query: Kuka perusti Osmanien valtakunnan?

title: Osmanien valtakunta

text: Turkkilaiset nousivat Vähässä-Aasiassa, kun seldžukit vuonna 1071 kukistivat Manzikertin taistelussa Bysantin joukot. Heimon yksi haara perusti tämän jälkeen Rūmin sulttaanikunnan.[1] Vuonna 1301 rum-seldžukkien soturiyhteisön johtaja Osman I (Uthmān) otti sulttaanin arvonimen ja julisti maan itsenäiseksi Ottomaanivaltioksi pääkaupunkinaan Söğüt.[2][3] Murad I:n aikana osmanit valtasivat Edirnen, jonka jälkeen suurvisiiri Çandarlı Halil pašša loi valtakunnalle uuden armeijan janitsaarit.[4]

title: Bysantin ja osmanien sodat

text: Bysantin ja osmanien väliset sodat olivat Bysantin valtakunnan ja turkkilaisten osmanien vuosina 1265–1453 käymiä sotia. Bysantin valtakunnan olemassaolo päättyi, kun osmanit valtasivat Konstantinopolin vuonna 1453.

title: Edirne

text: Adrianopolin kaupungin perusti Rooman keisari Hadrianus 100-luvulla. Osmanit valloittivat kaupungin vuonna 1362, ja pitivät sitä valtakuntansa pääkaupunkina 1365–1453, kunnes valtakunnan pääkaupungiksi nimettiin Konstantinopoli (Istanbul).

title: Makedonia

text: Menneisyydessä Makedonian alue on kuulunut useaan eri valtakuntaan. 200-luvulla eaa. Makedonia oli kreikkalaisen kulttuurin keskus ja myöhemmin Rooman provinssi.[14] 500–600-luvuilla Makedonian alue joutui Bysantin valtakunnan haltuun, ja nykyisin alueella asuvat slaavilaiset kansat muuttivat sinne. Osmanit vallottivat Makedonian 1400-luvulla, ja se kuului Osmanien valtakuntaan vuosisatojen ajan. Balkanin sotien (vuosina 1912–1913) ja Osmanien valtakunnan hajoamisen jälkeen Makedonian laajempi alue jaettiin Kreikan, Bulgarian ja Serbian kesken.[15]

title: Mehmed pašša Sokolović

text: Mehmed pašša Sokolović () (noin 1505 Sokolovići, Osmanien valtakunta [nyk. Bosnia ja Hertsegovina] – 1579 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta) oli osmanien valtiomies, joka oli kotoisin nykyisen Bosnia ja Hertsegovinan alueelta. Hän oli osmanien suurvisiiri kolmen sulttaanin aikana vuodesta 1565 vuoteen 1579, jolloin hänet salamurhattiin.

title: Balkan

text: Rooman valtakunnan hajottua Balkanin niemimaa muodosti pääosan Itä-Rooman eli Bysantin valtakunnasta, kunnes Osmanien valtakunta valloitti sen vähitellen 1300- ja 1400-luvuilla. Myös Venetsian tasavalta hallitsi ajoittain eräitä alueita Balkanin niemimaan rannikoilla. Bulgaareilla oli myös hetkellisesti itsenäinen kuningaskunta Balkanilla. Lopullisesti Bysantin valtakunta lakkasi olemasta, kun osmanit valloittivat sen pääkaupungin Konstantinopolin vuonna 1453. Tämän jälkeen Osmanien valtakunta hallitsi lähes koko Balkania 1800-luvulle saakka; vain niemimaan läntisin osa kuului Itävaltaan, myöhemmin Itävalta-Unkariin. Osmanien hallitsemaa Balkanin eteläosaa kutsuttiin nimellä Rumelia. 1800-luvulla Osmanien valtakunnasta itsenäistyi ensin Kreikka, myöhemmin Serbia, Montenegro, Bulgaria ja Romania, kun taas valtakunnan muista alueista irralleen joutunut Bosnia-Hertzegovina joutui Itävalta-Unkarin miehittämäksi. Näiden välitse Osmanien valtakunnan alue ulottui kuitenkin edelleen Adrianmereen saakka, kunnes Kreikka, Bulgaria ja Serbia jakoivat keskenään suurimman osan sen Euroopan-puoleisista alueista Balkanin sodissa vuosina 1912–1913. Samalla myös Albania itsenäistyi.

title: Seldžukit

text: Aasiasta levittäytyneet mongolit valtasivat Erzurumin vuonna 1242 ja samana vuonna he löivät Kay Khosraun II:n johtaman seldžukkien armeijan Kuzadagissa. Mongolien jäljiltä Vähä-Aasia jakautui pieniin emiraatteihin, jotka puolestaan kukistuivat, kun Pohjois-Fryygian Osman I laajensi aluettaan ja perusti Osmanien valtakunnan. Osmanin joukkoja kutsuttiin osmaneiksi.

title: Akaba

text: Osmanien valtakunta valtasi Aqaba vuonna 1514 pyhiinvaeltajien turvaamiseksi. Osmanien valtakunnan aikana pääasiallinen pyhiinvaellusreitti siirtyi kuitenkin kulkemaan Ma’anin kautta Aqaban sijaan, mutta sitä käytettiin ajoittain kun pääasiallinen reitti oli uhattu. Vuonna 1840 Ibrahim paššan joukot miehittivät kaupungin ja päätyivät lopulta sopimukseen Osmanein kanssa egyptiläisten pyhiinvaeltajien turvaamisesta miehityksensä oikeutukseksi. Pyhiinvaellusreitin merkitys väheni kuitenkin edelleen Suezin kanavan valmistuttua vuonna 1866 ja Hijazin rautatien avauduttua vuonna 1905. Brittien miehitettyä Egyptin vuonna 1888 Osmanien ja brittien välinen raja oli epäselvä. Osmanit sijoittivat Aqapaan varuskunnan vuonna 1892. Tammikuussa 1906 maiden välille puhkesi kriisi brittien yritettyä perustaa rajavartioaseman Umm Rashrashiin nykyisessä Eilatissa. Painostuksesta Osmanien sulttaani Abd-ul-Hamid II hyväksyi lopulta Sinain ja Osmanien valtakunnan toisistaan erottavan hallinnollisen rajan, joka kulki hieman Akaban länsipuolelta. Laillisesta rajasta ei kuitenkaan tehty sopimusta, mikä muodosti ongelmia myöhemmin. Osmanit alkoivat myös varautua tuleviin konflikteihin vahvistamalla puolustuksiaan Akabassa.

title: Kreikkalaiset

text: Omilla vanhoilla asuma-alueillaan kreikkalaiset saivat vähitellen merkittävän aseman osmanien valtakunnassa, mikä osittain johtui siitä, että valtakunnan poliittinen, kulttuurinen ja sosiaalinen painopiste oli Länsi-Traakiassa ja kreikkalaisessa Makedoniassa, jotka molemmat sijaitsevat nykyisessä Pohjois-Kreikassa, sekä ennen kaikkea suurelta osin kreikkalaisten asuttamassa Bysantin entisessä pääkaupungissa, Konstantinopolissa (). Tästä seurasi, että kreikan kielen puhujat saivat erittäin suuren merkityksen osmanien käymässä kaupassa ja diplomatiassa samoin kuin kirkossa. Lisäksi osmanien valtakauden alkupuolella kreikkalaissyntyiset miehet, jotka monien albaanien ja serbien tavoin oli nuoruudessaan otettu osmanien palvelukseen devşirme-menettelyllä, muodostivat suuren osan valtakunnan maa- ja merivoimien sotilaista ja viranhaltijoista. Monet syntyperäiset kreikkalaiset, albaanit ja serbit toimivat korkeissa viroissa osmanien hallitsemassa Egyptissä, heidän valtaamassaan Jemenissä ja Algeriassa, usein paikallisina kuvernööreinä.

title: Venäjän keisarikunta

text: Katariina II:n (hallitsi 1762–1796) valtakaudella Venäjä laajentui merkittävästi. Osmaneja vastaan sodittiin jälleen 1768. Vuoden 1774 rauhansopimuksessa Venäjä sai sataman Mustallemerelle, ja Krimin tataarit saivat itsenäisyyden Osmanien valtakunnasta. Katariina liitti Krimin Venäjään 1783, mikä johti uuteen sotaan turkkilaisia vastaan 1787. Jassin rauhassa 1792 Venäjä laajeni Dnestrille. Katariina ei saavuttanut koko tavoitettaan; karkottaa turkkilaiset Euroopasta ja perustaa uudelleen Bysantin valtakunta. Osmanit eivät kuitenkaan enää muodostaneet merkittävää vaaraa, vaikka Balkan jäikin heidän alaisuuteensa.[9]

title: Luettelo Osmanien valtakunnan sulttaaneista

text: Tämä on luettelo Osmanien valtakunnan sulttaaneista (). Luettelo alkaa Ottomaanivaltion perustajasta Osman I:stä joka perusti Ottomaanivaltion vuonna 1299 ja loppuu viimeisiin islamin kalifiin Abdul Mejid II:n.

title: Osmanien interregnum

text: Mehmed saattoi viimein julistaa itsensä Osmanien valtakunnan sulttaaniksi. Sisällissota oli yksi useista perimyssodista ja -kiistoista sekä veljessurmista, joita Osmanien valtakunnassa koettiin.

title: Krimin sota

text: Krimin sota sai alkusysäyksensä Venäjän ortodoksien ja Osmanien valtakunnan kiistasta Venäjän vaadittua osmaneja hyväksymään Venäjän keisarin kaikkien osmanien valtakunnassa asuvien kristittyjen suojelijaksi.

title: Krimin kaanikunta

text: Vuonna 1475 Meñli I Giray pyysi Osmanien valtakunnalta tukea, sillä hän kiisteli sukulaistensa kanssa Krimin kaanikunnan valtaistuimen perimisestä. Turkkilaiset valtasivat Krimin niemimaan kaakkoisosassa olleen Kaffan, sekä Donin suussa olevan Azovin, sekä muita alueen venetsialaissiirtokuntia. He asettuivat tukemaan Meñliä, mutta vaativat tämän tunnustavan alamaisuutta Osmanien valtakunnalle. Meñli myöntyi ja Krimistä tuli Osmanien valtakunnan vasalli ja liittolainen.

title: Ahmed Tevfik pašša

text: Ahmed Tevfik pašša (11. helmikuuta 1845 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 8. lokakuuta 1936 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen valtiomies ja Osmanien valtakunnan viimeinen suurvisiiri. Hän toimi Osmanien valtakunnan suurvisiirinä kolme kertaa, vuonna 1909, vuosina 1918–1919 ja vuosina 1920–1922. Hän oli myös Osmanien valtakunnan ulkoministeri vuosina 1899–1909. Aikaisemmin hän toimi muun muassa suurlähettiläänä Roomassa, Wienissä, Pietarissa, Ateenassa ja Berliinissä. Hän tuki avoimesti Mustafa Kemalin nationalistista liikettä, joka vastusti Sèvresin rauhansopimusta.

title: Osman I

text: Osman I (1258 – 1324) (osmaniksi عُثمَان ʿUthmān) oli Osmanien valtakunnan virallinen perustaja. Hän syntyi vuonna 1258 vähäpätöiseen islaminuskoiseen turkkilaissukuun ja nousi isänsä Ertuğrulin kuoltua heimonsa päälliköksi ("bey") sekä Domaniçin ja Söğütin kylien hallitsijaksi, joista jälkimmäistä Osman piti alueensa pääkaupunkina. Valtakunnan kasvu alkoi turkkilaisen Eskenderumin heimon ja Eskişehirin (turkiksi "Vanha kaupunki") valloituksella 1301–1303, vaikka Osman olikin julistanut itsenäisyyden Seldžukien valtakunnasta ja perusti "Ottomaanien ruhtinaskunnan".

title: Osmanien valtakunta

text: Osmanien valtakunta ( دولتِ عَليه عُثمانيه, Devlet-i Âliye-i Osmâniyye, ; myös Osmanivaltio, Osmanien imperiumi, Ottomaanien valtakunta, Turkin sulttaanikunta) oli vuodesta 1299 vuoteen 1923 olemassa ollut imperiumi. Osmanit eli ottomaanit olivat muslimeja, mutta valtakuntaan kuului monia kansoja, jotka saivat säilyttää oman kulttuurinsa ja uskontonsa. Valtakunnan hajottua siitä muodostettiin nykyinen Turkin tasavalta.

title: Dodekanesia

text: Dodekanesia kuului 1500-luvun alusta lähtien Osmanien valtakuntaan.[1] Osmanit sallivat Dodekanesian kreikkalaisten pitää uskontonsa ja kielensä. Suleiman Suuri myönsi saarille eräänlaisen itsehallinnon. Dodekanesialaiset maksoivat veronsa Osmanien valtakunnalle, mutta tulot veroista menivät saarelaisten hyväksi, eivätkä osmanit vainonneet kreikkalaisia.

title: Osmanien valtakunta

text: Osmanien valtakunnan historian aikajana Luettelo Osmanien valtakunnan suurvisiireistä Osmanien sodat Euroopassa Pax Ottomana Çerkes Hasanin välikohtaus

title: Fatma Sultan

text: Fatma Sultan, joskus myös Fatima Sultan, (1605/1606 Istanbul, Osmanien valtakunta – 1667/1670 Istanbul, Osmanien valtakunta) oli Osmanien valtakunnan kuningashuoneen prinsessa, joka tunnetaan useista poliittisista avioliitoistaan. Fatma Sultan oli sulttaani Ahmed I:n ja tämän puolison Kösem Sultanin tytär.

