the ultimate redemption of the 'monster'. I'd recommend 'Audition' (1999), directed by Takashi Miike, 'The Doll Master' (2004), directed by Jeong Yong-ki and the infamous 'Ring' cycle of films, directed by Hideo Nakata. – Amyus 3 years ago
I love this idea! I would also add that female(-coded) monsters are not only sexy, but that their monstrousness generally seems to arise precisely from the extent to which they are sexually attractive and the uninhibited, aggressive way in which they are able to display and pursue their sexual appetites. Female vampires, werewolves, demons, women with vagina dentata and so on seem to be so terrifying because they threaten dominant ideas of acceptable female existence and sexual conduct, namely that of submissiveness, deference and docility. – HangedMaiden 3 years ago
Great topic. The egg-laying mama alien in the Alien films is pretty monstrous! – JamesBKelley 3 years ago
Interesting topic, especially since I would argue we are conditioned to think of monsters as male from childhood. For example, Sesame Street played host to exclusively male-coded monsters for decades. The rationale was that they couldn't show a female-coded monster with extreme personality traits (e.g., Cookie Monster's obsession with cookies) without drawing the ire of feminist advocates. But I say that's baloney. Female monsters, such as Rosita and Zoe, were eventually added to the cast, but you'll notice they tend to act more human and far less neurotic than their male counterparts. While horror on Sesame is not kosher, male monsters are allowed to be a little scary or strange at times. Females are not.I've noticed some of the same trends in adult media as well. For instance, the "monster" behind the Hound of the Baskervilles was a male, and the hound itself was always referred to with male pronouns. Frankenstein and Dracula? Male again (more human-coded, but still). Werewolves? Overwhelmingly male (the one exception I can think of is Once Upon a Time's Ruby/Red). Aragog? Sauron? Gollum? Basilisks? Male, male, male...ugh, somebody get me some estrogen! And as you mention, if you do see a female monster of any kind, she's often motivated primarily by revenge, or is in a subservient role (see Voldemort's serpent Nagini). I'm with you--give me a female monster who poisons victims or rips their throat out just because hey, it's her idea of a good time! – Stephanie M. 3 years ago
It would be really awesome if you all had a section specifically for music. – tylerbrown13 3 years ago
the book "Anime from Akira to Princess Mononoke" has a few chapters on women's roles (in anime in particular, obviously) as the monster/Other/abject. that could be an interesting source for whoever takes this topic! – ees 3 years ago
Elsa Lancaster in Bride of Frankenstein is probably the best known. – Joseph Cernik 3 years ago
In Stephen King's IT, Pennywise is actually female. Jaws is female. In the Godzilla with Matthew Broderick, Godzilla is female. There are female Titans in Attack on Titan. Their female energy is often ignored, though. It'd be interesting to explore why feminity is ignored in female monsters (or how it isn't. are the creators of these monsters misogynistic, etc.). And, there's the whole trope of Momsters (mother monsters) that could be explored. Most recently, I'm thinking, hereditary? – M K Keane 3 years ago
The Evolution of the Popular Monster
Monsters have greatly evolved in popularity throughout time. From the vampires of Dracula's era to the witches of the 1990s to the zombies of the 2010s, we have seen certain monsters grow in popularity to reflect the social and political anxieties of their time. Create an outline of the recent history of monsters, and predict what types of monsters the current era will rely on for social critique and escapism.
I agree that there is an identifiable connection between the popularity of a particular monster and the society it is presented in. This topic will get a little tricky because of the diversity of our popular culture now so I would recommend picking a specific genre: tv, film, comic, or literature. Otherwise it will be hugely inaccurate. Part of what needs to be discussed here also is the particular representation of the type of monster, for instance vampires are presented in numerous ways that tend to be related to both a context and a social reflection, we seem to be slowly moving off the "sexy vampire" and back towards the "vicious monster" but it depends on where you are looking. A lot to talk about in this topic! – SaraiMW 3 years ago
Would cyborgs fit in there, maybe around the 1980s to 1990s, with The Terminator and with Star Trek's The Borg? I agree with SaraiMW that focusing on one particular type of monster might make for a more focused and successful essay. – JamesBKelley 3 years ago
