query: Milloin David Hume syntyi?

title: David Hume

text: Hume syntyi juliaanisen kalenterin mukaan 26. huhtikuuta, gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. toukokuuta vuonna 1711 Edinburghissa, Skotlannissa. Aika ajoin koko elämänsä läpi hän vietti aikaa perheensä kotona Ninewellsissä, Chirnsidessä, Berwickshiressä. Hänen perheensä lähetti hänet Edinburghin yliopistoon poikkeuksellisen varhain, 12-vuotiaana[1] – tyypillinen ikä tuolloin oli 14 vuotta. Aluksi hän harkitsi oikeustieteen opiskelua, mutta kuvaili myöhemmin, ettei häntä kiinnostanut mikään muu kuin filosofia ja tieto – hänen omilla sanoillaan: ”ylitsepääsemätön vastenmielisyys kaikkeen paitsi filosofisiin pyrkimyksiin ja yleiseen oppimiseen; ja kun perheeni kuvitteli minun lukevan Voetia ja Vinniusta, Cicero ja Vergilius olivat kirjailijoita joita ahmin salaa”. Hume ei juurikaan kunnioittanut professorejaan, kertoen ystävälle vuonna 1735: ”professoreilta ei voi oppia mitään mitä ei voi löytää kirjoista”.

title: David Hume

text: Tämä johdattaa meidät Humen sielukäsitykseen. Kuten todettua, hänen mielestään ihmisen mieli on vain vaikutelmien sekä ideoiden vallassa oleva leikkikenttä. Kukaan ei ole nähnyt sielua tai mitään aineetonta substanssia, eikä niiden olemassaoloa voida todistaa. Sama kielteisyys pätee myös kausaliteetin olemassaoloon. Kukaan ei ole havainnut kausaliteettia olemassa olevana oliona. Esimerkiksi kun biljardipallo lähtee liikkeelle toisen pallon osuessa siihen, emme havaitse mitään välttämätöntä yhteyttä kahden tapahtuman välillä, vaan ainoastaan kuvittelemme kausaliteetin. Ja koska emme havaitse kausaliteettia, meillä ei Humen mukaan voi olla tietoa siitä. Hume vei empirismin skeptisismiin, kaikkialle ulottuvaan epäilyyn. Tietoteoreettisessa skeptismissä ei ollut enää varmuutta jumalan olemassaolosta, minän pysyvyydestä eikä säännönmukaisuuksista.

title: David Hume

text: David Hume (7. toukokuuta (J: 26. huhtikuuta) 1711 Edinburgh, Skotlanti – 25. elokuuta 1776 Edinburgh, Skotlanti) oli skotlantilainen filosofi, taloustieteilijä ja historioitsija, joka tunnetaan parhaiten tietoteoreettisen empirismin kehittäjänä sekä Adam Smithin ja Thomas Reidin ohella valistusaatteen tärkeimpinä hahmoina Skotlannissa.

title: Adam Smith

text: Adam Smith oli nuorena heiveröinen poika, mutta opiskeli ahkerasti. Hän opiskeli sosiaalifilosofiaa Glasgow'n ja Oxfordin yliopistoissa. Valmistuttuaan hän toimi luennoitsijana Edinburghin yliopistossa Skotlannissa ja työskenteli yhdessä David Humen kanssa valistusaikakaudella. Hänestä tuli Ison-Britannian arvostetuin filosofi Thomas Reidin ohella (molemmat olivat elinaikanaan jopa David Humea arvostetumpia), ja brittihallinto antoi Smithille mahdollisuuden valita virkansa vapaasti. Kaikkien hämmästykseksi Smith halusi itselleen tullimiehen viran.

title: David Hume

text: Olemme siis Humen mukaan tilanteessa, jossa lähes kaikki uskovat vapaaseen tahtoon, vapaa tahto vaikuttaa olevan ristiriidassa determinismin kanssa, ja vapaa tahto näyttää kuitenkin vaativan determinismiä. Hume katsoi, että inhimillinen käyttäytyminen, kuten kaikki muukin, on aiheutettua, ja siksi ihmisten pitämisessä vastuullisina omista teoistaan tulisi keskittyä heidän palkitsemiseensa ja rankaisemiseensa sillä tavoin, että he pyrkisivät tekemään sitä mikä on moraalisesti haluttua ja pyrkisivät välttämään sitä mikä on moraalisesti tuomittua.

title: David Hume

text: Humen mukaan paitsi tieto myös kaikki mielikuvitus on tullut havainnoista, tästä esimerkkinä kuvitelma sarvekkaasta miehestä. Muistoissamme ideoina ovat niin sarvet kuin mieskin. Tämä kuvitelma ei ole palautettavissa aistihavaintoon (sillä kukaan ei ole nähnyt sarvekasta miestä), vaan mieli on muokannut tämän ajatuksen. Tämä muodostaa merkittävän piirteen Humen filosofisessa skeptisismissä, sillä hän katsoi, ettemme voi olla varmoja siitä että joku asia, kuten Jumala, sielu tai minä on olemassa, ennen kuin voimme osoittaa vaikutelman, josta tuon asian idea on johdettu.

title: Ateismin historia

text: Skotlantilaisen filosofi David Humen mukaan suurin osa ihmisten tosina pitämistä käsityksistä perustuu pääasiassa tapaan tai perinteeseen, ei kokemusperäisiin todisteisiin. Hume esitti arvostelua uskontoa kohtaan erityisesti teoksessaan "Treatise of Human Nature", jossa Hume hylkäsi monet uskonnolliset näkemykset perusteettomina, ottamatta kuitenkaan lopullista kantaa jumalan olemassaoloon. Hän kuitenkin katsoi, että uskonto sekä uskonnolliset oletukset olivat haitallisia. Tämän vuoksi useat Humen aikalaiset pitivät häntä ateistina ja hänen vaikutuksensa myöhempiin ateistisiin ajattelijoihin oli huomattava. Kuolemansa jälkeen julkaistussa teoksessa "Dialogues Concerning Natural Religion" (1779) Hume antaa epäilyn menetelmään pohjautuvan iskun luonnollisen teologian niin sanotulle luonnon järjestyksen eli teleologiselle jumalatodistukselle, yritykselle todistaa kaikkeuden suunnittelijan välttämättömyys. Hume myös kiisti ihmeiden olemassaolon ja uskonnollisen todistusvoiman. Teoksen lopussa Hume torjuu mahdolliset syytökset sanomalla, että epäily on ”ensimmäinen askel kohti järkevää kristinuskoa”.

title: David Hume

text: Hume saavutti suuren kirjallisen maineen esseistinä ja historioitsijana. Hänen historiateoksensa, joka käsitteli aikaa saksikuninkaista mainioon vallankumoukseen, oli aikansa best-seller. Teoksessa Hume esitti poliittisen ihmisen tavan luomuksena, jolla oli taipumus myöntyä hiljaisesti vakiintuneeseen hallintoon, ellei kohtaa epävarmoja olosuhteita. Hän katsoi, että ainoastaan uskonnolliset erimielisyydet saivat ihmiset poikkeamaan suunnastaan jokapäiväisessä elämässä ja ajattelemaan poliittisia asioita. Hume oli itse konservatiivi politiikassa, ja tämän on katsottu näkyneen hänen historiantulkinnoissaan. Humen varhainen essee ”Of Superstition and Religion” asetti pohjan maallistuneelle ajattelulle uskonnonhistoriassa. Humen ajan uskonnonkriitikoiden täytyi ilmaista itseään varoen. Vähemmän kuin viisitoista vuotta ennen Humen syntymää 18-vuotias opiskelija Thomas Aikenhead oli joutunut syytteeseen siitä, että hän oli sanonut avoimesti kristinuskon olevan hölynpölyä. Hänet tuomittiin jumalanpilkasta ja hirtettiin. Hume noudatti yleistä tapaa ilmaista itseään epäsuorasti dialogin hahmojen välityksellä. Hume ei ottanut Treatisea nimiinsä kuin vasta kuolinvuonnaan 1776. Hänen esseensä ”Of Suicide” ja ”Of the Immortality of the Soul” sekä teos Keskusteluja luonnollisesta uskonnosta julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen[2] vuosina 1778 ja 1779, eikä niissä edelleenkään ollut sen enempää kirjoittajan kuin julkaisijankaan nimeä. Hume kätki omat ajatuksensa niin hyvin, että vielä nykyäänkin väitellään siitä, oliko hän todellisuudessa deisti vai ateisti. Hänen omana aikanaan hänen väitetty ateisminsa sai kuitenkin aikaan sen, ettei häntä huolittu useisiin virkoihin.

title: Desmond Hume

text: Desmond David Hume on fiktiivinen hahmo yhdysvaltalaisessa draamasarjassa "Lost". Sarjassa häntä näyttelee Henry Ian Cusick. Desmond Hume ei ollut mukana lennolla 815, vaan haaksirikkoutui saarelle purjehduskilpailussa kolme vuotta aiemmin. Desmondin nimen takana on valistusajan filosofi David Hume.

title: David Hume

text: Hume ja muut skottilaisen valistuksen edustajat selittivät ensimmäisenä moraalisia periaatteita ”hyödyllisyyden” käsitteen avulla. Humen merkitystä ei tule kuitenkaan liioitella: hänen maanmiehensä Francis Hutcheson oli se, joka kehitti utilitaristisen iskulauseen ”suurin onnellisuus suurimmalle määrälle”. Humen Treatise vaikutti kuitenkin huomattavasti Jeremy Benthamiin, joka kommentoi teosta sanoen, että ”oli kuin suomut olisivat pudonneet hänen silmistään”. Toisin kuin Benthamin kaltaiset tilitaristit, Hume oli moraalinen sentimentalisti ja katsoi, ettei moraalisia periaatteita voinut perustella järkiperustein. Jotkut perusteet vain yksinkertaisesti vetoavat meihin ja jotkut eivät; ja syy miksi utilitaristiset periaatteet vetoavat meihin johtuu siitä, että ne edistävät meidän ja sympatisoimiemme lähimmäisten etuja. Ihmiset ovat taipuvaisia hyväksymään asiat, jotka hyödyttävät yhteiskuntaa eli yleistä hyötyä. Hume käytti tätä ajatusta selittääkseen, kuinka arvioimme erilaisia asioita sosiaalisista instituutioista ja hallinnon politiikasta luonteenpiirteisiin ja kykyihin.

title: David Hume

text: Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (Humen teokset Historya lukuun ottamatta)

title: Humen haarukka

text:
David Humen mukaan kaikki tosiseikkoja koskevat väitteet perustuvat aina tottumukseen, eli kokemukseen.
Esimerkiksi: ihmisellä on tieto siitä, että aurinko nousee huomenna. Tämä on tosiseikkoja koskeva väite. Tämä ihminen ei kuitenkaan pysty todistamaan vääräksi väitettä, että huomenna aurinko ei nouse. Humen mukaan hän kuitenkin uskoisi, että aurinko nousee huomenna, sillä tämä ihminen on huomannut joka aamu tähän päivään mennessä, että aurinko on noussut. Tämä tieto perustuu siis kokemukseen. Humen mukaan ihminen ei voi saada a priorista tietoa auringon noususta, vaan hän pystyy saamaan ainoastaan kokemuksella tietoa siitä. Ideoiden relaatiota koskevilla väitteillä ei siis ole yhteyttä tosiseikkoja koskeviin väitteisiin.

title: Ihme

text:
Filosofi David Hume sanoi, että ihmettä ei pidä pitää tapahtuneena paitsi silloin, jos olisi suurempi ihme, että ihmeestä kertova on erehtynyt tai ei valehtele. Tätä periaatetta kutsutaan "Humen puntariksi". Hume itse määritteli ihmeen luonnonlaeista poikkeavaksi tapahtumaksi. Ciceron mukaan mitään ei tapahdu ilman syytä, ja että
koska kaikki, mikä voi tapahtua, myös joskus tapahtuu, ei mitään voida pitää ihmeenä.

title: Humen giljotiini

text: Humen giljotiinin eli Humen lain mukaan tosiasioista ei voi johtaa moraalisia sääntöjä. Näin Humen giljotiini siis leikkaa moraalin irti luonnollisista totuuksista. Periaatteen loi filosofi David Hume teoksessaan "A Treatise of Human Nature" (1739). Alkuperäinen sääntö kuuluu "”there is no ought from is”".

title: David Hume

text: Yksi vanhimpia ja suosituimpia jumalatodistuksia on teleologinen argumentti, jonka mukaan maailman järjestys ja tarkoitus puhuvat jumalallisen alkuperän puolesta. Hume esitti suunnitelmallisuusargumentin klassisen kritiikin teoksissaan Tutkimus inhimillisestä ymmärryksestä ja Keskusteluja luonnollisesta uskonnosta. Vaikka argumenteista keskustellaan edelleen, monet katsovat Humen tehneen teleologisista todistuksista lopullisesti selvää. Hänen joitakin ydinajatuksiaan olivat:

title: David Hume

text: Humea ennen empirismin perinteen tärkeimpinä vaikuttajina olivat John Locke ja George Berkeley. Hume sai vaikutteita heiltä, samoin kuin monilta muilta englantilaisilta ajattelijoilta kuten Isaac Newtonilta, Samuel Clarkelta, Francis Hutchesonilta ja Joseph Butlerilta sekä ranskalaisilta ajattelijoilta kuten Pierre Baylelta. Filosofiassaan Hume kritisoi esimerkiksi aiempia käsityksiä kausaliteetista eli syy-seuraus-suhteesta. Hänen mukaansa kausaliteettia ei esiinny aistihavainnoissa, eikä se ole siis looginen periaate, vaan viittaa vain yleistyksiin siitä, kun ilmiöt seuraavat toisiaan havainnoissamme.

title: Esseitä (David Hume)

text: Esseitä on David Humen 12 esseetä sisältävä kokoelma. Esseet julkaisi vuonna 2006 Vastapaino Jani Hakkaraisen, Juha Koiviston ja Lauri Mehtosen toimittamana julkaisuna. Osa suomennoksista on ilmestynyt aiemmin eri julkaisuissa.

