query: Kuka kehitti valtiopäivät?

title: Porvoon valtiopäivät

text: Suomen väliaikainen kenraalikuvernööri Göran Magnus Sprengtporten laati suunnitelman Suomen hallinnosta, jonka keisari vahvisti 1. joulukuuta 1808. Suomen säätyjen lähetystö kävi jo syksyllä vannomassa uskollisuuttaan keisari Aleksanteri I:lle Pietarissa. Sille kerrottiin, että keisari aikoo kutsua valtiopäivät koolle. Sprengtporten sai tehtäväkseen valtiopäivien valmistelut.[3] Suomen säädyt saivat 1. helmikuuta 1809 kutsun kokoontua valtiopäiville Porvooseen.[4]

title: Hugo Reuter

text: Reuter kehitti opiskeluaikanaan omaperäisen pikakirjoitusjärjestelmän, jonka hän julkaisi vuonna 1900 kirjassa "Lärobok i svensk stenografi". Järjestelmässä vokaalit merkitään eripituisilla kirjoituslinjan suuntaisilla viivoilla tai kaarilla, ja konsonanttien merkit poikkeavat tältä linjalta alas- tai ylöspäin ja palaavat sille. Järjestelmä osoittautui käyttökelpoiseksi nopeankin keskustelun muistiinkirjoittamisessa. Reuter toimi pikakirjoittajana Ruotsin valtiopäivillä, ja hänen lisäkseen kolme muutakin valtiopäiväpikakirjoittajaa käytti tätä järjestelmää. Myöhemmin Reuter julkaisi kaksi muutakin järjestelmää, jotka hän esitti Melinin järjestelmän uudistuksina, mutta joita voidaan kuitenkin pitää täysin itsenäisinä järjestelminä.

title: Lars Nevanlinna

text: Vuonna 1873 senaatti lupasi palkinnon pikakirjoituksen kehittämisestä suomen kielelle. Tuolloin valtiopäivillä käytettiin pikakirjoitusta ainoastaan ruotsinkielisten puheiden muistiin merkitsemiseen, ja talonpoikaissääty oli tehnyt anomuksen suomenkielisestä pikakirjoituksesta. Neovius oli oppinut pikakirjoituksen kadettikoulussa ja tutustunut saksalaisen Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmän puolalaiseen sovitteeseen. Hän kehitti samasta saksan kielelle tehdystä järjestelmästä suomenkielisen version ja voitti senaatin lupaaman palkinnon vuoden 1874 lopussa, kehitettyään järjestelmää neljä vuotta. Järjestelmä otettiin käyttöön vuosien 1877–1878 valtiopäivillä, jolloin ensimmäistä kertaa myös suomenkieliset puheet kirjoitettiin muistiin.

title: Suomen valtiopäivät

text: Vuoden 1935 ylimääräisillä valtiopäivillä, jotka alkoivat 17. tammikuuta, oli tarkoitus ratkaista pitkään vellonut kiista Helsingin yliopiston opetuskielistä (ks. Suomen kielipolitiikan historia) Kivimäen hallituksen esittämän kiintiöjaon mukaisesti. Lisäksi eduskunnan käsiteltäväksi annettiin laki väkijuomayhtiön voittovarojen käytöstä ja verotuksesta. Ajateltiin, että juuri ylimääräisillä valtiopäivillä nin sanotun aitosuomalaisen rintaman puolueet eivät voisi määrävähemmistöllään lykätä yliopistolain muuttamista – eivät voineetkaan, mutta ne panivat toimeen yhdeksän päivää kestäneen jarrutuskeskustelun, eikä lakia ehditty saada hyväksytyksi ennen kuin ylimääräiset valtiopäivät oli lopetettava, sillä varsinaisten valtiopäivien aloituspäivä oli lähellä.[11] Myöskään lakia väkijuomayhtiön verotuksesta ei ehditty käsitellä. Eduskunnan valiokunnat tosin puolsivat molempia hallituksen antamia lakiesityksiä, mutta katsoivat, etteivät ne olleet niin kiireellisiä, että ylimääräisten valtiopäivien koollekutsuminen olisi ollut asianmukaista.[11]

title: Suomenkielinen pikakirjoitus

text: Wilhelm Fabritius kehitti 1870-luvun alkupuolella toisen suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän. Järjestelmästä ei kuitenkaan julkaistu oppikirjaa, eikä siitä tullut kovin suosittua. Fabritius työskenteli enimmäkseen ulkomailla, eikä järjestelmällä ollut yhtä innokkaita kannattajia kuin Neoviuksen järjestelmällä. E. G. Palménin pitämällä kurssilla järjestelmän oppi muun muassa P. J. Hannikainen, joka toimi 1870- ja 1880-luvuilla pikakirjoittajana valtiopäivillä ja käytti valtiopäiväpikakirjoittajista ainoana Fabritiuksen järjestelmää. Lisäksi järjestelmää käytti ainakin Kaarle Krohn, joka keräsi 1880-luvulla kansanrunoja Karjalasta.

title: Suomen valtiopäivät

text: Valtiopäivät on eduskunnan vuotuinen työjakso. Eduskunta kokoontuu valtiopäiville vuosittain päättämänään ajankohtana, minkä jälkeen tasavallan presidentti julistaa valtiopäivät avatuiksi. Tavallisimmin valtiopäivät avataan helmikuun alussa paitsi niinä vuosina, jolloin eduskuntavaalit pidetään.[1]

title: Suomen valtiopäivät

text: Vuoden 1935 jälkeen ylimääräisiä valtiopäiviä ei lain suomasta mahdollisuudesta huolimatta kutsuttu koolle kertaakaan. Kun valtiopäivät olivat tulleet käytännössä lähes ympärivuotisiksi, se ei olisi ollut mahdollistakaan muulloin kuin sinä useimmiten vain runsaan kuukauden, toisinaan vain muutaman päivänkin pituisena aikana, joka jäi edellisten varsinaisten valtiopäivien päättäjäisten ja seuraavien avajaisten väliin.[11] Kun valtiopäiväjärjestystä vuonna 1983 muutettiin niin, että valtiopäivät jatkuivat virallisesti seuraavien varsinaisten valtiopäivien alkuun saakka, paitsi eduskunnan toimikauden päättyessä, tästä seurasi, että ylimääräisten valtiopäivien koollekutsuminen olisi enää ollut mahdollista vain vaalikauden lopussa, juuri ennen seuraavia vaaleja, jolloin eduskunta oli muutoin jo päättänyt työnsä.[3] Ylimääräisten valtiopäivien mahdollisuus päätettiin silloin kuitenkin vielä säilyttää, jotta voitiin turvata eduskunnan kokoontumisen mahdollisuus kaikissa oloissa.[12]

title: Agathon Meurman

text: Omassa elinympäristössään Meurman osallistui innokkaasti ja antautuen kunnalliseen toimintaan. Tämä puolestaan oli itsestään selvä askel kohden valtakunnan politiikkaa ja valtiopäiviä. Valtiopäiville hän osallistui 1872–1900, aikana jona kansanedustuslaitoksemme kehitti toimintamuotojaan, jotka osittain jatkuvat vielä tänäänkin.

title: Saksan valtiopäivät

text: Saksan valtiopäivien pohjana toimivat vuonna 1867 perustetut Pohjois-Saksan liiton valtiopäivät, sillä Saksan keisarikunnan perustuslaki muotoiltiin Pohjois-Saksan liiton perustuslain pohjalta. Maaliskuun 1871 vaaleissa valitut valtiopäivät muuttuivat virallisesti Pohjois-Saksan liiton valtiopäivistä Saksan keisarikunnan valtiopäiviksi, kun keisari Vilhelm I vahvisti uuden perustuslain 16. huhtikuuta 1871. Valtiopäiville valittiin 382, vuodesta 1874 alkaen 397 edustajaa. Äänioikeus oli yleinen ja yhtäläinen yli 25-vuotiaille miehille, mikä oli aikaansa nähden hyvin edistyksellistä. Vaalikausi oli aluksi kolme vuotta, vuodesta 1888 alkaen viisi vuotta. Valtiopäivät kokoontuivat pääkaupungissa Berliinissä, aluksi vanhassa posliinitehtaassa Leipziger Strassella, kunnes valtiopäivätalo valmistui vuonna 1894. Valtiopäivillä oli suhteellisen paljon valtaa, mutta parlamentarismi otettiin käyttöön vasta aivan keisarikunnan loppuvaiheessa lokakuussa 1918, kun suurimmat valtiopäiväpuolueet kutsuttiin mukaan hallitukseen ja perustuslakia muutettiin.

title: Johan Olivecreutz

text: Olivecreutzin esi-isät työskentelivät piispoina useassa sukupolvessa. Esi-isiensä mallin mukaisesti myös Johan Olivecreutz opiskeli teologiaa, mutta teki elämäntyönsä lähinnä kartanonomistajana ja valtiopäivämiehenä. Valtiopäivillä hän kannatti hattujen puoluetta ja pyrki uudistamaan Ruotsin itäisiä maakuntia, joilla hänen aikanaan tarkoitettiin sittemmin Suomeksi kutsuttua aluetta. Kartanonomistajana Olivecreutz oli vaativa, mutta valistusajan hengen mukaisesti myös oikeudenmukainen. Hän modernisoi paikallista maataloutta ja kehitti Karunasta alueensa säätyläisväen sosiaalisen elämän keskuksen.

title: Saksan valtiopäivät

text:
Valtiopäivien toiminta katkesi vuoden 1918 marraskuun vallankumouksen yhteydessä. Weimarin kansalliskokouksen säätämässä tasavaltaisessa perustuslaissa valtiopäiväinstituutio kuitenkin perustettiin uudelleen ja valtiopäivät aloittivat jälleen toimintansa keväällä 1920 Berliinin valtiopäivätalossa. Weimarin tasavallassa äänioikeus laajennettiin koskemaan myös naisia ja äänioikeusikäraja alennettiin 20:een vuoteen. Vaalikausi lyhennettiin nelivuotiseksi. Valtiopäivien edustajamäärä vaihteli vaalikausittain; esimerkiksi heinäkuun 1932 vaaleissa valittiin 608 edustajaa.
Natsi-Saksassa valtiopäiviä ei muodollisesti lakkautettu, mutta ne tosiasiassa riisuttiin vallasta maaliskuussa 1933 säädetyllä valtalailla, jonka antoi hallitukselle oikeuden säätää lakeja ilman valtiopäivien hyväksyntää. Osavaltioiden parlamentit lakkautettiin, samoin valtakunnanneuvosto helmikuussa 1934. Valtalain säätämisen jälkeen valtiopäivät kokoontuivat seuraavan 12 vuoden aikana vain 19 kertaa ja hyväksyivät vain seitsemän lakia. Valiokuntatyö lakkasi kokonaan. Vaaleissa ei enää ollut muita puolueita kuin kansallissosialistinen puolue (NSDAP) ja opposition puuttuessa parlamentti jäi hallituksen kumileimasimeksi. Valtiopäivien alentunutta statusta kolmannessa valtakunnassa kuvasi se, että helmikuun 1933 tuhopoltossa vaurioitunutta valtiopäivätaloa ei otettu uudelleen käyttöön, vaan valtiopäivät kokoontuivat aina tilapäisessä kokoontumispaikassaan Kroll-oopperassa. Saksan valtiopäivät kokoontuivat viimeisen kerran 26. huhtikuuta 1942 hyväksymään yksimielisesti päätöksen "Führerin" rajattomista valtuuksista.

title: Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtiopäivät

text: Aina Westfalenin rauhaan (1648) saakka valtiopäivät käyttivät merkittävää lainsäädäntövaltaa ja saattoivat päättää myös sodasta tai rauhasta. Sen jälkeen ne olivat lähinnä suvereenien ruhtinaiden ja heidän lähettämiensä edustajien hajanainen kokous. Vuonna 1663 Regensburgissa pidetyt valtiopäivät pitkittyivät, kunnes ne muuttuivat lopulta pysyviksi ("Immerwährender Reichstag", ”ikuiset valtiopäivät”) ja sen jälkeen valtiopäivät olivat pysyvästi koolla Regensburgissa. Niillä ei kuitenkaan enää ollut todellista lainsäädäntövaltaa. Valtiopäivät lakkasivat toimimasta keisarikunnan romahdettua Napoleonin joukkojen hyökkäyksen seurauksena vuonna 1806. Nimi "reichstag" elvytettiin Saksassa vuonna 1871, jolloin siitä tuli maan parlamentin nimi.

title: Eduskunnan ikäpuhemies

text: * Eduskunnan vanhin kansanedustaja on toiminut ensimmäisen istunnon puhemiehenä neljiä valtiopäiviä lukuun ottamatta. Vuoden 1913 valtiopäivillä sekä vuoden 1918 ylimääräisillä valtiopäivillä oikea ikäpuhemies ei päässyt paikalle ensimmäiseen istuntoon; 1913 Leo Mechelin oli sairas ja hänen tilallaan puhetta johti John Hedberg, 1918 ylimääräisillä valtiopäivillä Rabbe Wrede ei ehtinyt paikalle ja tilalla oli Waldemar Bergroth. Vuoden 1976 valtiopäivillä tilanne oli nimellisesti erilainen, sillä vanhin kansanedustaja Evald Häggblom ei ollut ensimmäiseen istuntoon mennessä ehtinyt esittää valtakirjaansa, joten tuon istunnon aikana V. J. Sukselainen oli virallisesti vanhin valtakirjansa esittäneistä ja valtiopäiville osallistumiseen oikeutetuista edustajista. Sukselainen oli siten senhetkinen ikäpuhemies, vaikka Häggblom esitti valtakirjansa pian jälkeenpäin. Vuonna 2008 ikäpuhemies Claes Andersson oli estynyt ja Jacob Söderman toimi puhemiehenä.

title: Paavo Nyrönen

text: Nyrösen vanhemmat olivat talollinen Israel Iisakinpoika ja Anna Kaarlentytär. Nyrönen oli talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä neljästi vuosien 1863 ja 1885 välisenä aikana. Hän teki vuoden 1872 valtiopäivillä aloitteen Keski-Suomen läänin perustamiseksi, samoin kuin esitti valtiopäivillä Jyväskylän seudun liikenneyhteyksien parantamista sekä kannatti suomen kielen aseman parantamista ja alkoholin valmistuksen rajoittamista tai kieltämistä kokonaan. Vuoden 1877 valtiopäivillä hän kannatti asevelvollisuuslain hyväksymistä.

