query: Milloin Helsingin kaupunginmuseo on valmistunut?

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Museota perustettaessa kaupungin Museolautakunta kokosi sinne esineistöä kaupungin kokoelmista. Muotokuvia hankittiin myös teettämällä Signe Tandefeltilla kopioita vanhoista maalauksista. Museolle tuli myös lahjoituksia. Museo avattiin yleisölle remontin vuoksi hiukan myöhässä 15. joulukuuta 1912.[2]

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Helsingin kaupunginmuseolle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2017.[3]

title: Foto Signe Brander

text: Foto Signe Brander – Valokuvia Helsingistä ja helsinkiläisistä vuosilta 1907–1913 on Helsingin kaupunginmuseon Narinkka-julkaisusarjassa ilmestynyt teos, joka sisältää sata Signe Branderin Helsinki-kuvaa vuosilta 1907–1913. Kaupunginmuseo on vuonna 2004 julkaissut Branderin kuvista teoksen "Signe Brander – 1869–1942". Brander kuvasi yli 900 kuvaa, osan Helsingin muinaismuistolautakunnan tilauksesta.

title: Sofiankatu

text: Suurimman osan 1900-lukua Sofiankadun varrella oli pelkästään toimistoja, ja kadun yleisilme oli hyvin hiljainen. Katu alkoi kuitenkin jälleen elävöityä vuosisadan lopulla: pääpoliisiasema siirtyi 1980-luvulla Pasilaan, ja vuonna 1995 Helsingin kaupunginmuseo sai käyttöönsä sen entisen talon. Kaupunginmuseon yhteydessä toimii myös elokuvateatteri Kino Engel. Kaupunginmuseon ja elokuvateatterin lisäksi kadun varrella on nykyisin antikvariaatti ja ravintoloita. Rakennusten ylemmissä kerroksissa on edelleen kaupungin virastoja, ja Sofiankadulta on käynti myös kaupungintalokorttelin keskellä olevaan valtuuston istuntosaliin. Sofiankatu muutettiin museokaduksi vuonna 1998. Katu jaettiin kolmeen osaan, joista kukin päällystettiin ja kalustettiin eri aikakauden tyylillä. Museo lakkautettiin osana Torikorttelit-uudistusta.

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Helsingin kaupunginmuseo on Helsingissä sijaitseva museo, joka dokumentoi ja esittelee kaupungin historiaa. Sen tehtävänä on tallentaa ja vaalia Helsingin kaupungin henkistä ja aineellista perintöä sekä rakennettua kulttuuriympäristöä.[1] Helsingin kaupunginmuseo toimii lisäksi Pääkaupunkiseudun ja Keski-Uudenmaan maakuntamuseona, jonka tehtävänä on edistää ja ohjata alueen museotoimintaa.

title: Senaatintori

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Pehkonen, Marja| title = Hauraita muistoja Helsingin hautausmailta (Narinkka-sarja)| publisher = Helsingin kaupunginmuseo| year = 2008}}

title: Torikorttelit

text: Elefanttikorttelissa tehtiin korjaustyö, jossa aiemmin Sofiankadulla sijainneelle Helsingin kaupunginmuseolle valmistui näyttely- ja toimitilat korttelin pohjoisosan rakennuksiin: Remanderin, Falkmanin, Sederholmin ja Valkoisen Salin taloon sekä Katariinankatu 3:n kiinteistöön. Yleisötiloihin on sisäänkäynti sekä sisäpihalta Aleksanterinkadun puolelta Remanderin talon porttikäytävän kautta että Katariinankadun puolelta. Sederholmin talo säilyi jokseenkin entisellään "Lasten kaupunkina", museon uudet tilat sijaitsevat pääosin korttelin keskellä olevassa talossa kolmessa kerroksessa. Valkoisen Salin talo on valmistunut vuonna 1925 Remanderin ja Sederholmin talojen yhdistetylle tontille. Valkoinen Sali toimii "tapahtumakeitaana", jonka toiminnasta vastaa Helsingin kaupunkikulttuurissa pitkään vaikuttanut kollektiivi. Remanderin talon vuosina 1959–1962 rakennettu betoninen pihasiipi purettiin pois ja korvattiin uudisrakennuksella, joka hisseineen mahdollistaa esteettömän liikkumisen museon ja Valkoisen Salin tiloissa.

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Helsinkikuvia on verkkosivusto, josta käyttäjä voi katsella tai ladata painokelpoisia digitaalisia valokuvia Helsingin kaupunginmuseon kokoelmista. Kuvat on julkaistu CC BY 4.0 -lisenssillä. Se tarkoittaa että kuvia voidaan käyttää maksutta mihin tahansa tarkoitukseen kun niiden yhteydessä mainitsee kuvaajan ja Helsingin kaupunginmuseon. Jopa kaupallinen käyttö on sallittua, mikäli suostumus kuvassa mahdollisesti esiintyviltä henkilöiltä saadaan. Vuonna 2017 sivustolla oli noin 45000 valokuvaa. Kuvat ovat olleet jo aiemmin nähtävillä kansallisessa Finna-palvelussa, mutta vain alhaisella resoluutiolla. Kokoelma kasvaa tulevaisuudessa valokuva-arkiston digitointityön edetessä.