title: David Hume

text: Hume oli todennäköisesti yksi ensimmäisistä kirjoittajista, joka teki kuvatun eron normatiivisten (mitä pitäisi olla) ja positiivisten (mitä on) väittämien välille. Nykyisin tällaisesta jaottelusta on tullut vallalla oleva jako yhteiskuntatieteissä ja moraalifilosofiassa.

title: John Hume

text: John Hume (s. 18. tammikuuta 1937) on pohjoisirlantilainen poliitikko, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon 1998 yhdessä Ulsterin unionistipuolueen David Trimblen kanssa.

title: David Hume

text: Vuonna 1729, 18-vuotiaana, Hume koki filosofisen valaistumisen. Ei tarkalleen tiedetä, mistä oli kysymys, mutta hänen arvellaan tuolloin keksineen kausaliteettiteoriansa – teorian siitä, että syytä ja seurausta koskevat uskomuksemme riippuivat tunteista, tavoista ja tottumuksista, eivät järjestä tai abstrakteista, ajattomista ja yleisistä luonnonlaeista. Kokemus oli niin järisyttävät, että Hume koki hermoromahduksen, josta toipumiseen meni muutamia vuosia.[1]

title: David Hume

text: Humea syytettiin harhaoppisuudesta, mutta hänen nuoremmat papistoon kuuluvat ystävänsä puolustivat häntä sanoen, että hän oli Skotlannin kirkon toimivallan ulkopuolella. Syytteestä vapautumisesta huolimatta Hume ei onnistunut pääsemään Glasgow’n yliopiston filosofian oppituolille. Tämä johtui mahdollisesti Thomas Reidin vastustuksesta. Reid oli samana vuonna käynnistänyt voimakkaan kristillisen kritiikin Humen filosofista ajattelua vastaan. Vuonna 1752 Hume valittiin oikeustieteellisen kirjaston hoitajaksi. Hume kirjoitti omaelämäkerrassaan, ettei toimesta tullut juurikaan palkkaa, mutta hän sai suuren kirjaston komentoonsa. Kirjasto mahdollisti Humen historiateoksen jatkamisen.

title: Humen haarukka

text: Humen haarukka on skotlantilaisen filosofin David Humen teoksessaan "Tutkimus inhimillisestä ymmärryksestä" esittelemä erottelu, joka jakaa ihmisjärjen objektit kahteen luokkaan: ideoiden suhteisiin ja tosiasioihin. Ideoiden suhteita koskevat väitteet ovat aina intuitiivisesti ja demonstratiivisesti varmoja. Tällaisia väitteitä tutkivia tieteitä ovet muun muassa logiikka, algebra ja geometria. Humen esimerkki ideoiden suhteita koskevasta lauseesta on: ”Hypotenuusan neliö on yhtä suuri kuin sivujen neliöiden summa.” Tosiseikkoja koskevat väitteet sen sijaan eivät ole intuitiivisesti tai demonstratiivisesti varmoja, sillä niiden vastakohta on mahdollinen, toisin sanoen tosiseikkaa koskevan väitteen vastakohta ei ole sisäisesti ristiriitainen. Tosiseikkoja koskevat väitteet kuvaavat materiaa ja aistimaailmaa. Humen esimerkki tällaisesta väitteestä on: ”Aurinko ei nouse huomenna”.

title: David Hume

text: James Boswell vieraili Humen luona muutama viikko ennen tämän kuolemaa. Hume kertoi tälle, että uskoi vilpittömästi ”mitä järjenvastaisemmaksi haaveeksi”, että olisi olemassa kuolemanjälkeistä elämää. Hume kirjoitti oman hautakirjoituksensa: ”Syntyi 1711, kuoli ----. Jättäen jälkimaailmalle lisätä loput”. Kirjoitus on kirjoitettuna, lisättynä kuolinvuodella 1776, Humen tilaamaan yksinkertaiseen hautakappeliin, joka seisoo hänen tahtonsa mukaan Calton Hillin itärinteellä, josta näkee hänen kotiinsa Edinburghin New Towniin, osoitteeseen St David Street 1.

title: David Hume

text: Humen puntari Skeptisismi Induktion ongelma Konservatismi Humen haarukka

title: David Hume

text: Anderson, R. F. (1966). Hume’s First Principles, University of Nebraska Press, Lincoln. Ayer, A. J. (1936). Language, Truth and Logic. London. Broackes, Justin (1995). Hume, David, in Ted Hoderich (ed.) The Oxford Companion to Philosophy, New York, Oxford University Press, Daiches D., Jones P., Jones J. (eds )The Scottish Enlightenment: 1730 - 1790 A Hotbed of Genius The University of Edinburgh, 1986. In paperback, The Saltire Society, 1996 ISBN 0854110690 Einstein, A. (1915) Letter to Moriz Schlick, Schwarzschild, B. (trans. & ed.) in The Collected Papers of Albert Einstein, vol. 8A, R. Schulmann, A. J. Fox, J. Illy, (eds.) Princeton U. Press, Princeton, NJ (1998), p. 220. Flew, A. (1986). David Hume: Philosopher of Moral Science, Basil Blackwell, Oxford. Fogelin, R. J. (1993). Hume’s scepticism. In Norton, D. F. (ed.) (1993). The Cambridge Companion to Hume, Cambridge University Press, pp. 90-116. Hume, D. (EHU) (1777). An Enquiry concerning Human Understanding. Nidditch, P. N. (ed.), 3rd. ed. (1975), Clarendon Press, Oxford. Hume, D. (1740). A Treatise of Human Nature (1967, edition). Oxford University Press, Oxford. Husserl, E. (1970). The Crisis of European Sciences and Transcendental Phenomenology, Carr, D. (trans.), Northwestern University Press, Evanston. Kolakowski, L. (1968). The Alienation of Reason: A History of Positivist Thought, Doubleday, Garden City. Morris, William Edward, David Hume, Norton, D. F. (1993). Introduction to Hume’s thought. In Norton, D. F. (ed.), (1993). The Cambridge Companion to Hume, Cambridge University Press, pp. 1-32. Penelhum, T. (1993). Hume’s moral philosophy. In Norton, D. F. (ed.), (1993). The Cambridge Companion to Hume, Cambridge University Press, pp. 117-147. Phillipson, N. (1989). Hume, Weidenfeld & Nicolson, London. Popkin, R. & Stroll, A. (1993) Philosophy. Reed Educational and Professional Publishing Ltd, Oxford. Popper. K. (1960). Knowledge without authority. In Miller D. (ed.), (1983). Popper, Oxford, Fontana, pp. 46-57. Robinson, Dave & Groves, Judy (2003). Introducing Political Philosophy. Icon Books. ISBN 1-84046-450-X. Russell, B. (1946). A History of Western Philosophy. London, Allen and Unwin. Spiegel, Henry William,(1991). The Growth of Economic Thought, 3rd Ed., Durham: Duke University Press. Stroud, B. (1977). Hume, Routledge, London & New York. Taylor, A. E. (1927). David Hume and the Miraculous, Leslie Stephen Lecture. Cambridge, pp. 53-4.

title: David Hume

text: Hume käsitteli etiikkaa ensimmäisen kerran teoksessaan A Treatise of Human Nature. Myöhemmin hän laajensi siinä esitettyjä ajatuksiaan lyhyemmässä esseessään nimeltä An Enquiry Concerning the Principles of Morals. Humen lähestymistapa oli perustavalla tavalla empiirinen. Sen sijaan, että hän olisi kertonut meille kuinka moraalin tulisi toimia, hän selvittää, kuinka teemme moraalisia arvostelmia. Annettuaan muutamia esimerkkejä hän esittää johtopäätöksen, jonka mukaan suurin osa ellei kaikki hyväksymämme käyttäytyminen tuottaa julkista hyötyä. Päinvastoin kuin toinen empiristi Thomas Hobbes, Hume ei katsonut, että ihmiset tekevät moraalisia arvostelmia pelkästään omanvoitonpyyntöisesti, vaan meihin vaikuttaa myös lähimmäisiä kohtaan tunnettu sympatia.

title: David Hume

text: Vuodesta 1763 vuoteen 1765 Hume toimi Lordi Hertfordin sihteerinä Pariisissa, missä häntä ihailivat sekä Voltaire että seurapiirien naiset. Hän ystävystyi Rousseaun kanssa, mutta ystävyyssuhde kariutui Rousseaun harhakuvitelmiin hänen tuttaviensa häntä vastaan tekemästä salaliitosta, johon hän uskoi Humen osallistuneen.[1] Hume kirjoitti tästä huolimatta Rousseausta myöhemmin suopean arvion. Vuodesta 1767 hän toimi vuoden ajan nimitettynä virkaan pohjoisen departementin alivaltiosihteerinä. Vuonna 1768 hän asettui Edinburghiin. Vuonna 1770 James Beattie julkaisi yhden voimakkaimmin Humen filosofiaa tuomitsevista kirjoituksista, An Essay on the Nature and Immutability of Truth in Opposition to Sophistry and Scepticism, ja tuli sen ansiost akuuluisaksi ja sai kuninkaalta eläkkeen.[2] Huomio Humen filosofisiin teoksiin lisääntyi, kun saksalainen filosofi Immanuel Kant antoi Humelle kunnian siitä, että oli herännyt ”dogmaattisesta unesta”. Tämä tapahtui noin vuonna 1770.[3] Siitä lähtien Hume sai tunnustusta jota oli kaivannut koko elämänsä.

title: Valistus

text: Liberalismi syntyi valistusaikana, ja muun muassa Locke, Kant, Chydenius, Smith, Voltaire, Jefferson ja David Hume tunnetaan sen isinä (mutta Rousseau sosialismin edeltäjänä). Liike tarjosi myös puitteet Amerikan ja Ranskan vallankumouksille sekä kapitalismin nousulle ja sosialismin synnylle. Aikakauden taidetta määrittivät barokki- ja galanttimusiikkityylit sekä uusklassinen arkkitehtuuri.

title: David Hume

text: Historioitsijat näkevät Humen filosofian skeptisismin läpitunkemana, mutta monet ovat katsoneet, että hänen filosofiassaan on hyvin keskeisenä osana myös naturalismi. Humen jälkeen hänen ajattelunsa tutkimus on jakautunut pääasiassa kahteen koulukuntaan: niihin, jotka painottavat skeptistä puolta, kuten loogiset empiristit, ja niihin jotka painottavat naturalistista puolta, kuten Don Garrett, Norman Kemp Smith, Kerri Skinner, Barry Stroud ja Galen Strawson.

title: David Hume

text: Hume huomautti, että monet puhuvat siitä ”miten asioiden pitäisi olla” perustuen lausumiin siitä, ”miten asiat ovat”. Hänen mielestään kuvailevilla lausumilla (mitä on) ja ohjeellisilla tai määräävillä lausumilla (mitä pitäisi olla) on kuitenkin iso ero. Hume kehotti välttämään kirjoituksissa tämänkaltaista epämääräistä aiheen vaihtamista, jossa kirjoittaja ei selitä, miksi ”pitäisi olla” -väittämien oletetaan seuraavan ”on”-väittämistä. Tästä niin kutsutusta Humen laista eli Humen giljotiinista, joka leikkaa velvollisuudet irti luonnollisesta todellisuudesta, on tullut yksi eettisten teorioiden keskeisimmistä kysymyksistä. Humen katsotaan yleensä olleen sitä mieltä, ettei näiden kahden väittämätyypin välillä ole yhteyttä. Jotkut ovat kuitenkin ehdottaneet Humen katsoneen enemmän, ettei väittämätyyppien välillä voi olla yhteyttä, ellei ensin kiinnitetä huomiota ihmisluontoon ja ihmisten tuntemuksiin.


query: Montako planeetta on meidän aurinkokunnassa?

title: Aurinkokunta

text: Aurinko, G2-spektriluokan tähti, joka sisältää 99,86% koko aurinkokunnan massasta kahdeksan planeettaa, jotka ovat Auringosta poispäin lukien Merkurius, Venus, Maa, Mars, Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus. planeettoja kiertävät kuut planeettoja kiertävä pöly ja muu pieni materiaali, josta muodostuvat kaasuplaneettojen renkaat asteroidit, jotka ovat pääasiassa asteroidivyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin radan välissä kiertäviä varsinaisia planeettoja pienempiä kappaleita, pikkuplaneettoja. Ne koostuvat enimmäkseen kivestä ja metallista. Suurin vyöhykkeen kappaleista Ceres luetaan kääpiöplaneetaksi. Se on tähänmennessä ainoa kääpiöplaneetaksi luokiteltu asteroidi. Cereksen jälkeen suurimmat asteroidit ovat Vesta, Pallas ja Hygiea. asteroidikuut, jotka ovat asteroideja kiertäviä pienempiä kappaleita, joillain asteroideilla on kaksikin kuuta. meteoroidit, jotka ovat alle kymmenen metrin kokoisia kappaleita ja joita putoaa maahan meteoriitteina ja nähdään tähdenlentoina eli meteoreina komeetat koostuvat etupäässä jäästä ja kiertävät Aurinkoa usein hyvin elliptisillä radoilla planeettainvälinen pöly, joka näkyy eläinratavalona Neptunuksen takaiset kohteet ovat asteroidien tapaan pikkuplaneettoja, mutta niitä ei aina lueta asteroideiksi. Ne muistuttavatkin koostumukseltaan enemmän jäisiä komeettoja. Asteroidien tapaan myös transneptunisilla kohteilla on omia kuitaan. Kuiperin vyöhyke on alue Neptunuksen takana, jolla kiertää paljon transneptunisia kohteita. Kolme suurinta vyöhykkeen kohdetta: Pluto, Haumea ja Makemake luetaan kääpiöplaneetoiksi. Hajanaisen kiekon kohteet kiertävät eksentrisillä ja kaltevilla radoilla, jotka vievät ne Kuiperin vyöhykkeen etäisyydeltä vielä paljon kauemmas. Suurin näistä kappaleista on kääpiöplaneetaksi luokiteltu Eris. Jotkin transneptuniset kohteet kuten Sedna ja kiertävät Aurinkoa soikeilla radoilla kokonaan Kuiperin vyöhykkeen ulkopuolella. Oortin pilvi on alue jonka arvellaan ympäröivän Aurinkoa 5000–100000 AU:n etäisyydellä. Toistaiseksi (tilanne 2015) etäisin havaittu kappale on 15 miljardin kilometrin päässä Auringosta oleva 500–1000 kilometrin halkaisijainen kappale V774104. Sen kiertorata ei ole toistaiseksi selvillä.[13]

title: Johanna Sinisalo

text:
Sinisalon Planeetta-novellisarja vuosilta 1988–2000 käy yksi kerrallaan läpi aurinkokuntamme eri kiertotähdet.
Sinisalo on ollut mukana monien kotimaisten televisiosarjojen käsikirjoittajaryhmissä.