title: Toinen teollinen vallankumous

text: Osmanien valtakunnalla oli 1800-luvun alussa hallussaan laajoilla alueita Balkanilla, mutta se ajettiin vuosisadan aikana pois alueelta niin, että sille jäi Eurooppaan vain pieni alue Istanbulin ympärillä. Osmanien valtakunnan ongelmana oli, että sen hallitsemilla alueilla Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä paikalliset eliitit valtasivat jalansijaa hallinnossa ja valtion yhtenäisyys alkoi hajota. Lainsäädäntöä ei saatu kehitetty tukemaan teollistumista. Esimerkiksi 1900-luvun alussa Euroopassa vain Osmanien valtakunnassa ja Venäjällä tarvittiin valtion lupa osakeyhtiön perustamiseen. Euroopan lähialueena Osmanien valtakunnan eräät osat kuten Beirutin ympäristö vaurastui Euroopan taloudellisen kasvun mukana. Osmanit veivät Eurooppaan maataloustuotteita kuten silkkiä, puuvillaa ja tupakkaa. Valtio pysyi koossa Brittien tuella ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen Lähi-idän alueet jaettiin Ranskan ja Britannian kesken. Turkin modernisaation toteutti sitten Kemal Atatürkin johtama hallinto 1920-luvulla.[4]

title: Osmanien valtakunta

text: Krimin niemimaan omistus, Balkanin ja Mustanmeren hallinta sekä Venäjän halu saada lämpimänveden satama Mustanmeren rannalta ja näin ympärivuotinen kulku Välimerelle olivat kysymyksiä, joiden vuoksi Venäjä ja Osmanien valtakunta kävivät keskenään monta sotaa samoilla alueilla. Samat kysymykset olivat syynä myös Krimin sodan syttymiseen, vaikka pinnalta katsoen syy oli uskonnollinen. Vuonna 1774 Kutšuk Kainardžissa solmitun rauhan mukaan osmanit sallivat Venäjälle oikeuden rakentaa ortodoksinen katedraali Istanbuliin. Venäläiset, jotka kokivat olevansa ortodoksisen kirkon suojelijoita, laajensivat tämän oikeuden kattamaan koko Osmanien valtakunnan alueilla asuvien ortodoksien edunvalvontaa ja julistivat Venäjän ortodoksien suojelijaksi turkkilaisten alueilla. Osmanit kuitenkin kiistivät tällaisen oikeuden olemassaolon ja uusi sota alkoi lokakuussa 1853.

title: Kreikka

text: Bysantin kulta-aikaa olivat noin vuodet 850–1050. Normannit valtasivat osan Kreikkaa 1081–1149. Ristiretkeläisten vallattua Konstantinopolin neljännen ristiretken seurauksena vuonna 1204 Kreikka jaettiin valloittajien, pääasiassa venetsialaisten ja frankkien, kesken. Bysantti sai Konstantinopolin ja Mystraksen takaisin hallintaansa vuonna 1261, jonka jälkeen bysanttilainen kulttuuri nousi vielä viimeiseen kukoistukseensa, mutta muutoin valtakunnan entinen suuruus oli mennyttä. 1300-luvulta lähtien uudeksi uhaksi kehittyi turkkilainen Osmanien valtakunta. Osmanit valtasivat suuren osan Manner-Kreikkaa 1390–1450. Samaan aikaan Venetsia valtasi pääosan läntisestä Kreikasta ja Kreikan saaristosta ja perusti Kreikan alueelle linnoituksia taistellakseen osmaneja vastaan.[5]

title: Musa Çelebi

text: Hajaannuskausi sai alkunsa, kun sulttaani Bayezid I jäi vangiksi Timur Lenkille hävittyään Ankaran taistelun 1402. Osmanien valtakunta jäi käytännössä ilman hallitsijaa ja hallinnollinen tilanne vaikeutui entisestään kun Bayezid kuoli vankeutensa aikana seuraavan vuoden maaliskuussa. Osmanien valtakunta jakautui poikien kesken. Vanhin pojista Süleyman hallitsi pohjoista Kreikkaa, Bulgariaa ja Traakiaa, ja hän piti pääkaupunkinaan Edirneä. Toinen pojista İsa julisti itsensä Bursan itsenäiseksi valtiaaksi ja Mehmed, jonka tilukset olivat suurimmat, perusti sulttaanikunnan Amasyaan. Musa jäi vielä Timur Lenkin vangiksi, kuten myös Mustafa, joka vapautui 1405 ja joka yritti nostaa uuden kapinan 1415.

title: Osmanien valtakunta

text: Vuosi 1453 on yksi osmanien historian merkkipaaluja, sillä tuolloin Mehmed II valtasi Konstantinopolin Bysantilta päättäen samalla tämän tuhatvuotisen valtakunnan aikakauden. Mehmed II, lisänimeltään Valloittaja, valtasi suuria osia Balkanilta, Anatoliasta ja Mustanmeren rannikolta tehden Osmanien valtakunnasta aikansa suurvallan. Lisäksi hänen aikanaan Krimin kaanikunnasta tuli osmanien tärkein vasallivaltio ja liittolainen sen useissa sodissa.[6]

title: Wienin taistelu

text: Osmanien valtakunnan ja Habsburgien Itävallan välit ennen suurta Turkin sotaa olivat pitkään olleet melko rauhalliset molempien valtakuntien ollessa sitoutuneina muille rintamille. Habsburgit ottivat osaa kolmikymmenvuotiseen sotaan 1618–1648 ja Osmanit sotivat Venetsiaa vastaan Kreetan omistuksesta vuosina 1645–1669. Köprülü-suurvisiirien Köprülü Mehmed paššan ja tämän pojan Köprulüzade Fazil Ahmed paššan kausilla Osmanit tekivät kuitenkin useita maiden välit tulehduttaneita sotaretkiä, Unkariin vuosina 1660 ja 1663, Kreetalle 1669, sekä Puola-Liettuaan vuonna 1672. Habsburgit vastasivat osmanien vahvistumiseen sovittelevalla politiikalla ja esimerkiksi Vasvárin sopimuksella vuonna 1664 he tunnustivat osmanien uusimmat valloitukset Unkarissa. Osmanit tulkitsivat tämän osoitukseksi Habsburgien heikkoudesta ja näkemys vahvistui, kun keisarin ei onnistunut kukistaa Imre Thökölyn johtamaa unkarilaisten kapinaa vuosina 1681–1683. Thököly perusti osmaneille ystävällismielisen Keski-Unkarin ruhtinaskunnan, jonka naapurimaita olivat osmanien vasallivaltio Transilvanian ruhtinaskunta ja Habsburgien liittolaisvaltio Unkarin kuningaskunta.

title: Kurdit

text: Persiassa syntyi safavidien dynastia vuonna 1501, ja Iranin šaahi Ismail I julisti šiialaisuuden valtakuntansa uskonnoksi. Sen seurauksena Persian ja Osmanien valtakunnan välillä syttyi sota, ja kurdit jäivät kahden tulen väliin. Sunnimuslimeina kurdit tukivat osmaneja, ja kun osmanit voittivat sodan, suurin osa Kurdistanista siirtyi osmanien hallintaan, mutta osa jäi Persialle. Kuusitoista kurdiemiraattia sai Osmanien valtakunnassa virallisen aseman ja "de facto" itsenäisyyden. Osa kurdialueista ei kuitenkaan alistunut osmanien valtaan. Kurdit suostuivat puolustamaan valtakunnan itärajaa ja saivat sen vastineeksi verovapauden. Kurdien tuki osmaneille johti Persian safavidien entistä kovempaan linjaan heitä kohtaan, mikä johti koviin otteisiin sodissa sekä kurdien pakkosiirtoihin.

title: Azerbaidžanin sosialistinen neuvostotasavalta

text: 4. elokuuta – 4. syyskuuta 1918 Bakussa olivat sotilaallisesti läsnä britit, kun taas 15. syyskuuta 1918 alkaen kaupungin olivat vallanneet osmanit. Vastavallankumoukselliset tukeutuivat osmaneihin. Mudroskin rauhan 1918 perusteella Entente cordiale ja Osmanien valtakunta sopivat siitä, että osmanien joukot vetäytyvät Bakusta. Syksyllä 1918 ne vetäytyivät ja paikalle tulivat britit marraskuussa 1919.

title: Kreikan historia

text: 1300-luvulta lähtien uudeksi uhaksi kehittyi turkkilainen Osmanien valtakunta. Osmanit valtasivat suuren osan Manner-Kreikkaa 1390–1450. Samaan aikaan Venetsian tasavalta valtasi pääosan läntisestä Kreikasta ja Kreikan saaristosta ja perusti Kreikan alueelle linnoituksia taistellakseen osmaneja vastaan. Bysantti kukistui lopullisesti vuonna 1453 turkkilaisten vallattua Konstantinopolin ja tämän jälkeen pääosan valtakunnan muista viimeisistä alueista, mukaan lukien Ateenan 1456 sekä Mystraksen 1460 ja pääosan muusta Peloponnesoksesta 1503. Näin Kreikasta tuli osa Osmanien valtakuntaa.[1]

title: Turkin historia

text: Kun turkkilaiset olivat voittaneet Bysantin valtakunnan Manzikertin taistelussa vuonna 1071 he alkoivat hylätä paimentolaisjuuriaan, saivat pysyvämmän roolin Anatoliassa ja synnyttivät Seldžukkien valtakunnan. Valtakunta ei kuitenkaan kestänyt pitkään, sillä vuoteen 1243 mennessä mongolit olivat voittaneet seldžukkiarmeijat, ja hiljalleen valtakunnan mahti hiipui. Seldžukkien vanavedessä Osman I:n hallitsema pieni turkkilainen ruhtinaskunta kehittyi osmanien valtakunnaksi ja täytti romahtaneiden seldžukkien ja bysanttilaisten jättämän tyhjiön. Jo 1300-luvulla osmannien valtakuntaan kuului suurin osa sekä Anatoliasta että Balkanin niemimaasta. Bysantti pysyi kuitenkin itsenäisenä pienvaltiona vuoteen 1453 saakka, jolloin osmannit valloittivat loputkin siitä ja tekivät sen pääkaupungista, Konstantinopolista, oman pääkaupunkinsa, jonka nimeksi tuli Istanbul.


query: Mistä Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen jälkeen tapahtui?

title: Irlannin historia

text: Kesällä 1921 britit ja irlantilaiset pääsivät sopimukseen aselevosta, ja joulukuussa allekirjoitettiin rauhansopimus.[5] Sopimus teki Irlannista itsehallinnollisen vapaavaltion brittiläisenä dominiona, mutta jätti Pohjois-Irlannin kuusi kreivikuntaa vapaavaltion ulkopuolelle osaksi Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jonka virallinen nimi tästä lähtien onkin ollut Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta. Sopimuksen allekirjoitti uuden valtion pääministeri Michael Collins, mutta sen vastustajat nousivat sisällissotaan Eamon de Valeran johdolla.

title: Cobh

text:
Kaupungin korkeimmalla kohdalla sijaitsee St. Colmanin katedraali, joka on Cloynen hiippakunnan pääkirkko.
Ensimmäisen maailmansodan aikana silloinen Queenstown oli brittien ja yhdysvaltalaisten laivastotukikohta. Ensimmäinen yhdysvaltalainen divisioona saapui kaupunkiin toukokuussa 1917. Kun yhdysvaltalainen kuljetussaattue saapui satamaan 1917 meriteitse, heitä oli vastassa suuri joukko merimiehiä ja kyläläisiä kiitollisina siitä, että he auttoivat brittejä pysäyttämään saksalaisten sukellusveneet, jotka uhkasivat ajaa Britannian sodasta. Kärsimätön brittiläinen kommodori tapasi Yhdysvaltain lippulaivan kapteenin, kun tämä hyppäsi laiturille ja kysyi, kuinka nopeasti säänrunnomat yhdysvaltalaiset laivat saataisiin käyttöön. "Me olemme valmiita nyt, sir!", hän vastasi. Vuoden 1922 Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen ehtojen mukaan satama jäi Isolle-Britannialle suvereeniksi tukikohdaksi. Muiden saman kohtalon kärsineiden satamien joukossa se palautui Irlannin vapaavaltion lipun alle vasta 1938.

title: Ison-Britannian kuningaskunta

text: Vuonna 1800 Ison-Britannian kuningaskunta ja Irlannin kuningaskunta solmivat liittosopimuksen, ja Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta muodostettiin 1. tammikuuta 1801.

title: Unionilaki (1800)

text: Pittin kaavailemat muutokset katolisten asemaan jäivät pitkäksi aikaa toteutumatta, sillä kuningas Yrjö III ei hyväksynyt niitä. Unionia tukeneet Irlannin katoliset piispat olivat pettyneitä. Test Act kumottiin lopulta vuonna 1829, minkä jälkeen myös Irlannin katoliset saattoivat tulla valituiksi Ison-Britannian parlamenttiin. Tämän muutoksen aikaansaanut Daniel O’Connell ryhtyi 1840-luvulla kamppailemaan näkyvästi unionilain kumoamisen puolesta, mutta ei saanut vastakaikua Englannissa. Myöhemmin Irlannin ja Ison-Britannian unionin säilyttämisen kannattajia alettiin kutsua unionisteiksi.

title: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus

text: Pohjois-Irlanti käytti hyväkseen mahdollisuuden jättäytyä vapaavaltion ulkopuolelle. Sopimuksessa mainittu rajakomissio työskenteli salaa vuosina 1924–1925. Sen ehdottamia muutoksia Pohjois-Irlannin rajaan eivät kuitenkaan hyväksyneet sen enempää Lontoon, Dublinin kuin Belfastinkaan hallitus, joten niitä ei toteutettu. Nämä kolme hallitusta solmivat 3. joulukuuta 1925 sopimuksen, joka kumosi rajakomission valtuudet ja vahvisti sen hetkisen rajan voimassaolon.

title: Home rule

text: Vuonna 1920 David Lloyd Georgen hallitus sääti Government of Ireland Act -lain, jonka mukaan Irlanti jaettaisiin kahteen erilliseen itsehallintoalueeseen: Ulsterin kuudella kreivikunnalla olisi oma parlamentti ja muun Irlannin 26:lla kreivikunnalla omansa. Näiden oli määrä nauttia suunnilleen aiempien home rule -esitysten laajuisesta itsehallinnosta. Tämä laki tuli voimaan Pohjois-Irlannissa ja Belfastin parlamentti aloitti toimintansa kesäkuussa 1921, mutta Sinn Féinin vastarinta esti lain toimeenpanon muun Irlannin osalta. Irlannin vapaussota päättyi heinäkuussa 1921 solmittuun aselepoon ja joulukuussa allekirjoitettuun Ison-Britannian ja Irlannin sopimukseen, jolla 26:sta kreivikunnasta muodostettiin Irlannin vapaavaltio. Se merkitsi home rulea pidemmälle vietyä ratkaisua, mutta Irlanti jäi vielä dominion asemaan. Vuoden 1937 perustuslainmuutos vahvisti käytännössä Irlannin täydellisen itsenäisyyden lakkauttamalla kenraalikuvernöörin viran ja Ison-Britannian hallitsijan veto-oikeuden Irlannin asioissa. Irlanti katkaisi muodollisestikin suhteensa vanhaan emämaahan eroamalla vuonna 1949 Brittiläisestä kansainyhteisöstä.

