text:
James Southerland
High School: Notre Dame Preparatory School (Massachusetts)
Hometown: Bayside, NY
AAU: NY Panthers
College: Syracuse
Current Team: G League Ignite
Win - Loss: 1 - 1
James Southerland and Elias Harris Pre-Draft Workouts and Interviews
Trending Prospects: James Southerland
Joseph Treutlein
Joe Treutlein
After significantly expanding his role and making solid improvements to his game throughout his four-year college career, James Southerland developed into a key component of Syracuse's Final Four run as a senior, most notably with his excellent perimeter shooting ability.
Standing 6-8 with good length and a narrow frame, James Southerland is a decent overall athlete, being relatively mobile, though not one to blow you away with quickness or explosiveness. His style of play is one that doesn't rely heavily on athleticism on the offensive end of the court, however, as evidenced by the fact that 214 of his 280 half-court shot attempts charted by Synergy Sports Technology were of the jump shot variety.
Southerland's offensive game begins (and for the most part ends) with his jump shot, specifically from the three-point range. 6.2 of his 10.5 field-goal attempts per game came from behind the arc his senior season, where he shot 39.8% for the season.
Southerland sports a very quick and compact shooting motion, having little trouble getting off high-quality shot attempts in most situations. The majority of his looks are of the spot-up, feet-set variety, but he also sees a good deal of work catching-and-shooting on the move coming off screens as well. Southerland does an excellent job moving without the ball constantly in Syracuse's offense, and also does a solid job maintaining his balance when shooting on the move, doing a good job of setting his feet and squaring to the basket regardless of the direction he's going.
While Southerland is predominantly a three-point shooting specialist, he also shows flashes of a mid-range game, being comfortable spotting up or coming off screens for spot-up jumpers from really anywhere on the floor, from free-throw line extended to even the mid post. While this probably isn't something that could develop into a staple for him, it does give him some versatility and provides offenses with a safety valve option late in the shot clock.
The rest of Southerland's offensive game is not featured often, with off-ball cuts to the basket being the most noteworthy of his non-shooting skills. Southerland actually does a good job finishing with power in these situations, not being afraid to go up hard for strong finishes, which allows him to be a good finisher overall in these situations. He shows decent ability both in the half court and in transition, though without anything in the line of ball-handling skills, he's very limited in this regard. Just 8.5% of Southerland's offense comes in isolation or pick and roll situations, and not a single one of those possessions resulted in a shot at the basket, highlighting just how reliant he is on his jump-shot for offense.
On the defensive end, as is the case with most Syracuse players (especially forwards), it's incredibly difficult to glean much of anything in regards to Southerland's ability to defend at an NBA level due to the Orange's strict 3-2 zone. On the positive side, Southerland played nearly 30 minutes per game for the country's fifth best defense according to kenpom.com, and is an active and attentive player in their scheme. On the other hand, however, he's rarely tested in isolation situations in the perimeter or on the low block, and it's questionable whether he has the lateral quickness to guard NBA 3's or the size and strength to guard NBA 4's, likely leaving him without an ideal position on the defensive end.
Southerland's rebounding ability is also not particularly impressive on either end of the floor, as he pulled down just 7.0 rebounds per 40 minutes pace adjusted while seeing plenty of minutes as Syracuse's de facto power forward, something that is concerning if an NBA team views him as a power forward.
Looking forward, Southerland's shooting ability combined with decent physical tools should yield him plenty of chances to find a spot in the NBA initially and down the road, but questions about what position he will play, how effective a defender he'll be, and what else he can contribute when his shot isn't falling could be difficult to overcome. Doing the best he can to improve his physical tools, rebounding, and defense should be his priorities in the pre-draft process, and the rest will likely be dependent on whether he can find himself in a situation with a team that can take advantage of his particular skills.
National Prep Showcase: Day One
Rodger Bohn
There isn't much to say about James Southerland other than the fact that he was a big disappointment relative to his status as a committed player to an elite program like Syracuse. Southerland floated around aimlessly offensively for most of the game, not looking focused and all and seeming a bit confused as to what his true position is. He's listed as a SG/SF here, but spent most of his minutes at the 4, which probably is closer to the truth when you evaluate his skill set. He's a long, athletic, high-energy forward, who is extremely raw with his post moves and has almost no perimeter game to speak of. This really must have been one of his poorer games lately, as he had real trouble catching the ball at times, got outhustled on the offensive glass, and looking very much out of sync for most of the second half. His physical attributes do tell you that he has room to grow as a project for Syracuse, but there isn't much else out there that tells you that there is a lot separating him from many mid-major recruits in attendance here.
01/26/2023 99 - 116 vs Salt Lake City
01/21/2023 114 - 107 at Rio Grande Valley
01/17/2023 114 - 121 vs Fort Wayne
Tweets by @JaySouth43


text:
Byeol Korea
Home KPOP All Detail About Reality Show MONSTA X-RAY That Monsta X Fans Have...
All Detail About Reality Show MONSTA X-RAY That Monsta X Fans Have to Know!
https://www.allkpop.com
All Information About MONSTA X Reality Show!
MONSTA X RAY, Monsta X's Reality Show
MONSTA X-RAY Season 1
SEASON 1's THEME
NETIZEN REACTIONS
The first impression you get about the members of the South Korean boy-group Monsta X is chic and strong, but actually they have a very cute and lovable side to their personalities. They like to joke around with each other and with their fandom, Monbebe. In Monbebe's eyes, Monsta X is full of warm and funny idols who love their fans, so that why they get called "Fans Babo (Fans fooling)."
They also have a "Beagle" side, since they play with each other like children and have no problems showing their friendship to each other. Monsta X is also very open in their feelings toward their fans, and show how much they love Monbebe. They mention their fans at every event or tv show go on, and aren't shy about showing them their cute side.
https://pbs.twimg.com
https://pa1.narvii.com
If watch a TV show that Monsta X is in, you quickly see how playful and noisy the members can be, which adds to the entertainment.
Let's take a look at 'beagle' Monsta X in their reality TV show, "Monsta X Ray"!
https://v-phinf.pstatic.net
MONSTA X-RAY is a reality show by boy-group Monsta X. The concept for the show to get to know more about the side of the idols that doesn't show up on stage or on other Monsta X TV shows. This show lets viewers see how 'beagle' Monsta X members can be, despite the aura they give off on stage. They even have special clothes for the show. In Monsta X-Ray we can watch how funny, cheerful, and bright the members personalities are, and the way they finish the missions they're given. Watching the show will make you laugh so hard you want to watch it again and again.
MONSTA X-RAY has run for three seasons in total. Season one aired from January 12, 2017, until February 16, 2017, on JTBC Channel with six episodes. Season 2 aired on JTBC2 Channel on July 13, 2017, and ended after eight episodes on August 31, 2017. Season 3 aired from June 28, 2018, until August 16, 2018, on Thursdays on JTBC Channel.
http://v.phinf.naver.net
Early in January, 2017, Monsta X revealed that would have their own reality tv show named "MONSTA X-RAY", which would revolve around their body check-ups and they would be given missions to fulfill and give viewers a chance to know more about Monsta X.
The members planned to reveal their 'beagle' side through Monsta X-Ray, that they were unable to show on broadcasts and on stage, previously. The group shared their thoughts, saying "Because this program made for our name it in this show, we will do our best on it. Like the program name, we are ready to show our everything, to our bones."
Monsta X-Ray began airing on January 12, 2017 on JTBC channel on each Thursday at 7 p.m KST, and the program ended on February 16, 2017, with six episodes, in total.
In this episode, the Monsta X-Ray staff put the members in separate rooms and asked them some questions about other members. In episode 2 we could see Monsta X acting like a family.
Monsta X showed another side of their group's charm in this episode. They had a battle with their senior group from the industry, BTOB. The battle was laugh-out-loud funny because of their goofiness.
Episode 5 could end up your favorite from Monsta X-Ray season 1, because this is the episode when you can see how the members handle missions given to them by the staff. They had to be kindergarten teachers and take care of the students from the morning until the students went home.
In the last episode of season 1, the Monsta X members were given 'Me Time' missions, where they could do anything they wanted to do. During the missions, the seven guys had to be on their own two feet without any manager, stylist or other support staff while doing the mission. It must be the warmest episode of the season.
Following Monsta X-Ray season 1, which was success, Monsta X did a comeback with "Monsta X-Ray season 2", which showed more of their hidden side that viewers didn't see as much in the first season. The members said, "We're prepared to show a variety of images that we're weren't able to showed in the first season. Viewers can anticipate a fun show."
The second season aired its premiere episode on July 13, 2017, on JTBC2 Channel, Thursdays, at 7 p.m KST. The season's last episode aired on August 31, 2107, and the season had eight episodes, in all.
In the first episode of the new season, the Monsta X members got 'Avatar' missions. That meant that one members had to act as an avatar and do everything that other members ordered him to do.
Would you be curious to know how good Monsta X is at taking care of animals in these two episodes? Let's check out the video, above!
The same as in Monsta X-Ray Season 1, these episodes presenting us with how Monsta X members finished their missions and games when they were acting in character.
The seven handsome guys got acting lessons from the best teacher around, to improve their acting skill for this episode.
The highlight of season 2 was episode 7. In that episode, the guys in the group had to challenge their acting skill in "The Heirs Parody" drama. Ready to fall in love with them even more?
Finally, the members met their adorable kindergarten students again, that they took care of in season 1.
Apparently, viewers couldn't forget how fun it was to watch Monsta X-Ray, so the group decided to release Monsta X-Ray Season 3. The news was received happily by viewers, who had been waiting a long to continue watching the reality show. In season 3, Monsta X members looked like they were shooting the program in the country, giving a hint about the concept for Monsta X-Ray Season 3.
The third season was broadcast on JTBC Channel, Thursdays at 7 p.m KST, from June 28, 2018, until August 16, 2018, and had eight episodes, in total.
The three episodes at the beginning of the newest season started with members shooting in country. In all three episodes they got mission to change into characters, which were one guy, Hyungwon, as a handsome guy from the village, and six women which were jplayed by Shownu, Wonho, Minhyuk, Kihyun, Jooheony, and IM. The group also developed a good relationship with the residents.
The missions included outdoor games this time. Monsta X divided in two teams, and finished their missions well.
In this episode the members were just having fun playing games in the studio.
During the three final episodes, the Monsta X members played various games in the park, and the end they had to choose one member that they liked the most
Monsta X-Ray's PD said that he first saw the members in the Fan's Heart Attack Monsta X episode, and after that the PD decided to make Monsta X's own reality show, because they looked so funny and natural in the show. Then, when the Monsta X-Ray season 1 project was aired, it got a ton of positive response from netizens.
The viewer's responses are why the group decided to continue the program with seasons 2 and 3. The second season of Monsta X-Ray got a lot of positive reactions, too. Not only from Monbebe, who loved Monsta X-Ray, but from netizens who weren't fans of Monsta X.
That's All Detail About Reality Show MONSTA X-RAY That Monsta X Fans Have to Know!. I hope you get more information about your idol and Korean entertainment. There are a lot of more information about it in Byeol Korea. So, don't miss it! If you have some questions or want to add additional information please put the comment below.
Previous articleAll Information About The Boyz Member Joo Hak-nyeon (Profile, Facts, Scandal, and Produce 101)
Next articleAll You Need to Know About Relationship Between Jung Hae-in and Son Ye-jin
Get Closer With Producer of EPIK HIGH, DJ Tukutz (Profile, Facts, Debut, Marriage, Birthday, and Religion)
All About Member of CRAYON POP, Ellin (Profile, Facts, Debut, Solo, Birthday, and Religion)
Get Closer With Member of Hinapia, Minkyung (Profile, Facts, Birthday, Religion, and Personality)
Full Information About KPOP Group HALO (Profile, Facts, Members, Lyric, Stage, and Instagram)
All About Lead Rapper of B.I.G, Hee-do (Profile, Facts, Birthday, Religion, Debut, and Instagram)
Get Closer With Main Rapper of B.I.G, Min-pyo (Profile, Facts, Birthday, Religion, Debut, and Instagram)
KPOP769
Korean Food15
Korean Culture13
Recommendation Articles
How Rich is Kim Soo Hyun? Let's Find Out His Net Worth
Indah - November 20, 2020
Park Seo Joon Talks About Relationship With Park Min Young, Let's Find Out!
Update of Park Seo Joon Net Worth, How Rich is He?
Park Seo Joon Wife, Who is She? And Did Park Seo Joon Already Married?
Top 15 Serial Dramas and Movies of Park Seo Joon That Should Be On...
10 Cute Moments of Park Seo Joon and BTS V Friendship That You Don't...
Who is Hyun Bin's Brother? Let's Find Out About His Brother Profiles
Information About Hyun Bin House That Makes You Shock! How Rich Is He?
Indah - November 5, 2020
Who is Lee Min-ho Girlfriend? Let's Find Out About Her
Popularity Rank of Bulletproof Boy Group (BTS) Member Profile
Who is Hyun Bin Girlfriend and Ex-Girlfriend? Let's Find Out About...
Who is Ji Chang Wook's Girlfriend and Ex-Girlfriend? Let's Find Out!
Interesting Facts About Relationship Between IU and Jang Kiha and The...
Byeol Korea is a website about Korean Entertainment including KPOP, Drama, Culture, and Culinary Information.
© Byeol Korea 2019
Get Closer With Korean Actor Yoo Seung-joon, From Profile To Banishment...
All You Need to Know About VIXX's Ravi (Profile, Facts, Debut,...