Horror movies (and monster movies by extension) often carry the seeds of social commentary Reference the movies "Get Out". "Invasion of the Body Snatchers", the plethora of films that came out using the trope of cell phones turning people into zombies/crazed killers/possessed by ghosts.How do horror stories reflect the real fears of the society they arise out of? – Kidcanuck 3 years ago
Yes, all of this! – ivyskiss 3 years ago
Many 1950s era monsters came as a result of nuclear testing, some as a result of the fear of Communist subversion. I don't see a dominant influence in monster create today. Will a clear influence emerge that is reflected in monster creation? – Joseph Cernik 3 years ago
This is a fascinating and diverse subject area. In addition to the above monsters, there seems to be a continued portrayal of most ghosts as female. Aside from the obvious problem with their having any gender, why would society be so comfortable with vicious ghosts like the one in The Grudge, yet so uncomfortable with portraying living women in this way. Do women have to be supernatural to let out anger or violence? Also, I think older, supernatural monsters have been edged out by actual human ones, such as serial killers or even abusive husbands. One of the most frightening is often a neighbor or even the guy who used to own your house, as in Cold Creek Manor, or Bates Motel! – SharonGenet 3 years ago
On the Morality of Monsters
We all know that Dracula is evil, Frankenstein's monster is a brute and the hidden gods of Lovecraft drive humanity insane but could we be misinterpreting this? Harker gets a posse together to brutally slay Dracula while he is helpless, Victor Frankenstein creates his monster and abandons him and Humanity has forgotten about the Lovecraftian gods in favour of newer kinder ones. Could it be that each of these stories (and many others) can be read in an alternate way such that the "monsters" are actually mistaken, misinterpreted and working from a "good" motivation? This can transcend the canon literature and even look at modern day monsters
"Beauty and the Beast" anyone? – smartstooge 5 years ago
Hey there, I don't think that we should create "monsters" like Frankenstein, or wipe them out without knowing whether or not the "monster" in question as actually a monster. A monster is something intrinsically evil...it works for evil, and doesn't repent and turn back to good. Many people would call Hitler a "monster", but the truth is, Hitler was a human, and that means he was fully capable of making moral decisions, and even loving every single person he had control over. "Monstership", I believe, is something that pertains to nature, not choice. You can't become a monster unless you ARE a monster. I'm not sure how helpful this note was, but it's some food for thought! – Hedekira16 5 years ago
This is a great opportunity to talk about how subjective morality is. For example - if a vampire has to drink blood to survive, and do so, are they truly evil just because humans have decided it is an evil act to drink blood? Why are vampires in fiction considered 'good' if they drink animal blood instead of human blood, when it makes no difference to them because they are a different species anyway? It would be interesting to discuss humans imposing their moral system on other creatures. – Grace Maich 5 years ago
Uh, I thought Frankenstein's monster was a victim? The author of the novel made his plight entirely sympathetic, and despite all his faults and flaws, Frankenstein's monster was pretty remorseful and set out to kill himself after his creator die.I'm also currently reading Dracula, so I'll get back to you on that, but from my understanding, Dracula really is just plain ol' evil. And from my understanding, Lovecraftian gods have a sort of bizarre morality, where our concepts of good/evil don't really... work with them.This isn't the first time this topic's been explored, but I welcome you to take a stab at it. – Helmet 5 years ago
I think one of the issues in Frankenstein was also that of education. Or maybe the more accurate term to use is cultivation? When the creature was born, he was a blank slate. He had equal potential to be either a blessing or a curse to mankind--what settled it was the treatment he received. The creature himself says, "I am malicious because I am miserable." – chemis3 4 years ago
Like 3,828,459 likes
The Artifice is an online magazine that covers a wide spectrum of art forms. It operates independently with the writers collaboratively building and maintaining the platform. → Sign up
→ Why join us?
Home About Write for us Writers Logo Privacy Policy Login Send us stuff Contact
iOS app on