title: Yhdistynyt kuningaskunta

text: Vuonna 1801 voimaan tullut unionilaki yhdisti Irlannin kuningaskunnan ja Ison-Britannian kuningaskunnan, jolloin muodostui Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta. Vuonna 1922 Irlannin 26 kreivikuntaa muodostivat Irlannin vapaavaltion, kuuden jäädessä liittoon, jonka nimeksi vaihdettiin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta 1927.[2][27]

title: Michael Collins (irlantilainen vapaustaistelija)

text: Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen mukaan ennen Irlannin vapaavaltion perustamista Irlannin johtoon olisi asetettava väliaikainen hallitus. Collins nimitettiin 14. tammikuuta 1922 tämän hallituksen pääministeriksi ja hän jatkoi myös valtiovarainministerinä. Väliaikaishallitusta työllisti muun muassa turvallisuus- ja virkakoneiston rakentaminen sekä tulevan perustuslain valmistelu, mutta de Valeran johtamat sopimusta vastustaneet jyrkät tasavaltalaiset pyrkivät kaikin tavoin jarruttamaan tätä työtä. Griffith arveli sisällissodan väistämätön, mutta Collins oli haluton lähtemään sotaan entisiä tovereitaan vastaan, ja viivytteli siksi voimakeinoihin turvautumista. Tämä sodan aloittamisen lykkääminen osoittautui hyödylliseksi, sillä hallitus sai siten aikaa järjestää joukkonsa. Lisäksi nopea ensi-isku olisi antanut sopimuksen vastustajille marttyyrin aseman, mutta nyt tilanne saatiin näyttämään siltä, että väliaikaishallitus pakotettiin vasten tahtoaan sotatoimiin. Vielä toukokuussa 1922 Collins onnistui neuvottelemaan de Valeran kanssa sopimuksen uusien vaalien järjestämisestä kesäkuun puolivälissä, mutta oppositio jatkoi häiriköintiään myös vaalien jälkeen. Ison-Britannian hallitus esitti lopulta Irlannin väliaikaiselle hallitukselle uhkavaatimuksen, jossa se vaati toimia Dublinin oikeustalon miehittäneitä IRA:n kapinallisia vastaan. Collins antoi lopulta määräyksen oikeustalon takaisin valtaamisesta, mikä johti sisällissodan puhkeamiseen.

title: Irlannin tasavaltalaisveljeskunta

text: Pääsiäiskapinan kukistamisen jälkeen Michael Collins elvytti IRB:n toiminnan vielä kerran uudelleen. Järjestön salaseuramaisuutta alettiin kuitenkin pitää taakkana, ja Irlannin vapaussodan aikana vuodesta 1919 alkaen se menetti pääosan arvovallastaan uudelle Irlannin tasavaltalaisarmeijalle (IRA) sekä Dáil Éireannin hallitukselle. Molemmissa organisaatioissa mukana ollut Collins tosin piti IRB:tä yhä merkittävänä, mutta monet arvostivat nyt IRA:n jäsenyyttä enemmän. Kysymys joulukuussa 1921 solmitusta Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksesta jakoi IRB:n, sillä järjestön pääneuvosto puolsi sopimusta mutta pääosa jäsenistä vastusti sitä. Tämän seurauksena järjestö hajosi Irlannin sisällissodan aikana. IRB lakkautettiin vuonna 1924 sen jälkeen, kun siitä irtautunut Irish Republican Army Organisation -niminen ryhmä oli sekaantunut epäonnistuneeseen kapinaan uuden Irlannin vapaavaltion armeijassa.

title: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus

text: Sopimuksessa mainittiin erikseen, että Irlannin vapaavaltio saisi brittiläisenä dominiona vastaavan aseman kuin Kanada. Kruunun edustajaksi Irlantiin tulisi kenraalikuvernööri, jolla olisi samat valtaoikeudet kuin Kanadan kenraalikuvernöörillä. Sopimuksen neljäs artikla määräsi Irlannin parlamentin edustajat vannomaan uskollisuudenvalan Englannin kuningas Yrjö V:lle ja hänen seuraajilleen. Sopimuksen 12. artiklan mukaan Pohjois-Irlannilla olisi oikeus jättäytyä pois vapaavaltiosta, mikäli Pohjois-Irlannin parlamentti anoisi sitä kuukauden sisällä sopimuksen voimaantulosta, ja että tässä tapauksessa olisi asetettava erityinen komissio vahvistamaan Irlannin ja Pohjois-Irlannin välisen rajan kulku. Lisäksi sopimuksessa määrättiin Irlannin ja Ison-Britannian välisistä taloudellisista suhteista sekä puolustusjärjestelyistä. Irlannin vapaavaltion olisi osallistuttava Ison-Britannian valtionvelan sekä sotilaseläkkeiden maksamiseen ”kohtuullisella” osuudella. Irlanti sai luvan ylläpitää omia puolustusvoimia, joiden koko suhteessa Ison-Britannian asevoimiin vastaisi Irlannin suhteellista osuutta Iso-Britannian väestöstä. Irlannin rannikoiden puolustus olisi toistaiseksi Ison-Britannian laivaston vastuulla ja sitä varten eräät tärkeät satamat olisi luovutettava sekä sodan että rauhan aikana brittilaivaston käyttöön.

title: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus

text:
Päävastuun sopimuksen hyväksymisestä kantoivat Griffith ja Collins, joiden mielestä se oli paras saavutettavissa oleva tulos ja merkittävä välietappi tiellä kohti täydellistä itsenäisyyttä. Irlannissa monet kuitenkin tulkitsivat sen suoranaiseksi antautumiseksi.
Sopimuksen sisältö herätti katkeruutta monissa Sinn Féinin johtajissa, mukaan lukien presidentti de Valera. Erityisen ärsyttäväksi koettiin sopimuksen määräys, jonka mukaan irlantilaisten kansanedustajien olisi vannottava uskollisuudenvala Englannin kuninkaalle. Kaksi päivää myöhemmin de Valera ilmoitti, että hän ei hyväksynyt sopimuksen sisältöä. Hänen hallituksensa päätti kuitenkin 14. joulukuuta äänin 4–3 esittää sopimuksen Dáil Éireannin hyväksyttäväksi.

title: Irlannin vapaussota

text: Kesällä 1921 britit ja irlantilaiset pääsivät sopimukseen aselevosta, ja joulukuussa allekirjoitettiin rauhansopimus. Sopimus teki Irlannista itsehallinnollisen vapaavaltion brittiläisenä dominiona, mutta jätti Pohjois-Irlannin kuusi kreivikuntaa vapaavaltion ulkopuolelle osaksi Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jonka virallinen nimi tästä lähtien onkin ollut "Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta". Sopimuksen allekirjoitti uuden valtion pääministeri Michael Collins, joka sanoi allekirjoittavansa samalla oman kuolemantuomionsa.

title: Arthur Griffith

text:
Griffith nimitettiin elokuussa 1921 Dáil Éireann -hallituksen ulkoministeriksi. Hän johti syksyllä 1921 Irlannin delegaatiota, joka neuvotteli Lontoossa Ison-Britannian hallituksen kanssa 6. joulukuuta allekirjoitetun Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen. Sopimuksella perustettiin Irlannin vapaavaltio, joka jäi brittiläisen dominion asemaan. Griffith olisi halunnut enemmän, mutta hän kannatti silti sopimusehtojen hyväksymistä, sillä hänen mielestään kyseessä oli paras saavutettavissa ollut tulos ja merkittävä askel tiellä kohti kansakunnan vapautta.
Griffith puolusti kiistellyn sopimuksen hyväksymistä Dáil Éireannissa. Sopimus hyväksyttiin täpärästi 7. tammikuuta 1922, jolloin de Valera erosi ja Griffith valittiin kolme päivää myöhemmin hänen tilalleen presidentiksi. Sopimuksen oli määrä astua voimaan vuoden kuluttua ja siirtymäkauden ajaksi perustettiin Irlannin väliaikainen hallitus, jonka johtoon tuli Michael Collins. Griffithiä ei nimetty väliaikaisen hallituksen jäseneksi, mutta hän jatkoi Dáil Éireann -hallituksen johdossa. Grifith ja Collins kunnioittivat toisiaan, mutta valtasuhteiden ollessa epäselvät he ajautuivat toistuvasti ristiriitoihin keskenään. Samaan aikaan brittiläis-irlantilaista sopimusta koskenut kiista johti Irlannin sisällissodan puhkeamiseen kesäkuun 1922 lopussa. Griffith kuoli ylirasittuneena 12. elokuuta, vain kymmenen päivää ennen kuin myös Collins sai surmansa sisällissodassa.

title: Englanti

text: Englannin ja Skotlannin kuningaskunnat liittyivät personaaliunioniin vuonna 1603 ja reaaliunioniin vuonna 1707. Tällöin ne muodostivat yhden valtion, Ison-Britannian kuningaskunnan. Vuoden 1800 unionilailla Irlannin kuningaskunta liitettiin Ison-Britannian kuningaskuntaan. Myöhemmin liittoon jäi vain Pohjois-Irlanti ja nykyisen mallinen Britannian valtio, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, syntyi. Sen jälkeen Britanniaa on hallinnut yhteinen hallitus, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Vuonna 1999 Skotlanti ja Wales saivat omat parlamenttinsa ja Englanti jäi ainoaksi Britannian osaksi, jolla ei ole edustavaa elintä. Lainsäädännössä Englanti on vuoden 1284 Rhuddlan-asetuksen ja vuoden 1536 unionisopimuksen voimaanastumisten jäljiltä samassa yksikössä kuin Wales (Englanti ja Wales). Skotlanti ja Pohjois-Irlanti ovat erillisiä yksiköitä myös lainsäädännössä.

title: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus

text: Sopimuksen sisältö liitettiin sittemmin Dáil Éireannin lokakuussa 1922 hyväksymään uuteen Irlannin perustuslakiin.

title: Irlannin vapaavaltio

text: Irlannin vapaavaltio (, ) oli Britanniasta 1921 eronneen 26 Irlannin kreivikunnan (, ) nimike. Vapaavaltio syntyi 1921 tehdyn Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen (, ) myötä vapaavaltion perustuslain astuttua voimaan joulukuussa 1922. Kuusi Ulsterin yhdeksästä kreivikunnasta vastusti kuitenkin sopimusta ja jäi näin ollen sopimuksen ulkopuolelle ollen edelleen osa Britanniaa Pohjois-Irlantina.

title: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus

text: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus () oli Ison-Britannian hallituksen ja Irlannin tasavaltalaisjohdon välillä neuvoteltu sopimus, joka allekirjoitettiin 6. joulukuuta 1921 ja astui voimaan vuotta myöhemmin. Sopimus päätti Irlannin itsenäisyyssodan ja sen nojalla perustettiin Irlannin vapaavaltio, josta tuli brittiläinen dominio. Sopimuksella vahvistettiin Irlannin kahtiajako ja Pohjois-Irlannin jääminen osaksi Britannian valtiota. Irlannissa tasavaltalaisten radikaali siipi ei hyväksynyt sopimusta ja se johti vuonna 1922 käytyyn Irlannin sisällissotaan, jonka sopimuksen vastustajat kuitenkin hävisivät. Sopimus muodosti pohjan vuosina 1922–1937 voimassa olleelle Irlannin perustuslaille.

title: Unionismi (Irlanti)

text: Unionismi on ideologia, jonka kannattajat haluavat säilyttää Pohjois-Irlannin osana Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa. Nimitys unionismi tulee siitä, että Irlanti liitettiin Isoon-Britanniaan vuonna 1800 sopimuksella, jonka nimi oli "Act of Union 1800". Unionismin kannattajat ovat unionisteja. He ovat usein protestantteja, ja heitä voidaan kutsua myös lojalisteiksi, koska he ovat lojaaleja Yhdistyneen kuningaskunnan monarkille.

text: Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta () perustettiin itsenäisenä valtiona 1. tammikuuta 1801 vuoden 1800 unionilain puolesta, joka yhdisti Ison-Britannian kuningaskunnan ja Irlannin kuningaskunnan. Valtio kesti sellaisenaan vuoteen 1922 asti, jolloin siitä tuli nykyinen Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.

title: Feeniläisyys

text: Feeniläisyys () oli nimitys varsinkin 1860-luvulla Irlannissa, Isossa-Britanniassa sekä Yhdysvalloissa amerikanirlantilaisten keskuudessa toimineille vallankumouksellisille salaseuroille, jotka tavoittelivat Irlannin itsenäisyyttä ja muuttamista tasavallaksi. Näiden järjestöjen jäseniä kutsuttiin feeniläisiksi ("fenian"). Liike sai nimensä mytologisen Finn mac Cumhaillin johtamasta soturijoukosta, joka tunnetaan nimellä "Fianna". Keskeiset järjestöt olivat Irlannissa toiminut Irlannin tasavaltalaisveljeskunta ("Irish Republican Brotherhood", IRB) ja Yhdysvalloissa toiminut feeniläisveljeskunta ("Fenian Brotherhood"), jotka molemmat perustettiin 1858. IRB:n perusti Irlannissa James Stephens ja feeniläisveljeskunnan New Yorkissa John O’Mahony. He olivat entisiä Nuori Irlanti -liikkeen kannattajia, jotka olivat joutuneet pakenemaan Irlannista vuoden 1848 epäonnistuneen kapinan jälkeen ja tutustuneet toisiinsa Pariisissa. He perustivat organisaationsa samaan aikaan Atlantin vastakkaisille puolilla yhteisestä sopimuksesta, O’Mahonyn toimiessa aloitteentekijänä.