redpajama_set_name: RedPajamaCommonCrawl


Airport transfer? Personal transport? You were looking for us!
The BUDTRANSZFER personal transport provider has been founded for those who would like to travel confortable and with style. Our team consists of trustworthy, dinamic and fair colleagues, with decades of experience in the field of personal transporting. This is what enables us to provide a cheap, high quality service which is unmatched in the field. Apart from all of this, our airport transfer prices are assurance of a fast, confortable and cheap trip to or from the airport!
A trip to the countryside?
A wedding or a family occurence?
Be it any of the above or anything else, feel free to call us! Our air conditioned, spacious and confortable cars are at your service at any given time!
What is the airport transfer? What do we mean by transfer?
The transfer is a form of travel in which the customer pays a price fixed at the moment of the order. It is done at the designated time and place to the address or addresses recorded in the order. There are no hidden additional costs. You pay only the amount you see when ordering!
The route of the aiport transfer is selected by the provider, but of course selecting the shortest and fastest route is our best interest as well.
We arrive at the starting address usually 10 minutes before the set time. We do not call or use the doorbell, unless specified, to make sure not to disturb the preparation of our customers. We only ask you to please start your trip at the time designated in the order.
The FIXED price includes: our car transports you at the set time, from the starting address to the destination. The route is determined by the provider and unless there is any form of traffic hold-up, without detours.
If you decided to choose our premium services, you can place your order through phone or online by clicking HERE.
Rent a car with the driver, because this is the best road!


text:
Blink-182's Mark Hoppus to auction bass on Reverb for charity
Proceed With Reckless Abandon
Authored 4 Jul by Ben Eizenberg
Blink-182 bassist Mark Hoppus has teamed up with music gear wormhole Reverb to auction off a limited edition bass for charity, as well as heralding the official launch of the Mark Hoppus Reverb Shop next week.
Proceeds for the custom pink plaid early 2000s Fender precision bass will go to The Trevor Project, a charity that provides crisis intervention and suicide prevention services to LGBTQ+ young people, and Mark is adding $5,000 on top.
"We call this plaid bass Groundskeeper Willie. I wrote a great deal of the bass riffs for the [2003] untitled album on this bass. It has the sticker of the unicorn on there and the pink Famous Stars and Straps keychain that has been on here for the past decade and a half," Hoppus said of the guitar.
An additional 80 pieces of personal gear will also be on sale on the shop including a Blue Microphones Vacuum Tube Condenser microphone, a pair of Avalon U5 Ultra Direct pre-amps, an Ampeg SVT Classic amp, a 1972 Fender Precision bass guitar and more.
The sale, which launched yesterday and ends on July 8, will be hosted on online marketplace Reverb.com, where Green Day, Sonic Youth and others have all sold gear for various charities.
Head to the Reverb website for more details and to start bidding.
Reverb teams up with Oneohtrix Point Never for massive gear clear-out
gear for sale oneohtrix point never reverb shop samplers Product
Green Day is selling music gear to celebrate Dookie's 25th anniversary
Anniversary Auction billie joe armstrong collectors Dookie Gibson Les Paul Green Day Guitars Music reverb sale Product


text:
Black Sabbath — хеві-метал гурт з Англії, що вважається одним із засновників хеві-металу як музичного жанру та засновником дум-металу. «Black Sabbath», що взяли за основу блюз-рок кінця 1960-х років («Cream», «Blue Cheer», «Vanilla Fudge»), задали новий напрям розвитку рок-музики: вони уповільнили темп, підсилили звучання бас-гітари та почали вибудовувати свої композиції на базі важких рифів. У текстах гурт відмовився від любовної лірики і характерних фразеологічних штампів блюз-року, створивши абсолютно новий для свого часу поетичний світ, у якому переважали найпохмуріші образи та мотиви. Перший альбом «Black Sabbath» часто називають найпершим хеві-метал альбомом. Крім того, «Black Sabbath» заклали фундамент і для подальшого розвитку дум-металу; багато їхніх альбомів називають прототипами сучасного дум-металу.

4 лютого 2017 року у Бірмінгемі гурт відіграв останній концерт.

Історія гурту

Заснування і перші дні (1968—1969)
1968 року, після розпаду , гітарист Тоні Айоммі і ударник Білл Ворд вирішили зібрати новий колектив, який би грав важкий блюз. Вони запросили до складу Гізера Батлера та Оззі Осборна, на той час — учасників гурту Rare Breed, — після того, як помітили в місцевому музичному магазині написане останнім оголошення: "Оззі-Зіґ шукає групу « — підсилювач в наявності». Спочатку гурт назвали The Polka Tulk Blues Band (на честь дешевого різновиду талькової пудри, яку Осборн бачив у ванній кімнаті своєї матері). До його складу входили також слайд-гітарист Джиммі Філіпс і саксофоніст Алан Кларк. Потім назву гурту скоротили до Polka Tulk, а потім (всупереч протестам Осборна) перейменували його на Earth; на той час Філіпса і Кларка в складі гурту вже не було. До періоду, коли гурт називався Earth, належать і кілька демо: гурт записав декілька композицій Норманна Ґейнса, зокрема, «The Rebel», «Song for Jim» і «When I Came Down».

У грудні 1968 року Айоммі несподівано покинув Earth і приєднався до Jethro Tull; участь гітариста в цьому складі була нетривалою, але він встиг з'явитися з гуртом у телешоу The Rolling Stones Rock and Roll Circus. Вже у січні 1969 року, розчарувавшись у напрямку розвитку в Jethro Tull, він повернувся до Earth. «Було відчуття, що все не так … Спочатку мені здалося, Tull — класна команда, але мені якось не припала до душі ідея, що в гурті має бути явний лідер, яким, власне, і був Ян Андерсон. Із Tull я повернувся з абсолютно зміненим ставленням до справи. Вони навчили мене тому, що якщо хочеш рушити з місця, слід над цим добре попрацювати», — пізніше згадував Айоммі.

Тим часом з'ясувалося що в Англії багато хто плутає їх з іншим, утвореним раніше, гуртом Earth, а це означало, що прийшов час змінювати назву. На той час в репертуарі гурту вже з'явилася пісня «Black Sabbath», на створення якої надихнули роботи майстра окультної прози Денніса Вітлі, до якої Осборн написав текст, частково під впливом переказаного Батлером епізоду, який трапився з ним невдовзі після того, як він прочитав книгу XVI-го століття про чорну магію. («… Я прокинувся серед ночі: по той бік ліжка стояла фігура у чорному. А кілька секунд по тому вона немовби розчинилася, змусивши мене пережити момент незабутнього жаху…» — звідси перші рядки пісні: «What is this that stands before me? Figure in black which points at me…»). Композиція, створена з використанням горезвісного тритону (в тональності G; ідея ця, як стверджували Айоммі та Батлер, прийшла до них одночасно), надала музиці гурту нового напрямку розвитку. Вражені власним оновленим звучанням, у серпні 1969-го року музиканти вирішили перейменувати гурт у Black Sabbath і в подальшому зосередитися на створенні саме такого роду пісень, які б могли бути свого роду рок-аналогом фільмів жахів.

Black Sabbath та Paranoid (1970—1971)
У грудні 1969 року Black Sabbath підписали контракт з Philips Records. Місяць по тому Fontana Records, дочірній лейбл Phillips, видав дебютний сингл «Evil Woman», кавер-версію пісні, яка незадовго до цього стала американським хітом Crow (гурту, що ніяк більше в історії року себе не проявив). Незважаючи на те, що сингл до чартів не увійшов, Vertigo Records (щойно створений лейбл, що спеціалізувався на жанрі прогресив-рок, і якому гурт «дістався» від Fontana) надав Black Sabbath два студійних дні наприкінці січня, аби записати дебютний альбом з продюсером Роджером Бейном. «Дізнавшись про те, що у нас є два дні на запис і один день на мікшування, ми вирішили зіграти все в концертному режимі. Оззі записував вокал паралельно — ми тільки посадили його в іншу кабінку, і почали. Переважно, так все з першої спроби й було записане», — згадував пізніше Айоммі.

У п'ятницю 13 лютого 1970 року побачив світ альбом Black Sabbath. Він піднявся до 8-ї сходинки у рейтингу UK Albums Chart, чотири місяці по тому був випущений (на Warner Bros. Records) в США, де піднявся до 23-ї сходинки в Billboard 200, протримався в Top 40 приблизно рік і розійшовся за цей час мільйонним накладом. Попри те, що альбом мав комерційний успіх (а згодом став — як у США, так і у Великій Британії — платиновим), в 1970 році він піддався серйозній критиці; зокрема, його вкрай невисоко оцінив Лестер Бенґс, рецензент Rolling Stone. Скептичне ставлення до гурту з боку музичних критиків зберігалося протягом багатьох років. Як зазначав 1973 року альманах «Rock Files», «… Будь-який третьосортний "гурт для розігріву" мав більше шансів потрапити до програми Джона Піла, ніж Black Sabbath». Гурт, що до виходу Осборна 1979 року спромігся продати 8 мільйонів альбомів, своїм злетом був зобов'язаний винятково відданості фанів. Сам Оззі Осборн згодом так пояснював витоки музичного світогляду свого колективу: «У чартах < кінця 1960-х років > лише й чулося: ' Якщо ви рушите до Сан-Франциско, не забудьте, що у вас мають бути квіти у волоссі… ' Ми ж, в Астоні, якщо й бачили квіти, то лише у вінках на трунах, що прямували до цвинтаря».