title: Valtalaki (Saksa)

text: Ennen valtalain säätämistä Hitler oli vakuuttanut, että valtiopäivien toiminta jatkuisi kuta kuinkin normaalisti. Käytännössä valtiopäivien lainsäädäntötyö kuitenkin pysähtyi. Valtalain säätämisen jälkeen Saksan valtiopäivät kokoontuivat vain 19 kertaa ja säätivät yhteensä seitsemän lakia. Näistä kaksi koski nimenomaan valtalain voimassaolon pidentämistä. Muut viisi lakia olivat:Yleensä valtiopäivien tehtävänä oli lähinnä kuunnella Hitlerin pitämä puhe kansakunnan tilasta. Kansan suussa valtiopäivät saivatkin pilkkanimen ”valtakunnan parhaiten palkattu mieskuoro”, koska niiden tehtäviin kuului Hitlerin puheen kuuntelemisen lisäksi lähinnä laulaa istunnon lopuksi Deutschlandlied ja Horst-Wessel-Lied.

title: Unkari

text: Valtiopäivät valitsi kuninkaaksi Puolan kuninkaan Vladislavin, ja perinnöllinen kuningas Ladislaus joutui maanpakoon. Samalla Transilvanian ruhtinas János Hunyadi kävi voitokkaasti sotaa turkkilaisia vastaan, niin että hänestä tuli turkkilaisvastaisen taistelun keulakuva ja myöhemmin legendaarinen sankarihahmo. Vladislavin kuoltua Hunyadi toimi valtionhoitajana ja sitten armeijan ylipäällikkönä. Hän kehitti Unkarin sotavoimia ja saavutti 1456 suuren voiton turkkilaisista Nandorfehérvárin (Belgradin) piirityksessä, mutta kuoli pian taistelun jälkeen ruttoon. Kahden vuoden kuluttua hänen pojastaan tuli Unkarin kuningas Matias Corvinus.[23]

title: Porvoon valtiopäivät

text: Valtiopäiviä käytiin heinäkuuhun asti, jolloin keisari palasi päättämään ne. Seuraavan kerran valtiopäivät kokoontuivat vasta Aleksanteri II:n kutsuttua Suomen säädyt Helsingin valtiopäiville vuonna 1863. Pitkää valtiopäivien välistä aikaa nimitetään nimillä ”valtioyö” ja ”virkavaltaisuuden aika”. Suomen suuriruhtinaskunnan juoksevat asiat hoidettiin virkamiesten voimin senaatin johdolla.[9]

title: Lars Karl Krogius

text: Lars Karl Krogius (5. kesäkuuta 1860 Ajan, Itä-Siperia – 13. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen laivanvarustaja. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1898. Hän oli Ab Lars Krogius & C:o Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1882, Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtaja 1890–1920, sen hallintoneuvoston puheenjohtaja 1920–1935. Hän kehitti Krogius-yritystä suuryritykseksi ja aloitti talviliikenteen. Hän oli valtiopäivillä 1897 ja 1900 porvarissäädyn edustajana.

title: Minna Karhunen

text: Karhunen valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1991 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Ennen kansanedustajuutta hän oli työskennellyt toimittajana Hyvinkään Uutisissa, Nykypäivässä ja Uudessa Suomessa. Hänet valittiin jatkokaudelle 1995 vaaleissa. Eduskunnassa Karhunen oli varsinaisena jäsenenä neljässä valiokunnassa, liikennevaliokunnassa valtiopäivillä 1991–1994 ja 1996–1997, ympäristövaliokunnassa valtiopäivillä 1991–1994, tulevaisuusvaliokunnassa valtiopäivillä 1993–1994 sekä maa- ja metsätalousvaliokunnassa valtiopäivillä 1996–1997.

title: Porvoon valtiopäivät

text: Valtiopäivien paikan valintaan vaikutti se, että Suomen sota oli käynnissä ja Turku ja Hämeenlinna sijaitsivat kaukana Venäjän rajalta. Helsingissä oli ollut paha tulipalo edellisvuonna, eikä siellä ollut sopivia tiloja valtiopäiville, kuin ei myöskään Loviisassa. Niinpä valtiopäivät kutsuttiin Porvooseen, jonka tuomiokirkossa pidettiin avajaiset. Valtiopäivien valtiosalina käytettiin Porvoon kymnaasin eli lukion lukusalia. Pappissääty työskenteli myös kymnaasissa. Aatelis- ja porvarissääty kokoontuivat raatihuoneessa ja talonpoikaissääty laamanni Orraeuksen talossa.[5]

title: Franz Xaver Gabelsberger

text: Gabelsberger alkoi vuonna 1817, tuntematta aikaisempia pikakirjoitusjärjestelmiä, kehittää kirjoitusjärjestelmää, jolla voisi nopeammin kirjoittaa ylös esimiesten saneluja ja ohjeita. Kun Baijerissa päätettiin vuonna 1818 perustaa kaksikamarinen parlamentti, Gabelsberger otti tavoitteekseen päästä valtiopäiville pikakirjoittajaksi, ja järjestelmän kehittäminen sai uuden suunnan. Hän kokeili järjestelmänsä käyttöä vuonna 1819 Baijerin valtiopäivillä yhdessä ensimmäisen oppilaansa Joseph Zeilerin kanssa, mutta tuolloin he eivät vielä pystyneet käyttämään järjestelmää riittävän hyvin. Gabelsberger jatkoi järjestelmän kehittämistä, ja vuodesta 1822 lähtien hän toimi valtiopäivillä pikakirjoittajana.Johnen, s. 82

title: Johan Sverdrup

text: Sverdrupin hallitus oli Norjan ensimmäinen liberaalihallitus. Hallitus laajensi norjalaisten vaalioikeutta ja äänioikeutta. Sverdrupin hallituskaudella toteutui parlamentarismi, jossa hallitus on vastuussa päätöksistään valtiopäiville. Tämän Norja toteutti ensimmäisenä Pohjoismaana. Sverdrupin hallitus kehitti myös tuomioistuinten ja armeijan toimintaa sekä elinkeinovapautta ja kansakoulujärjestelmää. Kun Sverdrupin organisoima venstre, johon yhtäältä kuului kaupungeissa asunutta radikaalia älymystöä mutta myös maaseudun liberaaleita asukkaita, vuonna 1886 hajosi puhtaaseen ja maltilliseen venstreen, puhdas jäi Sverdrupin tukijaksi. Nykyinen venstre katsoo toimintansa alkaneen vuonna 1884. Vuonna 1889 Sverdrup erosi kärsittyään vaalitappion.

title: Frans Evert Richter

text: Richter toimi pikakirjoittajana vuoden 1882 valtiopäivillä. Hän pyrki pikakirjoittajaksi myös myöhemmille valtiopäiville, mutta ei enää päässyt. Richter toimi myös pikakirjoituksen opettajana, ja kehitti pikakirjoitusjärjestelmän suomen ja ruotsin kielille. Järjestelmä sai lehdistössä voimakasta kritiikkiä, eikä saavuttanut merkittävää suosiota. Vuonna 1903 Richter haastoi lehtikirjoittelun takia oikeuteen toimittajia Pikakirjoituslehdestä ja Helsingfors-Postenista, mutta hävisi molemmat jutut.

title: Hermann Göring

text: 31. heinäkuuta 1932 pidetyt vaalit olivat kansallissosialisteille erittäin menestyksekkäät. Puolueesta tuli valtiopäivien suurin puolue. 30. elokuuta 1932 valtiopäivät valitsivat Hermann Göringin valtiopäivien puhemieheksi. Häntä äänestivät kansallissosialistien lisäksi myös kaikki katolisen Zentrum-puolueen ja Baijerin kansanpuolueen edustajat. Täten kansallissosialistit olivat saaneet haltuunsa tasavallan kolmanneksi korkeimman viran valtakunnanpresidentin ja valtakunnankanslerin jälkeen. Uuden asemansa myötä Göringillä oli myös oikeus päästä aina halutessaan valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburgin puheille. Jo seuraavassa valtiopäivien täysistunnossa 12. syyskuuta 1932 Göring käytti asemaansa ja esti presidentti von Hindenburgin allekirjoittaman valtiopäivien hajottamisen määräävän asetuksen lukemisen. Valtiopäivät antoi valtakunnankansleri Franz von Papenille selkeän epäluottamuslauseen, mikä mitätöi von Papenin ajaman valtiopäivien hajottamisen ja pakotti presidentin nimittämään maalle uuden valtakunnankanslerin. Tulevina kuukausina Göring (jolta perustuslaki edellytti täydellistä puolueettomuutta) käytti asemaansa häikäilemättä edistääkseen puolueensa asemaa.

title: Säätyvaltiopäivät 1863

text: Helsingin valtiopäivät 1863–1864 olivat Suomen autonomian ajan toiset säätyvaltiopäivät. Ne kutsuttiin koolle Venäjän keisari Aleksanteri II:n määräyksestä. Vuoden 1863 valtiopäivät käytännössä aloittivat 1900-luvun alkuun saakka jatkuneen valtiopäivien säännöllisten kokoontumisten ajan ja siten päättivät 54 vuotta – aina Porvoon valtiopäivistä asti – jatkuneen ”valtioyön”.

title: Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät

text: Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät olivat Suomen suuriruhtinaskunnan lakia säätävä elin. Ne olivat muodoltaan nelisäätyiset säätyvaltiopäivät, joilla olivat edustettuina aatelis-, pappis-, porvaris- ja talonpoikaissääty. Valtiopäivät kokoontuivat säännöllisesti muutaman vuoden välein vuosina 1863–1906. Lisäksi vuoden 1809 Porvoon valtiopäivät on yleensä laskettu osaksi samaa instituutiota. 1900-luvun alussa nelikamarinen säätyvaltiopäivälaitos alkoi olla eurooppalaisesti nähtynä vanhentunut, ja se korvattiin 1906 yksikamarisella eduskunnalla.

title: Wormsin valtiopäivät

text: Aluksi Lutheria ei edes aiottu kutsua valtiopäiville puolustamaan oppiaan, mutta vaaliruhtinas Fredrik Viisas halusi järjestää Lutherille kuulustelut. Pysyäkseen Fredrikin kanssa hyvissä väleissä keisari Kaarle V suostui antamaan Lutherille vapaan kulkuoikeuden valtiopäiville. Luther suostui tulemaan valtiopäiville, vaikka tiesikin, että aikanaan Jan Hus oli poltettu kerettiläisenä kulkuoikeudestaan huolimatta.

title: Ruotsin valtiopäivien puhemies

text: Ruotsin valtiopäivien puhemies () on Ruotsin valtiopäivien korkein edustaja, joka johtaa valtiopäivien työskentelyä. Valtiopäivien puhemies on korkein virka, mihin henkilö voidaan valita Ruotsissa. Puhemies on rankijärjestelmässä valtionpäämiehen, eli kuninkaan, jälkeen, mutta ennen pääministeriä. Valtiopäivien nykyinen puhemies on Andreas Norlén, joka valittiin tehtävään vuoden 2018 vaalien jälkeen.

title: Säätyvaltiopäivät

text: Porvoon valtiopäivistä 25. maaliskuuta 1809 alkaen Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivät toimivat erillään Ruotsin valtiopäivistä ylimääräisten valtiopäivien loppuun 18. syyskuuta 1906 asti. Ne kokoontuivat istuntoihinsa ylimääräiset valtiopäivät huomioon ottaen 15 kertaa autonomian aikana.

title: Ruotsin valtiopäivien puhemies

text: Puhemies toimii valtiopäivien kokousten eli täysistunnon puheenjohtajana. Hän johtaa ja suunnittelee valtiopäivien työjärjestystä. Uusi puhemies valitaan lakisääteisesti aina valtiopäivävaalien jälkeen, jonka jälkeen puhemiehen ensimmäinen tehtävä on valita ja esittää pääministeriä valtiopäiville.


query: Milloin Väinö Palojärvestä ylennettiin Kenraalimajuri?

title: Antero Havola

text: Luutnantti Antero Havola osallistui talvisotaan Kannaksen armeijan esikunnassa Imatralla sekä 20. talouskomppanian päällikkönä Karjalankannaksella. Jatkosodan alussa Havola toimi kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuon komentaman III armeijakunnan huoltopäällikkönä sekä myöhemmin kenraalimajuri Väinö Palojärven komentaman divisioona J:n huoltopäällikkönä Kiestingissä. Hänet ylennettiin majuriksi vuonna 1942.

title: Lista 1:n vangit

text: Pidätykset tulivat asianomaisille täydellisenä yllätyksenä heidän ollessaan joko palveluksessa joukko-osastoissaan, lomalla kotipaikkakunnillaan tai potilaina sotasairaaloissa. Lapin sodan operaatioita johtanut kenraalimajuri Aaro Pajari sai Rovaniemelle käskyn saapua välittömästi Päämajaan Mikkeliin. Siellä puolustusvoimien ylipäällikkö marsalkka Gustaf Mannerheim luovutti hänelle Mannerheim-ristiin – järjestyksessä jo toisen – ja määräsi heti tämän jälkeen paikalla olleen kenraaliluutnantti Hugo Östermanin pidättämään Pajarin ja toimittamaan tämän Riihimäen vankilaan. Kenraalimajuri Väinö Palojärvi pidätettiin kesken omien häidensä. Edellisten lisäksi kuvaavaa oli, että listalla mukana olleen tamperelaisen kapteenin pidättivät hänen upseeritoverinsa. Kenttäsairaalassa lavantautia sairastanut everstiluutnantti siirrettiin korkeasta kuumeesta huolimatta muiden pidätettyjen tavoin Riihimäen keskusvankilaan. Kaksi listalla mainittua henkilöä oli kuollut: toinen teki itsemurhan jouduttuaan pidätetyksi, ja toisen olivat surmanneet venäläiset partisaanit Itä-Karjalassa jatkosodan aikana. Listan henkilöistä kenraaliluutnantti Wiljo Tuompo, kenraalimajuri Johan Arajuuri ja eversti Väinö Kotilainen olivat siirtyneet Ruotsiin.

title: Adalbert Lontschar

text: Adalbert Lontschar (10. syyskuuta 1885 − 27. tammikuuta 1947) oli Wehrmachtin kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana. Hän oli syntynyt Marburgissa Itävallassa, ja liittyi Itävalta-Unkarin armeijaan vuonna 1905. Hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1908. Ennen toista maailmansotaa hän palveli Tirolin jääkärirykmentissä vuonna 1938 ja 53. jalkaväkirykmentissä vuonna 1939. Vuonna 1933 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja everstiksi juuri ennen Saksan salamasodan alkua helmikuussa 1939. Vuonna 1941 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi, ja hän palveli 39. ja 14. Wehrmachtin jalkaväkirykmenttien komentajana. Myöhemmin hänestä tuli 724. jalkaväkirykmentin komentaja. Rykmentti operoi Balkanilla, ja osallistui myös partisaanien vastaiseen taisteluun. Vuonna 1943 Lontscharista tuli koko Belgradin komendantti. Hänet tuomittiin sodan jälkeen Belgradissa kuolemaan sotarikoksista ja hirtettiin vuonna 1947.