title: Planeetan määritelmä

text: Planeetan määritelmä on osoittautunut varsin hankalasti muotoiltavaksi, vaikka planeetta itsessään on tähtitieteen tunnetuimpia termejä. Planeetta-termi on ollut olemassa tuhansien vuosien ajan. Vuoteen 2006 asti aurinkokunnan ajateltiin yleisesti muodostuvan yhdeksästä planeetasta, mutta elokuussa 2006 IAU:n XXVI yleiskokouksessa päädyttiin määrittelemään planeetta uudelleen siten, että Pluto menetti planeetan statuksen eikä sitä näin ollen enää lueta aurinkokuntamme planeettojen joukkoon. Vielä 1990-luvun alkuun mennessä uudelleenmäärittelylle ei ollut tarvetta, sillä tähtitieteilijöillä oli havaintoja vain pienestä osasta aurinkokunnan kappaleita, ja yksittäiset poikkeamat voitiin käsitellä tapauskohtaisesti.

title: Maa 2

text: G889 on maan kaltainen planeetta, G88-aurinkokunnan 9. planeetta. Planeetalla on kaksi kiertolaista (kuuta). Mantereita on viisi joista yksi sijaitsee planeetan eteläisellä pallonpuoliskolla. Ilmakehä on koostumukseltaan samankaltainen kuin Maan ilmakehä.

title: Korriban

text: Korriban on kuvitteellinen planeetta Tähtien sodan maailmassa. Se on ainoa planeetta Horusetin aurinkokunnassa. Planeettaa on käytetty hautausmaana muinaisille sitheille ja myöhemmin se on ollut kotina sithiksi kouluttautuville ryhmille. Jotkut uskovat, että Korriban on sithien syntymäpaikka, mutta tätä väitettä ei ole kyetty todistamaan.

title: Elinkelpoinen planeetta

text: Asuinkelpoinen planeetta on elämälle soveltuva planeetta, jolla ihminen voi asua. Maa on ainoa asuinkelpoinen planeetta meidän aurinkokunnassamme, eikä löydettyjen eksoplaneettojen joukosta ole tähän mennessä todettu yhtäkään todistettavasti ihmisasutukseen sopivaa planeettaa.

title: Planeetta

text: Auringon lisäksi monilla muillakin tähdillä on planeettoja. Aurinkokunnan ulkopuolelta löydettyjä planeettoja kutsutaan eksoplaneetoiksi. Marraskuuhun 2014 mennessä eksoplaneettoja on löydetty jo yli 1800, joista vuonna 2014 varmistettuja on lähes puolet.[15]

title: Neptunus

text: Koska Neptunus on kaukana Auringosta, on sen pintalämpötila vain −220 °C. Neptunus on aurinkokuntamme kylmin planeetta. Neptunuksen kaasukehässä on havaittu aurinkokuntamme korkein tuulennopeus, noin 2 000 km/h. Neptunus muistuttaa monin tavoin Uranusta, mutta on sitä tiheämpi eikä siellä pintalämpötilan takia ole pilvipeitteiden näkyvyyttä estävää utua.

title: Planeetta V

text: Planeetta V eli Planeetta 5 on hypoteettinen viides aurinkokunnan planeetta, jonka NASAn tieteilijät John Chambers ja Jack Lissauer uskovat olleen joskus olemassa Marsin ja asteroidivyöhykkeen välillä tietokonesimulaatioiden perusteella. Chambers ja Lissauer esittivät hypoteesin 33. Lunar and Planetary Science Conferencessa, joka pidettiin 11.-15. maaliskuuta 2002.

title: Gliese 581 f

text: Gliese 581 f tai Gl 581 f on varmistamaton planeetta, joka kiertää tähteä Gliese 581 20 valovuoden päässä Maasta. Se on viides aurinkokunnasta löydetty planeetta ja kuudes planeetta tähdestä lähtien. Sen löytämisestä ilmoitettiin 29. syyskuuta 2010. Planeetta löydettiin säteisnopeusmenetelmän avulla HIRES -instrumentilla Keck 1 -teleskoopin avulla La Sillan tähtitornissa.

title: Oligarkkivaihe

text: Oligarkkivaihe eli ”"harvainvaltavaihe"” on Aurinkokunnan synnyn se vaihe, jolloin alkuperäisestä pölykiekosta on kasvanut muutamia kymmeniä suuria planeetta-alkioita, jotka törmäilevät toisiinsa harvakseltaan. Näiden Marsin kokoluokkaa olevien planeetta-alkioiden välissä oli edelleen suuret määrät eri kokoisia pienempiä kappaleita. Erään näkemyksen mukaan Mars olisi ainoa jäljelle jäänyt oligarkki, joka syntyi 2–4 miljoonassa vuodessa. Oligarkit saattavat selittää monia muuten epäselväksi jääviä Aurinkokunan kummallisuuksia. Esimerkiksi Maan Kuun synty selitetään nykyään niin, että alkumaapalloon törmäsi Marsin kokoluokkaa oleva oligarkki, jonka Maasta irrottamasta aineesta syntyi Kuu.

title: Neptunuksentakaiset planeetat

text: Vaikka tehtävänä ei ollutkaan Planeetta X:n etsintä, IRAS -tähtitornissa löydettiin "tuntematon kohde", joka arvioitiin ensiksi "mahdollisesti Jupiterin kokoiseksi jättiläisplaneetaksi, joka lienee niin lähellä Maata, että voisi olla aurinkokunnan osa." Kuitenkin tarkemmissa tutkimuksissa selvisi, että kyseessä oli monta kohdetta, joista suurin osa oli kaukaisia galakseja eikä yksikään kuulunut aurinkokuntaan.

title: Theia (planeetta)

text: Theia on oletettu protoplaneetta, jonka arvellaan törmänneen Maahan noin 4,5 miljardia vuotta sitten ja synnyttäneen Kuun. Theia törmäsi Maahan 150 miljoonaa vuotta aurinkokunnan synnyn jälkeen. Ilman törmäystä Theiasta olisi todennäköisesti tullut yksi planeetta muiden joukkoon.

title: Maa

text: Maa eli maapallo tai Tellus (symboli: ) on aurinkokuntamme kolmas planeetta Auringosta lukien. Se on tunnetun maailmankaikkeuden ainoa planeetta, jolla tiedetään olevan elämää. Maan keskietäisyys Auringosta on noin 149,6 miljoonaa kilometriä eli noin yksi astronominen yksikkö. Maan arvioitu ikä on noin 4,5 miljardia vuotta, ja se on aurinkokuntamme tihein sekä sen viidenneksi suurin planeetta niin läpimitaltaan kuin massaltaankin.

title: Uranus

text: Uranus (symboli: ♅ tai) on aurinkokunnan seitsemäs planeetta Auringosta lukien. Se on jättiläisplaneetta, planeetoista kooltaan kolmanneksi ja massaltaan neljänneksi suurin. Uranoksen mukaan nimetty planeetta on aurinkokunnassamme ainoana nimetty kreikkalaisen jumalan mukaan; kaikki muut on nimetty roomalaisten jumalien mukaan. Planeetalla on himmeä rengasjärjestelmä ja 27 tunnettua kuuta.

title: OGame

text: Pelin alussa pelaajalle annetaan satunnainen planeetta, jota pitää kehittää. Koko ratkaisee sen, kuinka monta rakennusta planeetalle voi rakentaa. Kaikkien aloitusplaneettojen koko on 163 kenttää, eli kotiplaneetalleen pelaaja voi rakentaa 163 rakennusta (jokainen rakennuksen kehitys lasketaan uutena fieldinä). Myöhemmin kenttiä voi lisätä terraformer-rakennuksen avulla. Lämpötila vaikuttaa siihen, paljonko saa lämpöenergiaa satelliiteilla ja deuteriumia. Lämpimässä tulee enemmän energiaa aurinkosateliiteilla, kun taas kylmässä löytyy enemmän deuteriumia. Planeetan sijainti aurinkokunnassa vaikuttaa lämpötilaan ja ulkonäköön. Sijainti merkitään pelin oman koordinaatiston avulla. Galakseja on yhdeksän, jokaisessa galaksissa on 499 aurinkokuntaa, ja jokaisessa aurinkokunnassa on 15 planeettaa. Tämän lisäksi aurinkokunnissa on alue nimeltä ulkoavaruus (outer space), jota ei voi asuttaa.

title: Merkuriuksen tutkimus

text: Aurinkokunnan neljästä sisäplaneetasta Merkurius on kaikista vähiten tutkittu. Luotainten lähettäminen planeetalle on melko vaikeaa johtuen sen läheisyydestä Aurinkoon ja äärimmäisistä lämpötiloista. Kiinnostusta Merkuriuksen tutkimukseen ei kuitenkaan luo vain planeetta itse, vaan siitä saatava tieto aurinkokunnan sisäplaneettojen muodostumisesta ja kehityksestä.

title: Gliese 581 c

text: Gliese 581 c on eksoplaneetta, joka kiertää punaista kääpiötähteä Gliese 581:tä mahdollisesti elinkelpoisella vyöhykkeellä, noin 10 miljoonan kilometrin etäisyydellä tähdestä. Eksoplaneetan massa on noin viisi Maan massaa, mikä tekee siitä supermaan. Planeetan halkaisija on 1,5 kertaa suurempi kuin Maan eli vajaat 20 000 kilometriä. Gliese 581 sijaitsee 20,4 valovuoden päässä Maasta Vaa'an tähdistön suunnassa. Se on 87. lähin tähti Auringosta. Stéphane Udryn johtama tutkijaryhmä julkaisi tiedon planeetan löytymisestä 24. huhtikuuta 2007. Gliece 581 c on toinen aurinkokunnasta löydetty planeetta, ja järjestyksessä kolmas. Se oli pienin aurinkokunnan planeetta, mutta 21. huhtikuuta 2009 löydettiin Gliese 581 e, vielä pienempi planeetta. Gliese 581 e:stä tuli pienin tunnettu eksoplaneetta.

title: Jättiläisplaneetta

text: Jättiläisplaneetta, kaasujättiläinen tai joviaaninen planeetta (Jupiteria muistuttava planeetta) on suuri planeetta, jossa on runsaasti kaasumaisia ainesosia.[1] Jupiter on aurinkokunnan jättiläisplaneetoista suurin. Se on lähinnä jättimäinen vetypallo, joka oli kuitenkin aivan liian pienimassainen kehittyäkseen tähdeksi. Sen massa on noin 300 Maan massaa. Aurinkokunnan jättiläisplaneetat ovat Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus. Koska Uranuksen ja Neptunuksen arvellaan koostuvan enimmäkseen jäästä, niitä sanotaan joskus jääjättiläisiksi.

title: Migraatioteoria

text: Tyypissä II planeetta aukaisee vetovoimallaan kaasukiekkoon aukon. Tällöin migraatio on hitaampaa. Aukon avautuminen vaatii suurimassaisen planeetan, jonka koko on yli 0,1 Jupiterin massaa tai toisin sanoen yli 30 maan massaa. Tämä migraatiotyyppi selittää kuumien jupitereitten synnyn. Monia kuumia jupitereita on havaittu lähellä keskustähteään. Näissä järjestelmissä kävi niin, että jättiläisplaneetan ydin ehti kasautua normaalia tiheämmässä planetesimaalikiekossa kivestä ja jäästä hyvissä ajoin ennen esiplanetaarisen kiekon kulumista ja oli mahdollista migroitua keskustähteen. Aurinkokunnassa kaasu loppui nopeammin. Planeetan häiriöt vaikuttavat planeetasta poispäin eri suuruisina, viskoosi diffuusio planeettaan päin, eri puolilta eri suuruisina.

title: Aurinkokunnan pienkappale

text: Aurinkokunnan pienkappale tai pienkappale (engl. "small solar system body", lyhenne: SSSB) on Aurinkoa kiertävä kohde, joka ei ole planeetta tai kääpiöplaneetta. IAU määritteli pienkappaleet planeetan määritelmän ohella vuonna 2006. Alla on lainaus IAU:n vuoden 2006 planeetan määritelmästä alkuperäiskielellään englanniksi.

title: Bespin

text: Bespin on kuvitteellinen planeetta "Tähtien sodan" universumissa. Bespin oli Bespinin aurinkokunnan planeetta Anoatin sektorissa Ison corridorissa Greater Javinin alueella . Se oli merkittävä tibannakaasun tuottaja, jota jalostettiin lukuisissa kaivosyhteisöissä, kuten Pilvikaupungissa ja Tibannopoliksessa. Planeetalla asui joitakin miljoonia yksilöitä, joihin kuului ihmisiä ugnaughteja ja lutrillialaisia. Planeetta oli myös kuuluisa varjosatama.

title: Saturnus

text: Saturnus (symboli:) on kuudes planeetta Auringosta ulospäin laskettuna. Se on jättiläisplaneetta (eli joviaaninen planeetta) ja aurinkokuntamme toiseksi suurin planeetta. Se on nimetty roomalaisen Saturnus-jumalan mukaan.

title: Maankaltainen planeetta

text: Suurin osa maankaltaisten planeettojen aineesta on yleensä silikaattikiveä. Maankaltaiset planeetat kiertävät melko lähellä Aurinkoa, meidän Aurinkokunnassamme alle kahden AU:n päässä siitä. Aurinkokuntamme neljästä maankaltaisesta planeetasta kolmella (Venus, Maa ja Mars) on kaasukehä. Venus ja Maa ovat lähes samankokoisia, kun taas Merkurius ja Mars ovat huomattavasti näitä kahta pienempiä. Maankaltaisten planeettojen lisäksi Aurinkokunnassamme on myös suurelta osin kaasusta muodostuvia jättiläisplaneettoja sekä jäisiä kuita.