I simply have to tell you that I really like your pages page. You deserve a hug right now. I will bookmark this.
You have some really great articles and I believe I would be a good asset. If you ever want to take some of the load off, I'd absolutely love to write some material for your blog in exchange for a link back to mine. Please blast me an email if interested. Regards!


text:
A Show, A Book, An Anniversary
Let's do 'em in reverse order.
Paul Taylor has been cranking out Wapsi Square for fourteen — count 'em, fourteen! — years now. The initial slice-of-life story pretty quickly turned to the mildly supernatural, then evolved a full-blown mythology and world-threatening danger tied to the 2012 Mayan Apocalypse that got resolved a good two years before deadline.
The strip went back to life-slicing but Taylor couldn't stay away from the weird and he's introduced a new generation of characters — not humans interacting with a supernatural world, but teen paranormal creatures. That's about five shifts in focus in fourteen years, and no sign of where it leads next. Happy strippaversary, Wapsi Square.
Lucy Knisley does autobio unlike anybody else — she finds a way to chop her life and experiences into discrete stories with beginnings, middles, and ends. Sometimes it's around a time in life that has a fixed duration (like her travelogues), sometimes it's around a theme (like her food-centered stories), and now she'll be telling us about what it was like to get married — the time when distance caused a split from her boyfriend, the realization that they couldn't be apart, the run-up to the wedding, and what's happened in the year since. Her work is always a treat, and the cover for Something New has debuted over at Bustle. Check 'er out, and put in your pre-order now, because this book is mathematically certain to be great.
Here we are, some two and a half weeks out from TopatoCon, and the announcements just keep coming.
There's the entirely sweet show poster by Catie Donnelly, for starters; I can't wait to see it printed up nice and large so I can read the entire story that's being told in emoji¹.
Consensus on the Tweets-Machine is that the dapper bearded dude dancing at the front of the stage is Tony Breed, who would like you to know that he's started a info-clearinghouse type blog creators and creations at TopatoCon, where you can get the skinny on LGTBQ creators and works to be featured at the show. Check out (and submit to!) TopatoQueers over on Tumblr.
Other constituencies are emerging inside the ad hoc culture that is forming around TopatoCon²; TopatoJam will be hosting game developers in parallel with TopatoCon, courtesy of Pioneer Valley Game Developers.
Want to help spread the word about TopatoCon? Join the street team, get a ticket.
TopatoCon will run Saturday and Sunday, 26 and 27 September at Eastworks in Easthampton, Massachusetts. See you there.
Spam of the day:
I am really enjoying the theme/design of your website. Do you ever run into any web browser compatibility problems?
You don't really care about the answer to that question, given the context of the rest of your comment, but I'll answer anyway: No, I don't. Because websites don't need to be complicated things. They can be just some graphics and text, which has the added benefit of not taking friggin' forever to load.
¹ Suck it, Moby-Dick.
² And we all now how ad hoc cultures are. The armies that coalesce might build themselves some cardboard fortresses. And if that's not enough, I hear that the mastermind behind Ultimate Team Cardboard Fortress Battle will be at Eastworks during TopatoCon weekend.
posted by Gary Tyrrell on 09.09.15 @ 4:41 pm | Comments Off on A Show, A Book, An Anniversary


text:
An Eid Outfit for My Brother
On Eid, I wake up to the aroma of sweet seviyan. This Eid might be different. I hug Ammi and ask for some, but she says she hasn't folded in the almonds yet.
Abba is in the bathroom. Ammi asks me to iron his new kurta-pajamas for prayers at the mosque. She then pulls out another set of clothes from the cupboard and lays it on the bed.
It's been five years since my elder brother, Shaheen Bhai, disappeared. Still, every year, the night before Eid, Ammi loads the bobbin with white thread to sew an outfit for him to the measurement of our neighbor's son. Between running the seams, she rests her head on the Singer's wheel and weeps.
The never-worn sets of white kurta-pajamas, in increasing sizes, hang behind the sewing table in the tiny room on the terrace.
"I'm not doing this one," I say. "I've to iron my clothes and wash my hair. Besides, no one is going to wear it."
Heat rises to my cheeks. I shouldn't have said that.
While police searched for Shaheen Bhai, my parents visited seers and sibyls. They brought back strips of cloth Ammi tied to pomegranate trees and talismans she strung around my neck. Eight years old at the time, I buttoned my school shirt to the top to avoid questions and attention.
Abba took buses to distant towns: the steps of Delhi's Jama Masjid, the courtyard of Agra's Fort. He brought back pebbles embedded in his shoes' soles and bags under his eyes. After two years, his money and energy depleted. He started working long hours; on Sundays, he listened to my poems and braided my hair.
Ammi's hopes didn't dwindle. She started wearing a burqa to search unnoticed in streets and lanes. She took to fasting on Fridays and praying late into the nights.
"Fine, I'll iron it," she quips. Her tunic hangs on her bony shoulders like Shaheen Bhai's kurtas on hangers. "Can't have my son wear floppy clothes on Eid. I've sent him to the corner store to get almonds for the seviyan."
Ammi, that was five years ago, I want to say but don't.
I spread out Shaheen Bhai's outfit. There are no tailor-chalk marks anywhere, the seams are neat, the buttonholes stitched by Ammi's fingers, perfect.
This year, the clothes are almost the same size as Abba's.
My brother, if he were anywhere, would be 16 now. He'd have hair on his face and depth in his voice.
Something is burning. I run to the kitchen: Ammi's standing in front of the stove as milk in the seviyan pot boils over.
Sara Siddiqui Chansarkar
Sara Siddiqui Chansarkar is an Indian American. She was born in a middle-class family in India and will forever be indebted to her parents for educating her beyond their means. She is a Pushcart and Best of the Net nominee; her work has been published online in Ellipsis Zine, Lunch Ticket, Star82 Review, Cabinet of Heed, and also in print, most recently in the Chicken Soup for the Soul series. She blogs at Puny Fingers and can be reached at Twitter @PunyFingers.
First appeared in Splonk, Issue 1.