title: Nils Procopé

text: Nils Gabriel Procopé (1871–1941) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli pääesikunnan päällikkö 1918, päämajoitusmestari 1919. Hänet ylennettiin 1923 kenraalimajuriksi.

title: Väinö Palojärvi

text: Väinö Henrik Palojärvi (vuoteen 1906 Hildén, käytti Saksassa peitenimeä Brandt; )[1] oli suomalainen jääkärikenraalimajuri.[2][3] Palojärvi oli Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä. Talvisodan aikana Palojärvi palveli Suomen sotilasasiamiehenä Tukholmassa, josta hän palasi välirauhan aikana ja osallisti jatkosotaan palvellen muun muassa divisioonan komentajana. Väinö Palojärvi tunnettiin erinomaisena pianistina ja hän toimi aikanaan säestäjänä jääkäritoverinsa Heikki Nurmion sanoittaman Jääkärimarssin ensiesityksessä.[4]

title: Väinö Palojärvi

text: Luokka:Jääkärikenraalit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet

title: Otto Leonidas Sirelius

text: Hänen vanhempansa olivat kenraalimajuri Otto Arvid Ferdinand Sirelius ja vapaaherratar Maria Stackelberg. Sirelius kävi Pietarissa Paavalin sotaopiston 1877–1879 ja Nikolain yleisesikunta-akatemian 1883–1885. Hän palveli ensin upseerina Henkikaartissa ja myöhemmin esikuntaupseerina useissa joukko-osastoissa. Hänet ylennettiin 1894 everstiksi ja 1902 kenraalimajuriksi. Vuosina 1897–1903 Sirelius toimi Venäjän sotilasasiamiehenä Kööpenhaminassa ja Tukholmassa, minkä jälkeen hän komensi Henkikaartissa ensin jääkärirykmenttiä ja vuodesta 1906 jääkäriprikaatia. Vuonna 1908 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja siirrettiin 23. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Helsinkiin, mistä hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin 3. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.

title: Hans-Jürgen von Arnim

text: Sodan jälkeen Arnim jäi Weimarin tasavallan armeijaan Reichswehriin. Natsien valtaannousun jälkeen Arnim ylennettiin everstiksi 1934. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1938.

title: Väinö Palojärvi

text: Sodat koettelivat Palojärven perhettä. Hänen poikansa Henrik putosi koneineen Kauhavalla moottoririkon seurauksena ja hänen vaimonsa Greta, joka työskenteli Sotilaskotiliitossa pohjoisella rintamalla sai surmansa neuvostoliittolaisten partisaanien väijytyksessä Kuusamossa 4. heinäkuuta 1942.[5]

title: Braxton Bragg

text:
Vuonna 1857 Bragg erosi armeijasta työskennelläkseen sokerinviljelijänä Thibodaux'ssa, Louisianassa. Hän työskenteli myös osavaltion yleisten töiden komissiossa. Ennen sisällissotaa Bragg palveli Louisianan miliisissä, ja ylennettiin kenraalimajuriksi 20. helmikuuta 1861.
Bragg komensi miliisiväkeä New Orleansin ympäristössä 16. huhtikuuta saakka, kunnes siirtyi etelävaltioiden armeijaan prikaatinkenraaliksi 7. maaliskuuta. Hän komensi etelävaltioiden Floridan Pensacolassa olevia joukkoja ja ylennettiin kenraalimajuriksi 12. syyskuuta samana vuonna. Hän vei joukkonsa Alabamaan ja Mississippiin, missä sai huomautuksen joukkojensa kurittomuudesta. Hän otti osaa myös Shilohin taisteluun ja siellä Hornet´s Nestin valtaukseen. Huhtikuun kuudentena 1862 hänet ylennettiin kenraaliksi, kahdeksantena etelävaltioiden armeijassa. Kesäkuussa hän oli koko Tennesseen armeijan komentaja.

title: Väinö Salmela

text: Väinö Salmela (25. syyskuuta 1915 Sortavala – 14. tammikuuta 2004 Espoo) oli suomalainen kenraalimajuri.

title: Väinö Karvinen

text: Väinö Ilmari Mikael Karvinen (27. marraskuuta 1907 Viipuri – 20. syyskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri.

title: Väinö Palojärvi

text: Palojärvi otti vuosina 1931 ja 1932 varajäsenenä osaa Korkeimassa oikeudessa sotilasasiain käsittelyihin. Hän toimi 1. Divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuosina 1933–1935 ja Yleisesikunnan kunniatuomioistuimen puheenjohtaja vuosina 1936–1937. Lisäksi hän kuului useisiin puolustuslaitoksen komiteoihin. Hän toimi myös Suojeluskuntain kauppa oy:n, ase- ja konepaja oy:n sekä kustannus oy:n hallintoneuvoston jäsenenä ja Suomen Punaisen Ristin Uudenmaan läänin piirihallituksen puheenjohtajana vuosina 1951–1955 sekä Jääkäriliiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1951–1955.[2][3]

title: Kuno Klemm

text: Kuno Klemm (5. maaliskuuta 1888 – 1945) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana. Hän oli syntynyt Lauenburgissa Saksassa. Hän liittyi keisarillisen Saksan armeijaan huhtikuussa 1908, ja palveli 82. jalkaväkirykmentissä. Toisen maailmansodan alkaessa hänet ylennettiin everstiksi, ja hän komensi tuolloin Wehrmachtin 374. jalkaväkirykmenttiä. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1. lokakuuta 1943. Hän tuolloin 75. jalkaväkirykmentin komentaja. Hänet siirrettiin miehitettyyn Norjaan marraskuussa 1944 sotavankileirin komendantiksi. Hän teki itsemurhan Oslossa vuonna 1945, Josef Terbovenin ja Wilhelm Rediessin tapaan.

title: Waldemar Schauman

text: 1872 Schauman ylennettiin everstiluutnantiksi ja määrättiin Harkovan sotilaspiirin esikuntaan. Siellä hän sai sotilaspiiriin päälliköltä erityistehtäviä 1875 ja hänet ylennettiin everstiksi. Everstinä hänet määrättiin 7. jalkaväkidivisioonan esikuntapäälliköksi Rodomiin Puolaan 1878. Vuonna 1885 hänestä tuli Venäjän sotaministerin Suomen sotilasasiain esittelijä, kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1886. Vuonna 1888 hänestä tuli Suomen sotaväen esikunnan esikuntapäällikkö ja vuotta myöhemmin Suomen Ylisotaoikeuden puheenjohtaja. 1894 hänestä tuli Vaasan kuvernööri, 1896 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi.

title: John Sedgwick

text: Sisällissodan alussa Sedgwick palveli everstinä ja avustavana tarkastajakenraalina Washingtonin sotilashallinnossa. Hän menetti ensimmäisen Bull Runin taistelun, koska toipui kolerasta. Hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi 31. elokuuta 1861, jolloin hän komensi 2. prikaatia kenraalimajuri Samuel P. Heintzelmanin divisioonassa Potomacin armeijassa, sitten omaa divisioonaansa, mikä liitettiin 2. divisioonaksi II armeijakuntaan Virginian niemimaan sotaretkelle. Virginiassa hän taisteli Yorktownissa ja Seven Pinesissa ja haavoittui käteen ja jalkaan Glendalen taistelussa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 4. heinäkuuta 1862.

title: Väinö Palojärvi

text: Talvisodan sytyttyä Palojärvi jatkoi Suomen sotilasasiamiehenä Tukholmassa. Välirauhan aikana Palojärvi palasi Suomeen ja hänet sijoitettiin Puolustusvoimain Pääesikuntaan osastopäälliköksi. Palojärvi osallistui jatkosotaan aluksi Päämajan Komento-osaston päällikkönä, mutta siirrettiin Ryhmä J:n myöhemmin Divisioona J:n komentajaksi ja osallistui sotatoimiin komentajana Kiestingin suunnalla. Divisioonan komentajan tehtävistä hänet siirrettiin vuonna 1942 Päämajaan, jossa hänelle määrättiin erikoistehtäviä. Vuonna 1943 hän sai komennettavakseen 8. Divisioonan, jonka komentajana hän osallistui taisteluihin Syvärillä. Hänet siirrettiin vuonna 1944 Päämajaan, jossa hänet nimitettiin tarkastavaksi kenraaliksi ylipäällikön käyttöön ja oli tehtävässä sodan loppuun saakka.[3]

title: Väinö Palojärvi

text: Palojärvi liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan. Hän osallistu taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.[2][3]

title: Väinö Palojärvi

text: Pohjois-Savon rykmentistä hänet komennettiin 13. syyskuuta 1922 alkaen Suojeluskuntain yliesikuntaan, joka määräsi hänet aluksi sotilastarkastajaksi ja 1. tammikuuta 1924 alkaen koulutusosaston päälliköksi. Suojeluskunnasta hänet siirrettiin 17. joulukuuta 1924 alkaen Tampereen rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin 3. pataljoonan komentajaksi. Tampereen rykmentistä Palojärvi siirrettiin 26. maaliskuuta 1925 alkaen 3. Divisioonan esikuntapäälliköksi. Seuraavaksi hänet siirrettiin uudelleen Suojeluskuntain yliesikuntaan 11. elokuuta 1925 alkaen ja sijoitettiin sotilaallisen jaoston päälliköksi. Hänet komennettiin 1. toukokuuta 1926 ja siirrettiin 13. heinäkuuta 1926 alkaen Puolustusministeriön sota-asiainosaston päälliköksi, josta hänet siirrettiin 26. elokuuta 1927 alkaen Suojeluskuntain yliesikunnan esikuntapäälliköksi. Suomen Valkoisen kaartin komentajaksi Palojärvi nimitettiin 1. heinäkuuta 1933, josta hän siirtyi Yleisesikunnan komento-osaston päälliköksi 23. elokuuta 1935 alkaen. Suomen sotilasasiamieheksi Tukholmaan hänet nimitettiin 13. elokuuta 1937 alkaen ja palveli vuoteen 1940 saakka. [2][3]

title: Väinö Palojärvi

text: Sotien jälkeen Palojärvi määrättiin Puolustusvoimain Pääesikunnan huolto-osaston päälliköksi, jossa tehtävässä hän palveli vuoteen 1945 saakka, jonka jälkeen hänet nimitettiin Kymen Sotilasläänin komentajaksi. Valpo pidätti Palojärven vuonna 1945 asekätkentään liittyvien tapahtumien vuoksi. Palojärvi erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi Suomen Kulttuurirahaston palvelukseen. Kulttuurirahastolta Palojärvi siirtyi vuonna 1949 Henkivakuusyhtiö Suomen pääasiamieheksi ja Sotainvalidien Veljesliiton Pirkka-Hämeen Kannatusyhdistys ry:n asiamieheksi ja työskenteli niiden palveluksessa kuolemaansa saakka. Palojärvi haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.[3]

title: Väinö Vuori

text: Hänen vanhempansa olivat räätälimestari Jooseppi Vuori ja Maria Lundström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anna Toini Charlotta Palojärven kanssa.[1][2]

title: Väinö Palojärvi

text: Palojärvi astui Suomen armeijan palvelukseen yliluutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan komppanianpäälliköksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Vuohiniemessä, Kelhossa, Kämärässä ja Viipurissa.[2][3]

title: Väinö Palojärvi

text: Sisällissodan jälkeen Palojärvi toimi Päämajan sotavänrikkikoulun johtajana, josta hänet siirrettiin vielä vuoden 1918 aikana pataljoonan komentajaksi Suomen Valkoisen kaartin Lapuan pataljoonaan. Valkoisesta kaartista hänet siirrettiin vuonna 1919 Kadettikouluun, jossa hänet sijoitettiin kadettikomppanian päälliköksi. Seuraavaksi hänet siirrettiin 25. helmikuuta 1920 alkaen Pohjois-Savon rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin II pataljoonan komentajaksi. Pataljoonan komentajan tehtävien lisäksi hän hoiti muutaman kuukauden ajan 3. Divisioonan esikuntapäällikön tehtäviä.[2][3]

title: George Sykes

text: Sykes jatkoi divisioonankomentajana toisen Bull Runin, Antietamin (reservissä) ja Fredericksburgin taisteluissa. Chancellorsvillessä hänen vakinaisensa johtivat hyökkäystä konfederaation joukkojen taakse taistelun alussa. Koska he kohtasivat voimakasta konfederaation vastarintaa, armeijan komentaja kenraalimajuri Joseph Hooker kutsui hermostuneena joukot takaisin puolustusasemiin eikä Sykesin joukkoja enää käytetty kampanjassa. Sykes ylennettiin kenraalimajuriksi Antietamin taistelun jälkeen 29. marraskuuta 1862. Ainutkaan näistä taisteluista ei osoittanut hänen olevan mitenkään erityisen taitava tai aggressiivinen taistelukentillä. Hänen kollegansa tunsivat hänet lempinimillä ”Verkkainen George” ja ”hidas ravaaja” Sykes. Kun armeijakunnan komentaja kenraalimajuri George Meade ylennettiin Potomacin armeijan komentajaksi 28. kesäkuuta 1863, Sykes otti V armeijakunnan komennon.

title: Fabian Steinheil

text: Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1789, ja hän otti osaa taisteluihin Puolassa 1805 sekä Puolassa ja Preussissa 1806–1807. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1807. Suomen sodassa 1809 hän komensi venäläisjoukkoja Ahvenanmaalla.

title: Unto Mielonen

text: Mielonen ylennettiin reservin vänrikiksi 1935, vänrikiksi 1937, luutnantiksi 1939, kapteeniksi 1941, majuriksi 1944, everstiluutnantiksi 1954 ja everstiksi 1959. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1970.

title: Väinö Palojärvi

text: Palojärven vanhemmat olivat tilanomistaja ja valtiopäivämies Johan Viktor Hildén ja Anna Aleksandra Forsström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Greta Renholmin kanssa, joka kaatui jatkosodassa vuonna 1942 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1944 Liisa Loukkola ent. Tiesmaan kanssa. Palojärvi kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1914. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1914–1915 Wismarin insinööriakatemian arkkitehtiosastolla ja suoritti arkkitehtitutkinnon ensimmäisen osan vuonna 1915. Palojärvi suoritti Sotakorkeakoulukurssin Saksassa vuosina 1923–1925. Hän sai vuonna 1926 Suomen sotakorkeakoulun diplomin. Hän osallistui myös kuukauden kestävälle esiupseereiden täydennyskurssille Ruotsin jalkaväen ampumakoulussa vuonna 1924. Hän teki puoli vuotta kestäneen opintomatkan Ranskaan vuosina 1932–1933.[2][3]

title: Rafael Schauman

text: Viktor Rafael Schauman (19. syyskuuta 1860 Taivassalo – 26. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli Kadettikoulun ensimmäinen johtaja vuonna 1919, jolloin hänet myös ylennettiin kenraalimajuriksi.