title: Nibiru

text:
Monet, jotka uskovat Planeetta X:n tai Nibirun lähestymiseen, syyttävät NASA:a sitä koskevien todisteiden tahallisesta peittelystä. Eräs sellainen syytös koskee infrapunasäteilyn tutkimiseksi vuonna 1983 laukaistua IRAS-satelliittia. Aikoinaan julkaistiin uutisia sen havaitsemasta ”tuntemattomasta kohteesta”, jota ensin kuvattiin ”mahdollisesti yhtä suureksi kuin jättiläisplaneetta Jupiter ja mahdollisesti niin lähellä Maata, että se kuuluu Aurinkokuntaan.” Nibiru-katastrofiteorian kannattajat, myös Lieder itse, ovat viitanneet tähän sanomalehdissä aikoinaan julkaistuun uutiseen ja pitäneet sitä todisteena Nibirun olemassaolosta. Havaintojen tarkempi tutkimus kuitenkin osoitti, että näistä kymmenestä tuntemattomasta kohteesta yhdeksän oli kaukaisia galakseja ja kymmenes ”galaktinen cirrus”, eikä yksikään niistä kuulunut Aurinkokuntaan.
Toinen törmäystä ennustavilla verkkosivuilla usein esitetty väite on, että Yhdysvaltain hallitus rakensi South Pole Telescopen (SPT) Nibirun radan jäljittämiseksi ja että planeetta on valokuvattu optisesti. SPT on kuitenkin radioteleskooppi, eikä se voi ottaa optisia valokuvia, eikä se sitä paitsi edes ole NASAn rahoittama. Etelänapa valittiin sen sijoituspaikaksi, koska siellä ilman kosteus on vähäinen eikä mikään lähestyvä kohde voisikaan olla näkyvissä vain Etelänavalta. YouTubeen tallennettu, muka Nibirua esittävä kuva on osoittautunut Hubble-teleskoopin ottamaksi kuvaksi valokaiuksi V838 Mon -tähden ympärillä.

title: Jupiter

text: Jupiter (symboli: ) on Aurinkokunnan viides planeetta Auringosta päin lukien. Jupiter on enimmäkseen nestemäisestä vedystä ja heliumista koostuva jättiläisplaneetta, jonka kaasukehässä on valtavia virtauksia ja pyörremyrskyjä. Jupiter on selvästi Aurinkokunnan suurin planeetta. Sen massa on 2,5 kertaa suurempi kuin kaikkien muiden planeettojen yhteensä.

title: Hoth

text: Hoth on kuvitteellinen planeetta George Lucasin "Tähtien sota" -universumissa. Hoth on samannimisen aurinkokunnan kuudes planeetta. Se on kylmä ja jäinen, eikä siellä ole juuri muuta elämää kuin wampa-eläimet tai tauntaunit. Planeetalla on kolme kuuta. Yavinin taistelun jälkeen Kapinaliiton ydinjoukko perusti Hothiin tukikohdan. Imperiumin tiedustelijadroidi löysi kuitenkin Kapinalliset. Imperiumin joukkojen saavuttua Hothin aurinkokuntaan käytiin Hothin taistelu.

title: Neptunuksentakaiset planeetat

text: Nykyisin tähtitieteellisessä yhteisössä on yleisesti hyväksytty, että Planeetta X:ää ei ole olemassa. Kuitenkin jotkut tähtitieteilijät selittävät yhä poikkeamia Aurinkokunnan ulkoreunoilla Planeetta X -teorian avulla.

title: Planeetta Yhdeksän

text: Planeetta Yhdeksän on hypoteettinen aurinkokunnan kaukaisissa ulko-osissa sijaitseva suuri jääplaneetta. Sen olemassaoloa ehdotettiin alun perin vuonna 2014 selittämään joidenkin Kuiperin vyöhykkeen kaukaisten osien kohteiden kiertoratoja Auringon ympäri. Joidenkin kappaleiden kiertoradat eivät vaikuta sattumanvaraisilta vaan siltä kuin niihin vaikuttaisi planeetta.

title: Nibiru

text: Sen jälkeen kun väite Planeetta X:stä eli Nibirusta ensimmäisen kerran esitettiin, siihen uskovat ovat käyttäneet siitä monia nimiä. Itse asiassa ne kaikki sellaisten ovat joko todellisten, hypoteettisten tai kuvitteellisten. Aurinkokuntaan kuuluvien kohteiden nimiä, joilla ei ole juuri mitään yhteistä Liederin tai Sitchinin kuvaaman Nibirun kanssa.

title: Neptunus

text: Neptunus oli aurinkokunnan uloin tunnettu planeetta löytämisestään vuoteen 1930, jolloin Pluto löydettiin. Pluto kuitenkin menetti statuksensa planeettana vuonna 2006, ja Neptunuksesta tuli jälleen Aurinkokunnan uloin planeetta.


query: Keitä ovat Maorit?

title: Maorit

text: Maorit ovat Uuden-Seelannin alkuperäiskansa. Maorit ovat polynesialainen kansa, joka saapui Aotearoaan (Uusi-Seelanti maoriksi) 1300-luvulla. Eurooppalaisten tultua Uuteen-Seelantiin 1700-luvun lopulla maorien määrä väheni dramaattisesti, mutta kääntyi jälleen kasvuun 1900-luvulla. Maorien kulttuurinen jälleenherääminen tapahtui 1960-luvulla.

title: Lipputankosota

text: Uuden-Seelannin uusi kuvernööri George Grey halusi tehdä rauhan maorien kanssa. Maorit kokivat olevansa selvästi voitolla, joten he eivät suostuneet rauhaan. Britit kokosivat voimakkaan sotilasosaston ja alkoivat piirittää Heken uutta pāata ja toivat tykkejä alueelle 27.12. Tammikuun 11. päivä 1846 joukko brittejä oli valtaamassa maorien perunapeltoa, kun he huomasivat pān olevan lähes tyhjä. He rynnäköivät sisään ja joutuivat taisteluun takaisin sisään yrittävien maorien kanssa. Britit voittivat maorit ja ajoivat heidät karkuun. Maorit olivat olleet kirkossa, ja koska myös britit olivat kristinuskoisia maorit uskoivat heidän tekevän samoin. Taistelun jälkeen Kawiti ja Heke pyysivät rauhaa Tāmati Wāka Neneltä. Koska haluttiin välttää tulevia konflikteja tyydyttiin pelkkiin anteeksipyyntöihin eivätkä maorit menettäneet maitaan.

title: HMS Maori (F24)

text: "HMS Maori" siirtyi lokakuussa 1939 laivueen mukana Britteinsaarille, jossa se aloitti Pohjanmeren merialueen valvonnan estääkseen Saksan laivaston pääsyn Atlantille. Se etsi marraskuun lopulla "HMS Inglefieldin" kanssa merihätään joutunutta sukellusvene "HMS Triadia", joka löydettiin 30. marraskuuta. Sukellusvene hinattiin Stavangeriin Norjaan ja edelleen joulukuussa Tyneen.

title: Wairaun verilöyly

text: Kartoitusryhmä saapui Wairaun laaksoon huhtikuussa 1843 tavoitteenaan saada maat Britannialle asettamalla maorit tapahtuneen tosiasian eteen. Kesäkuussa maorit häätivät ryhmän ja polttivat sen väliaikaiset asumukset. Te Rauparaha piti tekoa oikeutettuna, koska asumukset oli rakennettu hänen omanaan pitämältä maalta saaduista tarvikkeista. New Zealand Company piti tekoa puolestaan tuhopolttona, ja siirtolaisten mielestä Te Rauparaha tuli panna aisoihin.

title: Maorit

text: Maorit ovat lähtöisin Polynesiasta, josta he saapuivat useina muuttoaaltoina 800–1300-luvuilla. Tarkimmat nykyiset ajoitukset perustuvat löydettyihin polynesianrottien luihin, jotka on ajoitettu 1280-luvulle. Maorien suullisessa perinteessä kerrotaan paikasta nimeltä Hawaiki, jolta he saapuivat suurissa kanooteissa. Tarina vaihtelee melko paljon eri heimojen keskuudessa ja miltei jokaisella heimolla on siitä oma versionsa, mutta peruskaava on sama kaikilla. Eräiden teorioiden mukaan saarilla olisi asunut ennen maoreja melanesialaisia ihmisiä, mutta nämä teoriat eivät ole saaneet taakseen arkeologisia todisteita.

title: Cookinsaarten maorit

text: Cookinsaarten maorit ovat Cookinsaaria asuttava polynesialainen kansa. Cookinsaarten maorit puhuvat rarotongaa ja englantia. Maastamuuton takia Cookinsaarten maoreja asuu merkittäviä määriä myös Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Itse Cookinsaarilla asui vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 12 930 Cookinsaarten maoria ja 1 045 osittaisen maoritaustan omaavaa henkilöä. Uudessa-Seelannissa asui samana vuonna tehdyn väestönlaskennan mukaan 58 008 Cookinsaarten maoria. Kulttuurillisesti Cookinsaarten maorit ovat läheistä sukua maoreille, maoheille ja rapanuille.

title: Maorisodat

text: Maorisodat olivat joukko konflikteja Britannian ja Uuden-Seelannin alkuperäisväestön eli maorien välillä vuosina 1845–1872. Waitangin sopimus oli taannut maoriheimojen oikeudet omiin alueisiinsa, mutta maorit olivat alkaneet myydä maitaan uudisasukkaille. Tästä syystä Britannia sääti lain, jonka mukaan Uudessa-Seelannissa maata sai myydä vain kruunulle. Uudisasukkaat eivät olleet tähän tyytyväisiä, vaan alkoivat asuttaa maorien alueita ostamatta niitä. Maorit vastustivat toimintaa ja myöhemmin osapuolten välille syttyi sota.

title: Kurī

text: Kurīt olivat maoreille tärkeä ruuan lähde. Toisin kuin monille muille Tyynenmeren saarille asettuneet polynesialaiset, maorit eivät tuoneet mukanaan sikoja ja kanoja. Tästä syystä koiran lihan tärkeys korostui. Ensimmäiset siirtolaiset saattoivat kuitenkin esimerkiksi harjoittaa moanmetsästystä, minkä takia koiria oli tarjolla olevan ruuan määrän takia runsaammin ja ne tapettiin nuorempina, jolloin niiden liha oli parempilaatuista. Koirien lukumäärän takia maorien ei myöskään tarvinnut huolehtia kannan säilymisestä. Myöhemmin maorit ruokkivat koiria lähinnä kalalla ja ne tapettiin vanhempina. Koiran lihaa pidettiin herkkuna. Koiran nahkaa käytettiin asusteissa, luita koruissa ja hampaita ongenkoukuissa. Koiria myös uhrattiin Tūmatauenga-sodanjumalalle.

title: Maorit

text: Maorit ovat huono-osaisempia kuin muut Uuden-Seelannin asukkaat. Vaikka maoreja on 14% väestöstä, 50% kaikista vankilassa olevista on maoreja. Maoreilla on myös suuremmat työttömyysasteet ja itsemurhaluvut kuin muilla saarten asukkailla. Maorimiesten elinajanodote on 69 ja maorinaisten 73, kun muilla uusiseelantilaisilla miesten elinajanodote on 77 ja naisten 81. Syrjäytyneen maoriköyhälistön elämä nyky-yhteiskunnassa tuli tutuksi monille suomalaisillekin Lee Tamahorin ohjaaman, vuonna 1994 ilmestyneen elokuvan Kerran sotureita välityksellä. Elokuva perustuu maoriaktivisti Alan Duffyn samannimiseen romaaniin.

title: Kereopa Te Rau

text: Toukokuussa 1865 Ngāti Manawa- ja Ngāti Rangitihi -heimojen joukot estivät häntä siirtymästä Waikatoon saarnaamaan kuningasliikettä kannattaneille heimoille. Hän palasi Ōpōtikiin, mutta joutui pakenemaan Tūhoe-heimon alueelle siirtomaahallinnon joukkojen saapuessa alueelle. Hänen perässään tulivat siirtomaajoukot ja heitä tukeneet maorit, jotka hävittivät aluetta. Paikalliset maorit kyllästyivätkin Kereopan läsnäoloon ja päättivät luovuttaa tämän siirtomaahallinnolle syyskuussa 1871. Kereopa tuomittiin kuolemaan korkeimman oikeuden tuomiolla Napierissä joulukuussa 1871. Hänet hirtettiin 5. tammikuuta seuraavana vuonna.

title: HMS Maori (F24)

text: "HMS Maori" palasi palvelukseen 20. toukokuuta siirtyen Scapa Flowhun laivueeseensa. Alus suojasi 5. kesäkuuta "HMS Zulun", "HMS Kelvinin", "HMS Foresterin" ja "HMS Foxhoundin" kanssa taisteluristeilijöitä "HMS Renown" ja "HMS Repulse" sekä risteilijöitä "HMS Sussex" ja "HMS Newcastle" etsittäessä kahta Saksan laivaston kaapparia, joiden oli ilmoitettu olevan matkalla Islantiin. Alus palasi 8. kesäkuuta tuloksettoman etsinnän jälkeen osaston mukana Scapa Flowhun.

title: Frederick Weld

text: Pääministerinä Weldiä kohtasi vaihteleva menestys. Vuonna 1865 pääkaupunki oli siirretty Wellingtoniin, ja Weldin esitykset Maori-suhteita koskien oli hyväksytty. Nämä kaksi asiaa tuottivat kuitenkin tuntuvaa katkeruutta. Aucklandin väki oli vihainen pääkaupungin vaihdon takia. Maorit taas olivatkin vihaisia siksi, koska heiltä takavarikoitiin maita yli miljoonan eekkerin (4000 neliökilometrin) verran Waikaton alueella. Weldin toinenkin saavutus – että brittijoukot poistuivat Uudesta-Seelannista – oli kiistanalainen, ja tuotti vihamielisyyttä kuvernöörin osalta. Lisäksi hallituksen taloudellinen tilanne oli epävarma. Vähän yli vuosi virkaanastujaistensa jälkeen Weldin hallitus erosi.