title: Éamon de Valera

text: Hyödyntäen kuningas Edvard VIII:n kruunustaluopumista vuonna 1936 de Valeran hallitus lakkautti kenraalikuvernöörin viran ja päätti yksipuolisesti korvata vuoden 1921 sopimuksen kokonaan uudella valtiosäännöllä. De Valera laati pääosin itse Irlannin uuden perustuslain, joka hyväksyttiin vuonna 1937 kansanäänestyksellä. Perustuslaki lakkautti vapaavaltion ja teki Irlannista lähes täysin suvereenin suhteessa emämaahansa, poikkeuksena vain diplomaattisuhteet kolmansiin maihin, mutta maata ei vielä muodollisesti nimetty tasavallaksi. Perustuslaki myös antoi katoliselle kirkolle erityisaseman uskontokuntien joukossa ja teki iirin kielestä virallisesti maan pääkielen. Perustuslain astuessa voimaan 29. joulukuuta 1937 de Valerasta tuli ensimmäinen "Taoiseach", pääministeri, ja hän jatkoi myös ulkoministerinä. Hän vakuutti Ison-Britannian pääministerin Neville Chamberlainin, että Irlanti ei sallisi aluettaan käytettävän sotatoimiin Isoa-Britanniaa vastaan. Huhtikuussa 1938 solmitulla sopimuksella Iso-Britannia luopui Irlannissa sijaitsevista kolmesta laivastotukikohdastaan, jotka se oli vuoden 1921 sopimuksen nojalla saanut pitää, mikä mahdollisti Irlannille puolueettomuuden sodan aikana. Samalla kauppasota lopetettiin solmimalla kauppasopimukset ja Irlanti kuittasi kertakorvauksella maksamattomat velat.

title: Yrjö III

text: Yrjön kirjoittamien kirjeiden tietokonepohjaisen analyysin avulla on päätelty hänen kärsineen vanhuudessaan maniasta.Britanniassa Yrjö III käytti virallista titteliä ”Yrjö III, Jumalan armosta, Ison-Britannian, Ranskan ja Irlannin kuningas, "Fidei defensor", ja niin edelleen”. Vuonna 1801 kun Iso-Britannia ja Irlanti yhdistyivät, hän jätti pois Ranskan kuninkaan arvonimen, joka oli ollut käytössä jokaisella englantilaisella hallitsijalla Edvard III:n keskiaikaisen vaateen jälkeen. Hänen tittelinsä oli seuraava: ”Yrjö III, Jumalan armosta, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningas, "Fidei defensor".”

title: Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijoista

text: Ison-Britannian kuningaskunnan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijoita on ollut yhteensä 12 siitä asti kun Englannin kuningaskunta ja Skotlannin kuningaskunta yhdistyivät 1. toukokuuta 1707. Englanti ja Skotlanti olivat olleet personaaliunionissa Stuart-suvun alaisuudessa 24. maaliskuuta 1603 lähtien. 1. tammikuuta 1801 Iso-Britannia yhdistyi Irlannin kuningaskunnan kanssa muodostaen Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan. Sen jälkeen kun suurin osa Irlannista jätti unionin, kuningaskunnan nimi muutettiin 12. huhtikuuta 1927 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeksi kuningaskunnaksi.

title: Unionilaki (1800)

text: Irlannin ja Ison-Britannian valtiounioni päättyi joulukuussa 1921 allekirjoitettuun ja vuotta myöhemmin voimaanastuneeseen sopimukseen, jolla perustettiin Irlannin vapaavaltio. Pohjois-Irlannin osalta unioni on edelleen voimassa.

title: Väliaikainen IRA

text: Vuoden 1974 alussa Pohjois-Irlantiin perustettiin Irlannin ja Ison-Britannian yhteisellä niin sanotulla Sunningdalen sopimuksella eräänlainen neuvoa-antava yhteishallintoelin. Protestantit epäilivät kyseessä olevan ensimmäinen askel kohti Irlannin jälleenyhdistämistä ja kaatoivat Sunningdalen sopimuksen yleislakolla. Myöskään IRA ei ollut ihastunut sopimukseen, jota pidettiin yrityksenä lahjoa katoliset kannattamaan unionia.

title: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus

text: Sisällissodan seurauksena suhtautuminen vuoden 1921 sopimukseen muodosti pitkään Irlannin politiikan hallitsevan kahtiajaon. De Valeran johtama Sinn Féin – ja sittemmin myös hänen perustamansa uusi puolue Fianna Fáil – kieltäytyi osallistumasta työskentelyyn Dáil Éireannissa, koska sen edustajat eivät suostunut vannomaan uskollisuudenvalaa kuninkaalle. Kun W. T. Cosgraven hallitus vuonna 1927 sääti lain, joka määräsi parlamenttivaalien ehdokkaat sitoutumaan uskollisuudenvalan vannomiseen, de Valeran puolue taipui ja suostui siitä alkaen osallistumaan normaaliin parlamenttityöhön. Kun de Valera kohosi pääministeriksi vuonna 1932, hän pyrki poistamaan sopimuksesta eniten vastustamansa elementit. Vihattu uskollisuudenvala lakkautettiin vuonna 1933. Vuonna 1936 de Valeran hallitus valmisteli uuden perustuslain, joka hyväksyttiin kansanäänestyksessä ja astui voimaan 29. joulukuuta 1937. Siitä oli poistettu kaikki maininnat kuninkaasta ja kenraalikuvernööristä, ja Irlannista tuli presidentin johtama tasavalta, joka oli Britannian kruunun alainen ainoastaan diplomaattisuhteissaan kolmansiin valtioihin. Vuonna 1938 brittilaivastolle luovutetut satamat määrättiin palautettaviksi Irlannin hallintaan. Tämä päätös mahdollisti myöhemmin Irlannin puolueettomuuspolitiikan toisessa maailmansodassa.

title: Ison-Britannian ja Irlannin sopimus

text: Sopimusneuvotteluissa syntyi erimielisyyttä useista seikoista. Lopulta Lloyd Georgen hallitus esitti 6. joulukuuta vastaisena yönä Irlannin valtuuskunnalle uhkavaatimuksen, että näiden piti saman tien hyväksyä sopimus sellaisenaan tai muuten heidän katsottaisiin hylänneen sen, jolloin sota voisi jatkua. Tässä tilanteessa Irlannin neuvottelijat taipuivat ja allekirjoittivat sopimuksen aamuyöllä klo 2.15.

title: Yhdistyneen kuningaskunnan vaakuna

text:
Nykyinen kuninkaallinen vaakuna on yhdistelmä kuningaskunnista, jotka muodostavat Yhdistyneen kuningaskunnan, ja sen alkuperä voidaan jäljittää Englannin ja Skotlannin kuninkaiden ensimmäisiin vaakunoihin. Monia muutoksia tapahtui satojen vuosien aikana kun Yhdistynyt kuningaskunta ja sen hallitsijat saivat uusia alueita haltuunsa tai vaativat muita alueita itselleen, ja samalla lisäsivät niiden kuningaskuntien tai alueiden vaakunat Yhdistyneen kuningaskunnan vaakunaan. Alla oleva taulukko jäljittää Yhdistyneen kuningaskunnan vaakunat aina Englannin kuningas Richard I:n ja Skottien kuningas William I:n alkuperäisiin vaakunoihin, joiden epäillään olevan maailman vanhimmat vielä käytössä olevan valtakunnan vaakunat.
Skotlannin kuningas Jaakko IV kruunattiin myös Englannin ja Irlannin kuninkaaksi (Englannissa ja Irlannissa hänestä käytettiin nimeä Jaakko I). Samalla Englannin ja Skotlannin valtaistuimet yhdistyivät personaaliunioniin. Vaikka Jaakko I kruunattiinkin koko Ison-Britannian kuninkaaksi, Englannin ja Skotlannin kuningaskunat eivät yhdistyneet, vaan niille jäi erilliset parlamentit ja lait. Tällä ajanjaksolla myös esiintyi James Cromwellin diktatuurina johtama lyhyt tasavalta-aikakausi.
Vuonna 1707 Englannin ja Skotlannin kuningaskunnat yhdistettiin Ison-Britannian kuningaskunnaksi. Irlanti pysyi erillisenä kuningaskuntana, mutta Britannian monarkki jatkoi Irlannin hallitsemista entiseen tapaan. Myöhemmin vuonna 1801 Irlanti yhdistettiin Ison-Britannian kuningaskunnan kanssa Ison-Britannian ja Irlannin kuningaskunnaksi. Valtakunnan nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa kun suurin osa Irlannista itsenäistyi vuonna 1922. Valtakunnan nimi on siis nykyään Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.

title: Irlannin parlamentti (lakkautettu 1801)

text: Vuosien 1782–1800 vaihetta Irlannin historiassa kutsutaan Grattanin parlamentiksi, ja se oli toistaiseksi viimeinen ajanjakso, jolloin yksi kotimainen parlamentti on tosiasiassa hallinnut koko Irlannin saarta. Rauhoitellakseen Irlantia William Pittin hallitus sääti vuonna 1793 lain, joka palautti Irlannin katolisille äänioikeuden. Irlannin parlamentti hyväksyi lain rajoitetussa muodossa, joka esti katolisia edelleen toimimasta parlamentin jäseninä. Vuoden 1798 kapinan jälkeen Pittin hallitus päätti kuitenkin yhdistää Irlannin ja Ison-Britannian kokonaan yhdeksi valtioksi. Vuonna 1800 Irlannin parlamentti taivuteltiin hyväksymään niin sanottu unionilaki, jolla se samalla lakkautti itse itsensä. Laki tuli voimaan 1. tammikuuta 1801. Siitä alkaen Irlannilla oli 100 edustajaa Ison-Britannian parlamentin alahuoneessa ja 32 edustajaa ylähuoneessa.

title: William Pitt nuorempi

text: Ranskan vallankumousliikehdintä herätti poliittisia ja uskonnollisia ongelmia Irlannissa. Vuonna 1798 irlantilaiset yrittivät jopa kapinaa uskoessaan Ranskan auttavan heitä Ison-Britannian kuninkaan syrjäyttämisessä. Pittin uskomuksen mukaan ainoa keino oli yhdistää kuningaskunnat, mikä tehtiin "Act of Unionilla" 1800. Ison-Britannian ja Irlannin kuningaskunnat yhdistettiin yhdeksi Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneeksi kuningaskunnaksi 1. tammikuuta 1801.


query: Mistä lestadiolaisuus tuli Suomeen?

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuutta edeltäneitä herätysliikkeitä olivat liikkeen syntyalueella Pohjois-Ruotsissa lukijaisuus (lukijaisuudessa oli useita haaroja) ja viklundilaisuus.[11] Lestadiolaisuutta on L. L. Laurenin Suomen kirkkohistoriassa Suomen kirkon tärkeimmät vaiheet kutsuttu "laestadiolaiseksi lukijaisuudeksi".[12] Lestadiolaisuus lähti leviämään, kun ruotsalainen pappi Lars Levi Laestadius (etnisesti osittain myös saamelainen) koki hengellisen uudistumisen tavattuaan Lapin Marian vuonna 1844. Tapaaminen sytytti Laestadiuksen saarnoihin uuden palon, ja kirkon sisällä alkoi levitä herätysliike. Syntynyttä liikettä alettiin kutsua 1880-luvun puolivälin jälkeen lestadiolaisuudeksi; 1900-luvun alkuun liikettä nimitettiin myös "hihhuleiksi", "villiopiksi", "lahkoksi" ja "harhaopiksi".[13] Liike levisi varsin nopeasti Suomen, Ruotsin ja Norjan pohjoisosiin.

title: Reisjärvi

text: Reisjärvestä tuli itsenäinen kirkkoherrakunta vuonna 1867, jota ennen se kuului Kalajoen kirkkoherrakuntaan. Reisjärven seurakunnan johtavat kirkolliset herätysliikkeet ovat herännäisyys ja lestadiolaisuus. Reisjärven nykyinen kirkko valmistui 1820. Kirkon alttaritaulun on maalannut Arthur Heickell vuonna 1913.

title: Lestadiolaisuus

text: Suomen valtiovalta sai lestadiolaisvaikutteita, kun vanhoillislestadiolaisen isän pojasta Urho Kekkosesta tuli Suomen presidentti. Uskonnollisista yhteisöistä Kekkosella oli selvästi läheisin suhde lestadiolaisuuteen, mikä johtui osittain hänen isästään. Myös monet hänen ystävistään olivat kotoisin lestadiolaisuudesta. Kiinnostus liikettä kohtaan ilmeni muun muassa lestadiolaisen kirjallisuuden harrastamisena. Vanhoillislestadiolaiset ystävät olivat huolissaan Kekkosen sielun tilasta ja kerran hänen luonaan kävi seitsemän vanhoillislestadiolaista saarnamiestä. Keskustelutilaisuus oli Kekkosen mukaan ollut: "hyvin miellyttävä ja hyvä".[196] Toimittaja Aarno Laitisen mukaan puoluesihteeri Arvo Korsimo anoi Urho Kekkosen pyynnöstä 1950-luvulla Neuvostoliitolta rahaa lestadiolaisten käännyttämiseksi Maalaisliittoon.[197]

title: Lestadiolaisuus

text: Vuonna 1934 erkani omaksi ryhmäksi pikkuesikoisuus (rauhansanalaisuus) Euroopassa. Hajaannuksen välittömänä syynä oli siis se, että eräät vanhoillislestadiolaiset puhujat menivät saarnaamaan Amerikan apostolis-luterilaisen kirkon järjestämiin tilaisuuksiin 1932. Oulu-vetoinen SRK ei pitänyt kyseistä kirkkokuntaa sisarjärjestönään Yhdysvalloissa. Pitkäkestoisena taustatekijänä hajaannuksessa oli myös Torniojokilaakson lestadiolaisuuden alueellinen kehitys Oulun keskusjohdosta osittain riippumattomana uskonnollisuutena. Pohjanmaan ruotsinkielinen lestadiolaisuus toimi melko omaehtoisesti jo kielellisistä syistä. Varsinaista hajaantumista tapahtui pääsoin Keski- ja Etelä-Pohjanmaan suomenkielisissä lestadiolaisyhteisöissä. Sen sijaan Tornionlaakso, Norbotten ja lähes kokonaisuudessaan Pohjanmaan ruotsinkielinen lestadiolaisuus putosivat ikään kuin "valmiina" rauhansanalaisuuteen.[2]

title: Suomen evankelis-luterilainen kirkko

text: 1800-luku oli herätysliikkeiden aikaa. Savoon ja Pohjanmaalle syntyi herännäisyys. Karjalaan ja Satakuntaan syntyi rukoilevaisuus. Varsinais-Suomeen syntyi evankelisuus, ja lisäksi Ruotsin Lapista saapui lestadiolaisuus. Herätysliikkeitä ja maallikkotoimintaa vastaan säädetty konventikkeliplakaatti lakkautettiin vuonna 1869. Herätysliikkeet saivat vapauden toimia kirkossa.

title: Lestadiolaisuus

text: Uudellaheräyksellä on nimikkolähettejä Suomen Lähetysseuran kanssa esimerkiksi Angolassa, Etiopiassa, Senegalissa, Tansaniassa ja Taiwanissa.[102] Uusheräys aloitti lähetystyön Kiinaan Suomen lähetysseuran yhteydessä vuonna 1909.[79] Myöhemmin toiminta kuitenkin lakkasi yhteiskunnallisten olojen käytyä liian vaikeiksi. Vanhoillislestadiolaisuus ei lähtenyt mukaan Suomen Lähetysseuran toimintaan sille asetettujen ehtojen takia.

title: Kirkosta eroaminen Suomessa

text: Tavallisinta kirkkoon kuuluminen on Pohjanmaalta Varsinais-Suomeen ulottuvalla alueella, jossa 86–94 prosenttia väestöstä kuului kirkkoon vuonna 2013. Alueella kirkkoon kuulumista ylläpitävät varsinkin herätysliikkeet, erityisesti lestadiolaisuus. Korkeinta kirkkoon kuuluvuus on Perhossa (92,9 %) ja Kinnulassa (92,5 %, luvut vuodelta 2017).