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Helsingin kaupunginmuseo sijaitsee Senaatintorin kulmalla osoitteessa Aleksanterinkatu 16. Museo kattaa lähes puolikkaan korttelin vanhimmasta Helsingistä, Aleksanterinkadun ja Katariinankadun kulmasta. Kaupunginmuseon museoperheeseen kuuluu myös neljä muuta helsinkiläistä museota: Hakasalmen huvila, Ruiskumestarin talo, Työväenasuntomuseo ja Ratikkamuseo. Kaikkiin Helsingin kaupunginmuseon museoihin on vapaa pääsy. Entisiä toimipisteitä ovat olleet Kalevankadulla sijainnut Koulumuseo ja Lastenmuseo, jotka lopetettiin vuonna 2010 sekä vuonna 2013 suljettu Tuomarinkylän kartanomuseo.

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Hakasalmen huvila (Mannerheimintie 13b, Etu-Töölö) on mesenaatti Aurora Karamzinin entinen huvila ja kaupunginmuseon vanhin toimipiste. Hakasalmen huvilassa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä.

title: Max Perttula

text: Vuonna 2016 Perttula kutsuttiin Helsingin kaupunginmuseon Helsingin hajut- tuoksukokemusnäyttelyn toteuttajaksi. Näyttelyssä kävi yli 80-tuhatta nuusikijaa.

title: Kiseleffin talo

text: Rakennus peruskorjattiin kauppiastavarataloksi vuosina 1984–1985. Korjauksen suunnittelivat Timo ja Tuomo Suomalainen. Rakennukseen liitettiin Stockmannin tavaratalon toiminta-aikana myös Sofiankadun puolelle valmistunut jugendtalo, joka on nykyään Helsingin kaupunginmuseon käytössä.

title: Kari Hakli

text: Hakli opiskeli Helsingin yliopistossa estetiikkaa, taidehistoriaa ja arkeologiaa ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1966. Hän on työskennellyt "Uudessa Suomessa", Suomen rakennustaiteen museossa, Helsingin kaupunginmuseossa, Kansallisteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa ja Kansallisoopperassa sekä toiminut valokuvauksen opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa vuodesta 1976.

title: Bologoje

text: Nykyään Bologojessa on veturivarikko sekä konepaja-, rakennustarvike-, huonekalu-, ompelimo- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1917 valmistunut asemarakennus, vuonna 1885 rakennettu myöhäisklassistinen Pyhän kolminaisuuden kirkko ja Kolovskin kauppiasperheen talossa sijaitseva kaupunginmuseo.

title: Tiina Merisalo

text: Ennen Helsingin kaupunginmuseon johtajaksi tuloaan Merisalo työskenteli Hangon museossa rakennustutkijana 1986, 1987–1988; Espoon kaupunginmuseossa jutkimus- ja dokumentointiyksikössä vs. ja vt. intendenttinä 1989–1991 ja intendenttinä 1991–1995; sitten Helsingin kaupunginmuseossa tutkijana 1995–1998 ja kulttuuriympäristöyksikössä yksikön päällikkönä 1998–2003.

title: Ruiskumestarin talo

text: Ruiskumestarin talo on Kruununhaassa sijaitseva, viimeistään vuonna 1818 valmistunut puurakennus, joka on Helsingin kantakaupungin vanhin paikallaan pysynyt puutalo. Ruiskumestarina toiminut Alexander Wickholm osti sen asunnoksi perheelleen vuonna 1859. Talo on yksi Helsingin kaupunginmuseon toimipaikoista, ja se on entisöity esittelemään 1860-luvun virkamiesperheen kotielämää. Kiinteistöön kuuluu yksikerroksinen päärakennus ja piharakennus, mutta aikanaan tontilla oli myös talli, navetta, vaunu- ja puuvaja. Nämä rakennukset purettiin vuonna 1905 ja niiden tilalle rakennettiin kolmikerroksinen kivitalo. Piharakennusta on käytetty niin saunana, leivintupana kuin asuinhuoneina. Alun perin päärakennus oli maalattu punamullalla, mutta Wickholmin ostaessa talon se oli jo maalattu okrankeltaiseksi.

title: Kulosaaren ostoskeskus

text: Ostoskeskuksen ominaispiirteitä ovat sen keskuspiha sekä Svinhufvudintien puolella sijaitseva terassi, jota rytmittävät kolmet portaat. Helsingin kaupunginmuseon mukaan terassointi poikkeaa yleisestä ostoskeskusarkkitehtuurista. Ostoskeskuksen rakennusmassat on sijoitettu Svinhufvudintien puolelta porrastetusti. Kaupunginmuseo on luokitellut rakennuksen ostoskeskusten 1. luokkaan, joka ”sisältää arkkitehtuuriltaan erittäin harkittuja ja viimeisteltyjä, hyvin säilyneitä tai ympäristöarvoltaan erittäin merkittäviä ostoskeskuksia.”