text:
In 2021, There Are Two Awards-Contending Movies Called 'Swan Song'
Trailer Roundup 10/2-10/15
With all of the recent film festivals and cons happening around the world there's been an outpouring of new trailers from all range of genres and styles, leaving us with a pretty varied roundup of these past couple of weeks. The biggest drop by far was the new look at Star Wars: The Last Jedi; there's definitely some spoilery elements in there but it's got me more excited and hopeful for a truly original tale in the saga than the previous one and you can never have too much Luke Skywalker in your life. Time to go on a media blackout for this one though. The next biggest blockbuster has to be the continued expansion of Fox's X-Men universe with the delightfully genre take on The New Mutants. Straight up horror vibes with this one and it looks dope! Love when studios take big chances.
On the smaller scale of things, Denzel Washington looks to be taking on his most interesting role in years, My Friend Dahmer looks appropriately f*cking creepy considering who this movie's about (a breakout role perhaps?), the visionary Philip K. Dick gets another wild looking adaptation absolutely chock-full of big name stars, and the two people I think a large majority of us has grown up on, Bill Nye and Jane Goodall, get their own respective looks at their lives and works. If you're not a fan of Bill Nye then what kind of monster are you!? There was much, much more and you can check out everything we've rounded up below. Let me know which ones you're most excited about.
Bill Nye: Science Guy
Nonviolenze – 'Ghosts of War' Reaction
The Secret Life of Lance Letscher
Tragedy Girls
Where's the Money?
Pacific Rim: Uprising
What'd you think about this weeks roundup of trailers? Which one are you most excited about? Let me know in the comments below and subscribe to stay up on all the content and gain access to exclusives.
Francesca Escarraga
Spotlight: Screenwriter And Netflix Assistant Amaris Gagnon, Gatekeeper To Hollywood Executives
Subs Vs Dubs: Understanding The Politics Of Content Localization And Its Implications


Quiz: Could You Cut It as an Elementary School Teacher?
Could You Cut It as an Elementary School Teacher?
Although it is not often said, being an elementary school teacher is one of the toughest jobs in the world! Can you imagine how many noses need to be wiped and how many hands need to be washed in a school full of young children? To say the least, it's not a job for those with a weak stomach!
In addition to the personal care required by young children, their level of learning takes a special kind of person to pull off. Whether you've been considering a career as a teacher or you've simply been wondering if you could do it, this quiz will let you know if you have what it takes to teach the world's toughest crowd. As we said, it's not a job for everyone.
As we quiz our way to your career advice, we are going to ask you about your personality, how you feel about children, and about the way you live your life. While some of you may be better cut out for teaching older groups, a few of you will find yourself at home with the elementary school age bracket.
Will you go to the head of the class, or will you be sent back to career school?
Which word describes your imagination?
Which snack would you give a group of students?
What group did you fit into during high school?
Which of your traits is strongest?
Do you have a lot of patience?
I'm running out of it.
I have enough to do my job.
I wouldn't say a lot.
I don't enjoy it, but I do it.
It depends on the speech.
Which elementary school grade would you prefer to teach?
Do you know the words to "Baby Shark?"
I know some of them.
I would never learn a song like that.
What makes Dr. Seuss great?
He had great drawing skills.
He knew how to reach kids.
His rhyming skills are off the hook.
Which grade did you enjoy most?
I had to work for my grades.
Grades came easy for me.
I was better with some subjects than others.
I never studied, and I almost failed out.
I like other people's children.
I'm not a kid person.
Do you have any artistic skills?
I painted my living room once.
I can draw a map.
What trait would you hope to pass to students?
Do you know any nursery rhymes?
I know a bunch of them.
Which subject would you least like to teach?
It's not as good as it used to be.
I don't write much these days.
I curse once in a while.
I try not to curse.
I use curse words like commas.
If I had more, I would be great with it.
I know how to save.
I am great at finding bargains.
I could use a few lessons.
Which school supply do you like most?
Do you mind working late?
I don't mind it once in a while.
Which sport would you rather coach?
You don't want me coaching.
What do you like most about kids?
Kids say what they think.
Do you get up early?
I get up before 9.
I get up with the sunrise.
I like to sleep in.
What would you like most about teaching?
I would like sharing information.
I would like seeing how my students become.
I would like shaping futures.
I would like getting paid.