Не маючи бажання втрачати темп, що вже був взятий і про що свідчили успіхи в чартах, Black Sabbath повернулися до студії вже у червні 1970-го року і записали матеріал другого альбому. Спочатку передбачалося назвати його War Pigs (за однойменною піснею, що очолювала платівку і що була свого роду коментарем до теми В'єтнамської війни), але Warner Bros., Побоюючись можливих політичних ускладнень, наполягли на зміні заголовку. У вересні 1970-го року вийшов другий альбом, Paranoid: він й очолив британський хіт-парад. Учасники гурту заперечували проти випуску титульного треку як окремого синглу і не зраділи звістці про те, що він видерся на 4-те місце у UK Singles Charts, вивівши їх таким чином, як вони вважали, «на підлітковий ринок». Згодом критики відзначали, що трек у чомусь випередив свій час і тяжів радше до панк-року, аніж до хеві-металу. Проте, наскільки випадковою виявилася ця новація, свідчить і той факт, що пісня «Paranoid» була записана останньої миті, винятково заради того, аби зробити альбом довшим за звучанням.

Американський реліз був відкладений до січня наступного року; компанія вирішила зачекати, допоки перший альбом не покине чартів. Paranoid піднявся до 12-ї сходинки в США. Комерційний успіх альбому дозволив гурту рушити у грудні 1970-го року в своє перше американське турне, після чого компанія звукозапису вирішила видати другий сингл «Iron Man»; до Top 40 він не увійшов, але пісня стала однією з найпопулярніших у концертному репертуарі гурту. Альбом Paranoid увійшов до історії музики не тільки як найбільш комерційно вдалий альбом гурту, що лише тільки в США розійшовся 4-мільйонним накладом, але й (згідно з Allmusic) як один з «найвідоміших та найвпливовіших з хеві-метал альбомів усіх часів».

Master of Reality і Volume 4 (1971—1973)

В лютому 1971 року Black Sabbath повернулись в студію і приступили до роботи над третім альбомом.
Комерційний успіх забезпечив музикантів готівкою, достатньою для того, щоб задовольнити їхню різко збільшену потребу в наркотиках. Білл Ворд згадав, що основним в «меню» був кокаїн, але в діло йшли будь-які препарати: «виходило так що нові музичні ідеї просто забувалися тільки через те, що ми були постійно не в собі».

У квітні 1971 року гурт закінчив студійну роботу над альбомом і в серпні випустив Master of Reality. Протягом двох тижнів Master of Reality здобув статус «золотого», як у Великій Британії, так і в США, де зрештою став платиновим двічі.

До моменту роботи над альбомом Тоні Айоммі приспустив струни свого «Гібсона» зі стандартного E до Db (ре бемоль), оскільки, ще в 1960-х роках, працюючи на заводі, позбувся кінчиків двох пальців, і грав з протезами-наконечниками. Відповідно переналаштовувався і Гізер Батлер. Новий, нижчий лад і був випробуваний на матеріалі третього альбому. Преса розгромила платівку, у якій разом з «важкими» речами («Children of the Grave», «Sweet Leaf»), вперше з'явилися акустичні композиції: Rolling Stone (вустами того ж Лестера Бенгса) назвав її «наївною, примітивною, монотонною — і взагалі, досконалою нісенітницею». Цей самий журнал через 32 роки після такої заяви включив Master of Reality в свій список 500 найбільших альбомів всіх часів (#298).

Провівши світові гастролі на підтримку альбому в 1972 році, Black Sabbath взяли паузу, першу за три роки. «Гурт став відчувати серйозну втому. Протягом декількох років ми перебували в безперервному русі, чергуючи концерти і студійну роботу. Master of Reality в якомусь сенсі закінчив еру трьох перших альбомів, і ми вирішили взяти канікули перед роботою над новим альбомом», — розказував пізніше Білл Ворд.

Усесвітня популярність практично не змінила ставлення учасників гурту до себе і навколишньому світу.

В червні 1972 року квартет зібрався разом в студії Record Plant у Лос-Анджелесі для того, щоб почати роботу над четвертим альбомом. Процес виявився ускладнений проблемами, пов'язаними, переважно, зі зловживанням різними препаратами. Білл Ворд згадував, як перед початком роботи над «Cornucopia» музиканти накачали себе наркотиками, просто всівшись посередині кімнати, після чого він сповнився до композиції такою огидою, що пізніше через це майже був звільнений. «Я врешті-решт добив-таки <пісню>, але потім довго до мене ставилися з прохолодою. Мовляв — ну і їдь додому: від тебе все одно тут ніякого толку», — згадував барабанщик.

Спочатку альбом планувалося назвати Snowblind, але записувальна компанія, побоюючись кокаїнового підтексту однойменної пісні, в останню мить змінила заголовок, вибравши, на думку Білла Ворда, украй невдалий варіант. Black Sabbath Vol. 4 вийшов у вересні 1972 року, знову піддавшись критиці, проте золотий статус (у США) отримав менш, ніж за місяць і став четвертим поспіль релізом гурту, тираж якого перевалив за мільйон. В Британії альбом досяг 8 рядка. З альбому вийшов сингл «Tomorrow's Dream» (перший після «Paranoid») але до чартів він не увійшов. Після тривалого туру по США гурт вперше в своїй кар'єрі вилетів до Австралії, після чого продовжив гастролі в Європі. Маючи можливість провести в студії більше часу, ніж до того, команда дозволила собі експерименти з текстурою і аранжуваннями, в яких були використані струнні інструменти, фортепіано і оркестровка. Проте щодо якості матеріалу і історичної значущості Vol. 4 існують різні думки. Оззі Осборн вважає його найслабшою з ранніх робіт гурту, яку записували спішно і в стані наркотичного хаосу. Позначилася, крім того, відсутність продюсерського дуету Роджер Бейн — Томмі Аллом: звучання вийшло відносно полегшеним. Водночас, в ретроспективних оглядах пластинку оцінюють достатньо високо, особливо центральні речі: «Changes», «Supernaut», «Snowblind» і «Tomorrow's Dream».

Sabbath Bloody Sabbath і Sabotage (1973—1975)

Закінчивши турне на підтримку Volume 4, Black Sabbath повернулись до Лос-Анджелеса, знову в Record Plant, для того щоб почати роботу над наступним альбомом. На свій подив музиканти виявили, що кімната, в якій вони записувалися, зайнята «гігантським синтезатором». Знявши будинок в Бель-Ейр, літом 1973 року вони почали готувати матеріал нової платівки, але, з різних причин, перш за все, через втому і все ті ж проблеми з наркотиками, з'ясували що не можуть закінчити жодну пісню. Айоммі сказав: «Ідеї не виникали <самі собою>, як це було під час роботи над Volume 4 і ми впали в депресію. Всі сиділи і чекали, поки я що-небудь не придумаю. Але ні в мене ні у кого-небудь іншого нічого не виходило».

Провівши в Лос-Анджелесі безплідний місяць, гурт повернувся в Англію і розквартирувався в поселенні Ліс Діна. Тільки тут, в похмурих підвалах , де почались репетиції, у Black Sabbath під впливом моторошнуватої атмосфери почали з'являтися відповідні ідеї. Тут то і з'явився Айоммі «рятівний рифф», поклавши початок пісні «Sabbath Bloody Sabbath» (на честь якої і дістав назву альбом): з цієї миті робота тільки почалася. Її продовжили в лондонській Morgan Studios за участю продюсера Майка Бутчера, що узявся за оформлення експериментів, початих в Volume 4; звучання гурту збагатилось синтезаторним звучанням і струнними аранжуваннями. У записі композиції «Sabbra Cadabra» взяв участь запрошений як сесійний музикант Рік Вейкман, клавішник Yes.

Вийшовши 8 грудня 1973 року Sabbath Bloody Sabbath став першим альбомом гурту, що отримав позитивні рецензії, в тому числі і від Rolling Stone, рецензент якого Гордон Флетчер назвав пластинку такою, що «незвичайно захоплює» і «поза сумнівом вдалою». Альбом, названий рецензентом Allmusic «шедевром» і «невід'ємною частиною будь-якої хеві метал-колекції», став п'ятим релізом Black Sabbath, отримавши в США статус платинового, і піднявшись до 11 сходинки, а також до 4 в Британії.

В січні 1974 року Black Sabbath почали всесвітнє турне, закінчивши його на фестивалі California Jam в Онтаріо (Каліфорнія) 6 квітня перед 200 000 глядачів, виступивши на одній сцені з Deep Purple, Eagles, Emerson, Lake & Palmer, Rare Earth, Seals and Crofts, Black Oak Arkansas і Earth, Wind & Fire. Частково концерт транслювала телекомпанія ABC, для широкої телеаудиторії, перед якою Black Sabbath постали вперше. Того ж року, підписавши контракт з Доном Арденом, гурт був втягнутий в судову тяганину з попередніми менеджерами, яка тривала протягом двох років.

Робота над альбомом почалася в лютому 1975 року, знову в Morgan Studios в Віллесдені. Музиканти вирішили свідомо змінити напрям, заданий попередньою платівкою. Айоммі казав: «Ми могли б продовжувати і далі, удосконалюючись технічно, використовуючи оркестри і інше, але саме цього нам зовсім і не хотілося. Ми поглянули один одному в очі і вирішили, що хочемо зробити рок-альбом, а Sabbath Bloody Sabbath рок-альбомом за своєю суттю не був». Альбом Sabotage, записаний з Майком Бутчером, вийшов в липні 1975 року і був високо оцінений критиками: Rolling Stone, зокрема, назвав його найкращим у кар'єрі гурту, хоча рецензент Allmusic визнав, що «особливі зв'язки, що зумовили унікальність звучання таких альбомів, як Paranoid і Volume 4, почали тут розпадатися». Sabotage, хоч і увійшов до Топ 20 альбомів США та Великої Британії, в цілому продавався гірше (зокрема, в Америці став першим, який не здобув статус платинового). Єдиний сингл з нього, «Am I Going Insane (Radio)», у чарти не потрапив, але принаймні два треки: «Hole in the Sky» і «Symptom of the Universe» міцно увійшли до концертного репертуару Black Sabbath. Команда вийшла в турне запросивши Kiss для розігріву, але була вимушена перервати виступи в листопаді 1975 року після того як в аварії на мотоциклі Осборн порвав м'яз спини. В грудні без участі гурту обидва лейбли випустили збірник We Sold Our Soul for Rock 'n' Roll, який в урешті-решт в США розійшовся двомільйоним тиражем і став міжнародним хітом.