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuus levisi Amerikan Yhdysvaltoihin Michiganin ja Minnesotan osavaltioihin noin 1860-luvun loppupuoliskolla pohjoismaisten (lähinnä suomalaisten) siirtolaisten mukana. Aluksi lestadiolaiset toimivat Calumetissa paikallisen yleisen skandinaavisen luterilaisen seurakunnan yhteydessä, mutta joutuivat pian riitoihin seurakunnan ei-lestadiolaisen papin kanssa ja joutuivat perustamaan sitten vuonna 1872 oman seurakunnan, jonka nimeksi tuli Salomo Kortetniemen Luterilainen seura ja jonka papiksi palkattiin suntio Salomo Kortetniemi.[36] Cokatoon lestadiolaiset perustivat samana vuonna oman epävirallisen seurakunnan nimeltä Suomalais-luterilainen Seurakunta, jonka papin tehtäviä hoiti ilman palkkaa maallikkosaarnaaja Iisakki Barberg (1833–1883).[37]

title: Hoitokokous (lestadiolaisuus)

text: 1970-luvulla kokouksia on pidetty myös nimellä "seurakuntapäivät" ja "sielunhoidollinen neuvonpito". Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen mukaan hoitoon kutsujina toimivat rauhanyhdistysten johtokunnat. Tuomas Lohen mukaan hoitokokousmenettelyn taustalla oli näkemys, että rikkoneen hoitamisessa tuli noudattaa niin sanottua Kristuksen kirkkolakia. Itsensä ”vastuullisiksi kristityiksi” tuntevat kokivat velvollisuudekseen puuttua ongelmalliseksi luokiteltuun käytökseen. Paikallinen rauhanyhdistys toimi jäsentensä ”hengellisenä hallituksena”, joka pyrki vaikuttamaan jäsentensä elämäntapoja koskeviin ratkaisuihin.

title: Lestadiolaisuus

text: Ensimmäiset erimielisyydet alkoivat Pohjois-Amerikan lestadiolaisuuden sisällä jo vuonna 1871. Amerikan ensimmäinen "eriseura" syntyi vuonna 1876, kun Amerikan lestadiolaisuus jakaantui kahtia kortetniemeläisiin ja rovaislaisiin/Starkin ryhmään.[111][112]

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuus levisi Yhdysvaltoihin 1860-luvulla siirtolaisten mukana, jotka tulivat Norjasta ja Suomen Pohjanmaalta. Ensimmäisenä saarnaajana mainitaan Antti Witikkohuhta, joka saapui Norjan Hammerfestistä. Aluksi lestadiolaisuus levisi Michiganiin, Minnesotaan, Oregoniin ja Washingtoniin. Tärkeimmäksi herätyksen keskukseksi muodostui Calumet. Seurakuntia perustettiin virallisesti ensimmäisen kerran Cokatoon, Minnesotaan (1872) ja Calumetiin, Michiganiin (1873). 1900-luvun vaihteessa lestadiolaisia oli Yhdysvalloissa jo useita kymmeniä tuhansia.[84] Myös Pohjois-Amerikan lestadiolaisuus on kärsinyt lukuisista hajaannuksista 1890-luvulta lähtien.

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuus joutui myös kirkossa tarkkailun kohteeksi. Jo Lars Levi Laestadius joutui negatiivisen julkisuuden kohteeksi. Hänestä kirjoitettiin esimerkiksi Nobottens Posteniin loukkaavia kirjoituksia, eikä hänen vastineitaan julkaistu.[216] Hän perusti oman lehden Ens Ropandes Röst i Öknen (Huutavan ääni korvessa), jossa hän puolustautui.[217] Myös Koutokeinon tragedia aiheutti voimakasta negatiivista julkisuutta.[218] Tapahtumat saivat Venäjän ulkoministeriön huolestuneeksi.[219] Syy tapahtuneesta vieritettiin Laestadiuksen niskoille.[220] Kuningas pyysi asiasta lausunnon Härnösandin piispalta Israel Bergmanilta ja tämä antoi Laestadiuksesta vapauttavan lausunnon. Kuningas ei täten ryhtynyt mihinkään toimiin Laestadiusta vastaan.[220] Lestadiolaisuus on noussut julkisuuteen erityisesti yhteiskunnan ja kirkon muuttuessa.

title: Lestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaiset järjestävät seuroja Espanjassa, Isossa-Britanniassa, Latviassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Suomessa, Sveitsissä, Unkarissa, Venäjällä ja Virossa.[70] Esikoislestadiolaiset järjestävät seuroja Isossa-Britanniassa,[71] Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Suomessa, Tanskassa, Venäjällä, Virossa, Latviassa ja Hollannissa.[72] Rauhansanalaisuus järjestää seuroja Latviassa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa, Venäjällä ja Virossa.[73][74]

title: Lestadiolaisuus

text: Maailman kansainvälistyessä on lestadiolaisuus tavoittanut uusia alueita. Esimerkiksi työn perässä siirtyminen, oppilasvaihto, lähetystyö sekä matkailu ovat laajentaneet lähetystyön alueita. Pohjoismaiden lisäksi lestadiolaisuus on levinnyt erityisesti Venäjälle ja Viroon. Jo 1800-luvulla lestadiolaisuus ehti levitä myös Pietariin. Myöhemmin myös Latvia on tullut lähetystyön piiriin. Muita vanhoja maita ovat Saksa ja kielisukulaiskansa Unkari. Lähetystyötä tehdään myös Belgiassa, Espanjassa, Isossa-Britanniassa, Sveitsissä ja Tanskassa.

title: Lestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudesta erkaantui televisiokiistan seurauksena Ruotsin Morjärvellä, Kalixissa ja Luulajassa lähinnä Ruotsin ruotsalaisista koostunut pieni ryhmä nimeltä morjärveläisyys, jotka liittyivät Amerikan töröläläisiin. Vanhoillislestadiolaisuudesta erkaantui Suomessa vuonna 1977 sillanpääläisyys (SVR), jotka liittyivät Suomen näppäläisiin, Pohjois-Amerikan töröläläisiin ja Ruotsin morjärveläisiin.[144][145][146]

title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Hoitokokous (lestadiolaisuus) Lestadiolaisuus Opistoseurat Päivämies-lehti Rauhanyhdistys (lestadiolainen paikallisyhdistys, yleensä vanhoillislestadiolainen) Siionin laulut Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys Suviseurat Vanhoillislestadiolaisuuden kritiikki Vanhoillislestadiolaisuuteen liittyvät kiistat

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuus on arvokonservatistinen, pietistis- ja herrnhutilaisvaikutteinen 1800-luvun puolivälissä syntynyt enimmäkseen luterilaisten kirkkojen sisällä toimiva herätysliike, jonka monet suuntaukset kuitenkin varsin paljon eroavat valtavirran luterilaisuudesta, muun muassa eksklusiivisen seurakuntaopin osalta, pitämällä ihmisen ääneen julistamaa synninpäästöä ainoana armovälineenä sekä kieltämällä kasteen uudestisynnyttävyyden. Sen eri suuntauksilla on kannattajia pääasiassa Suomessa, Norjassa, Pohjois-Amerikassa, Ruotsissa, Venäjällä ja Virossa. Pienempiä ryhmiä on muun muassa Afrikassa, Etelä-Amerikassa ja Keski-Euroopassa. Lestadiolaisuus on nimetty sen perustaneen saarnaaja Lars Levi Laestadiuksen (Lauri Leevi Læstadius) mukaan.

title: Uskonto Suomessa

text: Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä toimii useita herätysliikkeitä. Näistä jo 1700–1800-luvuilla ovat syntyneet rukoilevaisuus, herännäisyys, evankelisuus ja lestadiolaisuus. Näistä lestadiolaisuus on jakautunut neljään päähaaraan: vanhoillislestadiolaisuus, esikoislestadiolaisuus, uusheräys ja rauhansanalaisuus[39]. Näiden vanhojen herätysliikkeiden lisäksi syntyi 1900-luvulla viidesläisyys, johon luetaan kuuluviksi Suomen Raamattuopisto, Kansanlähetys ja Kansan Raamattuseura. Lisäksi kirkon sisällä on vaikuttanut 1960- ja 1970-luvuilla Suomeen kantautunut karismaattinen liike.[40]

title: Lestadiolaisuus

text: Maailman kansainvälistyessä lestadiolaisuus on levinnyt kymmenien tuhansien kilometrien päähän syntypaikastaan. Afrikassa lestadiolaista toimintaa on ollut 1960-luvulta alkaen.[91] Vanhoillislestadiolaisuus levisi Togoon 1990-luvun puolivälistä lähtien Ruotsista. Keniaan vanhoillislestadiolaisuus levisi 2000-luvun vaihteessa. Vanhoillislestadiolaisuus levisi Togosta Ghanaan 2000-luvulla. Vanhoillislestadiolaisuus levisi Suomesta Gambiaan 2010-luvun vaihteessa, jossa suunniteltiin vuonna 2011 jo yhden kirkkorakennuksen rakentamista. Vanhoillislestadiolaisuus toimii Gambiassa nimellä Laestadian Lutheran Church of Gambia.

title: Hoitokokous (lestadiolaisuus)

text: Vakavin julkinen kritiikki SRK:lle tulikin, kun arkkipiispa Mikko Juva lopulta päätti ottaa julkisuudessa henkilökohtaisesti kantaa hoitokokouksiin. Helsingin Sanomat julkaisi 2.12.1979 kokonaisen sivun laajuisen arkkipiispan puheenvuoron .

title: Lestadiolaisuus

text: Valtaosa maailman lestadiolaisista asuu Euroopassa ja erityisesti Pohjoismaissa. Vankimman aseman lestadiolaisuus on saavuttanut Suomessa, vaikka liike on alun perin Ruotsista. Suurin ryhmä Euroopassa on vanhoillislestadiolaisuus. Lestadiolaiset tekevät lähetystyötä 13:ssa Euroopan maassa.

title: Lestadiolaisuus

text: Osittain julkisuuskuva on edelleen kielteinen ja lestadiolaisuus liitetään sensaationhakuisesti yhteyksiin, joihin se liittyy vain toissijaisesti: Koististen veljeksistä kirjoiteltiin aluksi pitkään lestadiolaisina, vaikka he olivat eronneet leeviläisistä.[224][225] Tiedotusvälineissä ei aina eritellä liikkeen eri suuntia vaan käsitellään niitä kaikkia lestadiolaisuutena.

title: Lestadiolaisuus

text: Takkisen kannattajista tuli Amerikan esikoislestadiolaisuuden alkujoukko, kun heidän ja heidemanilaisten välillä tuli lopullinen ero vuonna 1894. Suuren hajaannuksen yhteydessä Euroopan "vanhalestadiolaisuuden" jakaannuttua vuodesta 1900 alkaen vanhoillislestadiolaisiin ja esikoislestadiolaisiin ryhtyivät Euroopan esikoislestadiolaiset saarnaaja Joonas Purnun johdolla yhteistyöhön Amerikan esikoislestadiolaisten kanssa ja Euroopan vanhoillislestadiolaiset Amerikan heidemanilaisten kanssa. [46]

title: Lestadiolaisuus

text: Kun Laestadiuksen kuolemasta oli kulunut noin 20 vuotta, oli liike levinnyt laajalti Suomeen. Vuonna 1884 Ewangelinen-lehdessä todetaan: -"Hihhulilaisuus on lewinnyt 20 w. ajalla yli Suomen, sanoakseni kulowalkean tawalla".[56] Vuonna 1899 Suomessa arvellaan olleen lestadiolaisia noin 64000, mikä on suunnilleen 2,5 prosenttia silloisesta Suomen väestöstä.[1] 1800-luvun lopussa lestadiolaisuutta olikin lähes jokaisessa Suomen seurakunnassa lukuun ottamatta Ahvenanmaata.[57] Tärkeimpiä kannatusalueita Suomen puolella olivat kuitenkin Lappi, Pohjanmaa, Oulun seutu, sekä Pyhä- ja Kalajokilaaksot. Eniten kannatusta lestadiolaisuus sai Kuolajärvellä (99,6%), Muoniossa (75%) ja Karungissa (66%).[58] Ruotsinkielisten keskuudessa lestadiolaisuus sai kannatusta erityisesti Kokkolan ja Vaasan seuduilla sekä ruotsinkielisellä Uudellamaalla.[58] Helsingin lestadiolaisyhteisö oli 1800-luvun lopussa jo noin 1000 hengen suuruinen.[59]

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuus on opillisesti, kulttuurillisesti ja historiallisesti luterilaisuuden sisäinen herätysliike. Lisäksi useimmat Euroopan lestadiolaiset kuuluvat evankelis-luterilaiseen kirkkoon, mutta Amerikassa ja Afrikassa lestadiolaisilla on omat kirkot. Myös muun muassa ortodoksiseen kirkkoon kuuluu pieni osa lestadiolaisista. Lestadiolaiset liikkeet pitävät Suomessa evankelis-luterilaisen kirkon alaisia rippikouluja ja ovat sitoutuneet opettamaan rippikouluissaan Raamatun mukaisesti apunaan muun muassa Lutherin Vähä katekismus. Nuoret tunnustautuvat konfirmaatiossaan Raamatun oppiin jota selitetään Vähä katekismuksessa. Lestadiolaisuuden haaroihin kuuluvat papit ovat tunnustaneet opikseen Raamatun jota on selitetty luterilaisissa tunnustuskirjoissa, ja sitoutuneet Raamatun mukaiseen elämään ja toimintaan.[8][159][160]