text:
<?xml version="1.0" encoding="UTF-8"?>
<response>

<lst name="responseHeader">
  <int name="status">0</int>
  <int name="QTime">1</int>
</lst>
<result name="response" numFound="1" start="0">
  <doc>
    <arr name="t_text">
      <str>a long day's night</str>
    </arr>
    <int name="id">1</int>
    <int name="range_facet_si">1</int>
    <arr name="range_facet_l">
      <long>1</long>
    </arr>
    <arr name="range_facet_sl">
      <long>1</long>
    </arr>
    <date name="timestamp">2012-01-09T19:14:36.234Z</date>
    <arr name="multiDefault">
      <str>muLti-Default</str>
    </arr>
    <int name="intDefault">42</int></doc>
</result>
<lst name="debug">
  <str name="rawquerystring">t_text:long</str>
  <str name="querystring">t_text:long</str>
  <str name="parsedquery">t_text:long</str>
  <str name="parsedquery_toString">t_text:long</str>
  <lst name="explain">
    <str name="1">
0.15342641 = (MATCH) weight(t_text:long in 0) [MockConfigurableSimilarity], result of:
  0.15342641 = fieldWeight in 0, product of:
    1.0 = tf(freq=1.0), with freq of:
      1.0 = termFreq=1.0
    0.30685282 = idf(docFreq=1, maxDocs=1)
    0.5 = fieldNorm(doc=0)
</str>
  </lst>
  <str name="QParser">LuceneQParser</str>
  <lst name="timing">
    <double name="time">1.0</double>
    <lst name="prepare">
      <double name="time">0.0</double>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.QueryComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.FacetComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.MoreLikeThisComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.HighlightComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.StatsComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.DebugComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
    </lst>
    <lst name="process">
      <double name="time">1.0</double>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.QueryComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.FacetComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.MoreLikeThisComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.HighlightComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.StatsComponent">
        <double name="time">0.0</double>
      </lst>
      <lst name="org.apache.solr.handler.component.DebugComponent">
        <double name="time">1.0</double>
      </lst>
    </lst>
  </lst>
</lst>
</response>

redpajama_set_name: RedPajamaGithub


text:
Asnières-sur-Seine è un comune francese di 83.845 abitanti situato nel dipartimento dell'Hauts-de-Seine nella regione dell'Île-de-France.

Sport
La locale squadra di football americano, i Molosses d'Asnières hanno vinto un Challenge Feminin, due Caschi d'Oro, un Casco d'Argento e due campionati nazionali di flag football.