Technical Ecstasy і Never Say Die! (1976—1979)

До роботи над наступним альбомом Black Sabbath приступили в березні 1976 року в Маямі (Флорида) орендувавши Criteria Studios і запросивши до участі клавішника Джеральда Вудроффа, який уже брав участь у записі альбому Sabotage (хоча в значно меншому обсязі). До цього часу в групі назрівав конфлікт. Тоні Айоммі пропонував урізноманітити аранжування і стиль гурту, зокрема, використовуючи духові інструменти. Осборн рішуче наполягав на тому, щоб гурт не зраджував принципам хеві-метала. В Technical Ecstasy, який вийшов у вересні 1976 року Black Sabbath пішли шляхом, по якому їх вів гітарист: наситили музику струнами і синтезаторами. Наголошувалось, що Джезз Вудрофф не просто зіграв помітну роль в оформлені нового звуку, а (за власним твердженням) був співавтором щонайменше половини композицій в альбомі; втім з незрозумілих причин його прибрали з «титрів». На Technical Ecstasy преса відзначила дві пісні, які стали популярними на концертах: «Dirty Women» і «It's Alright», де Білл Ворд дебютував як вокаліст. В цілому робота, повністю позбавлена елементів дум-метала і насичена синтезаторним звучанням, викликала неоднозначну реакцію, а в ретроспективі отримала навіть ще нижчі оцінки, ніж ті, що дали їй критики того часу. Зокрема, рецензент AllMusic (оцінка 2/5) помітив, що альбом став початком «лякаючи швидкого розпаду» ансамблю. Technical Ecstasy в британському чарті досяг 13 місця, але в США не увійшов навіть в Топ 50, хоч і став золотим в 1997 році. В листопаді 1976 року Black Sabbath почали в США турне на підтримку альбому, запросивши Boston і Теда Ньюджента, закінчивши його в Європі з AC/DC в квітні 1977 року.

В листопаді 1977 року, під час репетицій незадовго до початку студійної роботи над наступним альбомом, Оззі Осборн, розчарований вибраним напрямком розвитку, покинув гурт. На заміну йому був терміново запрошений співак Дейв Вокер, відомий участю в Fleetwood Mac і Savoy Brown: з ним гурт і почав працювати над новим матеріалом. 8 січня 1978 року Black Sabbath єдиний раз виступили з Вокером, зігравши «Junior's Eyes» в телепрограмі BBC «Look! Hear!».

В січні, коли гурт знову приступив до репитицій, Осборн, який раніше збирався створити сольний проект (з учасниками Dirty Tricks Джоном Фрезером-Бінні, Террі Горбері і Енді Бірном), раптом передумав і повернувся до Black Sabbath. «Але він відмовився співати те, що ми записали з тим іншим хлопцем, що створило труднощі. У студію ми прийшли практично не маючи пісень. Ми писали їх вранці, а записували вечорами, що було нелегко, тому що осмислити створюване не було можливості… Мені було дуже важко видавати нові ідеї і реалізовувати їх з такою швидкістю», — говорив Тонні Айоммі. П'ять місяців гурт провів в Sounds Interchange Studios в Торонто, працюючи і записуючи матеріал, який склав згодом альбом Never Say Die!. Як згадував Айоммі, процес затягнувся, знову таки через зловживання наркотиками: «Ми приїжджали на сесію і вимушені були розходитися, тому що були занадто накачані наркотиками. Ні у кого нічого не виходило, ми були ніякі, кожен грав своє. Ми поверталися, намагалися проспатися і наступного дня повторити спробу».

Never Say Die!, стилістично різнорідний альбом насичений елементами джаз-, сінт-, блюз- і прог- року, вийшов в вересні 1978 року, досягши 12 у Великій Британії і 69 рядків в США, відповідно. Синглами з альбому вийшли «Never Say Die» і «Hard Road». Обидва потрапили в британський Топ 40 і дозволили гуртові знову виступити в програмі Top of the Pops (з «Never Say Die»). В цілому Never Say Die мав мало спільного з тими ідеями, які зробили Black Sabbath піонерами свого жанру. Музична преса розкритикувала альбом, і згодом критики не виявили в ньому достоїнств: на думку Allmusic, «ці росфокусовані пісні ідеально віддзеркалили внутрішню напруженість у гурті й зловживанням наркотиками». Гастролі Black Sabbath на підтримку Never Say Die! розпочалися у 1978 році. Журналісти відзначили, що гурт на сцені виглядав «втомленим і позбавленим натхнення», в неприємному контрасті з «юнацьким завзяттям» розігрівальників Van Halen, для яких це усесвітнє турне було першим. Концерт в Hammersmith Odeon був знятий на плівку і пізніше вийшов на DVD під назвою Never Say Die. Завершальний концерт турне, в якому Осборн востаннє (перед багаторічною відсутністю) вийшов із гуртом на сцену, відбувся в Альбукерке, Нью-Мексико, 11 грудня.

Закінчивши тур, Black Sabbath повернулися до Лос-Анджелеса, знову зняли будинок в Бель-Ейр і провели рік, готуючи матеріал до наступної платівки. Процес йшов тяжко, і напруга наростала, підігріта вимогами записувальної компанії прискорити його. Осборн був не в стані запропонувати нові ідеї, і Айоммі звільнив його. «На цей час Оззі підійшов до кінця. Всі ми багато приймали наркоти, кокаїну, всього взагалі, але Оззі ще й пив безперервно. Вважалося, що ми репетируємо. Але нічого не відбувалося. Типу: "Ну що, порепетируєм сьогодні? Давай краще завтра". Так нічого і не вийшло: гроші розчинилися», — згадував Айоммі. «Алкоголь безумовно був бичем Black Sabbath. У нас просто долею було зумовлено, щоб ми себе знищили», — визнавав Ворд, якому в той момент, як другу Оззі, доручили повідомити вокалісту звістку про те що його звільнено зі складу групи.

Heaven and Hell і Mob Rules (1979—1982)

В 1979 році Шерон Арден (пізніше Шерон Осборн), дочка Дона Ардена, менеджера Black Sabbath, запропонувала Ронні Джеймсу Діо, вокалісту Rainbow, замінити Осборна. В червні Діо став офіційним учасником гурту і приступив до роботи над новим альбомом. Прихід Діо, співака абсолютно іншого вокального стилю, ознаменував собою радикальну зміну звучання гурту. "Вони були абсолютно різними, і не тільки за тембром голосу але й за манерою виконання. Оззі був блискучим шоуменом, але Діо приніс з собою абсолютно новий підхід до музики, а також вокал. Якщо Оззі співав слідуючи рифу, як в 'Iron Man', то Діо 'всупереч' рифу. Його прихід приніс абсолютно новий погляд на сам процес створення пісень., — казав Айоммі. Багато в чому завдяки Діо і його знаменита «коза» (спочатку покликана нейтралізувати «дурний погляд», але яка потім стала його звичним вітанням, зверненим до аудиторії) набула популярності в метал-субкультурі, ставши жестом, загальноприйнятим серед — музикантів так і серед фанів.

У вересні 1979 року Гізер Батлер тимчасово покинув склад: його замінив Джефф Ніколс з гурту Quartz. Такий склад повернувся в листопаді в Criteria Studios і почав запис матеріалу. В січні до гурту повернувся Батлер, після чого Ніколос перейшов за клавіші. Альбом Heaven and Hell, спродюсований Мартіном Бірчем, вийшов 25 квітня 1980 року і був добре прийнятий критиками. Через десятиліття після виходу рецензент Allmusic назвав реліз одним з найкращих альбомів Sabbath, який ніс в собі всі ознаки відродження і присутності нової енергії. Heaven and Hell досяг 9-го місця у Великій Британії і 28-го рядку в США, успіх в чартах мали і два його сингли: «Neon Knights» і «Die Young», які стали хітами. Гурт вирушив у велике всесвітнє турне, давши свій перший концерт з Діо в Німеччені 17 квітня 1980 року.

Весь 1980 рік Black Sabbath гастролювали разом з Blue Oyster Cult в рамках туру Black and Blue. Концерт в Nassau Coliseum (Юніондейл, Нью-Йорк) був знятий на плівку і вийшов фільмом в 1981 році під заголовком «Black and Blue». 26 липня 1980 року Black Sabbath виступили перед 75 000 натовпом фанів, заповнивши весь лос-анджелеський Memorial Coliseum (разом з Journey, Cheap Trick і Molly Hatchet). Приблизно в цей час на Vertigo Records вийшов концертний альбом Black Sabbath Live at Last, куди увійшли записи, зроблені впродовж попередніх семи років; він був майже зразу знятий з продажу, але встиг потрапити в Топ 5 (перевипущений сингл «Paranoid» увійшов у першу двадцятку).

Поміж тим, батьки Ворда померли один за другим протягом дуже короткого часу, і він тяжко пережив удар. «Я стрімко йшов на дно: п'яним був 24 години на добу. І коли виходив на сцену, вона здавалась мені не такою вже яскравою, ніби почала помирати зсередини. Концерти здавалися блідими, Рон стояв там, і робив свою роботу, а я думав про себе: 'Все закінчено'. Мені подобався Ронні, але в музичному сенсі він — не по мені» — згадував барабанщик.

18 серпня 1980 року, після концерту в Міннеаполісі (штат Міннесота) Білл Ворд був звільнений з Black Sabbath, на заміну йому був запрошений Вінні Еппіс. «Мене просто стусаном вибили зі стільця, навіть не попередивши. Я розумів що їм потрібен був ударник, щоб врятувати тур, але я грав з групою багато років, майже з дитинства. Це було боляче» признавався Ворд.

В січні 1981 року Black Sabbath завершили турне Heaven and Hell і повернулись в студію для роботи над новим альбомом. Записаний з продюсером Мартіном Бірчем, Mob Rules, вийшов у листопаді 1981 року. Його добре прийняли фани, натомість критики оцінили гірше. Рецензент Rolling Stone Дж. Д. Консідайн оцінив його однією зіркою, зауваживши, що гурт тут звучить «так само тупо і пихато, як звучав завжди». Вже після кількох років оцінки критиків змінилися: Е. Рівадавіа, рецензент з AllMusic, назвав альбом «прекрасним». Mob Rules здобув статус золотого у Великій Британії і досяг Топ 20 їхніх чартів. Головний трек, записаний в старому англійському будинку Джона Леннона, увійшов у звукову доріжку мультиплікаційного фільму 1981 року Heavy Metal, але у версії, яка відрізнялася від альбомної. Успіх в Британії мали і два сингли: «Mob Rules» і «Turn up the Night».

Незадоволений якістю альбому Live at Last, гурт підготував ще один концертний альбом, Live Evil, складений із записів, зроблених під час турне Mob Rules у Далласі, Сан-Антоніо і Сиэтлі, в 1982 році. Під час мікшування матеріалу в Айоммі і Батлера стався конфлікт з Діо. Отримавши (як з'ясувалось, помилкову) інформацію від звукорежисера, вони звинуватили вокаліста в тому, що він вночі прокрався в студію і збільшив гучність своєї партії вокалу. Діо, в свою чергу, не задовольнила якість його фотографій на обкладинці. «Ронні хотів розширити свою сферу впливу, Гізера це дратувало, це і поклало початок розладу. Під час запису Live Evil все і розвалилось. студійний звукорежисер просто не знав кого слухати: ми говорили йому одне, а Ронні — друге. В кінцевому підсумку ми сказали досить: з гуртом покінчено» — згадував Айоммі. До моменту виходу платівки в січні 1983 року Діо вже покинув Black Sabbath; за ним пішов і Еппіс, які разом заснували гурт Dio.