title: Cookinsaaret

text: Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Cookinsaarilla oli 19342 asukasta. Heistä väliaikaisia asukkaita oli 4001 ja vakituisia 15324. Väliaikaiset asukkaat sisältävät esimerkiksi maassa väestönlaskun aikaan olleet turistit.[13] CIA:n The World Factbookin arvion mukaan maassa asui vuonna 2011 11124 asukasta. Suurimmat etniset ryhmät olivat saman teoksen mukaan Cookinsaarten maorit (87,7%), puolirotuiset Cookinsaarten maorit (5,8%) ja muut (6,5%).[2] Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 13890 henkilöä eli 72% koko väestöstä asui Rarotongalla[13]. Suuren ongelman muodostaa maastamuutto etenkin Uuteen-Seelantiin ja Australiaan[14].

title: Maorit

text: Maorien kulttuuriin vaikutti paljon Uuden-Seelannin ainutlaatuinen ekosysteemi, jossa linnuilla oli nisäkkäiden asema. Sellaiset eläimet kuin haastinkotka ja moat olivat maorien saapuessa vielä elossa. Maorit metsästivät näitä lintuja ja aiheuttivat luultavasti niiden sukupuuton. Maorien kasvava määrä johti heimosotiin, mistä syystä maorit kehittivät ajastaan jopa edellä olevia sotataktiikoita. Pā oli yleensä kukkulalle sijoitettu puumuureilla suojattu kylä, jota saattoivat suojata juoksuhaudatkin.

title: HMS Maori (F24)

text: HMS Maori (viirinumerot L24, F24 ja G24) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

title: HMS Maori (F24)

text: Alus iski 13. lokakuuta "HMS Ashantin", "HMS Cossackin" ja "HMS Sikhin" kanssa Egersundin edustalla akselivaltojen rannikkoliikenteeseen. Se pyrki 16. lokakuuta "HMS Ashantin" ja "HMS Famen" kanssa käyttämällä nopeutta hyväkseen laukaisemaan Tynen suistossa mahdollisesti olevat miinat "HMS King George V:n" reitiltä Newcastlesta Rosythiin. Suurella nopeudella ajaneet hävittäjät ajoivat karille, mutta "HMS Maori" kärsi ainoastaan lievät vauriot.

title: Maori

text: Maori tarkoittaa seuraavia asioita:

title: Fairey Campania

text: Mallin F.22 voimanlähteenä oli 260 hevosvoiman nestejäähdytteinen V12 Sunbeam Maori II. Mallia pidettiin sopivana trooppisiin olosuhteisiin suuremman jäähdyttimensä ansiosta. Maori asennettiin 25 koneeseen (s/n N2375-2399 c/n F.195-219). Kaikki loput valmistuneet koneet varustettiin ensimmäisen sarjan koneet Eagle IV ja Eagle V -moottoreilla sekä sen jälkeen 325 hevosvoiman Eagle VII ja 345 hevosvoiman Eagle VIII -moottoreilla. Kaikkien mallien aseistuksena oli taakseampuva Scarff-kehään asennettu Lewis-konekivääri ja ripustimiin asennetut pommit.

title: Troy Garton

text: Garton on maori.

title: Maorit

text: Maorin kielessä sana māori tarkoittaa normaalia tai alkuperäistä. Alun perin sillä erotettiin ihmiset hengistä ja muista yliluonnollisista olioista. Maorit itse kutsuivat itseään usein nimityksellä tangata whenua eli maan asukkaat. Eurooppalaiset käyttivät heistä nimitystä uusiseelantilaiset tai yksinkertaisesti alkuperäisasukkaat, mutta maorit-nimitys vakiintui tarkoittamaan heitä kansana. Virallisesti maori-nimitys tuli käyttöön vuonna 1947, kun säädettiin laki, jolla velvoitettiin käyttämään sanaa maori alkuperäisasukkaan (native) sijasta.

title: Wairaun verilöyly

text: Thompson yritti saada Te Rauparahan käsirautoihin, mutta Te Rauparaha totesi olevansa omilla maillaan ja sanoi, etteiväthän maoritkaan yrittäneet ottaa siirtolaisten maita. Silloin ilmeisesti joku siirtolaisista laukaisi vahingossa aseensa, jolloin maorien ja siirtolaisten välille syttyi tulitaistelu. Tulitaistelussa sai surmansa 11 siirtolaista ja 4–9 maoria. Yksi kuolleista maoreista oli Te Rangihaeatan vaimo Te Rongo. Noin 30 yhteenotosta selviytynyttä siirtolaista pakeni, mutta 11 heistä antautui maoreille jouduttuaan saarretuiksi. Te Rauparaha oli aluksi valmis säästämään näiden hengen, mutta Te Rangihaeata vaati kostoa kuolleesta vaimostaan. Te Rauparaha myöntyi Te Rangihaeatan tahtoon, ja maorit surmasivat 11 antautunutta siirtolaista, mukaan lukien Arthur Wakefieldin ja Henry Thompsonin. Enimmät heistä surmasi Te Rangihaeata henkilökohtaisesti.

title: Maorisodat

text: Vaikka maorien etuna oli alueen tuntemus, heillä ei ollut toivoa lyödä paljon suurempia brittijoukkoja ensimmäisissä yhteenotoissa. Tästä syystä maorit luopuivat melko nopeasti väkivallasta ja kompromissiratkaisuna oli, että brittien lait tulivat voimaan vain kaupungeissa, ja maorit hallitsivat muita alueita.

title: HMS Eridge

text: Alus liittyi 21. heinäkuuta risteilijöiden "HMS Edinburgh", "HMS Manchester" ja "HMS Arethusa" sekä miinalaiva "HMS Manxmanin" hävittäjäsuojaan, jonka muut alukset olivat "HMS Cossack", "HMS Maori", "HMS Fearless", "HMAS Nestor", "HMS Foxhound", "HMS Firedrake", "HMS Avon Vale" ja "HMS Farndale". Osasto muodosti operaation Force X:n. Alus erkani 23. heinäkuuta suojatakseen hinattavana olevan "HMS Firedraken" paluun Gibraltarille. Alus liittyi 27. heinäkuuta operaatio Stylessä taistelulaiva "HMS Nelsonin", lentotukialus "HMS Ark Royalin" ja taisteluristeilijä "HMS Renownin" ympärille koottuun hävittäjäsuojaukseen, jonka muuta alukset olivat "HMS Faulknor", "HMS Foresight", "HMS Forester", "HMS Foxhound", "HMS Fury", "HMS Cossack", "HMS Maori", "HMAS Nestor" ja "HMS Encounter". Se palasi 31. heinäkuuta osaston mukana Gibraltarille.

title: Titokowarun sota

text: Sodan syyt juontuvat Uuden-Seelannin maan haltuunottoihin maoreilta vuonna 1865. Eurooppalaiset siirtolaiset olettivat maorisotien ajan olevan jo ohi ja vuonna 1868 siirtolaiset alkoivat muuttaa Uuden-Seelannin hallituksen haltuunsa ottamille Ngāti Ruanui -heimon entisille alueille. Heimon johtaja, Riwha Titokowaru, organisoi tätä vastaan aluksi väkivallattomia vastaiskuja. Maorit tuhosivat siirtolaisten tilojen aitauksia ja polttivat varastoja. Kesäkuun kuudentena 1868 eräät maorit tappoivat kolme siirtolaista ja vähän sen jälkeen eräs vakinaisen armeijan jäsen ammuttiin. Maorit halkaisivat ammutun sotilaan ruumiin ja söivät sen yläosan. 6. kesäkuuta Uuden-Seelannin armeija ryhtyi vastatoimiin kutsumalla palvelukseen 400 siirtolaista sekä noin sata Wanganui-heimoon kuuluvaa maoria.

title: HMS Maori (F24)

text: "HMS Maori" suojasi 11. heinäkuuta "HMS Cossackin", "HMS Sikhin" ja "HMS Duncanin" kanssa apumiinalaivoja "HMS Southern Prince", "HMS Port Napier", "HMS Port Quebec" ja "HMS Menestheus" rakennettaessa itärannikon sulkua operaatiossa SN13.

title: Maorit

text: Luokka:Maorit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

title: Maorin kieli

text: Maori on austronesialainen kieli, jota puhuvat äidinkielenään Uuden-Seelannin alkuasukkaat, maorit. Maori kuuluu polynesialaisten kielten ryhmään. Sen läheisimpiä sukulaiskieliä ovat rarotonga ja tuamotu. Maorin kielellä on noin 100 000 äidinkielistä puhujaa, joista useimmat ovat kaksikielisiä, toisen kielen ollessa Uuden-Seelannin pääkieli englanti. Samaisesta syystä englannin kielen vaikutus maorin kieleen on varsin voimakas.

title: HMS Maori (F24)

text: "HMS Maori" määrättiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivaston 1. Tribal-laivueeseen. Alus oli joulukuun 1938 varustettavana ja koulutettavana kotivesillä ennen siirtymistään tammikuun lopulla 1939 Maltalle laivueeseensa. Laivueen nimi vaihtui huhtikuussa 4. Hävittäjälaivueeksi.

title: Mokomokai

text: 1800-luvun alussa eurooppalaisten kanssa tekemisissä olleet maorit saivat länsimaisia aseita käyttöönsä. Nämä maoriheimot alkoivat sotia muita vastaan käyttäen teknistä ylivoimaansa hyödykseen. Tästä alkoivat niin sanotut muskettisodat, kun muutkin maoriheimot yrittivät saada käsiinsä länsimaisia aseita. Mokomokaita myytiin eurooppalaisille ja amerikkalaisille museoille ja yksityiskokoelmiin. Maorit valmistivat lopulta mokomokaita tatuoimalla esimerkiksi orjia ja vankeja ja sitten tappamalla nämä. Mokomokaiden myynnin huippu oli vuosina 1820–1831. Vuonna 1831 Australian brittiläinen kuvernööri kielsi mokomokaiden ostamisen. 1840 sovitun Waitangin sopimuksen jälkeen mokomokaiden ja mokojen käyttö vähentyi, mutta pienimuotoinen kaupankäynti mokomokailla jatkui useita vuosia eteenpäin.

title: HMS Maori (1909)

text: HMS Maori oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.


query: Mihin V. Gordon Childe kuoli?

title: Vere Gordon Childe

text: 19. lokakuuta 1957 Childe lähti kävelylle Bridal Veil Fallsissa lähellä lapsuuden kotiaan Blue Mountainsin alueella. Hän oli jättänyt hattunsa, silmälasit ja kompassin kalliolle, josta putosi tuhat jalkaa kuolemaansa. Oikeuslääkärin kuolintodistuksen mukaan putoaminen oli onnettomuus, mutta myöhemmin ilmi tulleessa kirjeessä Childe paljasti suunnittelevansa itsemurhaa.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe vieraili säännöllisesti Lontoossa tapaamassa vanhoja ystäviään. Tunnetuimpia hänen ystävistään oli vaikutusvaltainen brittiläinen arkeologi Stuart Piggott, josta myöhemmin tuli Childen seuraaja professorina Edinburghissa. He olivat yhdessä vaikuttamassa siihen, että Itä-Anglian esihistoriallisesta seurasta Prehistoric Society of East Angliasta tuli vuonna 1935 valtakunnallinen järjestö Prehistoric Society. Childe valittiin seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe, V. Gordon: The Danube in Prehistory. Clarendon Press, Oxford 1929. Childe, V. Gordon: What Happened in History. Penguin Books Ltd., Harmondsworth & New York 1942. Childe, V. Gordon: How Labour Governs. Melbourne University Press, Melbourne 1964 (1923). Daniel, Glyn Edmund & Chippindale, Christopher: Pastmasters: Eleven Modern Pioneers of Archaeology: V. Gordon Childe, Stuart Piggott, Charles Phillips, Christopher Hawkes, Seton Lloyd, Robert J. Braidwood, Gordon R. Willey, C. J. Becker , Sigfried J. De Laet, J. Desmond Clark, D. J. Mulvaney. London: Thames and Hudson, London 1989. Gathercole, P. & Irving, T. H. & Melleuish, G.: Childe and Australia: Archaeology, Politics and Ideas. University of Queensland Press, 1995. Green, Sally: Prehistorian: Biography V. Gordon Childe. Moonraker Press, Bradford-on-Avon, Wiltshire 1981. ISBN 0-239-00206-7 Harris, David R. (ed.): The Archaeology of V. Gordon Childe: Contemporary Perspectives. Melbourne University Press, Carlton, Vic. 1994. ISBN 0-522-84622-X Lewis-Williams, David & Pearce, David: Inside the Neolithic Mind: Consciousness, Cosmos and the Realm of the Gods. Thames and Hudson, London 2005. ISBN 978-0500051382 McGuire, Randall G.: A Marxist Archaeology. Academic Press Inc., San Diego 1982. ISBN 978-0124840782 McNairn, Barbara: The Method and Theory of V. Gordon Childe. Edinburgh University, Edinburgh 1980. Renfrew, Colin: Archaeology and Language: The Puzzle of Indo-European Origins. Jonathan Cape Ltd., 1987. ISBN 978-0224024952 Renfrew, Colin & Bahn, Paul: Archaeology: Theories, Methods and Practice. 4th Edition. Thames and Hudson, London 2004. ISBN 978-0-500-28441-4 Trigger, Bruce: Gordon Childe: Revolutions in Archaeology. Thames & Hudson, London 1980. Trigger, Bruce G.; History of Archaeological Thought. 2nd Edition. Cambridge University Press, New York 2007. ISBN 978-0-521-60049-1

title: Vere Gordon Childe

text: Childe osallistui säännöllisesti konferensseihin ympäri Eurooppaan, ja hän osasi sujuvasti useita eri kieliä. Vuonna 1935 hän vieraili ensimmäisen kerran Neuvostoliitossa, jossa hän vietti 12 päivää Leningradissa ja Moskovassa. Sosialistinen valtio teki häneen suuren vaikutuksen, ja hän oli erityisen kiinnostunut neuvostoliittolaisesta arkeologiasta.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuonna 1946 Childe siirtyi Lontooseen, jossa hän aloitti Arkeologian instituutin (Institute of Archaeology) johtajana ja eurooppalaisten esihistorian professorina. Varmistaakseen valintansa virkaan Childe oli vältellyt arvostelemasta paheksumaansa hallituksen politiikkaa. Arkeologian instituutin oli perustanut vuonna 1937 arkeologi Mortimer Wheeler, mutta vuoteen 1946 sen toiminta perustui pääasiassa vapaaehtoisiin luennoitsijoihin.