Società

Evoluzione demografica

Altri progetti

Collegamenti esterni

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
'Third World' or 'Global South'? Its time to redefine
'Third World' and 'Developed Nation' are terms that are derogatory and ethnocentric in concept. The terns 'Global North' and the 'Global South' can offer researchers, columnists, as well as development partners a politically balanced perspective.
By Sarwar Hossain Dec 26, 2022
In 1969 American writer and political activist Carl Oglesby wrote a piece in Commonwealth, an iconic Catholic journal. Carl coined the term 'Global South' to refer to countries popularly known as the 'Third World.'. Carl Oglesby's topic was the Vietnam war. He wrote "the North's dominance over the global South […] [has] converged […] to produce an intolerable social order." But who knew then that the newly coined term 'Global South' would gain so much currency in the 21 century?
Basically, the 'Third World' refers to countries that were formerly colonies and were a popular acronym during the Cold War era. At that time, the term 'Developed Nations' denoted those countries in the West whose economies prospered due to industrialization. Power, money, and the influence of ideas dominated other nations, which used to be referred to as the 'Third World'. And this approach continued for more than three decades. But in the late 21st century political philosophers and writers were more inclined to use the term 'Global South'.
So what do the expressions 'Global South' and 'Global North' actually mean? The countries of Asia, Africa, Latin America, and Oceania are referred to as the 'Global South' where the industry has been booming lately. This divide is more political, economic, and social. The North is not lacking technology, knowledge, natural resources, or political stability whereas the South is lacking all of that. Though by 2030 many of the Global South's middle-income countries will enter the so-called 'Developed Countries' category.
However, the 'Global South' is also clearly gaining economic traction, especially China, which is now a more significant factor than it was 50 years ago. The Belt and Road Initiative is a massive project heavily backed by China and is causing political tremors in Asia. In some cases, Chinese influence also has an effect on some countries' domestic affairs. It is becoming increasingly apparent that China will be a leader of the 'Global South,' at least in the vast Asian region.
Colonial exploitation and an unbalanced world
The populations are not equal in the North and South. More people live in the South than in the North. Besides, ethnic and religious diversity in the South must be considered. Here, in the Global South, Islam, Buddhism, Taoism, and Sikh belief systems, as well as many indigenous ideas and practices, have coexisted. It cannot be claimed that peace and harmony have been maintained throughout history but historians may find peaceful co-existence as beauty for future generations to appreciate.
Hundreds of years of colonial oppression cannot be forgotten. Many of the Global South's problems are the consequence of their long colonial exploitation. The so-called 'modern' presidents and military contractors have also caused a great deal of suffering to the people in South Asia, whether it be in Afghanistan, Syria, Kenya or Sudan. Taking advantage of these countries' political instability, countries like the USA, UK, and their Western allies waged wars and sometimes famines. The sad reality now is that influencing the Global South's political dynamics is not over yet for Western countries. Geopolitical interest is dragging them back and forth (from Afghanistan retreat) from North to South.
In the current era of globalization, are Global North and Global South still effective terminology? As long as power, money, knowledge, and technology do not balance, these terms will continue to be used. There should be no competition over who will lead the world and standardize policies. It must be a shared feeling through which a better world can be built, especially in these times of climate vulnerability and religious terrorism.
'Third World' and 'Developed Nation' are terms that are derogatory and ethnocentric in concept. The expressions 'Global North' and the 'Global South' can offer researchers, columnists, as well as development partners a politically balanced perspective. No one is compelled to use these terms, but political hegemony exists and runs undeniably through history. Therefore, as long as hegemony or attempts at hegemony persist, these monikers will fit and suit their identification and definition.
(The author is a journalist from Dhaka, Bangladesh. Views are personal. He can be contacted at sarwarsuman@gmail.com)
My partner and I stumbled over here coming from a different web address and thought I may as well check things out.
I like what I see so now i'm following you. Look forward to finding out about your web page
for a second time.


text:
Cosmetic Gum Surgery
Tooth Contouring Reshaping
Warning: Undefined variable $et_top_info_defined in /home/customer/www/cypressdentalclinic.com/public_html/wp-content/themes/cypressdentalclinic/header.php on line 217
17823 Longenbaugh Dr Suite D, Cypress, TX 77433
Your Lifetime of Happy Smiles Starts Here!
Our Dentist
DR. FARIBA FARAJNEJAD, D.D.S
Dr. Farajnejad, received her undergraduate education at the University of Texas and graduated in 1999. Then attended dental school at Case Western Reserve University in Cleveland, Ohio and received her DDS degree in 2003. Dr. Farajnejad then joined a General Practice residency program in St. Luke's Hospital, where she was exposed to a vast array of challenging dental procedures that sharpened her dental knowledge and skill.
Dr. Farajnejad is honored to announce being selected as one of America's Top Dentist at the Consumers Research Council of America. She is a member of ADA, GHDS, and TDA.
DR. RAIF HAMADA, D.D.S
Dr. Hamada attended an advanced dental program at Case Western Reserve University and received his DDS degree in 2003. He also received the Clinical Scholarship committee award of outstanding clinical performance in 2003.
Footer Infos
cypressdentalclinic1@gmail.com
© 2023 Cypress Dental Clinic


text:
Q: Error: expression must be a modifiable l value I am attempting to multiply each value of an array by an integer, however I am currently encountering the following error: 'expression must be a modifiable lvalue'. The purpose of this code is that, when a button is pressed, the rectangle is enlarged by a scalar factor of 2. How can I resolve this error?
void Draw_Rectangle(unsigned int *rectangle1)
{
    // Call draw rectangle function to draw rectangle 1
    GraphicsFunction_drawRectangle (*rectangle1, *(rectangle1 + 1));