Born Again (1983—1984)

Кадрову проблему, яка з'явилась в результаті виходу з гурту Діо, гурт вирішив, вмовивши повернутися до складу Ворда і (на здивування багатьох метал-фанів) запросивши Ієна Гіллана, колишнього вокаліста Deep Purple (обидві групи на початку 70-х жорстоко конкурували на концертній сцені). Новий склад записав і випустив Born Again (ще один Тор-5-хіт). В світове турне Black Sabbath вийшли з барабанщиком Бівом Бівеном, відомим до того моменту по роботі в Electric Light Orchestra. Ворд повернувся в гурт навесні 1984 року. По приході Ворда з гурту йде Гіллан, приєднавшись до своєї старої групи. «Я і не збирався входити в склад Black Sabbath, — пізніше говорив він. — просто ми напилися з Гізером і Тоні, а наступного дня я дізнався про свою згоду. Крім цього вони такі милі хлопці. Я добре повеселився, прекрасно провів рік, так що авантюра вдалася».

Після відходу Гіллана гурт пробував різних вокалістів, таких як Дэвід Донато, Рон Кіл, Джефф Фенхольт але через певні причини ніхто з них не підходив. Врешті-решт Ворд вирішив покинути групу, пізніше він скаже:  Під час репетицій з Дейвом Донато я зрозумів, чому відчував себе таким нещасним і чому не міг повністю зануритись в роботу з групою. Все тому, що там не було Оза… і в цьому була безжалісна правда. Доводилось з нею миритися, і на самому початку 1984 року в мене вийшло. Мені вистачило чесності визнати цей факт і пояснити це Тоні і Гізеру. Ось так, дуже і дуже засмученим я покинув «Black Sabbath». Тоді я не запив. Я не повторив помилки, допущеної роком раніше, і залишався тверезим. Тому я пішов з гордо піднятою головою і гідністю . Слідом за Вордом групу покидає і Батлер для роботи у власному проекті «The Geezer Butler Band».

1985—1995
13 липня 1985 року Black Sabbath дали концерт в рамках добродійного заходу Live Aid з Оззі Осборном (були виконані три композиції: «Children Of The Grave», «Iron Man» і «Paranoid»). Після цього з групи пішли Оззі Осборн і Батлер (останній створив Geezer Butler Band, яка так і не випустила жодної платівки), залишивши Айоммі єдиним учасником оригінального складу. Після таких подій сам гітарист приступив до запису сольного альбому, запросивши до студії Гленна Хьюза, Джеффа Ніколса, басиста Дейва «The Beast» Спітца і ударника Еріка Зінгера, співробітників по цеху метал-діви Літи Форд, з якою Айоммі був тоді заручений.

Вийшовши у лютому 1986 року альбом Seventh Star був сольним проектом Тоні Айоммі, він був автором музики і тексту, але в останній момент записувальна компанія наполягла на тому, щоб альбом вийшов під іменем Black Sabbath, в результаті чого на обкладинці появився надпис «Black Sabbath featuring Toni Iommi». Альбом, в який були добавлені східні мотиви, став іще менше нагадувати первиний стиль гурту, а потужний вокал Гленна Хьюза не підходив під матеріал Black Sabbath. Сам Гленн казав, що він не був учасником гурту, а перебував в сольному проекті Айоммі. Альбом посів двадцять сьоме місце у Великій Британії.

З альбомом зв'язана ще одна дивна історія: Джефф Фенхольт стверджував, що впродовж семи місяців був вокалістом Black Sabbath, і що пішов з релігійних міркувань. Учасники гурту кажуть, що офіційно він не ввійшов в склад, а лише записав демо для сольника Айоммі. Проте є підстави припускати що в Seventh Star дійсно увійшов матеріал, співавтором якого був Фенхольт, як такий не згаданий. Платівка (в записі якої офіційно взяли участь Хьюз, Спітц, Ніколс і Зінгер), мала комерційний успіх, але склад продовжував мінятися. Незадовго до початку Seventh Star-туру в 1986 році Гленн Хьюз вплутався в бійку, і серйозно пошкодив горло що змусило його поступитися місцем біля мікрофону маловідомому американському співакові на ім'я Рей Гілле. Останній залишив гурт під час запису альбому The Eternal Idol (це було пов'язано з тим що гурт несподівано опинився в центрі фінансових проблем) і пізніше з гітаристом Осборна Джейком Є. Лі створив Badlands, де також узяв участь Ерик Зінгер. На зміну йому прийшов уродженець Бірмінгема Тоні «Кот» Мартін (екс — The Alliance), перезаписавши всі плівки з гілленівським вокалом. Після закінчення роботи над альбомом в складі групи залишились Айоммі, Мартін і Ніколлз. Для участі в турі The Eternal Idol були запрошені басист Джо Берт (Jo Burt) і ударник Террі Чаймс (экс-The Clash).

В 1988 році до складу гурту увійшов Козі Павелл (який прославився як з власним гуртом, так і участю в Rainbow, Whitesnake, ). З басистом-сесійником Лоуренсом Коттлом група записала Headless Cross: альбом (найбільш окультний за всю історію) був тепло сприйнятий критикою. Дуже швидко після виходу платівки Коттла замінив ветеран Нейл Мюррей, (колись як і Пауєлл, грав в Whitesnake). Альбом Tyr (1990) багато хто вважає найкращим, що було записано з Мартіном.

28 серпня 1990 року Ронні Джеймс Діо запросив на концерт Dio в Міннеаполісі Гізера Батлера: з ним група виконала (на біс) «Neon Knights». Відбулося возз'єднання (Діо, Батлера, Айоммі, Павелла, Ніколса), але невдовзі Павелл поступився місцем Вінні Єппісу (згадувалось про дві причини такого кроку: падіння барабанщика з коня і його сварка з Діо). Новий склад записав Dehumanizer (1992); версія альбомного трека «Time Machine» ввійшла в фільм «Світ Уэйна». Альбом вперше за дев'ять років повернув групу в американський Top 50; британським хітом став сингл TV Crimes.

14 та 15 листопада 1992 року були останні дні турне Dehumanizer. В цей же час Оззі Осборн оголосив про намір назавжди відмовитися від концертної діяльності і попросив Black Sabbath відкрити два його концерти в Коста-Месі. Діо відповів відмовою, рахуючи, що Black Sabbath не можуть бути розігріваючим гуртом, тим паче для Оззі, який неповажно відгукується про гурт в своїх інтерв'ю. Однак Айоммі, Батлер та Еппіс прийняли запрошення, в останній момент запросивши до мікрофона Роба Хелфорда із Judas Priest.

Після того, як до складу гурту приєднався Білл Ворд (на сцені разом вони виступили 15 листопада 1992 року, виконавши 4 пісні), почалася підготовка до сумісної студійної роботи й туру. Але тепер відмовився від участі Оззі. Підходило нове рокірування в складі: Еппіса замінив Боббі Родінеллі, і з Мартіном та Ніколсом Black Sabbath записали Cross  Purposes (1994). Був популярний  не стільки альбом, скільки турне в його підтримку, на розігріві виступали Motörhead і набиравша популярність в ті роки дет-метал команда Morbid Angel. Перед останніми концертами тура Родінеллі було звільнено по причині бажання повернутися до групи Білла Ворда, з яким були відірані декілька  концертів на крупних фестивалях в Південній Америці. В турне виконувалися речі зі всіх періодів гурту, окрім «Seventh Star» і «Born Again», за вийнятком останніх концертів з Вордом, у яких був зроблений опір на ранній матеріал, декілька речей з епохи Діо і пісня  «Headless Cross» з однойменного альбому.

Незабаром гурт знову покинув Ворд, а за ним і Гізер Батлер. Батлер приєднався до Оззі Осборна для запису з ним альому Ozzmosis. Після запису альбома він організував власний гурт GZR і випустив диск Plastic Planet.

На заміну Батлеру та Ворду були запрошені Козі Пауелл і Ніл Мюррей: таким чином возз'єднався склад часів TYR. Альбом Forbidden, записаний продюсером Ерні Сі з Body Count.

Reunion (1996 — 2006)
У 1997 році Батлер записав свій другий альбом Black Science, а потім разом з Оззі та Айоммі офіційно оголосили про возз'єднання у рамках Black Sabbath для участі у фестивалі Ozzfest 1997 року. Місце Ворда, який не зміг взяти  участь через обов'язки у своєму сольному проекті, зайняв барабанщик Оззі Майк Бордін. Звільнившись від обов'язків,  Уорд повернувся до колег і у грудні 1997 року Black Sabbath виступили у своєму початковому складі. У рамках Ozzfest  музиканти дали два концерти на своїй батьківщині у Бірмінгемі. Ці концерти були записані і використані в  подальшому для випуску подвійного концертного альбому Reunion 20  жовтня 1998 року. Альбом посів 11 місце у Billboard  200 і став платиновим у США. За трек «Iron Man» у 2000 році, через 30 років після  створення, Black Sabbath отримали свою першу «Греммі» в номінації Best Metal Perfomance. У альбом були також включені дві нові студійні композиції «Psycho Man» та  «Selling My Soul»; обидві увійшли до Top 20 списків Billboard Mainstream Rock Tracks.

Незадовго до європейського турне 1998 року Уорд переніс серцевий напад і його місце зайняв Вінні Еппіс. Після одужання Уорд повернувся до гурту — як раз до віткриття фестивалю Ozzfest у січні 1999 року. Влітку 1999 року гурт вирушив на відпочинок і музиканти вирішили присвятити цей час своїм сольним проектам. Айоммі випустив свій перший сольний альбом Iommi, у записах якого взяли участь Осборн і Ворд. Оззі продовжив роботу над своїм альбомом  Down To Earth. Гурт знову зібрався в студії весною 2001 року для запису нового альбому, продюсером якого виступпив Рік Рубін.  Робота була призупинена після того, як Осборн терміново поїхав для закінчення запису свого сольного альбому, влітку  2001 року.

У 2004 році Black Sabbath повернулися до активної діяльності: Ніколса замінив в складі клавішник Адам Уейкман, син  Ріка Уейкмана, раніше вже співпрацювавший — як з Black Sabbath, так і з Осборном. У 2004 та 2005 роках гурт виступив  хедлайнером на Ozzfest'і. У листопаді 2005 року Black Sabbath були урочисто введені до Британського Music Hall Of Fame  й виступили на церемонії нагородження. 13 березня 2006 року аналогічний захід був проведений в американському Залі Слави Рок-н-ролу,  з тією різницею, що гурт не виступив сам: замість цього Metalica виконали «Hole In The Sky» й «Iron Man».

2006 — 2010
У квітні 2007 року гурт випускає альбом Black Sabbath: The Dio Years який містив треки, записані спільно з Діо. Незабаром після цього Діо, Айоммі, Батлер та Еппіс приступили до концертної діяльності під новою назвою Heaven And Hell. Білл Ворд відмовився від співпраці з Heaven And Hell, але пообіцяв, що приєднається до оригінального складу Black Sabbath, якщо він ще збереться. На гастролях виконувались композиції, записані группою з часів Діо з альбомів Heaven And Hell, Mob Rules та Dehumanizer, а також з нового альбому The Devil You Know, випущеного Heaven And Hell у 2009 році.