title: Väinö Kannisto (valokuvaaja)

text: Helsingin kaupunginmuseo digitoi ja luetteloi Kanniston negatiiveja, joita on noin 10.000 kappaletta. Kuvat muodostavat kulttuurihistoriallisesti arvokkaan kokoelman 1940-50 -lukujen Helsingin elämästä. Kanniston dokumenttivalokuvia on Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmassa helsinkikuvia.fi. ja kokoelmassa finna.fi.

title: Suomen museot

text: Ateneumin taidemuseo (397198 kävijää) Nykytaiteen museo Kiasma (319945 kävijää) Helsingin kaupunginmuseo (315334 kävijää) Helsingin taidemuseo HAM (253522 kävijää) Suomen kansallismuseo (177916 kävijää)

title: Albumit auki

text: Albumit auki -arkistoa ja sen kokoelmia ylläpitää Helsingin kaupungin tytäryhtiö Lasipalatsin Mediakeskus Oy. Asiantuntijakumpaneita arkiston kehittämisessä ovat olleet Helsingin kaupunginmuseo ja Suomen valokuvataiteen museo.

title: Ratikkamuseo

text: Ratikkamuseo tai Raitioliikennemuseo on Helsingin kaupunginmuseon alaisuudessa toimiva erikoismuseo Helsingin Taka-Töölössä. Museo esittelee Helsingin raitiovaunuliikenteen historiaa. Se on sijoitettu Helsingin vanhimpaan, vuodelta 1900 peräisin olevaan raitiovaunuhalliin, jonka on suunnitellut arkkitehti Waldemar Aspelin.

title: Narinkka

text: Nimi on käytössä myös Helsingin kaupunginmuseon vuosittain julkaiseman, Helsingin historiaa käsittelevän Narinkka-kirjasarjan nimenä.

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Helsingin kaupunginmuseo sijaitsee Senaatintorin kulmalla osoitteessa Aleksanterinkatu 16. Museo kattaa lähes puolikkaan korttelin vanhimmasta Helsingistä, Aleksanterinkadun ja Katariinankadun kulmasta. Viisi vanhaa rakennusta ja niiden keskelle rakennettu uudisosa on yhdistetty museokokonaisuudeksi, johon kuuluu myös kolme omaleimaista sisäpihaa. Rakennukset ovat aiemmin olleet lähinnä virastokäytössä.

title: Arne Rancken

text: Rancken on kirjoittanut Helsingin historiasta ja suomalaisista vaakunoista. Hänen lahjoittamansa Axel ja Mina Federleyn muotokuvat ovat Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa.

title: Erkki Kivijärvi

text: Kivijärvi tunnettiin myös pakinoitsijana. Helsingin Sanomien maanantaikirjeissä hän esitteli kepeän henkevään tyyliinsä milloin kirjallisuuden klassikoita, milloin Ruotsin elinkeinoelämää. Suomen Kuvalehteen hän kirjoitti taas nimimerkillä Bagheera ja neuvoi "Saako? Sopiiko?" -palstallaan tapakulttuurin taitoja: minkälainen kravatti piti missäkin puvussa olla ja mitä viinejä milloinkin tuli juoda.

title: Vantaan kaupunginmuseo

text: Museo on avoinna ti-pe kello 10–17, la-su kello 11–16. Museoon on vapaa pääsy. Vantaan kaupunginmuseon vaihtuvissa näyttelyissä esitellään Vantaan, entisen Helsingin maalaiskunnan ja Helsingin pitäjän monipuolista historiaa. Kuva-arkisto ja muut tietopalvelut palvelevat kaikkia historiannälkäisiä. Museo sijaitsee loistavien kulkuyhteyksien varrella Tikkurilan asema-alueella, vanhalla rautatieasemalla.

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Alppilan Kirstinkuja 4:ssä sijaitseva Työväenasuntomuseon näyttely esittelee 1900-luvun alun helsinkiläisen työväestön elämää ja asuinoloja. Museorakennuksena on vuonna 1909 valmistunut, kaupungin työntekijöille suunniteltu puinen asuintalo.