title: Luettelo jääkäreistä P

text: Väinö Henrik Palojärvi ent. Hildén

title: Gustav Fehn

text: Fehn oli 33. jalkaväkirykmentin komentaja vuodesta 1939 heinäkuuhun 1940 ja sitten 5. panssaridivisioonan komentajana. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1940 ja palkittiin rautaristin ritariristillä. Elokuussa 1942 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi, ja hän oli XXXX panssariarmeijakunnan komentajana marraskuuhun 1942, jolloin hänet ylennettiin kenraaliksi.


query: Missä Pehr Herman Norrmén kuoli?

title: Pehr Norrmén

text: Norrmén pakeni moottoriveneellä Merenkurkun ylitse Ruotsiin. Hän oli pari kuukautta internoituna ja kuoli 1. huhtikuuta 1945.[3] Kuolinsyy oli aivohalvaus.

title: Pehr Norrmén

text: Pehr Herman Norrmén () oli suomalainen jääkäri ja aktivisti, suomenruotsalainen teollisuus- ja pankkimies sekä saksalaismielinen ja oikeistoradikaali taustavaikuttaja Suomen politiikassa 1930-luvulla ja sotien aikana. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka toimi ennen sotilaskoulutustaan aktiivisesti ylioppilaiden aktivistiliikkeessä. Suomen sisällissodan aikana hän toimi punaisten miehittämässä Helsingissä Helsingin suojeluskunnassa.[1][2]

title: Pehr Norrmén

text: Talvisodan aattona lokakuussa 1939 Norrmén oli mukana lähetystössä joka matkusti Saksaan saadakseen sieltä tukea Neuvostoliittoa vastaan. Lähetystö, jossa olivat mukana myös insinööri John Rosberg ja entinen Etsivän Keskuspoliisin päällikkö Esko Riekki, tapasi SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmlerin mutta ei saanut mitään konkreettista tuen ilmaisua saksalaisilta. Välirauhan aikana Norrmén oli mukana luomassa läheisiä suhteita Saksaan ja pyrki erityisesti vaikuttamaan ruotsalaisen kansanpuolueen sisällä puolueen linjan muuttamiseksi saksalaismieliseksi. Norrmén oli myös mukana SS-vapaaehtoisten värväystoiminnassa keväällä 1941 sekä toimi aktiivisesti kansallissosialistisessa Samfundet Folkgemenskap -järjestössä.

title: Pehr Norrmén

text: Jatkosodan loppuvaiheissa Norrmén keskittyi Suomen erillisrauhapyrkimysten torjumiseen. Hän oli mukana suunnittelemassa saksalaismielistä oikeistohallitusta joka olisi hallinnut Suomea saksalaisten joukkojen miehitettyä maan. Kun nämä suunnitelmat kariutuivat ja välirauha solmittiin syyskuussa 1944 hänellä oli syytä olettaa joutuvansa muiden entisten SS-värvärien tapaan vainotuksi, etenkin, jos Suomea kohtaisi neuvostomiehitys.[3]

title: Pehr Norrmén

text: Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. Citation error, replace with{{cite book| author = Uola, Mikko| title = Unelma kommunistisesta Suomesta 1944-1953| location = Helsinki| publisher = Minerva| year = 2013}}

title: Herman Ross (pormestari)

text:
Herman Rossin pojista Herman Ross oli tuomiorovasti ja teologian professori Turun akatemiassa. Kaksi muuta poikaa, Petter ja Jakob, kuolivat alle yhdeksänvuotiaina. Viidestä tyttärestä kuuluisin lienee
Catharina (Katariina) Ross, joka avioitui Gabriel Kalmin kanssa,
ja jonka poika Pehr (Pietari) Kalm on Suomen tunnetuimpia tiedemiehiä. Muutkin tyttäret naivat pappismiehiä: Maria Ross avioitui Laihian kirkkoherra Samuel Backmanin kanssa ja myöhemmin Ilmajoen kirkkoherra Anders Mennanderin kanssa. Anna Ross avioitui Isak Wasbomin kanssa, joka oli Vaasan triviaalikoulun opettaja ja myöhemmin Vöyrin kappalainen. Kaksi tytärtä, Ingrid ja Beata, kuoli pieninä.

title: Pehr Norrmén

text: Norrmén kirjoitti tuona aikana myös ulkomaanvaltuuskunnan salaisen promemorian Die Nordischen Länder und die Mittelmächte im Weltkriege, jota jaettiin sittemmin Saksan suuren päämajan, yleisesikunnan ja ulkoasiainministeriön johtohenkilöille.[1][2]

title: Suomalais-Saksalainen seura

text: SSS oli mukana suomalaisten värväämisessä vapaaehtoisiksi Waffen-SS-sotilaiksi. Värväystoiminnasta keskeisessä vastuussa olivat seuran jäsenet Esko Riekki ja Pehr Norrmén.

title: Pehr Norrmén

text: Norrmén liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan.[1][2]

title: Herman (ravintola)

text: Ravintola Herman oli Turussa Aurajoen rannalla toiminut panimoravintola. Ravintola perustettiin Pehr Johan Gylichin suunnittelemaan empiretyyliseen rakennukseen vuonna 1996. Suomen gastronomien seura valitsi Ravintola Hermanin vuonna 2003 Vuoden ravintolaksi. Panimotoiminta loppui Hermannissa panimomestarin jäätyä eläkkeelle, minkä jälkeen Hermanni sai panimotuotteensa porilaiselta Karhupanimolta. Myöhemmin myös ravintolatoiminta loppui vuokrasopimuksen päätyttyä. Sen jälkeen tiloissa toimi Stefan Richterin ja Restamax Oyj:n Stefan’s Steakhouse, joka suljettiin vuonna 2016.

title: Pehr Norrmén

text: Kauan Norrmén ei kumminkaan ollut sotilaskoulutuksessa, kun hänet komennettiin värväysmatkalle Amerikkaan 29. huhtikuuta 1915. Hän lähti Saksasta saamansa käskyn mukaan, mutta matka keskeytyi kuitenkin jo Kööpenhaminassa Italian sodanjulistuksen johdosta. Kööpenhaminaan hän sai jatko-ohjeet, joiden mukaan hänen komennettiin 1. elokuuta 1915 alkaen Tukholmaan Suomen vapausliikkeen ulkomaanvaltuuskunnan käyttöön. Tukholmassa hän toimi valtuuskunnan läheisenä avustajana. Hän toimi myös Tukholmassa ja Berliinissä lentolehtisten, poliittistenselontekojen ja erilaisten muistioiden kirjoittajana. Hänen toimiinsa Tukholmassa kuului lisäksi pitää yhteyksiä ruotsalaisiin aktivisteihin. Hän avusti myös ruotsalaisia aktivisteja perustamaan vuoden 1916 alussa Svensk Lösen-nimisen poliittisen viikkolehden ja oli myöhemmin lehden huomattavia avustajia.[1][2]

title: Oscar Norrmén

text: Norrmén tuki myös rautateiden rakentamista. Suomen kielen aseman parantamiseen tähtääviä toimia hän ei sen sijaan suosinut. Norrmén aateloitiin 1884. Hänen puolisonsa vuodesta 1855 oli Selma Emelie Stjernvall (k. 1917),  Alfred Norrmén oli heidän poikansa.

title: Pehr Norrmén

text: Norrmén oli yksi ensimmäisistä ylioppilaiden aktivistiliikkeen johtohenkilöitä syksyllä 1914. Hän toimi ruotsinkielisten ylioppilaiden edustajana jääkariliikkeen perustavissa kokouksissa. Myöhemmin hän kuului lähetystöön, joka joulukuun lopulla vuonna 1914 matkusti Ruotsiin, missä lähetystön tehtävänä oli ottaa selville voisiko Ruotsista saada tukea Suomen itsenäisyysliikkeelle. Myöhemmin hän oli mukana itsenäisyysliikkeen edustajana Ruotsin viranomaisten ja Saksan sotilasjohdon välisissä neuvotteluissa. Näiden neuvottelujen johdosta pantiin alulle järjestelyt, joiden tarkoituksena oli saada suomalaisille järjestettyä sotilaskoulusta Saksan armeijassa.[1][2]

title: Birgit Gyllenbögel

text: Gyllenbögelin vanhemmat olivat kaupungininsinööri Oskar Herman Norrmén (1860–1907) ja Eva Viktoria Molander (1868–1938). Hänen vanhempi veljensä oli pankinjohtaja Pehr Norrmén. Birgit Gyllenbögel oli naimisissa Albert Gyllenbögelin ja Yrjö Somersalon kanssa.

title: Aftonposten (1944)

text: Aftonposten oli Suomessa 1944–1945 kuudesti viikossa ilmestynyt oikeistoradikaali ruotsinkielinen iltapäivälehti. Lehden perustivat kesällä 1944 ruotsinkieliset oikeistopiirit, jotka olivat aiemmin tukeneet Svensk Botten -nimistä lehteä. Aftonposten julisti olevansa torjumassa "maailmanbolševismin" uhkaa Suomessa ja esiintyi myös välirauhansopimuksen solmimisen jälkeen avoimen kommunisminvastaisena. Lehden päätoimittajana toimi Torsten G. Aminoff, joka oli ollut myös Svensk Bottenin päätoimittaja. Lehteä julkaisseen yhtiön suurimmat osakkaat olivat vuorineuvokset Carl-Gustaf Herlitz ja Petter Forsström. Lehden perustajiin ja toimittajiin kuului myös saksalaismielisenä aktivistina tunnettu pankinjohtaja Pehr Norrmén.

title: Pehr Norrmén

text: Die nordischen Länder und die Mittelmächte: denkschrift aus Finnland.Berlin 1916 William Ruth: ett bidrag till Kymmenedalens industrihistoria: festskrift utgiven i anledning av Karhula bruks 50 års jubileum. Karhula bruk, Helsingfors 1924, suomeksi nimellä William Ruth: kappale Kyminlaakson teollisuuden historiaa: juhlajulkaisu Karhulan tehtaan 50-vuotispäivän johdosta. Helsinki 1924 Suomen vuosikirja 1925 ; koonnut Axel Solitander ja P. H. Norrmén. Helsinki 1925 Två stridsskrifter mot demokratin. Helsingfors 1926 Firman Ahlström 1896-1927: minnesskrift. A. Ahlström, Norrmark 1928, suomeksi nimellä Toiminimi Ahlström 1896-1927: muistokirjoitus. A. Ahlström, Noormarkku 1928 Mänttä bruk 1868-1928 ; minnesskrift utg. av G. A. Serlachius aktiebolag. Helsingfors 1928, suomeksi nimellä Mäntän tehdas 1868-1928: G. A. Serlachius osakeyhtiön muistojulkaisu. Serlachius, Helsinki 1928, näköispainos Metsä-Serla, Espoo 1993 Svensk riksdagspolitik. Svenska folkpartiets grupp för borgerlig samverkan, Helsingfors 1930 Den ekonomiska krisen och de politiska hälsomedlen. Aktiva studentförbundet, Helsingfors 1931, suomeksi nimellä Taloudellinen pula ja politiikan parannuskeinot. Suomen puunjalostusteollisuuden keskusliitto, Helsinki 1931 Arbete och arbetsglädje. 1937 Politiska essäer. 1941

title: Pehr Norrmén

text: Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset äärioikeistolaiset poliitikot Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet

title: Alfred Norrmén

text: Suomen Pankin pääjohtajana Alfred Norrmén vastaanotti viestejä ja varoituksia Tampereen konttorin pankinjohtaja Nils Idmanista. Norrmén oli todennut: "Kehenkä minä voin luottaa, jollen Idmaniin?" Suomen suurin pankkipetos paljastui Tampereen konttoriin tehdyssä yllätystarkastuksessa. Pankin sisäinen valvonta oli pettänyt täysin. Pääjohtaja Norrmén joutui eroamaan. (Aamulehti 30.3.2012)

title: Alfred Norrmén

text: Alfred Norrmén kuului Norrménin aatelissukuun. Hänen isänsä oli senaattori ja salaneuvos Oscar Norrmén ja äiti Selma Emelie Stjernvall. Norrmén valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1880 ja toimi sitten asianajajana Helsingissä vuodesta 1882 vuoteen 1890, jolloin hänet kutsuttiin Suomen Yhdyspankin johtokunnan jäseneksi. Hän toimi pankin pääjohtajana 1907–1913 ja vaikutti merkittävästi tuolloin maan suurimman talletuspankin kehittymiseen.

title: PIK-5

text: Kotimaista harjoituskonetta lähti suunnittelemaan Kai Temmes elokuussa 1945. Koneen pohjaksi otettiin puolalainen Salamandra Temmeksen jatkaessa sen suunnittelua seuraavan vuoden diplomityönään. Temmeksen kanssa projektin parissa työskentelivät myös Raimo Häkkinen, jonka kanssa toteutettiin koneen starttitapatutkimus, sekä Lars Norrmén ja Pehr Schalinin, jotka tekivät harjoitustyön Salamandran ominaisuuksista mittaamalla mahdollisimman paljon eri tietoja koneesta, ja takaisinmallintamalla koneen ominaisuudet niiden pohjalta. Salamandran etuina pidettiin koneen keveyttä, ketteryyttä, sopusuhtaisia ohjaimia, hyviä termiikkilento-ominaisuuksia ja matalaa taipumusta mennä syöksykierteeseen. Kehitettävää koneessa oli sen suurten nopeuksien liitoluvussa ja rakenteessa. Konetta ei ollut myöskään hyväksytty lentokonehinaukseen.

title: Jääkäriliike

text: Yliopiston osakunnissa itsenäistymisajatusta vaalittiin eri muodoin. Toukokuussa 1914 pidetyn promootiojuhlan puheissa itsenäistymisajatus tuotiin julki laajasti, vaikka varovaisesti muotoillen. Promootiotoimikunnassa esiintyy monia tulevia jääkäriliikkeelle merkittäviä miehiä: Kai Donner, Väinö Kokko, Pehr Norrmén ja Yrjö Ruuth (myöh. Ruutu).[8]

title: Pehr Norrmén

text: Hänet nimitettiin Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton toimitusjohtajaksi vuonna 1927 ja oli tehtävässä vuoteen 1931 saakka. Norrmén toimi Pohjoismaiden Yhdyspankin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1931 alkaen. Talvi- ja jatkosodan aikana Norrmén toimi Pohjoismaiden Yhdyspankin varatoimitusjohtajana kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Helsinkiin.[1][2]

title: Daniel Norrmén

text: IFK:n kannattajien keskuudessa Norrmén tunnetaan nimellä Ahna, joka juontaa juurensa hänen entiseen sukunimeensä Ahnströmiin. Norrmén vaihtoi nimensä keväällä 2008 mentyään naimisiin.