Оззі Осборн болізно відреагував на возз'єднання гурту без нього. Спочатку він майже не коментував діяльність Heaven And Hell, сказав, що «цей проект не має відношення до Black Sabbath, є тільки один Black Sabbath».

У травні 2009 року Айоммі оформив право на використання назви «Black Sabbath» у Відомостях по патентам і торговим маркам США. Оззі Осборн заявив, що не згоден з такою постановкою питання і запропонував переоформити документи таким чином, що 50% належать йому. Айоммі відмовився і після цього Осборн почав судовий процес проти Айоммі.

В кінці 2009 року у Діо був діаогностований рак шлунку. Співак до останнього сподівався перемогти недуг і повернутися доконцертної діяльності. Заплановане на літо 2010 року турне по Великій Британії було відмінено буквально за декілька днів до смерті фронтмена. 16 травня 2010 року о 11:45 за тихоокеанським часом Діо помер.

20 липня 2010 року Айоммі та Осборн заявили про позасудове рішення суперечки, пов'язаної з реєстрацією торгової марки Black Sabbath. У випущеній заяві йдеться: «Обидва учасника суперечки раді залишити розбіжності у минулому і надіються на співпрацю у майбутньому. Ми хочемо підкреслити, що розбіжності не несли особистого характеру і були продиктовані вийнятково діловими міркуваннями».

В інтерв'ю, даному перед цим виданню Sunday Mercury Айоммі не спростував можливість сумісної праці з Оззі. Він відзначив,що хоча їх відносини і непрості, але вони ніколи не переривали зв'язки між собою. В свою чергу Оззі на питання  The Pulse of Radio про шанси на відродження початкового складу Black Sabbath відповів «Ну я ніколи не говорив ніколи».

24 липня 2010 року пройшов High Voltage Festival 2010, де музиканти вшанували пам'ять Діо, виступивши в складі:

 Тоні Айоммі — гітара

 Гізер Батлер — бас-гітара

 Вінні Еппіс — ударні

 Глен Хьюз — вокал

 Йорн Ланде — вокал
Після смерті Діо у музикальному серидовищі активно дискутувалася тема про подальшу долю гурту. Музиканти неодноразово згадували, що цілком можливо возз'єднання у класичному складі. Деякий час здавалось, що жирний хрест на цьому поставив Батлер, неочікувано і без пояснення причин заявивши 12 лютого 2011 року: «Хочу розвіяти всі чутки. Возз'єднання оригінальної четвірки учасників Black Sabbath не буде, а ні для запису альбому, а ні для туру».

15 серпня 2011 року інтернет-видання Music Radar і Metal Talk опублікували повідомлення про те, що гурт возз'єднався в оригінальному складі (Айоммі, Осборн, Батлер, Уорд) і веде репетиції в ході підготовки до нового концертного туру. В інтерв'ю газеті Birmingham Mail Айоммі заявив, що в червні 2011 року він і Осборн записали матеріал до нового альбому, випуск якого намічений на 2012 рік. «Ми з нетерпінням чекаємо цього, і матеріал, який написаний, дійсно крутий. Це повернення до витоків», — заявив Тоні, якщо вірити кореспонденту. Він також відзначив, що все робилося в найсуворішій таємниці, що дуже сердило Осборна. Айоммі сказав, що його єдина тубота на поточний момент — здоров'я Ворда, який нещодавно переніс серцевий напад. «Я не впевнений на сто відсотків. Він переніс операцію декілька місяців тому, отже ми будемо дивитися, як він».

16 серпня на офіційному сайті Айоммі було спростування надруковано в Birmingham Mail статті. Нотатку у газеті музикант охарактеризував як «абсолютний нонсенс». По словам гітариста, він просто вголос міркував про подібної можливості. За словами Айоммі, журналіст використовував «розмову, яка відбулася ще в червні, й зробив вигляд, ніби ми з ним учора розмовляли про возз'єднання Black Sabbath». " В той час я був на виставці Home of Metal й просто молов всілякі дурниці, міркував вголос про те, про що нас усіх постійно розпитують: «Ви возз'єднуєтесь?»," — заявив Айоммі, вибачившись перед іншими музикантами гурту.

Возз'єднання. Частина третя.
11 листопада 2011 (11/11/11) об 11:11 в легендарному клубі Whisky a Go Go Осборн, Айоммі, Батлер та Ворд оголосили про возз'єднанні гурту. В планах музикантів значилося відвідування тих країн, в яких вони ніколи не виступали в класичному  складі. Окрім того, музиканти були оголошеними хедлайнерами ведучих рок-фестивалей, таких як Download Festival (Велика Британія),  Azkena Rock Festival (Іспанія), Hellfest (Франція), Graspop Metal Meeting (Бельгія) і Gods of Metal (Італія).

Через 2 місяці після цього у Тоні Айоммі була знайдена пухлина лімфатичної тканини (лімфома) на ранній стадії розвитку,  у зв'язку з цим у лютому 2012 року гурт замінив оголошені концерти майбутнього туру. Замість Black Sabbath виступав гурт під  назвою Ozzy & Friends, складений з Осборна, Батлера, гітариста Black Label Society Зака Уайлда і колишнього гітариста  Guns N'Roses й Velvet Revolver Слеша. Слідом за цим, однак музиканти вирішили виступити на трьох фестивалях: 19 травня  A Warmup Gig в Бірмінгемі, 10 червня на Download Festival і 3 серпня на Lollapalooza. Практично одразу після оголошення  про хворобу Айоммі виявилось, що між Вордом й іншими членами гурту виникли деякі розбіжності. Незадовго до першого виступу  стало відомо, що їх не було подолано, і 15 травня Білл Ворд оголосив, що не буде брати участь у майбутніх шоу.  На виступі 19 травня в Бірмінгемі замість Уорда на барабанах грав Томмі Клафетос.

Критики дуже високо відгукнулися про минулий виступ. Metal Hammer писав «Їм вдалося зробити звук важкіше, ніж ми вважали можливим».  Особливо багато захоплених овацій дісталося Айоммі. Осборн під час виконання Iron Man вперше за весь час змінив вступ  у пісні і замість традиційного тексту «I am Iron Man», показавши на Айоммі прокричав, «HE IS IRON MAN!» (укр. Він —  залізна людина), що викликало справжній «бум» у залі. Kerrang! написав:Сет-лист не має значення. Внутрішні розбіжності  не мають значення. Важлива те, що сьогодні ввечері, у суботу, тут, на цій сцені — Тоні Айоммі. І протягом двох годин  найбільш значущий хеві-метал гурт доказав, що і через 42 роки після того, як світ почув відомий тритон вперше, вони  все одно залишились найкращими. Download, вас чекає щось магічне».

Між тим розбіжності між Уордом та іншими музикантами продовжували наростати, і на вимогу Уорда, передана гурту через  адвоката, з офіційного сайту були прибрані усі його фотографії, «щоб не вводити в оману».

7 червня на урочистій церимонії у Лондоні музикантам була вручена нагорода «за натхнення» (Inspiration Award), присуджувана  журналом Kerrang!. Як відмітили BBC News, під час вручення нагороди учасники Black Sabbath удостоїлися стоячих овацій публіки.

Наступній виступ на Download Festival пройшло з не меньшим успіхом «Саббат показав монстрам металу, як це робити!» —  Guardian. «Саббат посіяли насіння того, чим усі ми дорожимо.  І вони як і раніше краще, ніж усі, які були за них» — Kerrang!.  «Black Sabbath повернулись у славі! Приголомшливо потужно й сильно» — The Times.

У червні 2013 року вийшов новий студійний альбом гурту, отримавший назву 13. З класичного складу гурту у записі диску  взяли участь Осборн, Айоммі й Батлер. Як сессійний музикант для запису ударних був запрошений Бред Уілк (Rage Against The Machine).  Диск став першим альбомом гурту, який очолив американські чарти і першим диском Black Sabbath на вершині британського хіт-параду  з 1970 року. Після виходу альбома гурт провів масштабне турне на його підтримку. У листопаді 2013 року був випущений  відеозапис концертного виступу гурту під назвою «Live...Gatherd in Their Masses». У червні 2014 року гурт взяв участь у  фестивалі Nova Rock Festival.

Альбом 13 отримав премію Classic Rock Awards — Roll of Honour у номінації «Альбом року» (Album Of The Year).

Окрім того, гурт отримав премії в номінаціях «Подія року» (Event Of The Year) і «Жива легенда» (Living Legends).

Альбом і пісня з нього «God Is Dead» були номіновані на отримання премії «Греммі» в номінаціях:

 Найкраще метал-виконання (Best Metal Perfomance)

 Найкраща рок-пісня (Best Rock Song)

 Найкращий рок-альбом (Best Rock Album)

По підсумках присудження, пісня «God Is Dead» стала переможцем у категорії «Найкраще метал-виконання» (Best Metal Perfomance).

У вересні 2014 року Осборн виступив з заявою, у якій заявив про запис нового альбому. По словам Оззі, робота над новим  альбомом почнеться в 2015 році з продюсером Ріком Рубіном. Також він відзначив, що новий альбом буде завершальний у  кар'єрі гурту і після його виходу Black Sabbath вирушить у прощальне турне.

2015 — 2017
3 вересня 2015 року гурт оголосив про старт прощального туру під назвою THE END. В опублікованому гуртом прес-релізі  йдеться: «Це початок кінця. Ця історія почалася майже п'ять десятиліть тому з ударів грому, з далекого клолкольного  дзвону, і моторошного гітарного рифу, який потряс землю. Це був найважкіший звук у рок-музиці, який коли-небудь чули.  В цей момент народився хеві-метал, створений підлітками з молодої бірмінгемської групи. Тепер вона закінчується.  Прощальний тур метал-гурту усіх часів, BLACK SABBATH. Оззі Осборн, Тоні Айоммі та Гізер Батлер закривають останню  главу у неперевершеній історії Black Sabbath».

Старт туру почався 20 січня 2016 року в США. Оззі відмітив, що гурт вирішив не записувати ще один альбом після того,  як альбом 13 досяг першого місця в чартах і отримав премію «Греммі».

Гурт виступв як хедлайнер фестивалю Download Festival 2016, який проходив 11 червня 2016 року. До старту прощального  туру гурт випустив збірник The End, містивший чотири студійних записи раніше не виданих пісень, які були записанні під  час роботи над альбомом 13, три концертні записи пісень з цього ж альбому і одна з альбому 1972 року Vol.4 («Under The Sun»),  записані під час виступів в 2013—2014 роках. Диск був випущений обмеженим тиражем і продавався тільки на концертах гурту.

У листопаді 2016 року Айоммі сказав, що після фінального туру він, можливо, зі своїми колегами буде процювати в студії

2 та 4 лютого 2017 року у Бірмінгемі відбулися останні концерти коллективу у рамках прощального туру. Після цього Айоммі  сказав, що один виступ по суті ще можливий, але не знає, коли він відбудеться.