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Ratikkamuseo Taka-Töölössä (Töölönkatu 51 A) esittelee Helsingin raitioliikenteen historiaa. Museo toimii Helsingin kaupungin liikennelaitoksen entisessä raitiovaunuhallissa.

title: Suomen museot

text: Ateneumin taidemuseo (440834 kävijää) Helsingin kaupunginmuseo (362631 kävijää) Nykytaiteen museo Kiasma (295802 kävijää) Vapriikki (206171 kävijää) Helsingin taidemuseo HAM (203734 kävijää)

title: Helsingin kaupunginmuseo

text: Aleksanterinkadulla sijaitseva Sederholmin talo on 1700-luvulla vaikuttaneen helsinkiläisen kauppiaan Johan Sederholmin entinen kauppiastalo ja Helsingin kantakaupungin vanhin rakennus. Marraskuusta 2012 toukokuuhun 2014 talo toimi lapsille tarkoitettuna museona, Lasten kaupunkina. Lasten kaupunki avautui uudelleen osana Helsingin kaupunginmuseota toukokuussa 2016.

title: Juhani Tarna

text: Tarnan merkittäviin töihin lukeutuu muun muassa Porin teknillisen oppilaitoksen aulaan 1966 tehty seinämaalaus "Savuja", joka on yksi harvoista täysin abstrakteista julkisista taideteoksista Suomessa. Vuonna 1956 hän aloitti piirtämään kunnianhimoista suurkaupunkiin sijoittuvaa sarjakuvaa "Metropolis", jota ei kuitenkaan milloinkaan julkaistu. Säilyneistä piirroksista koottiin vuonna 2013 Porin taidemuseon ja Kankaanpään kaupunginmuseon yhdessä toteuttama näyttely. Piirroksia on esillä myös Kankaanpään Galleriassa toukokuussa 2015.


query: Missä kaupungissa Onni Happonen toimi kunnallispoliitikkona?

title: Onni Happonen

text: Onni Happonen (21. toukokuuta 1898 Heinävesi – 1. syyskuuta 1930 Heinävesi) oli sosialidemokraattinen kunnallispoliitikko, jonka äärioikeistolainen Lapuan liike murhasi vuonna 1930. Hänet siepattiin keskellä päivää Heinäveden kunnanvaltuuston kokouksesta ja ammuttiin hieman myöhemmin autossa matkalla kohti Joensuuta. Kolme vuotta myöhemmin murhasta tuomittiin kaksi paikallista työmiestä, jotka kuitenkin olivat ottaneet syyn niskoileen heille maksettua palkkiota vastaan. Happosen oikeita surmaajia ei ole selvitetty, eivätkä he siten ole saaneet rangaistusta teostaan.

title: Onni Happonen

text: Happonen tunnettiin kotipaikkakunnallaan oikeamielisenä laillisuuden puolustajana ja vähäosaisten puolestapuhujana, joka toimintansa vuoksi sai paljon vihamiehiä paikallisten mahtimiesten keskuudesta. Häntä on kuolemansa johdosta kutsuttu myös sosialidemokraattisen työväenliikkeen marttyyriksi.[1] Happosen väkivaltainen kuolema ja tekijöiden jääminen vaille rangaistusta tulehdutti Heinävedellä ihmisten mieliä vuosikymmenten ajan.[2]

title: Onni Happonen

text: Happosen murhan 80-vuotispäivänä 1. syyskuuta 2010 järjestettiin Heinävedellä muistotilaisuus, jossa puhujana oli entinen pääministeri ja SDP:n puheenjohtaja Paavo Lipponen. Samassa yhteydessä paljastettiin kuvanveistäjä Kauko Kortelaisen tekemä muistoreliefi, joka on sijoitettu Heinäveden kunnanviraston seinään.[17] Ehdotuksen reliefistä oli vuotta aikaisemmin tehnyt vasemmistoliiton Heinäveden valtuustoryhmä.[5] Sen kustansivat Heinäveden työväenyhdistys ja Heinäveden kunta. Onni Happosen pojanpoika Aarno Happonen on 2000-luvulla toiminut isoisänsä tavoin Heinäveden kunnanvaltuuston puheenjohtajana sosialidemokraattien edustajana.[18]

title: Onni Happonen

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Jaakonaho, Asko| title = Onnemme tiellä| location = Helsinki| publisher = Otava| year = 2012| id = ISBN 978-951-12626-5-7}}

title: Onni Happonen

text: Vuonna 2012 julkaistiin toimittaja Asko Jaakonahon teos Onnemme tiellä, joka käsittelee Happosen tapausta kaunokirjallisuuden keinoin. Henkilöt esiintyvät kirjassa oikeilla nimillään, ja todellisuudesta poiketen myös murhaaja löydetään. Jaakonaho nimeää ampujaksi yhden Heinäveden isännistä.[19][20] Teos oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi.[21]

title: Lauri Happonen

text: Kilpapelaamisen jälkeen Happonen on kutsuttu useamman kerran vieraaksi EU LCS:n kisastudioon: neljästi vuonna 2015 sekä helmikuussa 2016. Kevään 2017 ajaksi Happonen muutti Origenin Berliinissä sijaitsevaan peliasuntoon joukkueen tueksi. Huhtikuussa Happonen kertoi, että hän haluaa tehdä työtä e-urheilun parissa myös jatkossa ja että hän punnitsee mahdollisia urasuuntauksiaan seuraavien kuukausien aikana. Happonen sanoi harkitsevansa jopa paluuta kilpapelaamiseen, jos hän kykenee saavuttamaan korkean taitotason ja oikean mentaliteetin. Elokuussa Happonen osallistui entisten ammattilaispelaajien Return of the Legends -turnaukseen Hongkongissa. Myöhemmin Happonen on kertonut, ettei hän ollut saavuttanut asettamiaan tavoitteita ja ettei hän aio jatkaa pelaajauraansa.