title: Pehr Norrmén

text: Norrmén palasi takaisin Suomeen sisällissodan aattona 17. marraskuuta 1917 ja liittyi Helsingin suojeluskunnan esikuntaan. Sisällissodan puhjettua hän ei kyennyt toimintaan punaisten miehittämässä Helsingissä vasta kun Saksalaisten aloitettua Itämeren divisioonansa kanssa Helsingin vapautuksen.[1][2]

title: Suomalais-Saksalainen seura

text: SSS:n jäseninä oli monia Suomen politiikan, talouselämän, tieteen ja kulttuurin kärkinimiä. Heitä olivat muun muassa Edwin Linkomies (erosi jäsenyydestään tultuaan pääministeriksi keväällä 1943), Rolf Nevanlinna, Arvo Ylppö, Väinö Auer, Yrjö Reenpää, Antti Hackzell, Tyko Reinikka, Pehr Norrmén, Bernhard Wuolle, Erik von Frenckell, Yrjö Kilpinen ja Maila Talvio.

title: Pehr Norrmén

text: Norrménin vanhemmat olivat kaupungininsinööri Herman Oscar Norrmén ja Eva Victoria Melander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Vallborg Augusta Victoria Holmströmin kanssa. Norrmén kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaista yhteiskoulusta vuonna 1911 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla. Filosofian kandidaattitutkinnon hän suoritti vuonna 1913 ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1914, jonka jälkeen hän teki opintomatkan Englantiin.[1][2]

title: Pehr Norrmén

text: Helsingin vapautuksen jälkeen Norrmén siirrettiin Yleisesikunnan osasto III:een, jossa hän toimi 31. tammikuuta 1919 saakka. Hän kuului Svenska Tidningenin toimituskuntaan vuonna 1921 ja Suomen Paperi- ja Puutavaralehden toimituskuntaan vuosina 1922 – 1923 sekä Hufvudstadsbladetin toimituskuntaan vuosina 1923 – 1926. Toimittajan työnsä ohella hän laati yrityshistoriikkeja.[1][2]

title: Bertel Paulig

text:
Ylioppilasaktivistien piirin valtuuttamana Paulig lähti ystävänsä Walter Hornin kanssa 2. joulukuuta 1914 Tukholmaan tapaamaan tohtori Herman Gummerusta tarkoituksenaan tiedustella mahdollisuutta järjestää sotilaskoulutusta itsenäisyysmielisille Suomalaisille nuorille. Yhteyshenkilöksi suunniteltiin alkujaan entistä Saksan Helsingin-konsulia Albert Goldbeck-Löweä, jonka Paulig tapasi 7. tai 8. joulukuuta, mutta tämän kontaktin merkitys jäi vähäiseksi. Sen sijaan Paulig, Horn ja Gummerus jättivät kirjallisen esityksen suomalaisten kouluttamisesta Saksan Tukholmassa olevalle sotilasasiamiehelle majuri von Awrylenille. Horn ja Paulig muodostivat ensimmäisen asiaa ajaneen valtuuskunnan. Saksalaiset hyväksyivät suunnitelman tammikuussa 1915. Esityksen jätettyään Paulig ja Horn palasivat takaisin kotimaahan, josta Paulig suuntasi myöhemmin itsekin jääkärioppia saamaan Saksaan. Seuraavaksi Tukholmaan saapui valtuuskunta, johon kuuluivat Pehr Norrmén, R. Numelin, Rolf Pipping, Runar Appelberg, Yrjö Somersalo, Väinö Tiiri, Yrjö Ruuth (myöh. Ruutu) ja H. Zilliacus.
Paulig liittyi sotilaskoulutusta antavalle Pfadfinder-kurssille, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 14. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 3. elokuuta 1915 Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän oli komennetuna Berliinissä sijainneessa Wetterhoffin toimistossa vuonna 1916. Rintamakomennuksensa jälkeen hän toimi vuonna 1917 Libaussa moottoripyöräkurssin kouluttajana ja johtajana.

title: Luettelo jääkäreistä N

text: Pehr Herman Norrmén

title: Pehr Norrmén

text: Politiikan puolella saksalaismielinen Norrmén kuului ruotsalaisen kansanpuolueen oikeistoradikaaliin siipeen. Hän tuki 1920-luvulla Martti Pihkalan johtamaa Vientirauha-lakonmurtajajärjestöä ja 1930-luvun alussa hän oli mukana Lapuan liikkeen toiminnassa. Suomenkielisten oikeistoradikaalien kannattama aitosuomalaisuus esti kuitenkin Norrménin yhteistyön esimerkiksi IKL:n kanssa.


query: Mikä on Celian virallinen nimi?

title: Celia (kirjasto)

text: Celian palvelujen käyttöoikeus on rajoitettu: ainoastaan lukemisesteiset eli henkilöt, jotka eivät voi lukea tavallista painettua tekstiä sairauden tai vamman tai niihin rinnastettavan syyn vuoksi, saavat käyttää Celian kirjoja. Celian virallinen nimi on Näkövammaisten kirjasto, mutta asiakaskuntaan kuuluu näkövammaisten lisäksi paljon muitakin lukemisesteisiä henkilöitä, mm. afaatikkoja, kehitysvammaisia, lihastautia sairastavia sekä luki- ja oppimisvaikeuksista kärsiviä. Celian tuottamien kirjojen lainaaminen on maksutonta.

title: Kuressaare

text: Kuressaare (viroksi "Kuresaar" 1918–1933, "Kuressaare" 1933–1952 ja 1988– sekä "Kingissepa" 1952–1988, ennen saksaksi ja ruotsiksi "Arensburg") on Saarenmaan kuntaan kuuluva kaupunki Virossa, Saarenmaan saaren etelärannikolla. Se on Saarenmaan maakunnan pääkaupunki ja Saarenmaan kunnan pääpaikka. Kaupunki sijaitsee Riianlahden rannalla. Kuressaaressa asuu noin kolmasosa koko Saarenmaan maakunnan asukkaista. Kaupungin virallinen nimi, saksalais-ruotsalainen "Arensburg", muutettiin Viron itsenäistyttyä vuonna 1918 nimeksi "Kuressaare", ja vuosina 1952–1988 kaupungin virallinen nimi oli "Kingissepa" Kuressaaressa syntyneen Viktor Kingisseppin mukaan.

title: Puducherry

text: Puducherry () on liittovaltion alue Etelä-Intiassa. Alueen virallinen nimi muuttui vuonna 2006, aiempi nimi oli Pondicherry.

title: Sköldvikin rautatieasema

text: Sköldvik on Suomen ainoa rautatieasema, jonka ensisijainen nimi on ruotsinkielinen. "Kilpilahti" on aseman virallinen, harvoin käytetty suomenkielinen nimi. Vaikka Porvoo onkin kaksikielinen kunta, jonka ensimmäisenä kielenä on suomi, asema sijaitsee alueella, joka kuului vuoden 1997 alussa lakkautettuun Porvoon maalaiskuntaan. Se oli vuoteen 1983 saakka enemmistöltään ruotsinkielinen kunta. Koska asema ja öljynjalostamo aiemmin tunnettiin yleisesti Sköldvikinä, vaikka suomennettukin nimi oli virallisesti olemassa, on aseman nimi toistaiseksi säilytetty ruotsinkielisenä liikenneturvallisuuteen vedoten.

title: Touch & Go

text: Yhtiön virallinen nimi oli Konveier (). Sana "konveier" tarkoittaa venäjän kielessä liukuhihnaa tai kokoonpanolinjaa, mutta ilmailuterminä se tarkoittaa läpilaskua. Siitä oli peräisin myös läpilaskua tarkoittava englanninkielinen nimi Touch & Go, joka oli maalattu yhtiön koneisiin.

title: Euroopan unionin virallinen lehti

text: Vuoteen 2003 asti lehden nimi oli Euroopan yhteisöjen virallinen lehti (EYVL).

title: Celia (kirjasto)

text: Ainoastaan Celian palvelujen käyttäjiksi liittyneet tai heidän yhteyshenkilönsä voivat lainata Celian kirjoja. Yleinen kirjasto voi myös tarjota valikoiman Celian äänikirjoja CD-levyinä, joiden lainaaminen ei edellytä Celian palveluiden käyttäjäksi rekisteröitymistä.

title: Luettelo Sveitsin rautatieyhtiöistä

text: Yhtiön nimestä on esitetty virallinen nimi, joka löytyy oikeusministeriön (Bundesamt für Justiz) kaupparekisteristä . Nimi on yleensä esitetty vain yhdellä kielellä, vaikka yhtiöllä olisi eri kielisiä nimiä. Rautatie- tai junayhtiön nimen virallinen lyhenne löytyy liikenneministeriön sivuilta. Yhtiön internet-sivulinkki on ensisijaisesti englanninkieliselle sivulle.

title: Amerikan valtioiden järjestö

text:
Järjestön nykyinen pääsihteeri on 2. toukokuuta 2005 virkaan valittu chileläinen José Miguel Insulza, joka tuolloin oli maansa sisäministeri. Hänen kautensa alkoi 26. toukokuuta 2005.
Amerikan valtioiden järjestöllä on neljä virallista kieltä. Järjestön nimi lyhennetään englannin kielellä OAS ja muilla kolmella kielellä OEA. Koko nimi on eri kielillä seuraava: Jäsenmaiden alueella on myös viides virallinen kieli, hollanti, jolla sen nimi on "Organisatie van Amerikaanse Staten", lyhenteeltään OAS. Hollanti ei kuitenkaan ole järjestön virallinen kieli. Suomessa järjestöön on tavattu viitata usein vain englantilaisessa lyhyessä muodossa ""OAS"", joskus myös ""Amerikan valtioiden yhteistyöjärjestö"".

title: Sanasto (järjestö)

text: Valtion erikoiskirjasto Celialla on käytössä omakirjalainajärjestelmä. Celian ja Sanaston välillä solmitun sopimuksen nojalla oikeudenomistajille maksetaan korvausta kirjallisten teosten käytöstä Celian omakirjalainajärjestelmässä. Celia on välittänyt teoksia asiakkailleen omakirjajärjestelmään perustuen vuodesta 2006.

title: Celia (kirjasto)

text: Valtaosa Celian lainoista on äänikirjoja. Yhteensä lainoja tehtiin vuonna 2012 yli miljoona.[2]

title: Karjalan autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

text: Neuvostoliiton perustamisen jälkeen Karjalan Työkommuunin nimi muutettiin Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi heinäkuussa 1923 ja hallituksen virallinen nimi muuttui kansankomissaarien neuvostoksi.

title: Swedish Open

text: Miesten turnauksen nykyinen virallinen nimi sponsorin mukaan on SkiStar Swedish Open ja naisten turnauksen nykyinen virallinen nimi sponsorin mukaan on Collector Swedish Open.

title: Saksan valtakunta

text: Saksan valtakunta () viittaa vuosien 1871 ja 1945 väliseen Saksaan. Se oli myös Saksan virallinen nimi vuodesta 1871 vuoteen 1943. Vuosina 1943–1945 virallinen nimi oli Suur-Saksan valtakunta ("Großdeutsches Reich").

title: Kärmäläinen

text: Kärmäläinen-nimen etymologia viittaa käärmeeseen. Saaren alkuperäinen nimi on ollut Käärmesaari, jonka rinnakkaismuoto on paikannimijohtimella -nen muodostettu Kärmäläinen, joka oli ”kansanomainen nimi”. Kotimaisten kielten keskuksen Nimiarkiston vuoden 1953 keruutietojen mukaan saaren virallinen nimi oli Käärmesaari ja kansanomainen nimi Kärmäläinen. Tuolloin saarella oli Kärmäläinen-niminen yksinäistila, joka ei ole enää peruskartoissa.

title: J.M.K.E.

text: Yhtyeen jäsenille nimi JMKE on tarkoittanut "Jeesus Maria, karjatas eit" (), mutta vastaavasti se viittaa myös sanoihin "Joodikud Moskva kohviku eest" (), joka olikin yhtyeen virallinen nimi Tõnu Trubetskyn johdolla. Tämä jälkimmäinen nimi viittaa suosittuun neuvostoaikaiseen Kohvik Moskvaan, joka sijaitsi Voitonaukiolla (nyk. Vapaudenaukio) Tallinnassa. Neuvostasavalloissa pääkaupungin ykköskahvilan nimi oli monesti "Kahvila Moskova". Tilana ja sijaintina kahvila on edelleen olemassa ja syyskuusta 2010 lähtien se on tunnettu nimellä Wabadus ("Wapaus"). Ennen nykyistä nimeään se oli Kultus.

title: Jippo

text: Seuran nimi tulee tiettävästi sanoista Joensuun Iloiset Peli-Pojat. Virallinen rekisteröity nimi on JIPPO ry.

title: Norsun muisti

text: Tutkimukset tapauksen tiimoilta alkavat uudelleen, kun salapoliisi- ja rikoskirjailija Ariadne Oliver menee tapojensa vastaisesti naiskirjailijoiden lounaskutsuille ja tapaa siellä entuudestaan tuntemattoman rouva Burton-Coxin. Tämä tietää, että Ariadne on hänen poikansa Desmondin tyttöystävän ja luultavasti tulevan vaimon Celia Ravenscroftin kummitäti. Desmond oli tavannut Celian jo lapsuudessaan ja uudistanut tuttavuuden myöhemmin yliopisto-opintojen yhteydessä. Rouva Burton-Cox haluaisi nyt tietää ampuiko Celian äiti ensin miehensä ja sitten itsensä vai päinvastoin.

title: Džengiš Tšokusu

text: Vuoren virallinen nimi kirgiisiksi on "Džengiš Tšokusu", joka tarkoittaa "Voiton huippua". Venäjänkielinen nimi "Pik Pobedy" tarkoittaa samaa. Uiguuriksi nimi on "Tömür" (rauta), joka Kiinassa on myös vuoren virallinen nimi. Kiinankielinen nimi "Tuōmù'ěr Fēng" 托木尔峰 on yhdistelmä uiguurinkielisestä nimestä ja kiinan kielen sanasta "feng", joka tarkoittaa "huippua". Vuori nimettiin Pik Pobedyksi pian toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton voiton kunniaksi.

title: Lleida (maakunta)

text: "Lleida" on maakunnan katalaaninkielinen nimi ja myös virallinen espanjankielinen nimi Espanjan hallituksen mukaan. Espanjan kielessä on kuitenkin hyväksytty myös muoto "Lérida".