}

int main (void)
{
    unsigned int rectangleOne[4] = {85, 5, 130, 20};
    // Call function to draw the rectangle in initial position
    Draw_Rectangle(&rectangleOne[0]);

   while(1) {

       if(*(SWITCH_ptr) == 512) {
        int i = 0;
        for(i = 0; i < 4; i++){
            &rectangleOne[i] = rectangleOne[i] * 1.5;
        }
        Draw_Rectangle(&rectangleOne[0]);
    }
   }
}

A: &rectangleOne[i] = rectangleOne[i] * 1.5; => rectangleOne[i] = rectangleOne[i] * 1.5;
it is enough also to Draw_Rectangle(rectangleOne); as arrays are passed by pointers

A: Change:
&rectangleOne[i] = rectangleOne[i] * 1.5;

to:
rectangleOne[i] = rectangleOne[i] * 1.5;

or even more simply, just:
rectangleOne[i] *= 1.5;

The problem with the original version is that it was trying to assign to the address of the array element, rather than the array element itself.

redpajama_set_name: RedPajamaStackExchange


I don't get political too often and there is good reason for it. I don't follow politics. I am not well versed in them. With the way the world is now, I don't WANT to know them either, quite frankly. What I DO know is that when something that is good for my family, the community, my friends, and the world is threatened, I will fight for it.
Right now, the funding for our coastal reserves is in danger due to budget cuts within several federal agencies including the Environmental Protection Agency (EPA). Our local reserve the Jacques Cousteau National Estuarine Research Reserve (JCNERR) - where our children learn about our area - could be shut down. In fact, without our help, it could be gone as early as 2018. That means research will stop. Jobs will be lost. Our children will lose the most convenient environmental resource available to them.
You probably don't realize how much you have used the JCNERR. If you'e ever visited the Tuckerton Seaport's third floor, you should know that all that great hands-on equipment is there because of the JCNERR. If you've ever taken a class at the Field Station, that's run by the JCNERR.
If you have a great experience with the JCNERR. please tell everyone about it! You can comment on this post, or share it on social media using hashtag #MyReserveOurCoast.
I know I'm not doing much justice to how important saving this program is for our future.
Find out what else you can do to save your local reserve by checking out http://www.nerra.org/my-reserve-our-coasts . Use the hashtag #myreserveourcoasts whenever you're taking pics at the beach or visiting your local reserve!
The best thing is to get the word out that WE LOVE OUR RESERVE, OUR COASTS! Share this article, share your experience, call your local representatives, do whatever you can.
Top 10 reasons to visit Liberty Science Center this spring break- review and giveaway!
I haven't been to the Liberty Science Center since I was a kid and was excited to see all the changes. And yet, I was very glad to see that the main focus of teaching while having fun still remained.
Easy directions- Getting to the Liberty Science Center is easy from anywhere. We live near Long Beach Island which is about an hour and a half away and I think we made like 3 turns total the whole ride.
The Exhibits!- Some of our favorites include the Touch Tunnel where we were able to crawl through an entirely pitch black tunnel using just our other senses to get back out, the Infinity Climber that seemed to hover in mid air, Sesame Street Presents: the Body that included hands on descriptions of everything having to do with our bodies (including the digestive system...), Beyond Rubik's Cube where many different types of the puzzle were displayed, and Skyscraper! where we were able to walk across a steel beam 18 feet above the ground!
Nonstop action- no matter where you turn there is something to see, touch, or read. It would be nearly impossible to leave there without learning at least one or two things.
Friendly, excited, and knowledgeable staff- Everyone there seems genuinely excited to share their knowledge with visiting kids! There are experiment labs in a lot of the exhibits where staff members teach kids while allowing them to complete hands-on activities.
Places to hide out- When you need a break from the action, there are benches and little nooks and crannies all over the place to sit and rest. Perfect for a quick regrouping before visiting the next exhibit.
The view- There are windows everywhere that let you look out over NYC. It's so gorgeous.
Beautiful gift shop- The gift selection is widely ranged from inexpensive souvenirs to more pricey conversation pieces. We picked up 3 different types of astronaut ice cream for $12.
Bathrooms everywhere- There's nothing worse than being at a museum with limited access to bathrooms as a parent. At Liberty Science Center, there are bathrooms on every level.
The smiles on my kids' faces. The ride home from Liberty Science Center was filled with excited conversation that started with, "What if..?" and "Did you see..?" and "My favorite part was..." It was a wonderful experience for us all.
And as a little incentive to get you there, I was also given a set of 4 tickets to giveaway! All you have to do to enter is complete the tasks in the Rafflecopter form below!
This post falls under the category of Weird Stuff I Do. It's about oil pulling.
I have always had sinus problems and never had any problem taking medication to treat them. However, as we all know most sinus medications are not recommended when you are pregnant.
So when I got all knocked up with my daughter, my sinuses started laughing at me. Sinuses are jerks.
I looked everywhere for a good homeopathic remedy that could relieve my sinus pain and pressure and not cause my baby to come out resembling a Mucinex bottle or something. Among other remedies like eating whole garlic cloves and doing shots of apple cider vinegar, I found the ancient Ayurveda practice of oil pulling.
Oil pulling is kinda gross when you think of it. Basically, you take about 10ml of your favorite oil (I like safflower oil) * and swish it around in your mouth for about 15 minutes. Yes, the same 10ml of oil swishes around in your mouth for 15 minutes. Then you spit it out and go on your merry way.
When I read about it, I thought it was so silly it HAD to work. Guess what? It did. After the first few days of oil pulling, I was blowing things out of my nose I never knew could fit in there. But it did so much more than just that.
See, you are supposed to do your oil pulling first thing in the morning before you eat or drink anything. I'm not sure on the science of that aspect (or the science of ANY of it, to be honest) but the process goes beyond science for me. Those first 15 minutes of the day are the calmest of the entire day.
My kids wake up and see me swishing, so they go about their business without asking me for anything. If they do need something, we find creative ways to communicate with each other while I can't speak. Today, my son and I had a great silent conversation about tea and his fluffy blanket using just our eyes and a sort of sign language.
I've been oil pulling for almost 10 years now. I don't know if it has really helped me physically or if it's just in my head. Maybe a little of both? But I do know that it helps start my day off on the right foot most of the time. Just thought I'd share it with you.
*I recently switched over to coconut oil because I heard it gives some energizing effects. Boy, does it! It's better than the first cup of tea in the morning. Honest!