title: Onni Happonen

text: Vuonna 1930 Heinävesi oli vasemmistoenemmistöinen pitäjä, jonka kunnallisvaltuustossa oli 14 sosialidemokraattia ja yhdeksän porvaripuolueiden edustajaa.[5] Lapuan liikkeen nousun jälkeen vuonna 1929 paikkakuntaa alkoi kuitenkin terrorisoida alkuvaiheessaan oleva järjestö Suomen Lukko.[1] Elokuussa 1930 paikalliset äärioikeistolaiset kokoontuivat Heinäveden suojeluskuntatalolla, jossa he vaativat kaikkia sosialidemokraatteja eroamaan. Erityisen vihattu oli juuri Happonen, joka kunnan asioita hoitaessaan joutui usein vastakkain Heinäveden suurtilallisten kanssa.[5]

title: Janne Happonen

text: Kaudella 2005–2006 Happonen voitti hopeaa joukkuekilpailussa sekä Torinon olympialaisissa että lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa Kulmissa. Torinon jälkeen hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Salpausselän kisoissa Lahdessa. Lahdesta alkaneen Nordic Tournamentin loppupisteissä Happonen oli kolmas. Kauden viimeisessä osakilpailussa Planican lentomäessä Happonen otti uransa toisen osakilpailuvoiton. Kauden 2005–2006 maailmancupin kokonaispisteissä hän oli neljästoista.

title: Onni Happonen

text: Happosen kuolemaan johtaneet tapahtumat saivat alkunsa maanantaina 1. syyskuuta 1930 pidetyssä Heinäveden kunnallisvaltuuston kokouksessa. Saamiensa uhkauksien vuoksi Happonen oli varustautunut Mauser-pistoolilla ja lisäksi hänen turvakseen oli lupautunut viisi aseetonta Pölläkän työväenyhdistyksen miestä.[4] Kymmeneltä aamupäivällä alkanutta valtuuston kokousta oli saapunut seuraamaan runsaasti yleisöä myös naapuripitäjistä. Lapuan liikkeen kannattajilla oli samaan aikaan oma tilaisuutensa suojeluskuntatalolla, josta he pian siirtyivät kunnantalolle. Kokouksen jatkuessa lapualaiset tunkeutuivat saliin vaatien kovaäänisesti sosialidemokraattien eroa kunnanvaltuustosta. Nämä kieltäytyivät kuitenkin nopean ryhmäkokouksen jälkeen eroamasta, minkä seurauksena tilanne kärjistyi entisestään. Lopulta kokouksen puheenjohtajana toiminut Happonen joutui pakenemaan takahuoneeseen. Hän yritti soittaa apua luotettavaksi tietämältään poliisikonstaapelilta, mutta puhelinlinjat oli katkaistu. Happonen päätti tämän jälkeen paeta ikkunasta takapihalle, jossa lapualaiset kuitenkin odottivat. Ensimmäisenä hänet pysäytti kunnanvaltuutettu Erkki Koponen, minkä jälkeen Happonen ampui varoituslaukauksen. Hänen pistoolinsa seuraava patruuna oli kuitenkin viallinen, ja lapualaiset pahoinpitelivät hänet.[1]

title: Leo Happonen

text: Leo Albert Happonen (25. elokuuta 1922 Tuusniemi – 17. huhtikuuta 2010 Kouvola) oli suomalainen agronomi ja maanviljelysneuvos. Hän toimi maa- ja metsätalousministerinä vuonna 1972.

title: Onni Happonen

text: Happosen katoamisen jälkeen Heinäveden kirkonkylässä kuultiin paikallisten lapualaisten puhuvan ruumiin hävittämisestä. Myöhemmin kaksi marjastamassa ollutta naista huomasi, kuinka jotakin ruumista oltiin piilottamassa metsässä, mutta he eivät uskaltaneet kertoa näkemästään. Lisäksi Happosen kuolemasta oli kuullut Karvion kievarissa työskennellyt nainen, ja myös Kuopiossa oli lapualaisten kuultu kerskailleen ”Happosen hoitamisesta”.[1] Happosen avainnippu ja salkku puolestaan olivat päätyneet nimismies Hartion käsiin jo muutaman päivän kuluttua hänen katoamisestaan.[3] Onni Happosen leski Saimi Happonen kertoi myöhemmin jokaisen paikkakuntalaisen tienneen, että hänen miehensä oli surmattu eikä esimerkiksi muilutettu Neuvostoliiton puolelle, kuten joillekin kommunisteille oli tehty.[5]

title: Onni Happonen

text: Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Heinäveden kunnanjohtajat Luokka:Heinäveden kunnanvaltuutetut Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Murhat