title: Celia (kirjasto)

text: Lisäksi Celiassa on lasten koskettelukirjoja. Koskettelukirjat ovat yleensä uniikkikappaleita ja työläitä valmistaa. Suuri osa koskettelukirjoista tulee Celiaan käsityöammattiin opiskelevien opinnäytetöinä. Ensimmäiset koskettelukirjat Celia sai vuonna 1984. Lapsia varten Celian valikoimassa on myös luetaan yhdessä -kuvakirjoja. Ne ovat tavallisia kuvakirjoja, joihin on liitetty teksti pistekirjoituksella. Näin esimerkiksi näkövammainen vanhempi voi lukea kirjaa yhdessä näkevän lapsen kanssa.

title: Kauniainen

text: Kauniaisten alkuperäinen ruotsinkielinen nimi, Grankulla, on yhdistetty sanoista "gran" (kuusi) ja "kulle" (kukkula, kumpu) ja on ollut tässä muodossa käytössä 1900-luvun alusta. Ennen sitä paikka tunnettiin murteellisessa muodossa "Gränkull", joka esiintyy moderneilla kartoilla Kauniaisten vesitornin mäen nimenä. Suomenkielinen nimi Kauniainen on peräisin "Kauniais"-nimisestä tilasta, joka puolestaan on saanut nimensä Tampereen lähellä sijaitsevan tilan mukaan. Suomenkielinen nimi otettiin käyttöön 1930-luvulla ja siitä tuli kauppalan virallinen suomenkielinen nimi vuonna 1949.

title: Queen’s Clubin tennisturnaus

text: Queen's Clubin tennisturnaus on vuosittainen Ison-Britannian Lontoossa, Queen's Clubilla pidettävä miesten tennisturnaus, joka pelataan ruohokentillä. Turnaus kuuluu ATP World Tour 500 -turnauksiin. Ennen ATP-kiertueen aloittamista vuonna 1990, Queen's Clubin turnaus oli osa Grand Prix -kiertuetta vuosina 1970–1989. Vuosina 1972 ja 1973 Queen's Clubilla pelattiin myös naisten turnaus. Turnauksen alkuperäinen nimi oli London Grass Court Championships eli Lontoon ruohokenttämestaruusturnaus. Turnausta on pelattu Queen's Clubilla vuodesta 1890 alkaen, tosin vuosina 1885–1889 Lontoon mestaruusturnaus järjestettiin London Athletic Clubilla. Vuodesta 2018 alkaen turnauksen virallinen nimi on ollut sponsorin mukaan Fever-Tree Championships. Vuosina 2009-2017 turnauksen virallinen nimi oli AEGON Championships ja vuosina 1979–2008 Stella Artois Championships.

title: Tears of Steel

text: Pahantahtoiset robotit ovat vallanneet maailman. Amsterdamissa joukko sotilaita ja tiedemiehiä pyrkii toistamaan tietokonesimulaatiossa tapahtuman, joka käynnisti nämä hyökkäykset 40 vuotta aikaisemmin: Thom loukkasi robotikkotyttöystäväänsä Celiaa. Thom on edelleen elossa, ja Celian aivot, jotka ohjaavat robotteja, on liitetty tietokoneeseen; tiedemiehet pyrkivät keksimään jonkin keinon saada Celia lopettamaan robottisota.

title: Burgum

text: Burgum () on suurin Tytsjerksteradielin kunnan asutuskeskuksista. Keskus sijaitsee Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Burgum on myös kunnan hallinnollinen keskus ja asukkaita siellä on 10 039 (1.4.2009). Vuodesta 1989 lähtien keskuksen friisinkielinen nimi on ollut virallinen, sitä ennen hollanninkielinen nimi oli virallinen.

title: Burgumer Mar

text: 15. maaliskuuta 2007 lähtien järven friisinkielinen nimi on ollut virallinen. Aikaisemmin hollanninkielinen nimi oli ainoa virallinen nimi.

title: Brașov

text: Kaupungin alueella on ollut asutusta jo myöhemmällä kivikaudella. Keskiajasta alkaen Brașov oli Transilvanian saksien tärkeimpiä keskuksia. Kaupungin nimi on saksaksi yhä "Kronstadt" ("kruunukaupunki"), ja 1200-luvulta se on tunnettu myös latinalaisella nimellä "Corona". Romanian- ja unkarinkielinen nimi tulee petsenegin kielestä sanasta "barasu", joka tarkoittaa linnoitusta. Kaupungin virallinen nimi oli 1950-luvulla "Orașul Stalin" ("Stalinin kaupunki").

title: Leipzig

text: Leipzig-nimi on peräisin sorbinkielisestä sanasta Lipsk, joka tarkoittaa ”lehmusseutua”. Latinankielinen muoto on Lipsia. Nykyisessä sorbin kielessä muoto Lipsk on edelleen kaupungin virallinen nimi. Tšekkiläinen muoto on Lipsko.

title: Sergio Leone

text: Koko 1970-luvun Leone tuotti elokuvia. Vasta 1980-luvulla hän sai mahdollisuuden toteuttaa pitkäaikaisen haaveensa gangsterieepoksesta "Suuri gangsterisota" (1984). Sen tarkoituksena oli olla gangsterielokuvalle sitä, mitä "Huuliharppukostaja" oli ollut lännenelokuvalle. Jopa elokuvien nimet viittasivat siihen: "Once Upon a Time in the West" ('Olipa kerran lännessä', virallinen suomenkielinen nimi "Huuliharppukostaja") ja "Once Upon a Time in America" ('Olipa kerran Amerikassa', virallinen suomenkielinen nimi "Suuri gangsterisota"). Siitä tuli Leonen pisin elokuva: 3 tuntia 49 minuuttia. Maailmanensi-illassa Cannesin elokuvajuhlilla se sai innostuneen vastaanoton. "Huuliharppukostajan" tapaan sitä pidetään Leonen mestariteoksena, mutta vain Leonen hyväksymänä täydellisenä versiona. Yhdysvalloissa se silvottiin kahteen ja puoleen tuntiin.

title: Tytsjerksteradiel

text: Kunnan nimi oli aiemmin Tytsjerk (nimi oli todennäköisesti peräisin sanasta Tziezerek). Tsjerk on friisiä ja tarkoittaa kirkkoa. Vuoteen 1989 kunnan virallinen nimi oli hollanninkielinen Tietjerksteradeel. Nykyinen nimi, Tytsjerksteradiel, on friisinkielinen nimi.


query: Mikä katana tarkoittaa?

title: Katana

text: Katana (, oikeammin , ”japanilainen miekka”) on japanilainen kahden käden lyömämiekka tai pitkämiekka, daitō (), jota ryhdyttiin käyttämään tachin tilalla 1400-luvun jälkeen.[1].

title: Shindō Musō-ryū

text: Ensimmäinen varhaisista jō-kata sarjoista, joka opetetaan uusille oppilaille.Erikoistekniikat, joiden harjoittelu alkaa Omote sarjan jälkeen. Kaksi ensimmäistä ovat mukana ZNKR seitei jōdōssa. Uchi otoshin harjoittelu on melko harvinaista.Toinen varhaisista jō-kata sarjoista.Jō-kata sarja joka kehitettiin ja lisättiin ryu-han katoihin myöhäisellä Edo-kaudella jota kutsuttiin myös bakumatsu-kaudeksi (1850-1867)Kolmas varhaisista jō-kata sarjoista. Tekniikoiden nimet ovat samat kuin "Omote"-sarjassa.Neljäs varhaisista jō-kata sarjoista.

title: Finland shorin-ryu seibukan karate-do

text:
Finland shorin-ryu seibukan karate-do on suomalainen karateseura, joka toimii muun muassa Lahdessa, Espoossa, Jyväskylässä, Siilinjärvellä, Suomussalmella ja Ylämaalla. Shorin-ryu seibukan keskittyy pääasiassa alkuperäiseen Okinawan karateen ja sen perusti Shimabukuro Zenryô, 10. danin mestari. Suomeen Seibukanin toi Kim Mitrunen vuonna 1997.
Shorin-ryu on vanhin Okinawan karaten tyylisuunnista, ja se on ollut perustana useille myöhemmin syntyneille tyyleille. Tässä artikkelissa esiteltävä koulukunta, Seibukan, kuuluu Okinawan shorin-ryu-tyyliin. Niillä kanjeilla, joilla Seibukan-koulu kirjoittaa tyylinsä nimen, on myös kaksi muuta lausuntatapaa: shobayashi ja sukunaihayashi. Näistä lausuntatavoista varsinkin ensimmäinen on ollut Seibukan-koulussa käytössä yleisesti, koska sillä viitataan suurmestari Kyan Chotokun karateen. Nimenä "Seibukan" merkitsee "pyhän taistelutaidon koulua", ja opetuksen tuloksena oppilaan tulisi kehittyä myös henkisesti vahvaksi.
Shorin-ryu Seibukanin tekniikka ja kata
"Seibukan Shorin-ryu on tyyli, jossa sanonta "kata on karate, karate on kata" toteutuu kirjaimellisesti. Kata on Seibukan-karaten keskus, jonka ympärille kaikki oheisharjoitukset on luotu, mikä ajattelutapa ei ole vieras muillekaan okinawalaisille tyyleille. Seibukanissa keskeisinä katoina toimivat suurmestari Kyanilta periytyvät katat sekä Shimabukuro Zenryon itsensä kehittämä Wanchin-kata. Katojen ja niiden sovelluksien harjoittelu on hyvin moniulotteista, ja niiden kautta uutteran harjoittelijan on mahdollista löytää tie tehokkaaseen itsepuolustukseen. Katan muodon harjoittelun ohella tärkein harjoitus on katan tekniikoiden analysoiminen parin kanssa eli bunkai-harjoittelu, mikä tarkoittaa katan osien muuttamista paritekniikoiksi. Kuten pelkkä uintiliikkeiden toistaminen kuivalla maalla ei riitä uimataidon oppimiseen, ei myöskään katan tarjoamaa itsepuolustusta ole mahdollista oppia ilman kata-perustaista pariharjoittelua. Pariharjoitteluakin on jatkettava, kunnes automaatiotaso on avattu ja saavutettu, jolloin tieto on muuttunut taidoksi ja on hyödyksi. On hämmästyttävää, miten joskus yksinkertaiselta vaikuttava katan tekniikka muuttuu tehokkaaksi itsepuolustustekniikaksi. Katan sovellutuksien opettamisessa okinawalaiset ovat yleensä olleet valitettavan valikoivia sekä sen suhteen, kenelle niitä opetetaan että myös siinä, mitä niistä opetetaan. Ilmeisesti pääosin tästä syystä monissa moderneissa tyylisuunnissa katan pariharjoittelu on jäänyt vaillinaiseksi, eikä sitä juurikaan painoteta harjoittelussa. Jamal Measara painottaakin aina sitä näkökohtaa, että jos karaten kata-opetus unohtaa sen alkuperäisen taistelulajiperinteensä, ei tällaisen tyylin tai koulukunnan kohdalla voida enää puhua siitä samasta taistelutaidosta, joka vuosisatojen kuluessa Okinawalla kehittyi."

title: Shindō Musō-ryū

text: Jō-kata sarja jonka Shimizu Takaji kehitti ja lisäsi SMR-katasarjoihin noin vuonna 1939Viides varhaisista jō-kata sarjoista. Katojen esitysjärjestys on peräisin Shimizu TakajiltaKuudes ja viimeinen varhaisista jō-kata sarjoista SMR-jojutsu "ryu-ha"ssa. Sarjan ensimmäisen katan opettamisen alettua harjoittelija saa "Menkyo" kirjakäärön. Kun kaikki viisi kataa on opittu saa harjoittelija täyden perimyksen "Menkyo kaiden"in.

title: Kata

text: Kata (), kirjaimellisesti "muoto", on kamppailulajien harjoittelumuoto, jota esiintyy etenkin budolajien parissa. Kata-harjoittelussa tehdään parin kanssa, ryhmässä tai yksin ennalta määrättyä harjoitetta, jossa yleensä toistetaan erilaisia hyökkäys- ja puolustustekniikoita. Japanilaisten kamppailuperinteiden katat ovat tyypillisesti lyhyitä pariharjoitteita, kun taas okinawalainen kata-harjoitus on tavallisesti pitempi, yksin toistettava liikesarja. Kata-harjoitusmuotoa käytetään sekä aseettomassa että aseellisessa harjoittelussa.

title: Tankendō

text:
Toyaman sotilaskoulussa tutkittiin useiden japanilaisten miekkakoulukuntien () lyhyen miekan tekniikoita. Erityisesti tankendōhon vaikuttaneita koulukuntia ovat japanilaisten Chujō-ryūn () ja Toda-ryūn () lyhyen miekan tekniikat.
Tankendōn tekniikat koottiin kata-sarjaksi vuonna 1921. Tällöin tankendōn katsotaan saaneen nykyisen muotonsa. Tankendōssa on omat kata-sarjansa kodachi-kodachi katalle, kodachi-tachi katalle ja kodachi-juken katalle.

title: Kendō

text: Vaikka jokaisella katalla on ”käsikirjoitus”, pelkkä katan muodon toistaminen ei riitä. Kataan pitää saada sisältöä ja tunnetta, jotta siitä olisi hyötyä taidon kasvattamisessa. Tämä vaatii myös osaavaa ja katan hallitsevaa opettajaa sekä säännöllistä harjoitusta. Eurooppalaisessa kendōssa katan harjoittelu on tällä hetkellä suuremmassa suosiossa kuin kendōn kotimaassa Japanissa,[19] jossa erityisesti kilpailemiseen suuntautuneet kendōkat harjoittelevat kataa lähinnä ainoastaan vyökokeisiin.

title: Yaniv Katan

text: Yaniv Katan (; s. 27. tammikuuta 1981 Kiryat Ata, Israel) on israelilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 184 senttimetriä pitkä Katan edustaa Maccabi Haifaa.

title: Wadō-ryū

text: Vuoteen 1924 mennessä Ōtsuka oli kehittänyt "yakusoku kumite" -pariharjoitteet, "idori no kata", "ichidori no kata" sekä "shiraratori no kata" -harjoitukset. Toukokuussa 1924 Ōtsuka ja Funakoshi esittelivät "yakusoku kumite" -harjoitukset ensi kerran yleisölle. Ōtsuka esiintyy myös Funakoshin kirjassa esittelemässä näitä tekniikoita.

title: Nastasia Iavorscaia

text: Tammikuussa 2017 Iavorscaia voitti Ranskan Openissa kultaa katassa. Helmikuussa hän sen sijaan voitti uransa neljännen pronssimitalin Ranskan Cupissa. Toukokuussa hän otteli toistamiseen EM-kilpailuissa pronssista, mutta hävisi tällä kertaa Lyonissa Lilia Baistiuchenkolle. Lokakuussa Iavorscaia saavutti Belgian Openin mestaruuden katassa. Joulukuussa hän saavutti Bayeux Openissa pronssia katassa.