7 березня 2017 року Black Sabbath у соцмережах офіційно оголосили про те, що розпалися.

У квітні 2017 року Гізер Батлер у своєму інтерв'ю сказав, що наступний альбом міг бути блюзовим, прокоментував «Наступник 13 міг стати блюзовим альбомом, але на носі був тур».

Після «The End»
У червні 2018 року в інтерв'ю ITV News Осборн заявив, що хотів би возз'єднатися з Black Sabbath у 2022 році для виступу  на Іграх Співдружності. Айоммі додав: «На мою думку було б чудово це зробити, щоб допомогти представити Бірмінгем.  Я за це. Побачимо, що буде».

У грудні 2018 року стало відомо, що музикальна академія США, яка вручає премії «Греммі» нагородить Black Sabbath найпрестижнішою  нагородою — премією за життєві досягнення (Lifetime Achievement Award). Відмітивши внесок гурту в історію музики представник академії сказала: «Від своїх міцних рифів до моторошних готичних образів Black Sabbath винайшли вказівники для хеві-металу  й повпливали на кожнен наступній важкий рок-гурт».

26 червня 2019 року пройшла церемонія офіційного присвоєння імені гурту мосту в центрі Бірмінгема, батьківщини гурту і  місця проведення їхнього останнього концерту. На церимонії були присутні Айоммі й Батлер. На середині мосту установлена  лава з нержавіючої сталі, на якій написано «Geezer. Ozzy. Tony. Bill. Made in Birmingham 1968». Видання Metal Injection написало:  «Отже, зрештою, Білл Уорд нарешті повернувся до гурту».

Дискографія

Повноформатні альбоми
 Black Sabbath (1970)
 Paranoid (1970)
 Master of Reality (1971)
 Black Sabbath Vol. 4 (1972)
 Sabbath, Bloody Sabbath (1973)
 Sabotage (1975)
 Technical Ecstasy (1976)
 Never Say Die! (1978)
 Heaven And Hell (1980)
 Mob Rules (1981)
 Born Again (1983)
 Seventh Star (1986)
 The Eternal Idol (1987)
 Headless Cross (1989)
 Tyr (1990)
 Dehumanizer (1992)
 Cross Purposes (1994)
 Forbidden (1995)
 13 (2013)

як Heaven & Hell
 The Devil You Know (2009)

Збірки
 Attention ! Black Sabbath (1973)
 We Sold Our Soul for Rock N' Roll (1975)
 Children of the Grave (1976)
 Greatest Hits (1977)
 Between Heaven and Hell (1985)
 Blackest Sabbath/Black Sabbath 1970-1987 (1989)
 Backtrackin' (1991)
 The Black Sabbath Story (1991)
 Iron Man (1994)
 The Sabbath Stones (1996)
 The Sabbath Collection (1996)
 Under Wheels of Confusion 1970-1987 (1996)
 The Collection (2000)
 The Best of Black Sabbath (Platinum Disc) (2001)
 Rock Champions (2001)
 The Best of Black Sabbath (2002)
 Symptom of the Universe (2002)
 Black Sabbath: The Ronnie James Dio Years (2004)
 Greatest Hits 1970–1978 (2006)
 The Dio Years (2007)

Концертні альбоми
 Live at Last (1980)
 Live Evil (1982)
 Cross Purposes Live (1995)
 Reunion (1998)
 Past Lives (2002)
 Live at Hammersmith Odeon (2007) (записаний 31 грудня 1981 року)
 Live... Gathered in Their Masses (2013)

Примітки

Література
 Олександр Рудяченко. 1. Мамо, це «Шабаш»! // «Молода гвардія» (Київ). — 6 серпня 1989.
 Олександр Рудяченко. 2. Мамо, це «Шабаш»! // «Молода гвардія» (Київ). — 13 серпня 1989.

Посилання

 Офіційний сайт гурту
 Сайт Оззі Озборна
 Black Sabbath відіграли останній концерт

Англійські хеві-метал гурти
Музичні гурти Бірмінгема
Музичні колективи, що з'явились 1969
Лауреати премії «Греммі»
Музичні колективи, що поновились 2011
Засновані у Великій Британії 1969
Black Sabbath

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Warship 2017
Pablo Bauleo
hardbound, 208 pages, B&W period photos and line drawings
Company: Bloomsbury Publishing - Website: Visit Site
Provided by: Osprey Publishing - Website: Visit Site
The Battleship series is a yearly publication which includes historical research topics related to naval warfare. The Editor is John Jordan and each yearly edition has multiple authors.
The 2017 edition includes
The Japanese battleship Kawachi and Seitsu, by Kathrin Milanovich. This paper describes the unusual configuration of these battleships in which the caliber of the 12-inch gun varied by the turret.
The British armor plate pool agreement of 1903, by David Boursnell, describes some unusual business agreements which likely led to price fixing.
From Danton to Courbet, by John Jordan, tells the story of the early 1900 French battleship and the British influence on French designs.
DDL: The Australian Light Destroyer Project of the early 1970s, by Mark Briggs, tells the story of the local design of the Australian destroyer, which eventually failed.
From Elba to Europa, by Michelle Constantino, tells the story of the early efforts to develop seaplane carriers by the Regia Marina.
Mine countermeasures, by Conrad Waters, describes in depth the way modern navies deal with mine fields.
The light aircraft carrier Isuki, by Hans Lengerer, covers the story of the never finished Japanese aircraft carrier converted from a battleship
HACS: A debacle of just-in-time?, by Peter Marland, provides the story of the High Angle Control System (HACS) and its use during the early years of WWII.
HMS Surrey: Britain's last treaty cruiser, by David Murfin, tells the story of the British cruisers following the Washington Treaty.
The Imperial German Navy Light Cruisers after 1918, by Aidan Dodson, describes what happened to the German Cruisers after WWI, including some that were requisitioned for service by other navies and a few that were converted to cargo vessels
The US Monitors of the Arkansas class, by AD Baker III, describes the monitors just before the Spanish American War period
Warship notes, by multiple authors, are shorter articles covering different topics like "Surface Actions in the Great War and what they tell us", "Halifax Naval Dockyards", etc.
The main articles in this issue are all scholarly publications, with in-depth study, analysis, and references. They are interesting reading for a modeler and priceless for the researcher. As a modeler don't expect a "Walk-Around" or "in-detail" images or drawings for your next ship model. Having said that, the research value of each article is immense and the reading very interesting.
The last section ("Warship notes") are very short articles, often just one page long on a variety of naval topics.
Highly recommended to naval history researchers and naval modelers.
I would like to thank Osprey Publishing, Conway Publishing and IPMS/USA for the review sample.


text:
package org.xmlcml.norma.shtml;

import java.io.File;
import java.io.IOException;
import java.io.InputStream;
import java.util.List;

import javax.xml.transform.Result;
import javax.xml.transform.Source;
import javax.xml.transform.Transformer;
import javax.xml.transform.TransformerException;
import javax.xml.transform.TransformerFactory;
import javax.xml.transform.stream.StreamResult;
import javax.xml.transform.stream.StreamSource;

import org.junit.Test;
import org.xmlcml.cproject.util.CMineGlobber;
import org.xmlcml.cproject.util.CMineTestFixtures;
import org.xmlcml.norma.Norma;
import org.xmlcml.norma.NormaFixtures;
import org.xmlcml.norma.NormaRunner;
import org.xmlcml.norma.pubstyle.PubstyleReader;
import org.xmlcml.norma.xsl.TransformerWrapper;

import junit.framework.Assert;

/** convert TEI output to HTML.
 *
 * @author pm286
 *
 */
public class TeiTest {

	/** fairly rudimentary Grobid stylesheet.
	 *
	 * @throws TransformerException
	 */
	@Test
	public void testTEI2JATSAPI() throws TransformerException {
		File sourceDir = NormaFixtures.TEST_GROBID_TEI_DIR;
		File targetDir = new File("target/grobid/tei");
		CMineTestFixtures.cleanAndCopyDir(sourceDir, targetDir);
		File teiFile = new File(targetDir, "0807.3577.tei.xml");
		Source teiSource = new StreamSource(teiFile);
		String teiXslResource = PubstyleReader.TEI_XSL_REOURCE+"/"+"grobid-jats.xsl";
		InputStream xslStream = getClass().getResourceAsStream(teiXslResource);
		Source xslSource = new StreamSource(xslStream);
		Transformer transformer = TransformerFactory.newInstance().newTransformer(xslSource);
		File grobidOutFile = new File(targetDir, "0807.3577.jats.xml");
		Result mzResultSource = new StreamResult(grobidOutFile);
		transformer.transform(teiSource, mzResultSource);
		Assert.assertTrue("output file", grobidOutFile.exists());
	}

	/** fairly rudimentary Grobid stylesheet.
	 *
	 * @throws TransformerException
	 */
	@Test
	public void testTEI2JATSAPI1() throws TransformerException, IOException {
		File sourceDir = NormaFixtures.TEST_GROBID_TEI_DIR;
		File targetDir = new File("target/grobid/tei");
		targetDir.mkdirs();
		String root = "test_Grobid_1_05452615.tei";
		CMineTestFixtures.cleanAndCopyDir(sourceDir, targetDir);
		File teiFile = new File(targetDir, root+".xml");
		File grobidOutFile = new File(targetDir, root+".html");
		TransformerWrapper transformerWrapper = new TransformerWrapper();
		transformerWrapper.createTransformer(PubstyleReader.TEI_XSL_REOURCE+"/"+"grobid-html.xsl");
		transformerWrapper.transformToXMLFile(teiFile, grobidOutFile);
		Assert.assertTrue("output file", grobidOutFile.exists());
	}

	/** test TEI2HTML stylesheet
	 * @throws IOException
	 *
	 */
	@Test
	public void testTEI2HTML() throws IOException {
		NormaRunner normaRunner = new NormaRunner();
		File sourceDir = NormaFixtures.TEST_GROBID_TEI_DIR;
		File targetDir = new File("target/grobid/tei");
		CMineTestFixtures.cleanAndCopyDir(sourceDir, targetDir);
		CMineGlobber globber = new CMineGlobber();
		globber.setRegex(".*.xml");
		globber.setLocation(targetDir.toString());
		List<File> xmlFiles = globber.listFiles();
		Assert.assertEquals(16, xmlFiles.size());
		normaRunner.convertRawTEIXMLToProject(targetDir);
		globber.setRegex(".*/fulltext\\.xml");
		globber.setLocation(targetDir.toString());
		xmlFiles = globber.listFiles();
		Assert.assertEquals(16, xmlFiles.size());

		String cmd = "--project "+targetDir + " --input fulltext.xml" + " --output fulltext.html "+" --transform grobid2html ";
		new Norma().run(cmd);
	}