title: Janne Happonen

text:
Kesällä 2008 Happonen loukkaantui vakavasti Saksan Klingenthalin muovimäestä hypätessään. Hänen hyppykenkänsä pohja repesi irti ja sen jälkeen suksi katosi alta. Pahin vamma oli murtunut reisiluu, eikä tapauksen jälkeen tiedetty, pystyisikö mies enää urheilemaan. Noin vuotta myöhemmin hän kuitenkin pääsi takaisin mäkeen ja kiersi kaudella 2009–2010 jälleen kisoja. Kauden loppupisteissä hän sijoittui 49:nneksi. Planican lentomäen MM-kilpailuissa Happonen oli mukana Suomen pronssijoukkueessa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 15:nneksi. Happonen loukkasi polvensa pahasti kesällä 2010. Loukkaantumisien jälkeen Happonen hyppäsi ensimmäistä kertaa lähes vuoteen maailmancupissa 30.1.2011 sijoittuen heti kahdeksanneksi Willingenissä. Hänen pisin hyppynsä on kantanut 240 metriä (SE), jonka hän hyppäsi Vikersundissa 13. helmikuuta 2011. Happonen valittiin Oslon MM-kilpailuihin 2011, jossa hän ei kuitenkaan kilpaillut kertaakaan ja palasi kesken kisojen Suomeen loukattuaan polvensa harjoituksissa. Lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 2012 hän oli viidestoista. Kauden 2012-2013 Happonen aloitti olemalla Lillehammerin
normaalimäessä 22. Seuraavana päivänä suurmäen karsinnassa Happonen hyppäsi 135 metriä, loukkasi alastulossa jalkansa ja kaatui
hyppynsä. Happonen joutui jättämään kauden kesken loukkaantumisen vuoksi jo neljättä kertaa urallaan.

title: Onni Happonen

text: Onni Happosen hautajaisten jälkeen SDP kunnioitti hänen muistoaan toukokuussa 1933 Tampereella järjestetyssä puoluekokouksessaan. Tuolloin kuultiin kansanedustaja Kaarlo Harvalan muistopuhe sekä orkesterin soittama surumarssi, joita yleisö kuunteli seisaallaan.[15]

title: Onni Happonen

text: Happosen vihamiehet olivat vielä vuosikymmenienkin jälkeen sitä mieltä, että kuolema oli oikein. Vuonna 1967 Heinäveden kunnanvaltuuston silloinen puheenjohtaja sai uhkauskirjeen, koska aikoi pitää puheen Happosen haudalla.[1]

title: Yrjö Happonen

text: Happonen pelasi kaksitoistavuotisen pääsarjauransa aikana yhteensä 210 ottelua, joissa hän teki 20 maalia. Hänen edustamiaan seuroja olivat kasvattajaseuransa Kuopion Pallotovereiden lisäksi Kuopion Palloseura, Myllykosken Pallo sekä Rovaniemen Palloseura. Happonen oli poikamaajoukkueiden avainpelaajia yhdessä Jari Litmasen kanssa, mutta useat loukkaantumiset hankaloittivat hänen kansalliselle huipputasolle murtautumista. Ulkomailla Happonen kävi Englannissa Valioliiga-seura West Ham Unitedin testileirillä. Vuonna 1986 Happonen valittiin Vuoden poikapelaajaksi.

title: Leo Happonen

text: Happonen toimi monissa luottamustehtävissä Kymenlaaksossa. Hän urakoi kunnallisissa ja maakunnallisissa tehtävissä vuodesta 1957. Happonen teki pitkän päivätyön (1957–1986) Kymenlaakson maatalousoppilaitoksen johtajana. Hänen yli 30-vuotinen vaikutus eri tehtävissä on ollut merkittävä Anjalan maatalousalan koulutuksen historiassa. Hän toimi erilaisissa valtiollisissa luottamustehtävissä. Lisäksi hän kirjoitti useita oppikirjoja. Hän aloitti alueellisen vaikuttamisen Kymenlaakson maakuntaliiton valtuuskunnan jäsenenä. Valtuutettuna hän toimi vuosina 1969–1980, ensin Anjalan kunnassa ja sitten Anjalankosken kauppalassa/kaupungissa. Happonen oli Suomen Kunnallisliiton hallituksen jäsen vuosina 1973–1984 ja varapuheenjohtaja 1975–1984.