title: Kendō

text: Katan numeroJapaniksiKenjutsun suuntaus, josta kata on otettu Nihon kendōkataan.[20]Katan nimi kyseisessä kenjutsu ryū-hassaKuva tekniikasta1IpponmeJikishinkage-ryūHassō2NihonmeKurama-ryūHenka3SanbonmeTsutsumi Hōzan -ryūHachitengiri4YohonmeRikishin -ryūMakiotoshi5GohonmeHokushin ittō -ryūKadan no tsuki6RopponmeAsayama Ichiden -ryūAun7NanahonmeJigen-ryūIchi-ni no tachi1Kodachi-ipponmeShintō munen -ryūUchiotoshi2Kodachi-nihonmeYagyū Shinkage -ryūHasetsu3Kodachi-sanbonmeKyoshin meichi -ryūKuraizume

title: Kata

text: Modernissa karatessa järjestetään myös kata-kilpailuja. Kataa voi tehdä yksin, parittain tai kolmen henkilön ryhmässä. Katassa arvostellaan mm. nopeutta, voimaa ja liikkeiden puhtautta ja todentuntua.

title: Isamu Tamotsu

text: Toisen maailmansodan aikana Tamotsu oli kaksi vuotta pioneerina Kiinan Mantšuriassa. Tuona aikana hän kiinnostui kiinalaisesta kenposta, jossa Tamotsun opettajana toimi O Shi Hei. Sodan jälkeen Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän harjoitteli Daito-ryu- ja Hakko-ryu-jujutsua sekä kenjutsua. 1950-luvun alkupuolella hän sai idean karaten tyylisuunnan perustamisesta. Tamotsu halusi tyylisuuntaansa katat, joilla olisi mahdollisimman pitkä historia ja perinne. Hän matkusti harjoittelemaan shōrin-ryūta Okinawan saarelle Zenryō Shimabukuron luokse, jonka opetuksessa hän harjoitteli puoli vuotta. Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän aloitti tyylisuunnan opettamisen. Katoja hän opetteli Okinawa karaten eri ohjaajien parissa. Ananku ja Chinto katat Tamotsu opetteli Shimabukuron opissa, joka kehotti opettelemaan Joyen Nagazaton ohjaamana Chinto ja Tokumine no kon bo-katat. Sittemmin Tamotsu opetteli Kusanku-katan Yonaha-nimiseltä henkilöltä. Loput tyylisuuntansa katat (wanshu, seisan, gojushiho ja bassai) Tamotsu opetteli Nagazatolta.

title: Kata

text: Voidaan myös esittää suuren osan modernin budon paritekniikasta olevan nimityksestä huolimatta kataksikin luokiteltavaa. Normaalisti kataan kuitenkin liittyy tietty muodollisuus ja skenaarionomaisuus.

title: Kigurai

text: Kigurai on japanilainen budokäsite, joka tarkoittaa pitkällisen harjoituksen mukanaan tuomaa, ulospäin voimakkaasti näyttäytyvää, arvokkuutta, vilpitöntä asennetta ja itseluottamusta. Se ilmentyy harjoittelijan koko olemuksessa, valmiusasennossa (kamae) ja toiminnassa. Eritoten Japanilaisten kamppailu- ja budolajien kata-harjoittelun katsotaan kehittävän "kigurai"ta.

title: Karate

text: Katassa tehdään ennalta määrättyä liikesarjaa mahdollisimman täydellisesti. Suojia ei tarvita, mutta ottelijalla täytyy olla punainen tai sininen kisavyö. Kataa voidaan tehdä yksin tai kolmen henkilön ryhmässä (joukkuekata). Katassa arvostellaan muun muassa nopeutta, voimaa ja liikkeiden puhtautta ja todentuntua (sekä joukkuekatassa liikkeiden yhdenaikaisuutta).

title: Hitsuke tōzoku aratame-kata

text: Hitsuke tōzoku aratame-kata oli Japanissa feodaaliajalla shōgunaattia palvelevien poliisivoimien erikoisjoukko jolla oli tavallisia poliisiviranomaisia laajemmat toimeenpano valtuudet ja myös tuomiovaltaa. Hitsuke tōzoku aratame-kata joukot olivat myös vastuussa Edon linnan puolustamisesta. Sekä "Hitsuke tōzoku aratame-kata yoriki"t että "Hitsuke tōzoku aratame-kata dōshin"it olivat erityisesti valikoituja ja koulutettuja tehtäviinsä. Heillä oli myös laajempi partiointivaltuutus ja lievempi raportointivelvollisuus kuin machi-bugyō-shō partioilla.

title: Atarashii naginata

text: Atarashii naginatassa on kaikkiaan seitsemän kataa. Naginata-katasarja on kehitetty vasta 1977 monen vanhan naginatajutsu ryū-han katakaanoneista. Toisin kuin "kendo"ssa, naginatassa kataa suoritetaan vasta 4. danin vyökokeessa eli graduoinnissa. Mitään estettä katan harjoittelun aloittamiseen jo aikaisemminki ei toki ole

title: Vivien Halász

text: Maaliskuussa 2012 Halasz saavutti hopeaa Espanjan mestaruuskilpailuissa katassa. Kesäkuussa Halasz kilpaili All American Openissa katassa ja kumitessa. Katassa hän sijoittui neljänneksi sushiho katalla ja kumitessa Halasz saavutti pronssia kevytsarjassa voitettuaan Karine Corriveaun. Myöhemmin syyskuussa hän otteli kumitessa Galizia cupissa, Puolassa. Halasz saavutti pronssia alle 65-kiloisten sarjassa.

title: Iaidō

text: Kirioroshi tai kiritsuke (”putoava leikkaus” tai ”leikkauslyönti”) tarkoittaa yksinkertaisesti iaidōssa yleisesti käytettyä pystysuoraa lyöntiä. Katan seuraava vaihe, kaikki nukitsukea seuraavat tekniikat, voi kuitenkin sisältää mitä tahansa tekniikoita, olivat ne sitten yksinkertaisia leikkauksia (yksi tai useampia) tai monimutkaisempia torjuntojen, leikkausten ja pistojen sarjoja.

title: Kenjutsu

text: Hyōhō niten ichi-ryū (Musashi kutsui kouluaan niten ichiksi () tai nitō ichiksi () -kenjutsukoulu on legendaarisen japanilaisen "miekkapyhimyksen" Miyamoto Musashin kehittämä. Hyōhō niten ichi -ryūssa harjoitellaan pääasiassa pitkän miekan tekniikoita katana (tachi, ittō no seiho "yhden miekan sarja", 12 kataa) mutta myös lyhyen miekan wakizashi (kodachi seihō "lyhyen miekan sarja", 7 kataa) ja kaksi miekkaa yhdessä (nitō seihō "kahden miekan sarja", 5 kataa) kenjutsu-tekniikoita. Muut harjoiteltavat aseet ovat: jutte, bō (5 shakua pitkä) sekä lisäksi aseettomia jujutsu-tekniikoita.

title: ZNKR jōdō

text: Alla on lueteltu ZNKR jōdōn katat: katojen nimet, käännökset ja niiden alkuperäinen sijoittuminen Shindō Musō-ryun kata-ryhmissä. Toinen ja neljäs kata ovat erikoistekniikoita ("Tokushu waza"), jotka eivät kuulu Shindō Musō-ryun normaaliin oppimäärään.

title: Randori

text: Randori on japanilaisten itsepuolustuslajien termi, joka tarkoittaa vapaamuotoista otteluharjoittelua (sparraus), joskus myös useampia hyökkääjiä vastaan. Kirjaimellisesti se tarkoittaa "kaaoksen vastaanottamista" tai "vapauteen tarttumista", viitaten vapauteen tarkan kaavan mukaisesta harjoittelusta, katasta.

title: Sasaburō Takano

text: Gogyō no kata eroaa kendo-katasta "virtaavalla" pehmeällä olemuksellaan. Siitä puuttuvat myös kovaääniset kiai-huudot. Gogyō no katassa ki virtaa rennosta kehosta luonnollisella, pehmeällä hengityksellä. Gogyō no katassa on viisi pitkä pitkänmiekan (tachi) ja kolme lyhyen (kodachi) miekan kataa.

title: Kata

text: Japanilaisiin budolajeihin sekä varsinkin vanhoihin koryū-tyyleihin kuuluu olennaisesti parikataharjoittelu. Vanhoissa tyyleissä lyhyet, vain muutaman tekniikan pituiset muodot ovat pääasiallinen harjoitusmuoto. Niiden ensisijainen tarkoitus on toimia opetustyökaluina jotka juurruttavat harjoittelijaan tyylin teknistä ja periaatetasoista sisältöä ja ohjaavat häntä sisäistämään tyylin olennaiset opetukset, ei niinkään toimia yksittäisinä tekniikoina tiettyjä tilanteita varten. Edistyneemmässä harjoittelussa muodot voivat olla hyvinkin joustavia kehyksiä, ulkoisen muodon ollessa toissijaista sisällön rinnalla. Olennaista on, että perinteisesti parista toinen, ns. opettaja–puoli, on sen riittävän kokenut kyetäkseen ohjaamaan kumppaniaan kohti parempaa suoritusta sekä teknisesti että psyykkisesti. Kata harjoituksen edistyessä laadullisesti voi katan harjoittelijan Immersio harjoiteltavaan kataan ja harjoittelupariin olla huomattavan voimakasta.

title: Kendō

text: Vuonna 2003 Japanin kendō-liitto esitteli yhdeksän harjoituksen sarjan parin kanssa suoritettavia kendōn perustekniikkaharjoituksia bokutōlle (Bokutō ni yoru kendō kihonwaza keikohō), joiden tarkoituksena on toimia siltana nykyaikaisen kendōn ja perinteisemmän kata-harjoittelun välillä. Joissakin kendō-seuroissa harjoitellaan myös go-gyō no kataa, jonka Sasaburō Takano kehitti Ono-ha ittō-ryūn aineksista. Go-gyō no kata on kata-sarja Tokion normaalikoulun harjoittelutarpeisiin.[4] Tämä Nihon kendōkataa edeltänyt kata-sarja on merkittävästi vaikuttanut kendōn muotoon.[4]

title: Nōtō

text: Nōtō on japania ja tarkoittaa iaidōssa miekan palauttamista takaisin tuppeen. Iaidōssa "Nōtō" on neljästä iai-katan osa-alueesta viimeinen, katan päättävä osa. Nōtō suoritetaan veren terästä ravistamisen ("chiburi") jälkeen. Nōtōta tehdessään miekkailija säilyttää sisäisen valppautensa, zanshin, eikä siten tule yllätetyksi.

title: Sasaburō Takano

text:
Sasaburō Takano (, 28. kesäkuuta 1862 – 31. joulukuu 1950) oli japanilainen korkea-arvoinen miekkailunopettaja, jolla oli suuri vaikutus kendon kehittymiseen ja muotoutumiseen 1900-luvulla. Takano osallistui raatiin, joka muodosti ensimmäisen yleisen "Dai Nippon teikoku kendō kata" -sarjan kendo-opetuksen tueksi. Jo ennen Dai Nippon teikoku kendō katan esittelyä Sasaburo kehitti Ono-ha Ittō-ryū -kenjutsuun pohjautuvan "gogyō no kata" -sarjan, johon kuuluu viisi pitkän ja kolme lyhyen miekan kataa, ja alkoi opettaa sitä "Tokyo Kōtō shihan gakkō"-yliopistossa vuoden 1904 aikana.
Takano kuului Hakudō Nakayaman kanssa raatiin, joka muodosti lopullisen Nihon kendō no katan.

title: Elsa Álvarez

text: Maaliskuussa 2017 Álvarez voitti Espanjan Openissa kultaa katassa ennen toiseksi tullutta Unkarin Vivien Halaszia. Hän voitti myös uransa viidennen Euroopan-mestaruuden katassa 2017 Ranskassa. Marraskuussa Álvarez saavutti uransa toisen EM-hopean katassa Romaniassa.

title: Kata-Electronics

text: Kata on Liperin Ylämyllyllä toimiva säteilyturvallisuuteen erikoistunut yritys, -säteilymittaustekniikan kehittäjä, mittareiden valmistaja ja niiden valtuutettu tarkastaja. Rekisteröity tavaramerkki ja aputoiminimi Kata on perustajan Kauko Tanskasen nimilyhenne. Yritys perustettiin Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen 1986.

title: Kendō

text: Kataa kendōssa harjoittelee kaksi kendōkaa keskenään. Toisella on aina opettajan (uchidachi) rooli ja toisella oppilaan (shidachi) rooli. Käytännössä tämä tarkoittaa, että uchidachi johtaa katan tekemistä. Koska katan ”käsikirjoitus” on molempien tiedossa, ei shidachi saa toimia ennen uchidachin siihen antamaa syytä. Reagoinnin ja tekniikan teon pitää siis lähteä uchidachin toiminnasta. Jokainen kata myös päättyy shidachin voitton. Bokkenilla tai kodachilla ei oteta kendō no katassa kontaktia muuhun kuin vastustajan miekkaan. Ainoastaan kahdessa viimeisessä lyhyen miekan katassa kontakti syntyy shidachin tarttuessa kädellä uchidachin käsivarteen katan lopussa.[18]


query: Missä Rostock sijaitsee?

title: Rostock

text: Rostock on Itämeren rannalla sijaitseva satamakaupunki pohjoisessa Saksassa. Se on Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltion suurin kaupunki. Rostock sijaitsee keskellä Mecklenburgin pohjoisrannikkoa Warnow-joen ympärillä. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista ().

title: Rostockin yliopisto

text: Rostockin yliopisto (, ) on julkinen yliopisto pohjoissaksalaisessa Rostockin kaupungissa, Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Se on perustettu vuonna 1419 ja on Itämeren alueen vanhin ja Saksan kolmanneksi vanhin edelleen toimiva yliopisto. Yliopistossa opiskelee noin 14 000 opiskelijaa.

title: Lichtenhagen (Rostock)

text:
Lichtenhagen on Mecklenburg-Etu-Pommerissa sijaitsevan Rostockin kaupungin kaupunginosa, joka sijaitsee keskustasta noin 10 kilometriä luoteeseen.
Lichtenhagen on DDR:n ajalla rakennettu betonilähiö. Se on rakennettu vuosina 1972 – 1976 ja siellä asuu noin 14 000 asukasta. Lichtenhagen tuli tunnetuksi vuoden 1992 elokuussa mellakoissa, joissa uusnatsit heittelivät polttopulloja ulkomaalaisten asuttamiin rakennuksiin. Erityisen vihan kohteeksi joutui suurikokoinen Sonnenblumenhaus, joka syttyi osittain tuleen. Nimensä talo on saanut talon päätyä koristavista auringonkukkakuvioista.