The purpose of this study is to describe and analyze the community pharmacy practice in Palestine from a clinical and legal aspects. The study was conducted on a random sample of community pharmacies and carried out by pharmacy students of An-Najah University using a 15-item questionnaire. The working hours of community pharmacies is approximately 9 hours daily and the average working people in the pharmacy is 2.8. The average customer turnover is approximately 25.8. Medical representatives and manufacturer brochures are the primary source of drug information for 90% community pharmacists. Over the counter sale of many prescription medications is unregulated. Substitution of prescribed medications is common in 25% of community pharmacies. No official record of prescription is available. The Ministry of health, the Palestinian Pharmaceutical Association and the college of pharmacy at An-Najah University ought to take measures to improve the pharmacy practice and to provide continuing educational opportunities for community pharmacist in Palestine.


text:
Q: Make the Div element wrap the lines like the Span do Is there a way to make a div element wrap the lines like the span do?
JSFiddle for testing
Here I used span tag to make the output looks like it was highlighed by a yellow highlighter pen. All works like it should:

Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing
elit, sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua. Ut enim
ad minim veniam, quis nostrud exercitation ullamco laboris nisi ut aliquip
ex ea commodo consequat. Duis aute irure dolor in reprehenderit in voluptate
velit esse cillum dolore eu fugiat nulla pariatur. Excepteur sint
occaecat cupidatat non proident, sunt in culpa qui officia deserunt mollit anim
id est laborum.

Let's see another case. Now, I have multiple paragraphs, and I want to use the above way to style them. I can use this way:

Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing
elit, sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua.

Ut enim ad minim veniam, quis nostrud exercitation
ullamco laboris nisi ut aliquip ex ea commodo consequat.

... The output looks fine, but I don't like this kind of markup, because it force me to repeat class on every paragraph.
What I want is something like this:

Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing elit,
  sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua.

Ut enim ad minim veniam, quis nostrud exercitation
  ullamco laboris nisi ut aliquip ex ea commodo consequat.

... But now, the output fails - the large yellow rectange is not what I want.

Is there way to fix it?

A: If you are not OK with the trailing highlighted part, add spans:

.highlighter span{
  background: #FFFF00;
}

Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing elit,
  sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua.</sapn>

Ut enim ad minim veniam, quis nostrud exercitation
  ullamco laboris nisi ut aliquip ex ea commodo consequat.

A: you should make display: inline; example here
https://jsfiddle.net/serGlazkov/dhftwqt9/1/