title: Onni Happonen

text: Pölläkän Lylymäessä asunut Happonen oli Heinäveden kunnallislautakunnan puheenjohtaja, joka tuolloin tarkoitti myös kunnanjohtajan luottamustehtäviä. Lisäksi hän toimi Pölläkän työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Rakennusurakoitsijana työskennellyt Happonen oli opiskellut Työväen Akatemiassa, ja hän oli nousemassa myös valtakunnanpolitiikkaan. Happonen avioitui puolisonsa Saimin kanssa vuonna 1926. Perheeseen ehti syntyä kaksi lasta, Erkki ja Aili.[1] Myös Happosen isoveli Albin oli vuosikymmenten ajan mukana Heinäveden kunnallispolitiikassa.[3]

title: Lauri Happonen

text: Happonen ja xPeke erosivat Fnaticista joulukuussa 2014 ja Happonen ilmoitti lopettavansa ammattipelaajauransa. Happonen on myöhemmin todennut, että pitkät pelipäivät, suorituspaineet ja niihin liittyvä masennus olivat suuria syitä peliuran lopettamiselle. Pian eroamisen jälkeen xPeke perusti uuden joukkueen, Origenin. Puoli vuotta myöhemmin Happonen liittyi Origeniin varapelaajaksi, mutta hänen ei ollut tarkoitus pelata joukkueessa muuten kuin hätätapauksissa. Happosen LCS-sopimus Origenin riveissä päättyi toukokuussa 2017.

title: Onni Happonen

text: Paikalle kiirehti nimismies Hartio, joka ryhtyi pidättämään Happosta hänen ampumansa laukauksen vuoksi. Happonen lähti suosiolla Hartion mukaan, koska kuvitteli näin pääsevänsä turvaan. Nimismies kuitenkin saattoi hänet etupihalla odottaneiden lapualaisten käsiin. Happonen tungettiin puolisonsa Saimin estelyistä huolimatta väkivalloin autoon, joka kaasutti kovaa vauhtia Joensuuhun johtavaa tietä kohti. Nimismies Hartio lähti takaa-ajoon vasta, kun oli ensin toimittanut Happosen turvana olleet miehet putkaan. Hän ehti sieppaajien jäljille Papinniemen tienhaarassa, mutta kääntyi tahallaan väärään suuntaan.[1]

title: Päivi Happonen

text: Päivi Happonen väitteli filosofian tohtoriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2009. Väitöskirjassaan hän tarkasteli kirkonkirjojen ja henkikirjojen pohjalta Sortavalan kaupungin väestöprofiilia. Väitöskirjan lähdeaineistona Happonen käytti perinteisten lähteiden lisäksi tietokantatietoja ja analysoi niitä tietoteknisin menetelmin. Happonen on tutkimusjohtajana pyrkinyt kehittämään historiatieteiden digitaalista tutkimusprosessia ja digitaalisia tutkimusinfrastruktuureja. Itä-Suomen yliopiston dosentti hän on ollut vuodesta 2011 alkaen.

title: Onni Happonen

text: Happonen tunnettiin kotipaikkakunnallaan tarmokkaana miehenä, joka pyrki ajamaan erityisesti vähäosaisten asiaa. Toimintansa ansiosta hän sai paljon vihamiehiä paikallisista mahtimiehistä. Happonen oli muun muassa taksoituslautakunnan puheenjohtajan tehtävässään puuttunut perintöosuuksiaan pimittäneiden isäntien toimiin ja vaatinut heitä maksamaan lakisääteiset verot. Lisäksi närkästystä herätti, kun hän oli erään perhetragedian yhteydessä estänyt isättömiksi jääneiden lasten myymisen huutolaisiksi. Happosen mukaan oli kunnan tehtävä huolehtia köyhistä.[4] Hän oli myös riitaantunut nimismiehen kanssa eräästä tietyöurakasta, mikä oikeudessa ratkaistiin Happosen hyväksi.[1]

title: Onni Happonen

text: Onni Happonen on työmies Yrjö Holmin ja suutari Erik Mätön ohella yksi Lapuan liikkeen surmaamasta kolmesta vasemmistolaisesta. Tapausta pidetään yhtenä liikkeen keskeisimmistä tapahtumista yhdessä presidentti K. J. Ståhlbergin kyydityksen, Mäntsälän kapinan ja talonpoikaismarssin ohella.[2]

title: Päivi Happonen

text: Päivi Anitta Happonen (s. 23. marraskuuta 1967) on Suomen Kansallisarkiston tutkimusjohtaja ja Itä-Suomen yliopiston dosentti. Hän on toiminut vuodesta 2011 lähtien Kansallisarkiston tutkimusjohtajana ja vastuualuejohtajana. Sitä ennen hän toimi Kansallisarkiston kehittämisjohtajana vuosina 2008 - 2011 ja kehittämispäällikkönä ja ylitarkastajana vuosina 1998–2007. Hän oli sukututkimuksessa paljon käytetyn Karjala-tietokantasäätiön tutkijana ja tutkimuspäällikkönä vuosina 1995 – 1998.