title: FC Hansa Rostock

text: FC Hansa Rostock on vuonna 1965 perustettu saksalainen jalkapalloseura Rostockin kaupungista Mecklenburg-Etu-Pommerista. Joukkue pelaa kotiottelunsa 29 000-paikkaisella DKB-Arenalla. Hansa Rostock on entisen Itä-Saksan menestyneimpiä ja parhaiten säilyneitä joukkueita. Hansa nousi kaudeksi 2007–2008 Bundesliigaan oltuaan kauden 2006–2007 päätteeksi 2. Bundesliigassa toisena. Visiitti Saksan pääsarjaan oli kauden mittainen ja kaudella 2018–2019 seura pelaa kolmannella sarjatasolla 3. Ligassa. Sen kapteenina toimii Stimmen von Stevanovic

title: Rostock

text: Keskiajalla Rostock kuului Hansaliittoon. Rostockin vuonna 1419 perustettu yliopisto oli Pohjois-Euroopan ensimmäinen yliopisto.

title: Rostockin päärautatieasema

text: Rostockin päärautatieasema () on rautatieasema pohjoissaksalaisessa Rostockin kaupungissa, Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Se on osavaltionsa suurin rautatieasema ja sijaitsee Steintor-Vorstadtin kaupunginosan lounaisosassa noin 10 minuutin kävelymatkan päässä Rostockin keskustasta.

title: Rostock

text: Rostockin strategisesti merkittävä sijainti ei jäänyt sen vihollisilta huomaamatta. Tanskalaiset ja ruotsalaiset miehittivät kaupunkia kahdesti, ensin kolmikymmenvuotisen sodan aikana (1618–48) ja myöhemmin vuosina 1700–1721. Napoleonin johtaman Ranskan noin vuosikymmenen kestänyt miehityskausi Rostockissa päättyi puolestaan vuonna 1813.

title: Rostock

text: Vuoden 2011 väestönlaskennassa Rostockissa oli 200265 asukasta.[1]

title: M/S Stena Superfast VIII

text: 21. maaliskuuta 2006 Tallink Groupiin kuuluva SF VIII Ltd. osti aluksen ja liputti sen Viron lipun alle. Luovutus uusille omistajille tapahtui 10. huhtikuuta. 17. päivä alus aloitti liikennöinnin linjalla Rostock–Paldiski–Hanko. Kesäkuussa alus kuitenkin palautettiin takaisin Rostock–Hanko-reitille. Joulukuussa "Superfast VIII" oli hetken reitillä Hanko–Rostock / Hanko–Paldiski.

title: M/S Atlantic Vision

text:
21. maaliskuuta 2006 Tallink Groupiin kuuluva SF IX Ltd. osti aluksen ja rekisteröi sen Viron lipun alle. Kotisatama muuttui Paldiskiksi. Luovutus uusille omistajille tapahtui 12. huhtikuuta. 17. päivä alus aloitti liikennöinnin linjalla: Rostock–Paldiski–Hanko. Kesäkuussa alus kuitenkin palautettiin takaisin Rostock–Hanko -reitille. Joulukuussa "Superfast IX" oli hetken reitillä Hanko–Rostock / Hanko–Paldiski.
1. tammikuuta 2007 alus siirtyi reitille Helsingin Länsisatama–Rostock. 11. tammikuuta "Superfast IX" siirtyi reitille Helsinki–Tallinna / Helsinki–Rostock.

title: M/S Vasaland

text: 15. tammikuuta 2001 laiva rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen. Helmikuussa 2003 Stena RoRo osti aluksen. Luovutus tapahtui kuitenkin vasta huhtikuussa. 11. huhtikuuta 2003 omistaja vaihtui jälleen, kun Imperial RoRo osti laivan. (OSM Sea Partner alkoi isännöidä alusta). Samana päivänä laiva sai nykyisen "Vasaland" -nimensä ja aikarahdattiin Stena RoRon liikenteeseen. 15. elokuuta Vasaland aloitti liikennöinnin linjalla Hanko–Helsinki–Hamina–Zeebrugge–Felixstowe–Amsterdam. Jo syyskuussa reitti vaihtui jälleen: Hanko–Kotka–Rostock–Lyypekki. Toukokuussa 2004 Vasaland siirtyi reitille Lyypekki–Baltijsk–Helsinki–Pietari–Kotka–Rostock. 3. tammikuuta 2005 alkaen alus liikennöi linjalla Uusikaupunki–Rauma–Rostock–Lyypekki–Travemünde. Jo 24. tammikuuta Vasalandin reitti vaihtui jälleen: Turku–Rauma–Rostock–Lyypekki–Travemünde. Tammikuussa 2006 laiva aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, reitille Rauma–Rostock–Lyypekki–Hanko. Toukokuussa Rostock jäi pois reitistä. Saman kuukauden aikana alus myös rekisteröitiin Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. Nykyisin alus on Travemünde - Helsingborg liikenteessä.

title: Rostock

text: Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen 1990-luvulla Rostock menetti etuoikeudellisen satamakaupunkiasemansa ja siitä tuli yksi monista yhdistyneen Saksan satamista. Huolimatta suurista infrastruktuuriponnisteluista, kaupungin talous hiipui 1990-luvulla. Rostockin asukasluku myös putosi vuoden 1989 noin 260000 asukkaasta vuoden 2006 noin 200000 asukkaaseen.

title: Rostockin satama

text: Satama kattaa yhteensä 7,5 neliökilometrin alueen. Rostockin satama-alueen länsilaidalla toimii muun muassa Rostockin Warnemünden kaupunginosan risteilykeskus (osa satamaa), STX Europen telakka ja merenkulkumuseo. Alueen pohjoispuolella on saksalaisten pinta-alusten ja sukellusveneiden sotilassatama.

title: Rostock

text: Rostockin kaupunkiraja, lukuun ottamatta rannikkoa, on 92,9 kilometrin pituinen. Rantaviivaa kaupungilla on 18,5 kilometrin verran. Warnow-joki virtaa kaupungissa 16 kilometrin matkalla. Rostockin korkein kohta sijaitsee noin 49 metriä metriä merenpinnan yläpuolella Biestowin kaupunginosassa.

title: Güstrow

text: Güstrow sijaitsee noin 45 kilometriä etelään Rostockista, Warnow'n sivujoen Nebelin varrella. Nebel on yhteydessä Warnow'hon Bützow–Güstrow-kanavan kautta. Güstrow'n ympäristössä sijaitsee useita järviä ja metsäalueita. Sen naapurikuntiin lukeutuvat Sarmstorf, Plaaz, Glasewitz, Lalendorf, Mühl Rosin, Gutow, Gülzow-Prüzen ja Lüssow.

title: Rostock

text: Rostockista ovat mm. seuraavat urheiluseurat:

title: Rostock

text: Myöhäisellä 1400-luvulla Mecklenburgin herttuoiden onnistui saattaa Rostock valtansa alle, joka aikaisemmin oli ollut käytännössä itsenäinen. Herttuat hyödynsivät nimellä Domfehde tunnettua epäonnistunutta kansannousua, jonka laittoivat alulle kaupungin vähäosaiset. Seuranneet kiistelyt herttuoiden ja kaupunginisien välillä johtivat Rostockin taloudellisen ja poliittisen voiman heikentymiseen.

title: Rostockin satama

text: Rostockin satama (, LOCODE: DE RSK) on Rostockissa Saksassa, Itämeren lounaisosassa sijaitseva merisatama. Satamaan liikennöidään säännöllisesti myös Suomesta; sataman kautta kuljetetaan esimerkiksi paperia Suomesta Keski-Eurooppaan.

title: Daniel Friderici

text: Daniel Friderici (1584 Kleineichstädt – 23. syyskuuta 1638 Rostock) oli saksalainen kanttori, kapellimestari ja säveltäjä. Friderici opiskeli Rostockin yliopistossa Valentin Haussmannin ja Friedrich Weißenseen johdolla ja toimi Rostockin Mariankirkon kanttorina vuodesta 1618 kuolemaansa saakka.

title: Joachim Streich

text: Streich pelasi juniorina Aufbau Wismarin ja TSG Wismarin joukkueissa, joista hän siirtyi Hansa Rostockiin vuonna 1967. Streich nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudeksi 1969–1970 ja onnistui ensimmäisellä pääsarjakaudellaan tekemään seitsemän maalia. Rostock sijoittui kauden päätteeksi kolmanneksi viimeiseksi ja säilytti sarjapaikkansa. Seuraavalla kaudella Streich onnistui maalinteossa kuusi kertaa, mutta joukkueen sijoitus parani ja Rostock oli sarjan kahdeksas. Kaudella 1971–1972 hän löi itsensä läpi ja teki kaksitoista maalia. Seuraavalla kaudella Streich teki kolmetoista maalia ja kaudella 1973–1974 hän teki neljätoista maalia 23 ottelussa. Maalimäärällä Streich oli sarjan toiseksi paras maalintekijä Hans-Bert Matoulin jälkeen. Hänen viimeiseksi kaudekseen Rostockissa jäi kausi 1974–1975, joka päättyi seuralta putoamiseen pääsarjasta. Kyseisellä kaudella Streich teki kuusi maalia.

title: Rostock

text: Rostockin nousu huomattavaksi kauppakaupungiksi sai alkunsa kaupungin liityttyä Hansaliittoon. 1300-luvulla kaupungista oli muodostunut tärkeä 12000 asukkaan satamakaupunki. Rostock oli tuolloin Mecklenburgin suurin kaupunki ja siellä rakennettiin huomattava osa Itämerellä seilaavista laivoista. Vuonna 1419 kaupunkiin perustettiin pohjoisen Euroopan ensimmäinen yliopisto, Rostockin yliopisto.

title: Rostock

text: Rostock on Turun ystävyyskaupunki.

title: M/S Stena Superfast VIII

text: 1. tammikuuta 2007 alus siirtyi reitille Helsingin Länsisatama–Rostock. Aluksen liikennöinti Länsisatamasta jatkui vuoden 2008 loppuun asti, jonka jälkeen se siirtyi uuteen Vuosaaren satamaan. 11. tammikuuta Superfast VIII siirtyi reitille Helsinki–Tallinna / Helsinki–Rostock. 4.- 12. huhtikuuta 2007 välisen ajan alus oli Helsingin ja Tallinnan välisessä liikenteessä. 13. huhtikuuta alus palasi jälleen reitille Helsinki–Tallinna / Helsinki–Rostock.

title: Güstrow

text: Güstrow on osa Rostockin S-Bahn-kaupunkirautatietä. Kaupungin läheisyydessä sijaitsee myös moottoritie Bundesautobahn 19. Lisäksi kaupunkia halkovat tiet Bundesstraße 103 ja 104.

title: Rostockin raitiotieliikenne

text: Rostockin raitioliikenne on yksi Rostockin julkisen liikenteen muodoista.

title: Rostockin satama

text: Rostockin sataman vuosittainen rahtimäärä:

title: Rostock

text: Rostock sijaitsee Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltion pohjoisosan keskellä. Kaupunki levittäytyy Warnow-joen alajuoksun molemmille puolille. Noin 16 kilometriä pohjoiseen historiallisesta keskustasta sijaitsee merellinen Warnemünden kaupunginosa.

title: Vorpommern-Rügen

text: Vorpommern-Rügen sijaitsee Itämeren rannalla ja rajautuu etelässä lännestä itään lueteltuna Rostockin, Mecklenburgische Seenplatten ja Vorpommern-Greifswaldin piirikuntiin. Piirikuntaan kuuluu Saksan suurin saari Rügen.

title: M/S Atlantic Vision

text: 18. marraskuuta 2000 alus laskettiin vesille, ja 8. tammikuuta 2002 se luovutettiin kreikkalaisen Superfast Ferries -varustamon omistukseen, joka rekisteröi aluksen Kreikan lipun alle. Kotisatamaksi tuli kreikkalainen satamakaupunki Pireus. 10. tammikuuta alus aloitti liikennöinnin reitillä Rostock–Södertälje. 11. tammikuuta ruotsalainen uimari ja olympiamitalisti Therese Alshammar kastoi aluksen "Superfast IX:ksi". Liikenne Rostockin ja Södertäljen välillä ei kuitenkaan kannattanut, ja alus siirtyi 17. toukokuuta Rosythin ja Zeebruggen väliseen liikenteeseen. Helmikuussa 2004 "Superfast IX" meni kunnostettavaksi Fosen Mekaniske Verksteder -nimiselle telakalle Foseniin, Norjaan. 14. maaliskuuta alus palasi liikenteeseen, Hangon ja Rostockin välille. Huhtikuussa alus siirtyi takaisin Rosythin ja Zeebruggen välille. Jälleen marraskuussa 2005 "Superfast IX" aloitti reitillä Hanko–Rostock.

title: M/S RG I

text: 23. marraskuuta 1982 alus laskettiin vesille ja 31. lokakuuta 1983 se luovutettiin VEB Deutfracht/Seereederei GmbH:n omistukseen, joka rekisteröi sen Itä-Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rostock. Tuolloin alus oli nimeltään "Kahleberg". 18. kesäkuuta 1990 alus rekisteröitiin Deutsche Seereederei GmbH:n omistukseen ja Saksan lipun alle. Elokuussa 1991 Kahleberg meni Warnowwerftin telakalle Rostockiin, jossa aluksen hyttipaikkaluku kasvoi 12:sta 50:een. 2. tammikuuta 1992 alus aikarahdattiin TR-Linen Trelleborgin ja Rostockin väliseen liikenteeseen. 1. tammikuuta 1994 Kahleberg rekisteröitiin Euroseabridge Schiffahrtsgesellschaftin omistukseen. Helmikuussa 1997 alus siirtyi Liberian lipun alle. Kotipaikaksi tuli maan pääkaupunki Monrovia. Lipunvaihdon jälkeen alus siirtyi Rostockin ja Latvian Liepājan väliseen liikenteeseen. 13. toukokuuta 1997 laiva siirtyi Euroseabridgen Saksan Travemünden ja Liepājan väliseen liikenteeseen. Huhtikuussa 1999 alus palasi jälleen linjalle Rostock–Liepāja. Helmikuussa 2000 Kahleberg aikarahdattiin Amber Linen Liepājan ja Karlshamnn väliseen liikenteeseen. 29. maaliskuuta 2003 aluksen rahtaaja vaihtui, kun puolalainen Polferries aloitti liikennöinnin sillä Świnoujścien ja Ystadin välillä.