//	0807.3577.tei.xml
//	1001._0908.0054.tei.xml
}

redpajama_set_name: RedPajamaGithub


text:
Mayor Lenny Curry Endorses Ron DeSantis In Republican Primary
By Lindsey Kilbride • Aug 16, 2018
Lenny Curry and Ron DeSantis tour the MaliVai Washington Youth Foundation afterschool program in Jacksonville.
Lindsey Kilbride / WJCT News
Jacksonville Mayor Lenny Curry is endorsing Congressman Ron DeSantis, R-Palm Coast, for governor.
Curry announced his support this Thursday afternoon after touring the MaliVai Washington Youth Foundation's afterschool program, just west of downtown Jacksonville, with DeSantis.
Curry said the two align on important issues — being tough on crime and investing in youth — and he said they come from similar working-class backgrounds and want others to have the same opportunities.
"Ron's a good conservative,"Curry said."I've been about disrupting the status quo locally, and I think that that's what's got to happen everywhere, and Ron's going to disrupt the status quo as the governor of the state of Florida and I'm supporting him, voting for him and encouraging folks to get out and vote in the primary."
DeSantis in turn called the mayor "innovative."
"What he's done here is showing that you got to be bold, you just got to keep pushing, and that's obviously what I would want to do as governor," he said.
DeSantis said Jacksonville deserves a state government that will build on Curry's success.
When asked if he'll be fundraising for DeSantis, Curry said he'll do "whatever it takes."
He said while DeSantis' GOP opponent, Agriculture Commissioner Adam Putnam, is a friend, "I think Ron's the right guy right now."
Reporter Lindsey Kilbride can be reached at lkilbride@wjct.org, 904-358-6359 or on Twitter at @lindskilbride.
Lenny Curry
2018 Governor's Race
Jacksonville Sheriff Says He Won't Step Down To Be DeSantis' Running Mate
By Brendan Rivers • Aug 13, 2018
Jacksonville Sheriff Mike Williams said Monday evening he will not step down from his position to be Republican gubernatorial candidate Ron DeSantis' running mate.
DeSantis, Putnam Debate For Final Time At JU
By Lloyd Dunkelberger - News Service of Florida • Aug 9, 2018
Via News Service of Florida
In their second and final debate for the Republican nomination for governor, Agriculture Commissioner Adam Putnam and U.S. Rep. Ron DeSantis clashed Wednesday over President Donald Trump, Florida's water crisis and campaign contributions.
Florida Democratic Gubernatorial Candidates Go After Trump
By Dara Kam - News Service of Florida • Aug 3, 2018
With one candidate equating this year's election to the Normandy battle and another proclaiming it "the most important election in Florida's history," five Democrats seeking to succeed Gov. Rick Scott briefly took off the gloves in Thursday night's debate prior to the Aug. 28 primary.


Compare to Amazon's Price of over $423.66.
Benson Music Always Offers Free Shipping!
High quality drum kit for a great price!
The Natal DNA Drum Kit is the perfect starter kit for drummers. Natal is committed to producing drums and hardware of the highest standard of quality, and the entry level DNA kit undergoes the same quality control. This kit is made from all poplar shells, with professional ball mount tom arms, and Natal sun lugs and Natal wing nuts. The DNA kit is a UF22 configuration with 10″x8″ Rack Tom, 12″x9″ Rack Tom, 16″x16″ Floor Tom, 14″x5.5″ Snare Drum, and 22″x18″ Bass Drum. This 5 piece kit also comes complete with stands, cymbals, pedals and seat! The best starter kit for the aspiring drummer!
Be the first to review "Natal Drums 5 Drum Set, Black, Blue Red or Silver" Click here to cancel reply.


text:
The Poor Man's GT, the Cajun Permit
By Alex Ford Fish, Spotlights August 3, 2016
The Jack Crevalle, also known as the common jack, black-tailed trevally, crevalle jack and yellow cavalli, is one of the most underrated game fish in the sea. It can grow over 3 feet long and weigh as much as 65 pounds. It will readily attack most lures, flies, and baits you can throw at it.
One of the more fun ways to catch jacks is with a surface lure or popper. The jacks will group together and aggressively feed on a ball of bait. They can usually be found under diving birds, and will actively smash any topwater plug you have in the boat. For many fishermen, watching "the eat" can be more entertaining than actually catching a fish, and the jack crevalle does not disappoint.
Watch Louisiana jack fishing here
Jacks are not good eating, which may be why they are historically so poorly regarded as a gamefish. However, alongside of the rise of sport fishing and catch and release, fishing for jack crevalle is becoming a more widely regarded endeavor. For a catch and release fisherman, they are the perfect combination of an aggressive predator and a strong fighter. Strangely, when the fish is removed from water, it will sometimes make snorting sound very similar to that of a pig.
Years of scientific study on the jack crevalle have concluded that their dietary habits are indiscriminate, meaning they'll eat whatever, whenever – good news for fly fishermen!
In more good news, jacks are widely distributed, ranging from the Gulf of Mexico to as far north as Nova Scotia. They can also be found off the west coast of Africa and in the Mediterranean Sea.
Many anglers affectionately call the jack crevalle the "poor man's Giant Trevally", as it is shares many similar qualities to the GT in both appearance and behavior but doesn't require traveling halfway around the world to catch one. Others call it the "Cajun Permit" for similar reasons. Whatever you want to call it, it's a hell of a fish to pursue!
Want to catch a Jack Crevalle? Check out Capt. Paul Lappin on Amberjack
giant trevallyjack crevallepermittrevally
Double Delphi: The Rise and Fall of a Fisherman's Fantasy
Fly Fishing Australia's Blue Mountains
GTs Crush Birds on the Surface in the Seychelles
Sight Line Provisions: Meet the Man Behind the Iconic Brand
Fly Fish The Berkshires: GS Outfitting
The Man With the Tarpon Tattoo: Corazón


text:
Keyword: Faculty of Education
This page displays contents related to the keyword.
UNESCO challenges us to rethink education in a changing society
In a recent report, United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization UNESCO has challenged everyone to think about how education can help us meet the great challenges of the future. Centre for Research on Lifelong Learning and Education CELE will hold on Thursday 2th December from 2 to 4 p.m., an open zoom discussion to open the content of the report, after which the experts will discuss the topic with the public.
elinikäinen oppiminen
CELE celebrates 20 years anniversary with critical look at the challenges of a global risk society
The Centre for Research on Lifelong Learning and Education CELE's 20th anniversary celebrations highlight challenges of a global risk society from perspective of lifelong learning. The lecture by Professor Fazal Rizvi will be available in the zoom of the gala seminar on Friday 3 December from 12 noon.
vieraileva professori
EDutu!-webinar Asks How Digital Learning Environments Enhance Learning?
How digitalization and the integration of technology into learning can help us gain better understanding of learning and teaching are the topics that will be discussed in the next EDutu!-webinar on November 18th, 2021 at 17.30.
Expo 2020 Dubai, once postponed due to the COVID-19, will take place from 1 October 2021 to 31 March 2022. Expo 2020 Dubai will be the first World Expo ever hosted in the Middle East, Africa, and South Asia (MEASA) region. Expo 2020 is expected to attract 25 million visits, with 70 percent of visitors projected to come from outside the UAE – the largest proportion of international visitors in the 168-year history of World Expos.
Global educational services
futures thinking
Rauma Seminar Garden
The Seminar Garden of the University of Turku's Rauma campus actively serves students of the teacher training institute, students of Rauma Teacher Training School and other Rauma primary schools, and groups of children in kindergartens.
rauman seminaari
Panel Discussion: On the right track — koulutus väylänä osallisuuteen
8.4.2021 at 10.15 - 11.45
The panel discussion considers the role of education as a pathway to inclusion.The current government program emphasises the importance of education as a solution to various problems and a response to many societal challenges. The panelists in the 'On the right track - Education for Inclusion' panel...
The panel discussion considers the role of education as a pathway to inclusion
How education can help children and young people find their place in the community and society? This issue will be addressed in the panel discussion On the Right Track - Education as a Pathway to Inclusion at the Faculty of Education of the University of Turku. On Thursday 8.4. Olli-Pekka Heinonen, the Director General of the Finnish National Agency for Education, will take part in the panel discussion streamed via zoom from 10.15 to 11.45.
opetustaidot
opetustyö
Paneelikeskustelu: On the right track — koulutus väylänä osallisuuteen
Paneliin osallistujat:Opetushallituksen pääjohtaja Olli-Pekka Heinonen, professori Tero Järvinen,yliopistotutkija Teija Koskela,Turun normaalikoulun rehtori Satu Kekki,opiskelija Daria Vorobyeva tutkijatohtori Jenni Tikkanen (pj.)
Lecutre by Marcelo Parreira Do Amaral : Knowledge Production in the New Geopolitics of Knowledge: Imagining and transforming higher education
23.3.2021 at 12.00 - 13.30
Marcelo Parreira do Amaral, Professor of International and Comparative Education Research, will give a lecture at the Centre for Research on Lifelong Learning and Education on Tuesday 23 March on: Knowledge Production in the New Geopolitics of Knowledge: Imagining and Transforming higher education...
University of Turku Establishes Centre for University Pedagogy and Research UTUPEDA
UTUPEDA Centre for University Pedagogy and Research started its operations in the University of Turku in the beginning of January with the mission of conducting multidisciplinary university pedagogical research as well as offering and developing education based on scientific research. The Centre offers education both in Finnish and in English.
University Pedagogy


WXKL-FM 97.5 Winter Haven – In 1965 Bruce Parker bought out business partner Angelo Fazzari's interest in Winter Haven's WINT-FM and changed the calls to WXKL (Polk County's first stereo FM). The station's format became "a little bit of everything," then eventually country.
Offices and studios were located in downtown Winter Haven next to Tip Top TV on Avenue D N.W. By 1968 they had moved into a mobile home at the Dundee Road transmitter site.
Parker sold WXKL in 1969 to Recreation Broadcasting of Grand Rapids, Michigan (H.J. Hunting, president), and Spencer Danes was brought in from Miami's WGBS to run it. Offices and studios were then moved back to the rented space downtown on Avenue D NW next to Tip Top TV at which time a new Broadcast Products automation system was installed.
In 1970, Recreation was tired of the negative cash flow, fired Spencer Danes, and brought in Randy Jeffery as general manager. Jeffery changed the call letters to WHFL and to an automated beautiful music format. He also relocated the offices and studios to a more high profile location – The Florida Citrus Showcase (now known as the Orange Dome) on Cypress Gardens Boulevard.
Other names from WXKL history include Frank Berry (chief engineer), Bill Gaskins, and Marilyn Tyree (operations). There were only two announcers during WXKL's automated years – Gaskins and Berry, who recorded their voice tracks on carts and let the automation system do all the mixing.


United States federal and state officials are recommending citizens keep their RFID-embedded e-passports and enhanced driver's licenses in special sleeves designed to deter readers. The alloy sleeves that comes with the documents ensure that RFID tag information doesn't slip out where it's possible they can be picked up by RFID readers. While the State Department says that there isn't any practical use for the information anyways, it's still an issue of privacy.
Experiments have shown that when the sleeves are opened up as little as a half an inch, RFID tag information can be read. Yet it seems many Americans choose to not use the sleeves. Other experiments have revealed more drastic consequences.
A mobile security company, Flexilis, was able to detonate a bomb placed in a trash can when a dummy carrying a partially open RFID passport approached. Whether or not government organizations can read RFID tagging from satellites or other communications technologies is another concern.
Worried about your privacy yet?


Love the inch worm :) So nice to see the Woobu knit up....gorgeous! And now available online!!!
I was afraid Tina had inspired you to knit an elephant trunk cover!
Cool! Not sure what that means "swatch sock" but it looks like fun.