title: Vere Gordon Childe

text: Todettuaan, ettei pystyisi löytämään akateemista työtä Australiassa, Childe päätti jäädä Lontooseen. Koska hänen oli aluksi vaikea saada työtä, vietti hän paljon aikaa British Museumissa ja Royal Anthropological Instituten kirjastossa opiskelemassa. Hänestä myös tuli aktiivinen jäsen Lontoon sosialistisessa liikkeessä, jossa hän tapasi muita vasemmistoaktiiveja, kuten Ramsay MacDonaldin, Aldous Huxleyn, H. G. Wellsin, H. N. Brailsfordin, Elsa Lanchesterin ja Rose Macauleyn. Childe loi yhteyksiä myös Britannian kommunistiseen puolueeseen ja kirjoitti puolueen Labour Monthly -lehteen.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuonna 1927 Childelle tarjottiin vastaperustettua arkeologian professorin (Abercromby Professor of Archaeology) virkaa Edinburghin yliopistossa. Virka oli nimetty tunnetun Skotlannin esihistorian tutkijan Lordi John Abercrombyn mukaan. 35-vuotiaana Childestä tuli ainoa akateeminen esihistorian opettaja Skotlannissa. Monet Skotlannin arkeologit pitivät häntä ulkopuolisena ja vailla paikallista tietämystä Skotlannin esihistoriasta. Vihamielisyydestä ja kateuden ilmapiiristä huolimatta Childe löysi myös useita ystäviä Edinburghista, kuten Sir W. Lindsay Scottin, Alexander Curlen, J. G. Callenderin, Walter Grantin ja Charles G. Darwinin. Darwinista (Charles Darwinin pojanpoika) tuli Childen erityisen hyvä ystävä ja Childestä tuli hänen nuorimman poikansa kummisetä.

title: Vere Gordon Childe

text: Barton, Huw: . Antiquity 74. The Antiquity Trust, 2000, s. 769–770. Childe, V. Gordon: . The Journal of the Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland 53. Royal Anthropological Institute, 1923, 263–288. Childe, V. Gordon: . Antiquity 32. The Antiquity Trust, 1958, s. 69-74. Childe, V. Gordon: . "Prehistory and Marxism". Antiquity 53. The Antiquity Trust, 1979 (1949), s. 93–95. Faulkner, Neil: . International Socialism 116. Socialist Worker's Party, London 2007, s. 81–106. Gathercole, P.: "'Patterns in Prehistory': An Examination of the Later Thinking of V. Gordon Childe". World Archaeology 3 (2). Routledge, London 1971, s. 225–232. Sherratt, Andrew: (marraskuu 1989). "V. Gordon Childe: Archaeology and Intellectual History". Past & Present 125. Oxford University Press, Oxford 1989. s. 151–185. Thomson, George: "Review of V.G. Childe's History". The Modern Quarterly 4. 1949, s. 266–269. Tringham, Ruth: "V. Gordon Childe 25 Years after: His Relevance for the Archaeology of the Eighties: A Review Article". Journal of Field Archaeology. 10 (1). (Maney Publishing, 1983, s. 85–100. Ucko, Peter: Foreword. The Politics of the Past. Ed. P. Gathercole & D. Lowenthal, 1990, s. IX–XXI.

title: Vere Gordon Childe

text: Tunnetuimmat kaivauksensa Childe suoritti vuosina 1927–1930 Skara Braessa Orkneysaarilla, jossa hän johti hyvässä kunnossa olevan neoliittisen kauden kylän tutkimusta. Kaivausten tulokset hän julkaisi vuonna 1931 teoksessa Skara Brae. Vuonna 1932 Childe kaivoi yhteistyössä antropologi C. Daryll Forden kanssa esiin kaksi rautakautista kukkulalinnoitusta Earn's Hughissa Berwickshiren rannikolla. Kesäkuussa 1935 hän johti Larribanin niemekelinnakkeen kaivauksia lähellä Knocksogheyä Pohjois-Irlannissa. Yhdessä Wallace Thorneycroftin kanssa Childe tutki lasitettuja rautakautisia linnoituksia Finavonissa (1933–1934) ja Rahoynissa (1936–1937) Skotlannissa.

title: Vere Gordon Childe

text: Koska Childen akateeminen ura oli näin päättynyt, hän päätyi etsimään töitä sosialistisesta liikkeestä. Elokuussa 1919 hänestä tuli Australian työväenpuolueen poliitikon John Storeyn sihteeri ja puheiden kirjoittaja. Puolueen voitettua New South Walesin osavaltiovaalit vuonna 1920 Storeysta tuli osavaltion pääministeri. Työskentely työväenpuolueessa antoi Childellä hyvän näköalapaikan puolueen rakenteeseen ja historiaan mutta tuotti pettymyksen. Childen mielestä poliittista valtaa saanut työväenpuolue petti sosialistiset ihanteet ja liukui kohti keskustaa ja kapitalismia. Childen poliittiset näkemykset siirtyivät yhä enemmän vasemmalle, ja hän liittyikin Australiassa kiellettyyn vallankumoushenkiseen ja antikapitalistiseen Industrial Workers of the World -järjestöön. Storey lähetti vuonna 1921 Childen Lontooseen toimimaan osavaltion tiedonantajana brittiläiselle lehdistölle. Saman vuoden joulukuussa Storey kuitenkin kuoli, ja muutamaa päivää myöhemmin osavaltiovaaleissa valta siirtyi takaisin oikeistolaisille. Uusi pääministeri George Fuller totesi Childen työn Britanniassa tarpeettomaksi, ja alkuvuodesta 1922 hänen työsuhteensa päättyi.

title: Vere Gordon Childe

text: Palattuaan Britanniaan hänestä tuli äänekäs Neuvostoliiton puolestapuhuja, joskin hän suhtautui hyvin kriittisesti osaan Neuvostoliiton hallituksen politiikasta, erityisesti sen tekemään Molotov-Ribbentrop-sopimukseen Saksaan kanssa. Vakaumuksellisena sosialistina Childe irtisanoutui jo varhain Euroopan fasistisista liikkeistä. Erityisen raivoissaan hän oli natsien tavasta käyttää esihistoriaa arjalaisen rotutaustansa korostamiseen. Childe tuki Britannian hallituksen päätöstä taistella fasistien valtaa vastaan toisessa maailmansodassa ja oli päättänyt tehdä itsemurhan, jos natsit valloittavat Britannian. Vaikka Childe vastusti Saksan ja Italian fasisteja, hän oli myös kriittinen imperialistisille ja kapitalistisille hallituksille Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Viimeksi mainitun hän kuvasi usein olevan täynnä "iljettäviä fasistihyenoja".

title: Vere Gordon Childe

text: Kesällä 1956 Childe vetäytyi Arkeologian instituutin johtajan virasta eläkkeelle vuoden ennenaikaisesti. Eläkkeelle jäädessään hän kertoi useille ystävilleen aikovansa palata Australiaan ja tavata sukulaisia ja sen jälkeen tekevänsä itsemurhan. Childe kertoi pelkäävänsä vanhenemista ja muodostuvansa taakaksi yhteiskunnalle. Hän myös epäili sairastavansa syöpää.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuosina 1927–1946 Childe työskenteli arkeologian professorina Edinburghin yliopistossa. Tänä aikana hän oli vastuussa neoliittisen Skara Braen asuinpaikan ja Maeshowen hautakammion kaivauksista Orkneysaarilla Pohjois-Skotlannissa. Childe oli The Prehistoric Society -seuran perustajia ja toimi myös sen puheenjohtajana. Vuonna 1947 hänestä tuli Institute of Archaeology -instituutin johtaja, jossa virassa hän oli eläkkeelle siirtymiseensä saakka 1957. Samana vuonna Childe teki itsemurhan hyppäämällä alas kalliojyrkänteeltä lähellä syntymäpaikkaansa Australian Blue Mountains -vuorilla.

title: Vere Gordon Childe

text: V. Gordon Childe syntyi 1892 Sydneyssä Australiassa keskiluokkaiseen perheeseen.[3] Hänen isänsä Stephen Childe opiskeli Sydneyn yliopistossa ennen siirtymistään Britanniaan, jossa hän opiskeli Oxfordin yliopistossa ja teki erilaisia töitä opettajana eri puolilla Britanniaa. Vuonna 1871 Stephen avioitui Mary Ellen Latcfordin kanssa. Perhe muutti takaisin Australiaan vuonna 1878.[4] Ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Stephen Childe meni vuonna 1886 naimisiin Harriet Elisa Gordonin kanssa. V. Gordon Childe syntyi tästä avioliitosta ja varttui perheen maatalossa Wentworth Fallsissa Blue Mountain -vuorilla Sydneyn länsipuolella.[5]

title: Vere Gordon Childe

text: Childen virka yliopistossa velvoitti myös arkeologisten kaivausten tekemiseen, joita hän kuitenkin inhosi ja myös uskoi tekevänsä huonosti. Hänen opiskelijansa totesivat tämän pitävän paikkaansa, mutta toisaalta Childeä pidettiin "nerona löytöjen tulkitsemisessa". Toisin kuin monet aikalaisensa, hän merkitsi tunnollisesti ylös havaintonsa ja kirjoitti niistä säännöllisesti artikkeleita Proceedings of the Society of Antiquaries of Scotland -julkaisuun.

title: Vere Gordon Childe

text: Toimiessaan instituutissa Childe jatkoi arkeologiaa ja esihistoriaa koskevien julkaisujen kirjoittamista. Vuonna 1947 ilmestyneessä, marxilaista historiakäsitystä edustavassa History-teoksessa Childe korosti, että esihistoriallista ja historiallista aikaa on tarkasteltava yhtenä kokonaisuutena. Prehistoric Migrations -teoksessa (1950) hän puolestaan esitteli näkemyksiään maltillisesta diffusionismista. Vuonna 1946 Childe julkaisi artikkelin Southwestern Journal of Anthropology -julkaisuun otsikolla "Archaeology and Anthropology", jossa hän vaati kahden tieteenalan, arkeologian ja antropologian, käyttämistä yhdessä esihistorian tutkimuksessa. Tämä näkökanta omaksuttiin myöhemmin laajasti tutkimuksessa, vuosia Childen kuoleman jälkeen. Vuonna 1956 Childelle myönnettiin Society of Antiquaries'n kultainen mitali palveluksistaan arkeologian hyväksi.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuonna 1952 ryhmä brittiläisiä marxilaisia historioitsijoita ryhtyi julkaisemaan Past & Present -aikakauslehteä. Myös Childe liittyi lehden toimituskuntaan. Hänestä tuli 1950-luvun alussa myös The Modern Quarterly (myöh. The Marxist Quarterly) julkaisun hallituksen jäsen. Unkarin kansannousun kukistaminen vuonna 1956 oli marxilaiselle Childelle pettymys. Neuvostoliiton toimet maassa vieraannuttivat Childen Stalinin hallinnosta, mutta eivät kuitenkaan vieneet hänen uskoaan sosialismiin ja marxilaiseen teoriaan. Hän myös säilytti kulttuuriyhteytensä Neuvostoliittoon järjestötoiminnan kautta kuolemaansa saakka.

title: Vere Gordon Childe

text: Yliopistotyönsä ohella Childe jatkoi tutkimuksia Euroopan esihistoriasta, jotka olivat jatkoa hänen aikaisemmille julkaisuilleen. Vuonna 1928 ilmestyi The Most Ancient Near East, jossa selostettiin maatalouden ja muiden keksintöjen leviämistä Eurooppaan ja niiden yhteyttä Mesopotamiaan ja Intiaan. Vuonna 1929 ilmestyi Tonavan varren esihistoriaa kartoittava teos The Danube in Prehistory, jossa Tonavan todettiin luovan luontaisen rajan Lähi-idän ja Euroopan välille. Childe uskoi, että esihistorian aikana innovaatiot levisivät länteen päin juuri Tonavan kautta. Merkittävää teoksessa oli Childen Saksasta omaksuma "arkeologisen kulttuurin" käsite, joka mullisti brittiläisen arkeologian teoreettisen ajattelun.

title: Vere Gordon Childe

text: Childen seuraava teos The Bronze Age ilmestyi vuonna 1930. Se käsitteli Euroopan pronssikautta marxilaisesta yhteiskuntateorian näkökulmasta. Seuraavina vuosina Childe jatkoi ahkeraa kirjallista tuotantoaan. Vuonna 1931 ilmestyi The Forest Cultures of Northern Europe: A Study in Evolution and Diffusion, vuonna 1932 The Continental Affinities of British Neolithic Pottery ja vuonna 1934 Neolithic Settlement in the West of Scotland.

title: Vere Gordon Childe

text: Vere Gordon Childe eli V. Gordon Childe (14. huhtikuuta 1892 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia – 19. lokakuuta 1957 Mount Victoria, Uusi-Etelä Wales, Australia) oli australialainen arkeologi ja kielitieteilijä, joka oli erikoistunut Euroopan esihistorian tutkimukseen. Sosialistina Childe hyväksyi marxilaisuuden sosioekonomisen teorian ja oli varhainen, joskin epäsovinnainen marxilaisen arkeologian kannattaja. Childe työskenteli suurimman osan elämästään akateemisella uralla Isossa-Britanniassa, aluksi Edinburghin yliopistossa ja myöhemmin arkeologian laitoksella University College London -yliopistossa Lontoossa. Hän kirjoitti lukuisia uraauurtavia teoksia arkeologista ja esihistoriasta, tunnetuimpina teokset Man Makes Himself (1936) ja What happened in History (1942).