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuuden leviämistä voidaan tarkastella maantieteellisten ääripäiden avulla. Suomen pohjoisimpaan osaan Utsjoelle lestadiolaisuus saapui vuonna 1852. Suomen eteläisimpään kaupunkiin Hankoon 1885. Itäisimpään Suomen osaan Ilomantsiin 1891. Läntiseen osaan Vaasaan 1872. Suomen suuria kaupunkeja ja suluissa lestadiolaisuuden ensiesiintyminen: Helsinki (1866), Jyväskylä (1872), Kuopio (1871), Oulu (1863), Pori (1874), Tampere (1876), Turku (1876) ja Vaasa (1872).[17]

title: Hoitokokous (lestadiolaisuus)

text: Lapin yliopisto käynnisti hoitokokouksia koskevan tutkimushankkeen keväällä 2010. Tutkimus on osa Lapin yliopiston kolmivuotista tutkimuskokonaisuutta "Lestadionismi: poliittinen teologia ja kansalaisuskonto maallistuvassa Suomessa", jonka päärahoittaja on Suomen akatemia.. Dosentti Aini Linjakummun julkaisu "Haavoittunut yhteisö – Hoitokokoukset vanhoillislestadiolaisuudessa" ilmestyi huhtikuussa 2012.

title: Hoitokokous (lestadiolaisuus)

text: Arkkipiispan kanta yksityisten kristittyjen ahdisteluun ja painostamiseen oli ehdoton: seurakunnissa ja Suomen kirkossa tuli puuttua siihen tiukasti. ”Missä lähimmäisiä painostetaan nöyryyttäviin tunnustuksiin, missä häntä kielletään seurustelemasta vääräuskoisten naapurin kanssa tai edes tervehtimästä tätä, missä sairasta estetään hakeutumasta lääkärinhoitoon, missä lapset eristetään ’uskottomista’ leikkitovereistaan ja missä vaimot alistetaan joka suhteessa, nimenomaan myös seksuaalisesti, siellä luterilainen paikallisseurakunta ei voi vaieta.”.

title: Lestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuus on Pohjoismaiden suurin kirkollinen herätysliike.[1] Se toimii Pohjoismaissa evankelis-luterilaisen kirkon sisällä. Se on myös laajimmalle levinnyt Pohjoismaissa syntynyt uskonnollinen liike.[2] Lestadiolaiset tekevät lähetystyötä 23 maassa. Lestadiolaisuus ja erityisesti vanhoillislestadiolaisuus on suomalaisten keskuudessa tunnetuin kaikista herätysliikkeistä. Tutkimuksen mukaan noin kolme neljäsosaa suomalaisista tuntee nimeltä lestadiolaisuuden.[3]

title: Lestadiolaisuus

text: Vuonna 1877 Erkki Antti Juhonpietin (1814–1900) johdolla lähetettiin Amerikkaan kirje, jossa muun muassa paljastettiin Salomo Kortetniemen vanhoja syntejä. Raattamaa puolestaan lähetti Amerikkaan kirjeen jossa hän korosti että Jaakko Rovainen ja Iisakki Alamaa edustivat Amerikassa "esikoisten seurakuntaa", jolle kaikkien Amerikan lestadiolaisten tulisi olla kuuliaisia. Calumetiin tuli Suomesta Kuusamon Posiolta saarnaaja Juho Takkinen ottamaan Kortetniemen paikan Calumetin lestadiolaisseurakunnan pappina itselleen vuonna 1877.[39]


query: Mikä oli Friedrich Murnau ensimmäinen elokuva?

title: F. W. Murnau

text: Pian sodan jälkeen Murnau osallistui elokuvantekoon ja oli mukana saksalaisen mykkäelokuvan nousussa. Murnau perusti 1919 pienen itsenäisen Murnau-Veidt Filmgesellchatt -elokuvastudion näyttelijä Conrad Veidtin kanssa. Samana vuonna Murnau ohjasi ensimmäisen elokuvansa, Der Knabe in Blau.[1] Hänen seuraavat elokuvansa olivat Saatana (Luopunut enkeli), joka oli hänen ensimmäinen elokuvaaja Karl Freundin ja näyttelijä Conrad Veidtin kanssa, ja Kyttyräselkä ja tanssijatar, joka aloitti hänen yhteistyönsä käsikirjoittaja Carl Mayerin kanssa.[4] Murnaun muista varhaisia elokuvia olivat Sehnsucht, Abend – Nacht – Morgen ja Der Januskopf.[2] Der Januskopf oli luvaton versio Robert Louis Stevensonin romaanista Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde. Se oli kauhulegenda Bela Lugosin ensiesiintyminen valkokankaalla.

title: F. W. Murnau

text: Murnaun varhaisin säilynyt elokuva on Matka yöhön (1921), joka oli kolmiodraaman ympärille rakennettu tragedia. Se oli mielenkiintoinen yhdistelmä aikansa merkittäviä tyylejä, kamarielokuvaa ja ekspressionismia.[1] Samana vuonna vain 16 päivässä kuvatussa Vogelödin linnassa Murnau osoitti jo taitojaan luoda pelon ja kauhun ilmapiiriä, mistä hän tuli tunnetuksi vampyyrielokuvassa Nosferatu (1922).[4] Nosferatusta on tullut ekspressionistisen elokuvan merkkiteos, mutta elokuva oli vaarassa tuhoutua kokonaan, sillä se oli luvaton sovitus Bram Stokerin Draculasta ja Stokerin leski haastoi tuotantoyhtiö Pana-Filmin oikeuteen. Oikeusjutun takia taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut Pana-Film ei pystynyt levittämään elokuvaa laajasti.[1]

title: Faust (vuoden 1926 elokuva)

text: Faust on vuonna 1926 valmistunut saksalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi F. W. Murnau. Elokuva jäi Murnaun viimeiseksi työksi Saksassa.

title: Saksa

text: Saksalainen elokuva sai kansainvälistä suosiota jo mykkäelokuvan aikana. Muun muassa Fritz Lang sekä itävaltalaissyntyinen, mutta Saksassa useita uransa merkittävimmistä teoksista ohjannut F. W. Murnau kuuluvat lajin suurten mestareiden joukkoon. Langin merkittävimpiin Saksassa tekemiin elokuviin kuuluvat innovatiivinen, taloudellisesti epäonnistunut mutta sittemmin klassikon asemaan noussut tieteiselokuva Metropolis[87] sekä lastenmurhaajasta kertova jännityselokuva M – kaupunki etsii murhaajaa.[88] Murnaun elokuvista kenties parhaiten muistetaan vampyyrielokuva Nosferatu. Sekä Lang että Murnau siirtyivät sittemmin ohjaamaan Yhdysvaltoihin.[89][90]

title: Edgar G. Ulmer

text: Edgar Georg Ulmer syntyi juutalaisista vanhemmista 17. syyskuuta 1904 Olomoucissa, nykyisessä Tšekin tasavallassa. Nuorena miehenä hän opiskeli Wienissä, työskennellen samaan aikaan lavastajana teatterissa. Vuonna 1919 hän sai töitä UFA:n studioilta Paul Wegenerin "Golemin" (1920) lavastajan apulaisena. 1920-luvulla Ulmer työskenteli ensin Max Reinhardtin assistenttina, ja vuosina 1924-31 hän osallistui kaikkien Friedrich Wilhelm Murnaun elokuvien tekoon monissa eri tehtävissä: tuotantoapulaisena, leikkaajana, käsikirjoittajana ja apulaisohjaajana. Alkuteksteihin sai näissä elokuvissa nimensä näkyviin vain kerran, "Auringonnousun" (1927) lavastuksesta.

title: Fritz Lang

text: Langin ensimmäinen merkittävä ohjaustyö oli "Väsynyt kuolema", joka käsitteli ihmisen taistelua kohtaloaan vastaan. Samaa teemaa Lang käytti myöhemminkin useissa elokuvissaan. "Väsynyt kuolema" tuli ensi-iltaan lokakuussa 1921, ja se nosti Langin saksalaisen elokuvateollisuuden parhaiden ohjaajien joukkoon. Elokuva oli samalla aloittamassa Saksan elokuvan kultakautta, kun samoihin aikoihin myös F. W. Murnaun ja Ernst Lubitschin mykkäelokuvat saivat maailmanlaajuista suosiota. Seuraavaksi Lang ohjasi kaksiosaisen psykologisen rikostarinan "Tri Mabuse – ihmispeto", joka oli ensimmäinen kolmesta rikollisnero tohtori Mabusea käsittelevästä elokuvasta. Elokuvan valmistuttua Lang sai Saksan kansalaisuuden.

title: Alfred Hitchcock

text: Balcon-Saville-Freedman ehti tuottaa vain kaksi elokuvaa: Nainen naista vastaan (1923) ja Valkoinen varjo (1923), joissa kummassakin Hitchcock oli apulaisohjaajana, käsikirjoittajana ja lavastajana. Ensimmäinen menestyi hyvin, mutta toinen epäonnistui niin pahasti, että tuotantoyhtiön omistajat lopettivat yrityksen. Tuottaja Michael Balcon perusti kuitenkin heti uuden tuotantoyhtiön Gainsborough Picturesin, jonne myös Hitchcock siirtyi. Balcon etsi jatkuvasti yhteistyökumppaneita ja solmi 1924 sopimuksen elokuvasta Die Prinzessin und der Geiger UFA:n kanssa. UFA hoiti rahoituksen, ja Gainsborough Pictures vastasi puolestaan tuotannosta ja levityksestä Saksan ulkopuolella. Elokuva kuvattiin UFA:n Babelsbergin studioilla, jonne Hitchcock lähti muun kuvausryhmän mukana 1924. Kuvausmatkalla oli suuri vaikutus Hitchcockiin. Hän oli Englannissa työskennellyt vain pienessä brittiläisessä studiossa ja oli nyt tuon ajan suurimmassa ja merkittävimmässä elokuvastudiossa. Viereisessä studiossa F. W. Murnau kuvasi Viimeistä miestä, jolla oli Hitchcockiin suuri vaikutus. Murnaulta Hitchcock oppi monia lavastukseen, trikkikuvaustekniikkaan ja elokuvakerrontaan liittyviä asioita. Murnaun – ja myös Fritz Langin, G. W. Pabstin sekä saksalaisen ekspressionismin – vaikutus näkyy ennen kaikkea Hitchcockin mykkäelokuvissa (esimerkiksi Vuokralaisessa ja Puhtauden lunnaissa).[18][19]

title: Dracula

text: Ensimmäinen varsinainen Dracula-filmatisointi on saksalainen F. W. Murnaun mykkäelokuva Nosferatu (1922). Elokuvan tarina seuraa Stokerin kirjan juonta, ja ainoastaan nimet on vaihdettu. Koska Murnau teki elokuvan ilman Stokerin lesken lupaa, elokuvan kaikki kopiot tuomittiin hävitettäväksi. Joitain kopioita kuitenkin säilyi, ja elokuvaa pidetään nykyään kauhuelokuvan klassikkona.[18]

title: Tartuffe

text: Tartuffesta on tehty elokuvasovitukset vuosina 1925 ja 1984. Vuoden 1925 version ohjasi saksalainen Friedrich Wilhelm Murnau ja tuotti Ufa - Universum Film AG. Vuoden 1985 ranskalaisen version ohjasi Gérard Depardieu.

title: F. W. Murnau

text: Murnaun 21 elokuvasta on nykypäiville säilynyt vain 12.

title: Der Januskopf

text: Murnau ei hankkinut elokuvaan oikeuksia Stevensonin perikunnalta. Käsikirjoittaja Hans Janowitzin kanssa Murnau vaihtoi päähenkilön nimeksi tohtori Warren ja herra O'Connor. Pääosassa tuplaroolissa oli Conrad Veidt. "Der Januskopfia" pidetään nykyään kadonneena elokuvana. Stevensonin perikunta nosti elokuvan tuottajia vastaan lakijutun, ja sen seurauksena kaikki kopiot elokuvasta hävitettiin. Elokuvan käsikirjoitus ja joitakin yksittäisiä filmiruutuja on säilynyt.

title: Faust (vuoden 1926 elokuva)

text: Alun perin Gretchenin rooliin haluttiin yhdysvaltalainen Lillian Gish, mutta Murnaulle ja Gishille tuli riitaa naisen vaatimuksesta omaan kameramieheen. Sen jälkeen Murnau valitsi rooliin kokemattoman Camilla Hornin.

title: F. W. Murnau

text: Suurkaupungin tytön jälkeen Murnau aloitti yhteistyön Robert J. Flahertyn kanssa.[3] He matkustivat Tahitille kuvaamaan elokuvaa Tabu – tarina Etelämereltä. Heidän näkemykset elokuvasta eivät kuitenkaan olleet yhtenäväiset, ja Murnau kuvasi ja kustansi elokuvan lopulta itse.[4] Hän oli sitä ennen purkanut sopimuksensa Foxin kanssa, joten hänellä ei ollut tuotantoyhtiön rahallista tukea elokuvan tekemisessä.[8]

title: F. W. Murnau

text: Fox valkoi huomattavasti tarkemmin Murnaun seuraavia elokuvia. Elokuvan 4 paholaista (1928) muutettiin onnelliseksi, ja siihen lisättiin jälkikäteen ääniraita. Samoin kävi elokuvalle Suurkaupungin tyttö (1930).[4] 4 paholaista on sittemmin kadonnut, eikä Suurkaupungin tyttö ollut enää täysin Murnaun projekti, sillä häntä ei sallittu kuvaamaan elokuvaa loppuun.[3] Suurkapungin tytön alkuperäinen nimi oli Jokapäiväinen leipämme. Murnau halusi kuvata siinä dokumentaarisesti leivän valmistusprosessia, ja hän tutkikin sitä perusteellisesti elokuvaa varten. Tuottaja William Fox ei ollut kuitenkaan aiheesta kiinnostunut.[5]

title: F. W. Murnau

text: Nosferatun lisäksi Murnau ohjasi vuonna 1922 kaksi muutakin elokuvaa, Fantomin ja Palavan pellon.[5] Murnau ja elokuvaaja Fritz Arno Wagner olivat luoneet Nosferatuun lähes unenomaisia visuaalisia tehosteita, joita he käyttivät myös elokuvassa Viimeinen mies, jonka ansiosta Murnausta kiinnostuttiin myös Hollywoodissa.[1] Peter von Baghin mukaan Viimeinen mies oli kamarielokuvakauden huipentuma. Siinä Murnau käyttää kameraa, joka kuvaa asiat päähenkilön näkökulmasta.[6]

title: F. W. Murnau

text: Friedrich Wilhelm Plumpe syntyi 28. joulukuuta 1888 Bielefeldissä. Hänen vanhempansa olivat tekstiilitehtailija Heinrich Plumpe ja tämän toinen vaimo Otilie. Friedrichillä oli kaksi veljä ja kaksi sisarpuolta. Perhe muutti vuonna 1892 Kasseliin.[1][2]

title: Carl Mayer

text: Mayer ei jättänyt elokuvauraansa pettymyksestä huolimatta. Hän kirjoitti 1920-luvun alussa elokuvien sarjan, jotka käsittelivät yhteiskunnassa katoavia ihmiskohtaloita. Sarjan päätti F. W. Murnaun ohjaama "Viimeinen mies". Murnau oli jo aiemmin ohjannut Mayerin elokuvia, mutta "Viimeisen miehen" jälkeen heidän yhteistyönsä alkoi uudestaan. Seuraavaksi Mayer käsikirjoitti Murnaulle Molièren samannimiseen näytelmään perustuvan elokuvan "Tartuffe". Murnau lähti pian tämän jälkeen Yhdysvaltoihin, mutta Mayer päätti jäädä Saksaan, vaikka sai tarjouksia myös Yhdysvalloista. Mayer käsikirjoitti silti Murnaun Hollywood-elokuvan "Auringonnousu".

title: F. W. Murnau

text: Murnau on hyvin arvostettu elokuvan tekijä edelleenkin ja hänet on monessa yhteydessä nimetty maailman parhaaksi elokuvaohjaajaksi. Murnauta on muistettu myös elokuvissa, esimerkiksi Werner Herzogin Nosferatu – yön valtias (1979) on monilta osin selvä kunnianosoitus Murnauta ja hänen Nosferatu-elokuvaansa kohtaan.

title: Seitsemännessä taivaassa (vuoden 1927 elokuva)

text: Samaan aikaan kun Borzage kuvasi elokuvaa, F. W. Murnau kuvasi "Auringonnousua" viereisellä näyttämöllä samalle elokuvayhtiölle – elokuvilla oli jopa sama naispääosan esittäjä Janet Gaynor, joka sukkuloi elokuvien kuvausten välillä. Murnaulla oli suuri vaikutus Borzagen ohjaustyylin, ja "Auringonnousu" ja "Seitsemännessä taivaassa" ovatkin visuaalisesti hyvin samankaltaisia.

title: Vakoilija (elokuva)

text: Elokuvan alkuperäisiä negatiivejä ei ole säilynyt, mutta Tšekin kansallisessa elokuva-arkistossa Prahassa säilytetään hyvälaatuista nitraattifilmiä. Friedrich-Wilhelm-Murnau-säätiö restauroi elokuvan vuosina 2003 ja 2004 käyttäen nitraattikopiota ja muita pätkiä elokuvista, joita löytyy arkistoista ympäri maailmaa.

title: Saksan kulttuuri

text: Saksalainen elokuva sai kansainvälistä suosiota jo mykkäelokuvan aikana: muun muassa Fritz Lang sekä itävaltalaissyntyinen, mutta Saksassa useita uransa merkittävimmistä teoksista ohjannut F. W. Murnau kuuluvat lajin suurten mestareiden joukkoon. Langin merkittävimpiin Saksassa tekemiin elokuviin kuuluvat innovatiivinen, taloudellisesti flopannut mutta sittemmin klassikon asemaan noussut tieteiseepos Metropolis[10] sekä lastenmurhaajasta kertova jännityselokuva M – kaupunki etsii murhaajaa[11]. Murnaun elokuvista kenties parhaiten muistetaan vampyyrielokuva Nosferatu. Sekä Lang että Murnau siirtyivät sittemmin ohjaamaan Yhdysvaltoihin.[12][13]

title: Faust (vuoden 1926 elokuva)

text: "Faustista" oli tarkoitus tulla Fritz Langin "Metropoliksen" (1927) ohella suurin ja hienoin Saksassa koskaan tuotettu elokuva. Oli oikeastaan Emil Janningsin ansioita, että Murnau sai elokuvan ohjattavakseen. Jannings oli kuullut Ufan suunnitelleen "Faustin" ohjaajaksi Ludwig Bergeriä ja Mefiston rooliin Conrad Veidtiä. Jannings vaati ohjaajaksi Murnauta ja samalla Mefiston roolia itselleen.

title: Metropolis (elokuva)

text: Vuonna 2001 saksalainen Friedrich Wilhelm Murnau -säätiö toi julkisuuteen vuosikausia kestäneen entistämishankkeen tuloksena elokuvan uudelleen, ja siihen oli koottu aineistoa neljästä lähteestä.

title: Weimarin tasavalta

text: Weimarin tasavallan aikana kulttuuri ja tiede eli voimakasta kukoistuskautta. Saksa koki elokuvan suuren nousun ohjaajien Friedrich Murnaun ja Fritz Langin avittamana. Bertolt Brecht ja Thomas Mann edustivat korkealuokkaista kirjallisuutta, ja Walter Gropius loi modernin arkkitehtuurin Bauhaus-koulunsa myötä. Kuvataiteen suuntauksina vallitsivat ekspressionismi ja uusasiallisuus.[4]

title: F. W. Murnau

text: Murnau muistetaan yleisesti elokuvien nerokkuudesta ja kauneudesta. Murnaun elokuvat ovat niitä, jotka tunnetaan, mutta joita harvoin siteerataan. Esimerkiksi Nosferatun omaperäistä tunnelmaa ei ikinä ole yritetty kopioida.

title: Frank Borzage

text: Borzagen ensimmäinen merkittävä ohjaustyö oli vuonna 1920 valmistunut "Humoreski". Borzagen ensimmäinen menestyselokuva oli "Seitsemännessä taivaassa", josta hän myös sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon. Samaan aikaan kun Borzage kuvasi elokuvaa, F. W. Murnau kuvasi Auringonnousua samalle elokuvayhtiölle – elokuvilla oli jopa sama naispääosan esittäjä Janet Gaynor (joka sai parhaan naispääosan Oscar-palkinnon rooleistaan näissä kahdessa ja Borzagen "Kadun enkeli" -elokuvassa). Murnaulla oli suuri vaikutus Borzagen ohjaustyylin ja elokuvat ovatkin visuaalisesti hyvin samankaltaisia.

title: F. W. Murnau

text: Murnau oli vuosina 1909–1913 aktiivinen Heidelbergin teatteriyhteisössä. Tuona aikana Max Reinhardt kiinnitti huomion häneen ja kutsui hänet Berliiniin Deutsches Theateriin. Reinhardt oli usiden saksalaisten ja itävaltalaisten näyttelijöiden mentori. Ensimmäinen maailmansota katkaisi Murnaun nousevan uran teatterissa. Hän taisteli maavoimissa Itä-Preussissa itärintamalla ja myöhemmin taistelulentäjänä.[1] Erään lennon aikana Murnaun kone pakotettiin alas Sveitsiin, missä hänet internoitiin. Saksan lähetystön ansiosta hän pystyi tuona aikana ohjaamaan useita teatterituotantoja ja aloittamaan uran elokuvamaailmassa propagandaelokuvien kokoajana ja leikkaajana. Kokemus elokuvista mahdollisti Murnaun siirtymisen sodan jälkeen täyspäiväisesti elokuva-alalle.[3]

title: F. W. Murnau

text: Friedrich Wilhelm Murnau (alk. Friedrich Wilhelm Plumpe; 28. joulukuuta 1888 Bielefeld, Saksan keisarikunta – 11. maaliskuuta 1931 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen teatterinäyttelijä ja elokuvaohjaaja. Häntä pidetään yleisesti yhtenä mykkäelokuvan tärkeimmistä elokuvaohjaajista. Hän aloitti uransa näyttelijänä mutta siirtyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ohjaajaksi. Murnau ohjasi Saksassa muun muassa elokuvat Nosferatu ja Viimeinen mies, jonka ansiosta hänestä kiinnostuttiin Hollywoodissa. Hänen ensimmäistä Fox Film Companylle tekemäänsä elokuvaansa, Auringonnousua on myöhemmin tituulerattu jopa ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”. Se oli kuitenkin taloudellisesti pettymys, ja Murnau menetti taiteellisen vapautansa seuraavissa tuotannoissa. Hän ohjasi Hollywoodissa lopulta vain neljä elokuvaa, sillä hän kuoli 42-vuotiaana viikko ennen viimeisen elokuvansa Tabun ensi-iltaa.

title: Nosferatu

text:
Suluissa ovat henkilöhahmojen nimet Stokerin romaanissa.
Murnau halusi filmata Bram Stokerin "Draculan", mutta elokuvayhtiö ei saanut oikeuksia tarinaan. Tämä ei kuitenkaan haitannut Murnauta, joka oli jo aiemmin tehnyt elokuvan Robert Louis Stevensonin kirjasta "Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde" nimellä "Der Januskopf". Murnau jatkoikin elokuvan tuottamista ja muutti lähinnä vain hahmoja ja paikkoja. Vampyyri Draculasta tuli Nosferatu, Kreivi Draculasta Kreivi Orlok ja Jonathan Harkerista Hutter. Lisäksi vampyyri ei elokuvassa uhannut Lontoota vaan Bremeniä. Romaanissa tohtori van Helsing mainitsee myös Nosferatun eräänä vampyyrin nimityksenä. Pääosassa vampyyrin roolin tulkitsi Max Schreck.

title: F. W. Murnau

text: Murnau oli jo Yhdysvalloissa, kun Faust sai ensi-iltansa 14. lokakuuta 1926.[2] Hän oli tehnyt Fox Film Companyn kanssa neljän vuoden sopimuksen, ja hänen ensimmäinen Hollywood-elokuvansa oli Auringonnousu.[1] Elokuva valittiin vuonna 1958 ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”, mutta se ei menestynyt odotetusti. Auringonousu sai runsaasti kiitosta kriikoilta, ja se sai ensimmäisessä Oscar-gaalassa palkinnon ainutlaatuisesta ja taiteellisesta tuotannon laadusta. Lisäksi Janet Gaynor palkittiin parhaasta naispääosasta ja Charles Rosher ja Karl Struss parhaasta kuvauksesta. Auringonnousu ei kuitenkaan menestynyt taloudellisesti, minkä takia Murnau menetti taiteelliset vapautensa Foxilla.[3]


query: Mistä Hugo ”Hurley” Reyes on kotoisin?