title: Vere Gordon Childe

text: Toisen maailmansodan sytyttyä Childe ei voinut matkustaa eri puolilla manner-Eurooppaa, joten hän keskittyi tutkimaan Britteinsaarten esihistoriaa. Vuonna 1940 ilmestyi teos Prehistoric Communities of the British Isles. Childen pessimismi sodan lopputulokseen sai hänet uskomaan, että eurooppalainen sivilisaatio – niin kapitalismi kuin stalinismi – olivat vääjäämättömästi menossa kohti pimeää aikaa. Näissä mielialoissa hän kirjoitti vuonna 1942 Man Makes Himself -teoksen jatko-osan What Happened in History, joka oli yhteenveto ihmiskunnan historiasta neoliittiselta kaudelta Rooman imperiumin romahtamiseen asti. Teoksen julkaisi Childen tahdosta Penguin Books -kustantamo, jolloin sitä voitiin myydä halvemmalla. Näin Childe uskoi, että tietoa voitiin levittää myös tavalliselle kansalle. Sodan aikana vuonna 1944 ilmestyivät vielä lyhyet teokset Progress and Archaeology ja täysin marxilainen, kommunistien nuorisoliitolle suunnattu The Story of Tools.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe oli saanut mainetta "poikkeuksellisena esihistorian tutkijalupauksena", ja hän alkoi saada kutsuja muualle Eurooppaan tutkimaan esihistoriallisia esineitä. Hän matkusti vuonna 1922 muun muassa Wieniin Itävaltaan, jossa hän Luonnontieteellisessä museossa tutki aikaisemmin tutkimatonta Bukowinan Schipenitzistä (nyk. Ukrainassa) löydettyä maalattua neoliittista keramiikkaa. Tutkimustuloksensa hän julkaisi seuraavana vuonna Journal of the Royal Anthropological Institute -julkaisusarjassa. Childen palattua Lontooseen hänet palkattiin kolmen keskusta-vasemmistolaisen Liberal Partyn parlamenttiedustajan avustajaksi. Lisätuloja kielitaitoinen Childe sai tekemällä käännöksiä Kegan Paul, Trench, Trübner & Co -kustantamolle ja pitämällä toisinaan luentoja esihistoriasta London School of Economics -yliopistossa.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe oli opiskelijoiden keskuudessa pidetty, joskaan häntä ei pidetty erityisen hyvänä luennoitsijana. Opintojen ohjaajana ja seminaarien pitäjänä hän sen sijaan oli hyvä päästessään vuorovaikuttamaan opiskelijoiden kanssa yksilöllisemmin. Hänen suosiostaan kertoo opiskelijoiden instituutille lahjoittama Marjorie Maitland-Howardilla teetetty rintakuva. Instituutin johtajana Childe ei ollut velvollinen osallistumaan arkeologisiin kaivauksiin. Hän kuitenkin johti Maeshowen neoliittisen haudan tutkimuksia vuosina 1954–1955.

title: Vere Gordon Childe

text: Childen uran tärkeimpiä teoksia oli vuonna 1936 ilmestynyt Man Makes Himself. Marxilaisen historianäkemyksen mukaisesti Childe esitti kirjassaan, että perinteinen jako esihistoriaan (kirjoittamattomaan historiaan) ja historiaan (kirjoitettuun historiaan) oli väärä ja että yhteiskunta oli kehittynyt useiden teknologisten, taloudellisten ja sosiaalisten vallankumousten kautta. Näihin kuuluivat neoliittinen vallankumous, jossa metsästäjä-keräilijät alkoivat asettua pysyviin, maata viljeleviin yhteisöihin; urbaani vallankumous, jossa kylistä muodostuivat ensimmäiset kaupungit; ja teollinen vallankumous, joka muutti tuotannon luonnetta ratkaisevasti.

title: Vere Gordon Childe

text: Childeä on pidetty yhtenä tärkeimmistä oman aikansa arkeologeista ja esihistorian tutkijoista.[1] Paikallista tutkimusta hyödyntäen hän kykeni luomaan laajempaa synteesiä Lähi-idän ja Euroopan esihistoriasta. Childe muistetaan myös marxilaispainotteisista ajatuksistaan yhteiskunnan kehittymisestä, kuten neoliittisesta vallankumouksesta ja urbaanista vallankumouksesta.

title: Vere Gordon Childe

text: Childen ensimmäisen kirjan How Labour Governs julkaisi vuonna 1923 London Labour Company. Teoksessa hän tarkasteli Australian työväenpuoluetta ja sen suhdetta Australian työväenliikkeeseen. Childe uskoi, että vaaleissa valituksi tulleet sosialistit hylkäsivät sosialistiset ihanteet ja tavoittelivat henkilökohtaista hyötyä. Childen elämäkerran kirjoittaja Sally Green (1981) on todennut, että teoksella oli omana aikanaan erityistä merkitystä, koska se julkaistiin samaan aikaan kun Britannian työväenpuolueesta oli tulossa merkittävä toimija maan politiikassa ja se uhkasi entisen kahden valtapuolueen, konservatiivien ja liberaalien valta-asemaa. Vuonna 1924 työväenpuolue nousikin valtaan Britanniassa ensimmäistä kertaa.

title: Vere Gordon Childe

text: Oxfordissa Childe oli aktiivisesti mukana sosialistisessa opiskelijaliikkeessä, joka vastusti konservatiivis-oikeistolaista yliopistohallintoa. Hänen paras ystävänsä tuona aikana oli myöhemmin aktiivisena kommunistipoliitikkona tunnetuksi tullut intialais-ruotsalaissyntyinen Rajani Palme Dutt. Ensimmäisen maailmansodan aikana Childe kampanjoi aktiivisesti vankeusrangaistukseen tuomittujen aseistakieltäytyjien puolesta. Childe itse ei kuitenkaan koskaan saanut kutsua armeijaan, todennäköisesti heikon terveytensä ja huonon näkönsä takia.

title: Vere Gordon Childe

text: Edinburghin yliopistossa Childe keskittyi tutkimukseen. Hän kerrotaan olleen erittäin ystävällinen oppilaitaan kohtaan, mutta hänellä oli vaikeuksia esiintyä suurelle yleisölle. Childe uudisti esihistorian opetusta siten, että se alkoi rautakaudesta ja eteni kronologisesti taaksepäin aina paleoliittiselle kaudelle saakka, mitä monet opiskelijat kuitenkin pitivät hämmentävänä. Childe myös perusti Edinburghiin arkeologisen seuran (Edinburgh League of Prehistorians), jonka kautta hän otti innokkaimpia opiskelijoitaan mukaan kaivauksille ja kutsui kaupunkiin vierailevia luennoitsijoita. Childe oli varhainen kokeellisen arkeologian kannattaja, mikä näkyi myös hänen opetuksessaan. Esimerkiksi vuonna 1937 hän teki kokeita selvittääkseen paremmin lasitustekniikkaa, jota oli käytetty rautakaudella useissa Pohjois-Britannian linnoituksissa.

title: Vere Gordon Childe

text: Kolmen vuoden opiskelun jälkeen Childe palasi Australiaan vuonna 1917. Hän toimi hetken latinan kielen opettajana Maryborough'ssa Queenslandissa, mutta siirtyi pian Sydneyn yliopiston St Andrew's Collegeen saatuaan sieltä viran. Sidneyssä Childe meni jälleen mukaan Australian sosialistiseen liikkeeseen ja osallistui aktiivisesti asevelvollisuutta vastustavaan toimintaan. Vuonna 1918 hän osallistui yhtenä puhujana vahvasti sosialistishenkiseen kansainväliseen rauhankonferenssiin, jossa suoraan vastustettiin Australian hallituksen suunnitelmia saattaa voimaan miesten yleinen asevelvollisuus. Uutinen Childen osallistumisesta konferenssiin tuli kuitenkin yliopiston tietoon, ja hänet painostettiin jättämään virkansa yliopistossa, etteivät hänen sosialistiset aatteensa leviäisi opiskelijoiden keskuuteen.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe ryhtyi opiskelemaan antiikintutkimusta Sydneyn yliopistossa vuonna 1911. Opiskeluaikanaan hän tutustui klassiseen arkeologiaan tunnettujen arkeologien Heinrich Schliemannin ja Sir Arthur Evansin teosten kautta. Yliopistoaikana hän myös aktivoitui poliittisesti ja kiinnostui sosialismista ja marxismista. Hän tutustui marxilaisten teoreetikkojen Karl Marxin ja Friedrich Engelsin teoksiin sekä myös filosofi Hegelin marxilaisvaikutteisiin teorioihin. Childe valmistui yliopistosta vuonna 1914 ja sai lukuisia eri kunnianosoituksia ja palkintoja.


query: Missä Ludvig VI Paksu kruunattiin?

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Ludvig VI:n lapsuus oli erityisen vaikea, hänen äitipuolensa Bertrade de Montfort suorastaan inhosi tätä ja yritti jopa myrkyttää tämän. Isä Filip kohteli häntä julmasti, todennäköisesti juuri toisen vaimonsa yllyttämänä. Kuitenkin Ludvigilla oli takanaan valtakunnan ylhäisten ja kirkon tuki, jotka pakottivat Filipin kiinnostumaan myös kuningaskunnan asioista. Ludvig kruunattiin poikkeuksellisesti Orléansissa 3. elokuuta 1108 vähän ennen isänsä kuolemaa, koska hänen velipuolensa olisi estänyt pääsyn Reimsiin. Luonnollisesti Reimsin arkkipiispa-herttua lähetti vastalausekirjeen, mutta se tuli liian myöhään.

title: Tupou VI

text: Tupou VI kruunattiin kesällä 2015 ja hän sai arvonimen Tu'i Kanokupolu.

title: Muhammad VI

text: Isänsä kuoleman jälkeen Muhammad VI kruunattiin 30. heinäkuuta 1999. George Washingtonin yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 22. kesäkuuta 2000. Sotilasarvoltaan Muhammad on kenraalimajuri. Hän osaa sujuvasti arabiaa, ranskaa, espanjaa ja englantia.

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Ludvig VI Paksu (ransk. Louis VI Le Gros) (1. joulukuuta 1081 – 1. elokuuta 1137 Bérhizy-Saint-Pierren kuninkaallisessa linnassa) oli Ranskan kuningas vuodesta 1108 vuoteen 1137. Hän oli Kapetinkien dynastian suoran haaran viides kuningas.

title: Ludvig Filip I

text: Vuonna 1830 heinäkuun vallankumous syöksi vallasta Kaarle X:n. Kaarle luopui kruunusta Henri d'Artoisin hyväksi, jota legitimisti-monarkistit pitivät laillisena Bourbonien kuninkaana. Edustajainhuone hylkäsi kuitenkin legitimistien vaatimukset Ludvig Filipin kansansuosion vuoksi ja julisti Ludvig Filipin uudeksi kuninkaaksi. Hänet kruunattiin ranskalaisten kuningas Ludvig Filipiksi hänen hylättyään legitimistien teorian kuninkuuden jumalallisesta oikeutuksesta. Hänen tyttärestään Louise-Marie Thérèse Charlotte Isabellesta tuli belgialaisten kuninkaan Leopold I:n vaimo ja ensimmäinen belgialaisten kuningatar.

title: Ludvig III (Baijeri)

text: Ludvig III (syntyjään Ludwig Leopold Joseph Maria Aloys Alfred) (7. tammikuuta 1845 München, Baijeri – 18. lokakuuta 1921 Sárvár, Unkari) oli Baijerin viimeinen kuningas vuosina 1913–1918. Hän oli Baijerin prinssi Luitpoldin ja Itävallan arkkiherttuatar Augustan lapsi. Ludvig seurasi aluksi isäänsä Baijerin sijaishallitsijana vuonna 1912. Jo seuraavana vuonna hän ajoi läpi perustuslain muutoksen, jonka nojalla syrjäytettiin hänen serkkunsa, mielenvikainen kuningas Otto, ja Ludvig itse kruunattiin kuninkaaksi.

title: Ludvig IV (keisari)

text: Ludvig matkusti Italiaan ja hänet kruunattiin Italian kuninkaaksi Milanossa 1327. Jo aiemmin hän oli lähettänyt armeijan suojelemaan Milanoa Napolin kuningaskuntaa vastaan Ranskan kanssa. Tammikuussa 1328 Ludvig saapui Rooman ja hänet kruunasi keisariksi senaattori Sciarra Colonna. Kolme kuukautta myöhemmin Ludvig julisti paavin erotetuksi heresian vuoksi. Hän asetti fransiskaani Pietro Rainalduccin vastapaavi Nikolaus V:ksi, mutta molemmat joutuivat pakenevaan Roomasta, kun Napolin kuningas Robert lähetti heitä vastaan laivaston ja armeijan. Täyttääkseen valansa Ludvig perusti Baijeriin Ettalin luostarin.

title: Bercy

text: Historiallisissa lähteissä Bercy mainitaan ensimmäisen kerran Ludvig VI Paksun hallitsijakaudella (1108–1137). Nimi esiintyi toisinaan myös kirjoitettuna "Berzilz", mistä on päätelty sen johtuvan muinaisranskan sanasta "bercil", joka tarkoittaa lampolaa. "Percin" linna esiintyy Truschet'n ja Hoyau:n noin vuonna 1550 laatimassa Pariisin kartassa.

title: Ludvig III (Ranska)

text: Ludvig syntyi, kun hänen isänsä oli vielä Akvitanian kuningas ja hänen isoisänsä, Kaarle Kaljupää, hallitsi Länsi-Frankiaa. Kun Kaarle Kaljupää kuoli vuonna 877 ja Ludvig Änkyttäjä 879, jotkut aateliset kannattivat Ludvigia ainoaksi kuninkaaksi, mutta toinen osapuoli suosi vanhaa, hyväksihavaittua systeemiä, jossa valtakunta jaettiin siten, että jokainen veli hallitsi maan eri osia. Syyskuussa 879 Ludvig kruunattiin Länsi-Frankian kuninkaaksi.

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Kuitenkin 4. toukokuuta 1115 Ludvig VI avioitui Pariisissa toisen kerran. Nyt puolisoksi tuli Mauriennen kreivin Humbertin de Savoin (kuollut 1103) ja Gisèle de Bourgognen (noin 1070-jälkeen 1133) tytär Adèle de Savoie (noin 1100–1154). Tästä avioliitosta syntyi kahdeksan lasta:

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Kun Ludvig VI paksu oli saanut järjestykseen oman kuninkaallisen alueensa vasallit, hän halusi asettaa myös ns. suurvasallit noudattamaan kuninkaan kunnioittamista. Hän onnistuikin alistamaan Champagnen, Akvitanian ja Flanderin kreivit tunnustamaan kuninkaan feodaalisen lääninherruuden. Mutta huolimatta 25 vuotta kestäneestä taistelusta hän ei onnistunut erottamaan Normandiaa Englannin yhteydestä, joskin herttua (Englannin kuningas) tunnusti hänet lääniherrakseen herttuakunnan osalta.