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley on kotoisin Los Angelesista. Hurleyn isä hylkäsi perheensä Hurleyn ollessa vasta lapsi, minkä seurauksena tämä aloitti liiallisen syömisen.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley seuraa toisia altaan luo, jonka vesi on muuttanut väriä. He laskevat Sayidin pinnan alle, ja Hurley huutaa heidän hukuttavan Sayidin. Lennonin pyynnöstä Hurley menee Dogenin luo, joka paljastaa osaavansa englantia. Hurley kertoo Dogenille Jacobin kuolleen, mikä kauhistuttaa häntä. Myöhemmin Hurley todistaa Sayidin heräävän kuolleista kaikkien yllätykseksi.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Myöhemmin toisella kaudella Hurley ja Libby lähentyvät. Jaksossa Dave Hurley tapaa Daven saarella, ja Hurley yhä uskottelee, että tämä on vain mielikuvituksen tuotetta. Dave sanoo, että kun Hurley lakkasi uskomasta hänen olemassaoloonsa, Hurley vajosi koomaan ja on uneksinut kaiken, kuten lottovoiton ja lento-onnettomuuden. Dave houkuttelee Hurleyn hyppäämään kalliolta alas, jotta Hurley heräisi unesta. Dave hyppää itse ensin alas, ja Hurley valmistautuu hyppäämään, mutta Libby tulee estämään sen. Hurleyn ja Libbyn suhde ei kuitenkaan kestä pitkään, sillä Michael ampuu Libbyn vapauttaessaan Beniä Joutsen-asemalta.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley kohtaa kirkon edessä Benin, joka sanoo ettei ole vielä valmis siirtymään eteenpäin. Hurley sanoo Benin olleen ”hyvä numero kaksi” viitaten tämän rooliin neuvonantajana saarella. Hurley kohtaa muut selviytyneet ja jäähyväisten jälkeen Hurley istuu Libbyn viereen. Christian avaa kirkon ovet, jolloin kirkas valkoinen valo ympäröi selviytyneet siirtäen heidät tuonpuoleiseen.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Myöhemmin Desmond neuvoo Hurleytä lahjomaan Ana Lucian, jotta Sayid ja Kate vapautuisivat vankilasta. Heidän saavuttuaan kohtauspaikkaan Hurley saapuu ja antaa rahat Ana Lucialle. Hurley kysyy Desmondilta, tuleeko tämä mukaan, mihin Desmond vastaa ettei hän ole vielä valmis. Hurley lähtee Sayidin kanssa hotellille ja käskee tätä odottamaan autossa. Hurley kohtaa juopuneen Charlien, joka kieltäytyy lähtemästä konserttiin. Hurley tainnuttaa Charlien ja kantaa tämän autoon ja vie tämän myöhemmin konserttiin. Hurley ja Sayid ajavat baarin eteen ja huomaavat miehen ahdistelevan Shannonia. Sayid auttaa Shannonia, ja koskettaessaan toisiaan he saavat muistinsa takaisin elämästään saarella. Boone kertoo Hurleylle, että hänellä oli kova työ hakea Shannon Australiasta. Hurley vastaa, että se oli sen arvoista.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurleyn vierailtua Libbyn haudalla, Michael ilmestyy Hurleylle ja neuvoo häntä estämään lentokoneen tuhoamisen. Ilanan kuollessa dynamiittien räjähdyksessä, Hurley räjäyttää Black Rockin dynamiittivaraston. Hurley, Jack, Sun ja Frank suuntaavat Musta-asuisen miehen luo, kun Richard, Miles ja Ben suuntaavat parakeille. Matkalla Michael ilmestyy Hurleylle ja kertoo mistä Musta-asuisen miehen löytää. Michael pyytää Hurleytä kertomaan anteeksipyytönsä Libbylle, jos Hurley näkee tämän vielä.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hugo ”Hurley” Reyes on fiktiivinen hahmo yhdysvaltalaisessa draamasarjassa Lost. Häntä näyttelee Jorge Garcia.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Jaksossa Yhdessä elää, yksin kuolee Hurley lähtee ryhmän mukaan pelastamaan Waltia. Kaikki paljastuu Michaelin suunnitelmaksi, ja Toiset vangitsevat Jackin, Katen ja Sawyerin. Vain Hurley vapautettaan. Hurley palaa leiriin jaksossa Lisäohjeita, jossa Locke melkein tappaa Hurleyn väärinkäsitettyään tämän jääkarhuksi. Matkallaan leiriin Hurley kohtaa myös Desmondin, jolle hän antaa vaatteita tämän menetettyä omansa Joutsen-aseman räjähdyksessä. Hurley on ensimmäinen, joka tajuaa Desmondin näkevän tulevaisuuteen.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Myöhemmin Hurley kohtaa yrityksensä parkkipaikalla Locken, joka nuhtelee Hurleyta siitä, että hän oli ajanut autonsa liian lähelle Locken autoa. Hurley kertoo Lockelle omistavansa yrityksen, jolloin Locke pyytää anteeksi. Locken kerrottua saaneensa potkut, Hurley antaa Johnille työvoimatoimistonsa osoitteen.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Myöhemmin Hurley löytää viidakosta Dharma Initiativen pakettiauton. Hurley saa sen käynnistettyä työntämällä auton alamäkeen ja toistamalla: ”Kirousta ei ole. Olen oman onneni seppä.” Myöhemmin Sawyer haastaa Hurleyn pingisotteluun ja häviää Hurleylle joutuen olemaan sanomatta loukkauksia viikon ajan.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley järkyttyy kuultuaan Charlien kuolemasta ja viestistä. Hurley lähtee varoittamaan Jackiä mutta eksyy ja löytää vahingossa Jacobin mökin ja kohtaa Locken. Hurley päättää mennä Locken ryhmän kanssa parakeille. Myöhemmin hän joutuu huijaamaan Sayidin, Katen ja Milesin Locken ansaan. Hurleystä tehdään Milesin ruokintavastaava.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Lehdistötilaisuuden jälkeen Hurley viettää syntymäpäiviään ja saa isältään lahjaksi auton. Auton nopeusmittarissa on kuitenkin samat numerot kuin lotossa, ja Hurley juoksee pakoon. Hän myöhemmin vierailee Sunin kanssa laivan räjähdyksessä kuolleksi luullun Jinin haudalla.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Kun Juliet saapuu leiriin Jackin, Katen ja Sayidin kanssa, Hurleyta käsketään pitämään Julietia silmällä. Seuraavana päivänä Desmond pyytää Hurleyta mukaan retkelle viidakkoon. Matkalla he huomaavat helikopterin ja laskuvarjohyppääjän. He löytävät Naomin roikkumasta puussa ja vapauttavat tämän. Hurley laukaisee vahingossa valoammuksen, joka houkuttelee Mikhailin paikalle. Mikhail hoitaa Naomin haavat ja yrittää viedä tämän satelliittipuhelimen, mutta Jin estää sen. Ryhmä vie Naomin rannalle.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Kotiuduttuaan Hurley työskenteli pikaruokaravintolassa, kunnes hän eräänä päivänä voitti lotossa 114 miljoonaa dollaria. Hurleyn lottorivi koostui numeroista, joita eräs sairaalan potilaista oli toistanut. Lottovoitto ei tuonutkaan Hurleylle onnea; hänen ympärillään alkoi tapahtua ikäviä onnettomuuksia. Hurleyn isoisä kuoli sydänkohtaukseen, hänen äitinsä taittoi nilkkansa Hurleyn viedessä häntä uudelle kartanolle, joka olikin syttynyt palamaan. Hetkeä myöhemmin poliisit tulivat pidättämään Hurleyn väärinkäsityksen vuoksi. Jopa Hurleyn juuri ostamaan kanaravintolaan osui meteoriitti. Hurley alkoi uskoa, että hänen käyttämänsä numerot aiheuttivat huonoa onnea ja olivat kirottuja; 4, 8, 15, 16, 23, 42.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley ja Sawyer huomaavat Nikkin juoksevan heitä kohti ja sanovan heikolla äänellä ”paralysed” (), minkä jälkeen hän menettää tajuntansa. Hurley kuitenkin kuulee Nikkin sanoneen ”Paulo lies” (). He löytävät myös Paulon metsästä tajuntansa menettäneenä. He uskovat Toisten tappaneen Nikkin ja Paulon, ja hautaavat nämä, vaikka nämä ovat vain väliaikaisesti halvaantuneita.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley havahtuu räpiköimästä joessa, mutta Jack pelastaa hänet ja Katen. Kolmikko kohtaa Jinin, joka yllättyy nähdessään heidät ja vie heidät Sawyerin luo. Sawyer kertoo heille heidän olevan vuodessa 1977, ja järjestää heille paikan Dharma ryhmässä. Hurley liitetään ryhmään kokkina ja Hurley alkaa nauttia työstään.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley yrittää vapauduttuaan valehdella poliiseille olevansa syyllinen, mutta häntä ei uskota. Hurley menee taksiin, jossa hän tapaa Jacobin. Jacob kehottaa Hurleyta palaamaan saarelle sanoen että Hurleyn kyky keskustella kuolleiden kanssa ei ole kirous vaan siunaus. Jacob antaa Hurleylle kitaransa ja kertoo Ajira Airwaysin lennosta, joka menee saarelle. Hurley päättää palata saarelle, ja ostaa peräti 70 lippua yrittäen estää viattomien kuoleman. Hurley pelästyy nähtyään Benin lennolla mukana. Kone joutuu turbulenssiin ja tapahtuu valovälähdys, joka siirtää Hurleyn menneisyyteen.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley alkaa kirjoittaa Imperiumin vastaiskun käsikirjoitusta ulkomuististaan tarkoituksenaan lähettää kirjoitus George Lucasille. Eräänä päivänä Miles pyytää Hurleyta viemään hänet Orkidea-asemalle. Hurley saa tietää autossa olevasta ruumiista, ja Miles kertoo hänelle kyvystään puhua kuolleiden kanssa. Hurley pakenee myöhemmin Jinin ja Milesin kanssa parakeilta vietyään Jackin ja Sayidin turvaan. Hän katsoo etäältä Jackin pudotettua pommin Joutsen-aseman alaiseen tunneliin. Pommin räjähdettyä tapahtuu kirkas valkoinen välähdys.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurleyn kulkiessa ulkona Jacob ilmestyy jälleen ja neuvoo Hurleyta kirjoittamaan ohjeet muistiin. Hurleyn kohdattua Dogenin, Jacob neuvoo Hurleyta huomauttamaan hänelle olevansa kandidaatti ja voivansa kulkea missä haluaa. Hurley pyytää Jackiä tulemaan kanssaan majakalle ja Jack suostuu. Päästyään majakalle Hurley neuvoo Jackiä kääntämään pyörää 108 astetta, mutta Jackin huomattua nimensä pyörässä hän kääntää pyörää 23 astetta ja huomaa kotinsa. Jack kysyy syytä tähän Hurleylta ja Hurleyn vastattua ettei hän tiedä, Jack raivoissaan hajottaa majakan peilit. Jacob ilmestyy jälleen Hurleylle ja kiittää häntä Jackin tuomisesta. Jacob neuvoo Hurleyta ja Jackiä lähtemään pakoon Temppeliltä tulevaa uhkaa.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley havahtuu pakettiauton vierestä. Jinin lähdettyä auttamaan Sawyeria, Jacob ilmestyy Hurleylle ja käskee tätä viemään Sayidin Temppelille parannettavaksi. Autettuaan poistamaan metallipalkin Joutsen-aseman luukun päältä, Hurley pyytää Jiniä johdattamaan heidät Temppelille. Päästyään Temppelin alaisiin tunneleihin heidän kimppuunsa hyökätään ja heidät viedään Dogenin luo. Dogen määrää selviytyneet ammuttavaksi, mutta Hurley estää sen sanomalla Jacobin lähettäneen heidät. Hurley antaa kitarakotelonsa Dogenille, joka löytää kotelosta puisen ristin, jonka sisällä on ohjeet sisältävä viesti. Hurleyn kysyttyä lapun sisältöä, Dogenin tulkki Lennon sanoo että he ovat pulassa mikäli Sayid kuolee.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Ylipainoinen Hurley seisoi 23 muun ihmisen kanssa terassilla, joka oli rakennettu kestämään kahdeksan ihmisen paino. Rakennelma romahti ja kaksi ihmistä sai surmansa. Hurley syytti tapahtumasta itseään, ja hänen äitinsä päätti lähettää hänet psykiatriseen hoitoon.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: style="background:#F99; color: black; vertical-align: middle; text-align: center; " class="table-no" | Lost Reyes, Hugo ”Hurley” Luokka:Kuvitteelliset aikamatkaajat Luokka:Kuvitteelliset murhaajat

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley on läsnä Vuoden Mies -palkintotilaisuudessa, joka järjestettään hänelle hänen annettuaan huomattavan lahjoituksen museolle. Hurleyn äiti järjestää Hurleylle sokkotreffit Rosalitan kanssa, mutta Rosalita ei saavu paikalle. Hurleyn odottaessa häntä ravintolassaan Libby saapuu paikalle ja sanoo muistavansa Hurleyn toisesta elämästään, olettaen heidän olevan sielunkumppaneita. Myöhemmin tohtori Brooks saapuu hakemaan Libbyä. Hurley näkee kun Libby saatetaan autoon, joka vie tämän Santa Rosan mielisairaalaan. Pettynyt Hurley menee syömään kanaravintolaansa, jossa hän kohtaa Desmondin, joka neuvoo häntä puhumaan Libbylle. Hurley vierailee Libbyn luona ja keskustelee tämän kanssa. Heidän käytyä piknikillä Hurley suutelee Libbyä, jolloin molemmat saavat välähdyksiä elämästään saarella ja muistavat toisensa. Desmond tarkkailee heitä ja ajaa pois hymyillen.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Kun Sayid tulee hakemaan Hurleyta mielisairaalasta, Hurley kysyy häneltä Jeremy Benthamin (Locke) kuolemasta. Sayid sanoo sen olleen itsemurha, mutta Hurley ei usko siihen. Sayid vie Hurleyn turvataloon, mutta heidän kimppuun hyökätään. Sayid tappaa hyökkääjät, mutta Hurley poimii aseen maasta ja häntä luullaan syylliseksi. Hurley vie Sayidin vanhempiensa luo. Hurley kertoo totuuden kaikesta saarella tapahtuneesta äidilleen, joka uskoo Hurleyta. Myöhemmin Ben ilmestyy Hurleyn luo ja kehottaa tätä palaamaan saarelle, mutta Hurley kieltäytyy ja juoksee poliisien luokse. Ben lakimiehineen järjestää Hurleyn vapaaksi.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Charlie ilmestyy Hurleylle tämän ollessa ostoksilla. Hurley pelästyy ja pakenee autolla, mutta poliisit ottavat hänet kiinni. Hurley alkaa nähdä näkyjä kuulusteluissa ja joutuu mielisairaalaan. Charlie yrittää vakuuttaa Hurleylle, että tämän on palattava saarelle, mutta Hurley kieltäytyy.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley joutui mielisairaalaan, missä tohtori Brooks yritti vähentää hänen syyllisyydentunnettaan. Hurley tapasi sairaalassa Daven, josta tuli pian hänen paras ystävänsä. Davella oli kuitenkin huono vaikutus Hurleyyn: hän kannusti tätä syömään tohtorin määräyksistä huolimatta. Vähentääkseen Daven valtaa Hurleyyn tohtori Brooks otti kuvan kaveruksista: kun kuvaa näytettiin Hurleylle, hän näki siinä vain itsensä. Dave oli vain Hurleyn mielikuvituksen tuotetta. Brooks sai lopulta Hurleyn uskomaan, että Dave oli vain sisäinen ääni joka käski Hurleyä syömään. Hurley parani ja hänet lähetettiin kotiin.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Vaihtoehtoisessa aikajanassa Hurley on lottovoittaja, mutta sai voiton eri numeroilla kuin perusaikajanassa. Hurley käytti maasta poimimansa dollarin setelin sarjanumeroja. Ollessaan mukana Oceanic Airlinesin lennolla 815 Arzt tunnistaa Hurleyn ja kysyy häneltä, miksi hän osti kanaravintolan voittorahoillaan. Hurley vastaa hänelle pitävänsä kanasta. Sawyerin varoitukseen olla kertomatta liikaa itsestään Hurley vastaa, ettei hänen tarvitse huolehtia, koska hän on ”maailman onnekkain ihminen”. Koneen laskeuduttua Los Angelesin lentokentälle Hurley kohtaa Desmondin ja kertoo tälle, mistä matkatavarat löytyvät.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Kun Arztin kädessä ollut dynamiitti räjähtää ensimmäisen kauden päätösjaksossa, Hurley alkaa jälleen uskoa aiheuttaneensa kuoleman. Harva kuitenkaan uskoo Hurleyn aiheuttavan huonoa onnea. Hurley myös huomaa numerot Joutsen-aseman luukun kyljessä, ja yrittää estää siksi Lockea avaamasta sitä. Kun Desmond toisella kaudella pakenee asemalta, Hurley saa tehtäväkseen laskea ja jakaa ruokatarvikkeet.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Karlin varoituksen jälkeen Hurley aikoo mennä Desmondin ja Charlien kanssa Peili-asemalle, mutta Charlie kieltää Hurleyta tulemasta. Hurley lähtee Jackin ryhmän kanssa radiomastolle. Huomattuaan Jackin suunnitelman epäonnistuneen, Hurley lähtee takaisin rannalle Julietin ja Sawyerin kanssa, mutta Sawyer sanoo Hurleyn olevan vain tiellä. Hurley ajaa pakettiautolla yhden Toisiin kuuluvan Ryanin päältä tappaen tämän ja pelastaen Toisten vankina olleet Sayidin, Jinin ja Bernardin. Hurley ottaa radiolla yhteyden Jackiin ja sanoo kaikkien olevan kunnossa.

title: Hugo ”Hurley” Reyes

text: Hurley tekee parhaansa yrittäessään rentouttaa selviytyneiden olotilaa harvinaisessa tilanteessa. Hän muun muassa rakentaa saarelle golfradan. Hän ei kuitenkaan halua avautua juuri kenellekään eikä kertoa menneisyyttään.