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Hallintonsa loppuvaiheessa Ludvig VI paksu neuvotteli Sugerin avustamana ja välityksellä poikansa, kruununsa perijän Ludvigin avioliiton Akvitanian Eleonoran kanssa. Naimakauppa näytti kuninkaan vallan kannalta loistavalta, sillä Elenora oli isänsä ainoa lapsi ja näin laajat ja vauraat Akvitanian herttuan läänitykset siirtyisivät kruunun maiden yhteyteen. Tämän jälkeen kuninkaan omat maat laajenisivat käsittämään alueen Loire-joelta Pyreneiden vuoristoon. Joskaan, kuten historia meille kertoo, asiat eivät kuitenkaan menneet aivan Ludvig VI:n suunnitelmien mukaisesti.

title: Kaarle Paksu

text: Kaarle Paksu on nuorin Ludvig Saksalaisen, joka oli itäfrankkien kuningas (myöhemmin historiassa Saksa), kolmesta pojasta. Hän peri veljiltään näiden hallintoalueet 880-luvun kuluessa ja hallitsi siten muutamien vuosien ajan jälleen yhdistynyttä Karolingien valtakuntaa. Hänen äitinsä oli Baijerin Emma (noin 808 – 31. tammikuuta 876), joka puolestaan oli Welf I:n tytär, ja hänen sisarensa oli keisari ja Akvitanian kuningas Ludvig Hurskaan puoliso Judit von Welf.

title: Maine (Ranska)

text: Mainen kreivikunta tulisi osaksi Ranskan kuninkaan Ludvig VIII Paksun nuoremman pojan Kaarlen apanage-läänitystä., joka puolestaan siirtyi hänen pojantyttärelleen ja tämän miehelle Valois’n kreiville Kaarlelle, jonka poika Filip VI yhdisti alueen, tultuaan kuninkaaksi, kuninkaan omiin läänityksiin. Tämän jälkeen Mainen kreivikunta siirtyi Kaarle VI:n pojan Juhana Hyvän nuoremmalle Louis d’Anjoulle, ja tällöinkin kyseessä oli apanage-läänitys.

title: Ludvig Saksalainen

text:
Ludvig vietti lapsuutensa isoisänsä Kaarle Suuren hovissa.
Hänen poikansa kapinoivat, mutta Ludvig taltutti kapinan. Isänsä kuoltua pojat Kaarle Paksu, Baijerin Karloman ja Ludvig Nuori jakoivat maat, mutta veljiensä kuoltua Kaarle Paksu kokosi ne jälleen yhteen.

title: Ludvig

text: Baijerin kuninkaita () Ludvig I (1825–1848) Ludvig II (1864–1886) Ludvig III (1913–1918) Hollannin kuningas () Ludvig Napoleon (oik. Louis Bonaparte; 1806–1810) Espanjan kuninkaita () Ludvig I (1724) Portugalin kuninkaita: () Ludvig I (1861–1889) Puolan kuningas () Ludvig I Suuri (1370–1382, myös Unkarin kuningas) Frankkien ja Ranskan kuninkaita () Ludvig I Hurskas (813–840) Ludvig II (877–879) Ludvig III (879–888) Ludvig IV (936–954) Ludvig V (986–987) Ludvig VI Paksu (1108–1137) Ludvig VII Nuori (1137–1180) Ludvig VIII Leijona (1223–1226) Ludvig IX Pyhä (1226–1270) Ludvig X (1314–1316) Ludvig XI (1461–1483) Ludvig XII (1498–1515) Ludvig XIII (1610–1643) Ludvig XIV Suuri (1643–1715) Ludvig XV Rakastettu (1715–1770) Ludvig XVI (1770–1792) Ludvig XVIII (1814–1824) Ludvig Filip (1830–1848) Saksan keisareita ja Itä-Francian kuninkaita () Ludvig I Hurskas (frankkien kuningas 814–840, sama kuin Ranskan Ludvig I) Ludvig Saksalainen, Baijerin kuningas 817–843, Itä-Francian kuningas 843–876 Ludvig Lapsi, Itä-Francian kuningas 899–911 Ludvig II (keisari 855–875) Ludvig III (keisari 901–905) Ludvig IV Baijerilainen (Saksan ja Italian kuningas 1314–1347, keisari 1328–1347) Unkarin kuninkaita () Ludvig I Suuri (1342–1382, vuodesta 1370 lähtien myös Puolan kuningas) Ludvig II (1516–1526, myös Böömin ja Kroatian kuningas) Saksin, Frankenin ja Thüringenin kuninkaita: Ludvig Nuori (kuningas 876–882) Monacon ruhtinaita () Ludvig I (1662–1701) Ludvig II (1922–1949)

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Vuonna 1104 Ludvig VI avioituu ensimmäisen kerran, tosin eräiden tutkijoiden mukaan kyseessä oli vain kihlautuminen, joka sekin on epävarmaa, sillä kaikki tiedot puolison/kihlatun jälkeläisen ja hänen puolisonsa suhteen ovat epävarmoja, Rochefortin kreivin Guy III:n ja tämän puolison Élisbath de Crécyn tyttären Lucienne de Rochefortin kanssa. Tästä liitosta syntyy lapsi

title: Berengar I

text: Kaarle Paksun kuoltua Berengar valittiin Italian kuninkaaksi Paviassa 888. Hän sai kuitenkin koko Italian hallintaansa vasta seuraavana vuonna Spoleton Lambertin kuoltua. Kapinalliset ylimykset kutsuivat vuonna 900 Ludvig III:n Italiaan, jossa hänet kruunattiin langobardien kuninkaaksi ja seuraavana vuonna keisariksi. Berengar onnistui karkottamaan Ludvigin Italiasta, mutta tämä palasi pian takaisin. Vuonna 905 Ludvig vangittiin Veronassa ja sokaistiin. Paavi Johannes X kruunasi Berengarin keisariksi 915. Italian ylimystö kutsui vuonna 922 Burgundin Rudolf II:n Italiaan, ja myöhemmin Rudolf löi Berengarin lähellä Piacenzaa. Berengarin oma mies murhasi hänet seuraavana keväänä.

title: Ludvig VII (Ranska)

text: Ranskan kuninkaan Ludvig VI Paksun ja Savoien Adèlen (1100–1154) nuoremmasta pojasta Ludvigista ei ollut tarkoitus tulla kuningasta, vaan tehtävään kasvatettiin hänen vanhempaa veljeään Filipiä. Tämä kuitenkin kuoli ratsastusonnettomuudessa vuonna 1131, ja näin Ludvigille siirtyi raskas hallitsemisen vastuu.

title: Edvard VI

text: Muutama päivä Henrikin kuoleman jälkeen Edward Seymourista tuli Somersetin herttua ja hän otti vastaan Lord High Treasurerin (ylin varainhoitaja) ja Earl Marshalin tehtävät. Edvard VI kruunattiin kuninkaaksi Westminster Abbeyssä 20. helmikuuta 1547. 13. maaliskuuta 1547 Edvard VI muodosti uuden 26-henkisen holhoojahallituksen, johon kuuluivat kaikki entisen pesänselvittäjät ja avustajat lukuun ottamatta Southamptonin jaarlia Thomas Wriothesleyta.

title: Ludvig I Suuri (Unkari)

text: Vuonna 1370 hän peri äitinsä veljeltä Kasimir III Suurelta Puolan kruunun. Ludvigin kuoltua vuonna 1382 hänen tyttärensä Maria kruunattiin Unkarin hallitsijaksi ja nuorempi tytär Jadwiga Puolan ”kuninkaaksi”.

title: Kaarloman II

text:
Kaarloman II (n. 866 - 12. joulukuuta 884) oli Ranskan (tai Länsi-Frankian) kuningas ja Ludvig Änkyttäjän nuorempi poika. Ludvig III oli hänen veljensä, ja molemmat kruunattiin kuninkaiksi isänsä kuoltua 879. He olivat poikia isänsä ensimmäisestä avioliitosta, jota Kaarle Kaljupää ei hyväksynyt, ja kaikki eivät tunnustaneet poikien kuninkuutta. Ludvigin kuoltua 882 Kaarlomanista tuli valtakunnan ainoa kuningas.
Provencen käskynhaltija kapinoi eikä tunnustanut kummankaan kuninkuutta. Hän oli jo aikaisemmin luopunut uskollisuudesta Kaarlomania ja Ludvigia kohtaan. Tästä seurasi lukuisia vastoinkäymisiä ja piirityksiä. Ludvig III:n kuoleman jälkeen viikingit hyökkäilivät jatkuvasti Ranskaan ja valtio oli sillä hetkellä surkeassa tilassa.

title: Flanderi (kreivikunta)

text: Flanderin kreivi Kaarle Tanskalainen kuoli ilman perillisiä tällöin Ranskan kuningas Ludvig VI Paksu, joka käytti ylintä suvereniteettia, sekaantui asiaan ja määräsi Vilhem Clitonin (25. lokakuuta 1102 – 28. heinäkuuta 1128), Normandian herttua Robert II pojan, omaksi kandidaatikseen kreivikunnan perilliseksi. Vilhelm Cliton sai kreivikunnan haltuunsa 23. maaliskuuta 1127, kun hänen oli yleisesti hyväksytty tehtävään, joskin hänen oli pitänyt luvata ensimmäiset vapaakaupunkioikeudet alueen kaupungeille kuin myös eräistä veroista luopumisen. Kuitenkin Wilhelm unohti pian lupauksensa ja Flanderin kaupungit kapinoivat ja pitivät parempana erästä toista ehdokasta kreiviksi. Thierry Elsassilainen pääsi lopultakin näkyviin vuonna 1128.

title: Ludvig Nuori

text: Ludvig Nuori (830 tai 835 - 882) oli yksi Itä-Francian kuninkaan Ludvig Saksalaisen kolmesta pojasta. Vuonna 876, kun isän valtakunta jaettiin kolmen pojan kesken, Ludvig sai Saksin, Frankenin ja Thüringenin. Veljiensä kuoltua Kaarle Paksu kokosi isänsä kuningaskunnan jälleen yhteen.

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Ludvig VI Paksu, joka sai lisänimensä muhkeasta muodostaan ja hyvästä ruokahalustaan, vietti elämänsä hevosen selässä kierrellen omia suoria läänityksiään niitä tarkistamassa. Alueen vasallien käyttöön rakennetuista puolustustorneista, parhaana esimerkkinä Pontlhéryn torni, oli tullut ryöstelevien ryhmien turvapaikkoja ja siksi Ludvig määräsi ne purettaviksi ja tarvittaessa piirityksen ja sotatoimien avulla hän toteutti määräyksensä. Näin hänen johdollaan tehtiin kuninkaallisen läänitysalueen eri osiin myös eräänlaisia rangaistusretkiä, joiden avulla niskuroivat vasallit, joita oli melkoisen runsaasti, saatiin kunnioittamaan lääninherraansa.

title: Ludvig IV (keisari)

text: Ludvig piti Fredrikiä vankina Trausnitzin linnassa kolme vuotta, mutta joutui vapauttamaan hänet 1325 Fredrikin veljen Leopoldin ja paavi Johannes XXII:n asettaman pannan vuoksi. Fredrik tunnusti Ludvigin kuninkaaksi ja lupasi saada myös veljensä vannomaan hänelle valan, tai hän palaisi vankeuteen. Vaikka paavi vapauttikin hänet valasta Fredrik palasi Müncheniin, jolloin Ludvig tästä rehellisyydestä päätti uudistaa ystävyytensä hänen kanssaan ja hallita valtakuntaa yhteisesti. Ulmin sopimuksessa sovittiin että Fredrik saisi hallita Saksaa roomalaisten kuninkaana, kun taas Ludvig kruunattaisiin keisariksi Roomassa. Leopoldin kuoltua 1326 Fredrik vetäytyi hallitsemaan vain Itävaltaa.

title: Raimund VI (Toulouse)

text: Raimund VI ("Raymond", 1156-1222) oli Toulousen kreivi ja Provencen rajakreivi. Hän oli kuningas Ludvig VI:n tyttärenpoika.

title: Ludvig VI (Ranska)

text: Kuningas Ludvig VI Paksu kuoli Pariisissa 1. elokuuta 1137. Hän oli iältään 56-vuotias ja kovasti kansansa rakastama ja kaipaama.

title: Ludvig IV (Ranska)

text: Ludvig IV kuului karolingien hallitsijasukuun, ja hänen isänsä oli Kaarle III "Yksinkertainen". Hänen äitinsä, Englannin Eadgifu, oli kuningas Edvard Vanhemman tytär. Kun Kaarle Yksinkertainen vangittiin vuonna 923, äiti vei Ludvigin Englantiin. Isänsä kuoltua Ludvig kutsuttiin takaisiin Ranskaan ja kruunattiin kuninkaaksi. Herttua Hugo Suuri oli Ludvigin äidin lanko, ja hän toivoi voivansa hallita maata nuoren sukulaiskuninkaansa avulla. Ludvig ei kuitenkaan suostunut nukkehallitsijaksi, vaan pyrki vastustamaan herttuan ja muiden aatelisten pyrkimyksiä.

title: Kaarle Paksu

text: Ludvig Saksalaisen kuoltua pojat jakoivat frankkilaisen tavan mukaisesti isänsä hallitsemat alueet. Kaarle Paksun osalle tulivat Svaabia, Sveitsi ja Elsass, joten hän tuli lähes entisen Allemanian kuningaskunnan hallitsijaksi. Kun veljeksistä vanhin, Karloman, kuoli vain neljä vuotta isänsä jälkeen jättämättä laillista perillistä, Kaarle Paksu ja Ludvig Nuorempi jakoivat hänen perintönsä. Saksalaiset provinssit tunnustivat Ludvigin hallitsijaksi ja Italia joutui Kaarle Paksun hallintaan. Kuitenkin kaksi vuotta myöhemmin myös Ludvig Nuorempi kuoli ilman miespuolisia perillisiä. Tällöin Kaarle Paksu kokosi koko isänsä perinnön ja paavi Johannes VIII kruunasi hänet keisariksi.