title: Onni Happonen

text: Vuonna 1997 Happosen tapaus oli mukana Esa Silanderin toimittamassa televisiosarjassa Ei vanhene koskaan, jota esitettiin Yle TV2:lla.[1]

title: Onni Happonen

text: Murhaoikeudenkäynti alkoi marraskuussa 1933, jolloin käräjäoikeus istui Heinäveden suojeluskuntatalolla.[11] Syyttäjänä toimi Heinäveden uusi nimismies Valentin Soine, joka ei edeltäjänsä tavoin ollut Lapuan liikkeen kannattajia tai suojeluskuntalaisia. Syytettyjen puolustusasianajajana oli kuopiolainen varatuomari Uolevi Kotilainen. Oikeudenkäynnistä muodostui farssi, kun syytetyt naureskelivat istunnon puheenjohtajalle ja heidän perheenjäsenensä pilkkasivat avoimesti Happosen omaisia. Osa todistajista pelkäsi kokevansa Happosen kohtalon ja kieltäytyi kertomasta tietojaan.[1] Lapualaiset olivat uhkailleet todistajia muun muassa lupaamalla ”lisätä kadonneiden määrää”.[12]

title: Onni Happonen

text: Onni Happonen haudattiin Heinävedelle Petäjäharjun hautausmaalle vuonna 1932. Hautajaisiin osallistui yli 3000 saattajaa.[5] Tilaisuudessa sattui myös välikohtaus, kun paikalle ilmestyi puhumaan lapualaisten juottama humalainen. Hänet kuitenkin kannettiin pois hautausmaalta.[3] Seuraavana aamuna Happosen haudalle tuodut seppeleet löydettiin hajotettuna, osa oli nostettu aidan seipäille roikkumaan, ja osa laitettu jopa lähistöllä laiduntaneiden lampaiden kaulaan.[4] Hautakivestä tehtiin tarkoituksella niin iso, ettei sen kaataminen onnistunut.[2]

title: Onni Happonen

text: Happonen oli siepattu ensimmäisen kerran jo 3. heinäkuuta 1930 yhdessä Heinäveden kunnallislautakunnan sihteerin Emil Luostarisen (1886–1956) kanssa. Jostakin syystä muilutus kuitenkin keskeytyi jo Liperin Pöytälahdelle, mistä pahoinpidellyt miehet palasivat kävellen takaisin kotiinsa.[4] Tapahtuman jälkeen Happonen meni nimismies Onni Hartion puheille ja vaati tätä lopettamaan lapualaisten väkivaltaiset toimet. Hän ei kuitenkaan tehnyt varsinaista rikosilmoitusta.[6] Happonen otti yhteyttä myös Mikkelin läänin maaherraan Albin Pulkkiseen, joka lupasi hänelle suojelua. Lisäksi maaherra kehotti Happosta pysymään kunnallishallinnon tehtävissään lapualaisten erovaatimuksista ja uhkailuista huolimatta.[7] Ennen kohtalokkaaksi osoittautunutta kunnanvaltuuston kokousta Pulkkinen antoi nimismies Hartiolle käskyn suojella Happosta.[3]

title: Lauri Happonen

text: League of Legendsin ensimmäisen kauden alussa Happonen sijoittui korkealle pelin Elo-pisteytysjärjestelmässä. Happosen taitotaso ja kiinnostus huippupelaamiseen johtivat siihen, että lokakuussa 2010 Happonen tutustui Tim "WetDreaM" Buysseen, joka etsi joukkueeseensa taitavia pelaajia. Happonen liittyi Buyssen joukkueeseen samaan aikaan Enrique "xPeke" Cedeñon kanssa, josta myöhemmin tuli Happosen hyvä ystävä ja jonka kanssa Happonen päätyi pelaamaan koko kilpauransa ajan. Joukkue liittyi pieneen, yhden miehen ylläpitämään organisaatioon nimeltä Team-BIRTH.

title: Armas Ensiö

text: Vaikka Ensiön kausi kaupunginjohtajana oli hyvin lyhyt, hän toimi kunnallispoliitikkona ja opettajana Turun kaupungissa pitkään. Vuonna 1921 hänet nimitettiin luonnonhistorian ja maantiedon nuoremmaksi lehtoriksi Turun tyttölyseoon. Samojen aineiden vanhemmaksi lehtoriksi hänet valittiin vuonna 1925, ja myöhemmin hän toimi pitkään Tyttölyseon rehtorina vuodesta 1935 vuoteen 1953 saakka.


query: Kuka Philipp Melanchthon oli?

title: Philipp Melanchthon

text: Philipp Melanchthon (alun perin Philipp Schwartzerd; 16. helmikuuta 1497 Bretten – 19. huhtikuuta 1560 Wittenberg) oli saksalainen humanisti ja Martti Lutherin työtoveri.

title: Renessanssifilosofia

text: Lopulta uskonpuhdistus kuitenkin johti siihen, että kirkosta erosi useita teologisesti erimielisiä ryhmiä, joista sittemmin muotoutuivat luterilainen, reformoitu (eli kalvinistinen) sekä anglikaaninen kirkko. Uskonpuhdistuksen pääarkkitehteina olivat eräät saksalaiset, sveitsiläiset ja ranskalaiset teologit, tärkeimpinä Martti Luther, Ulrich Zwingli, Philipp Melanchthon ja Jean Calvin.

title: Uskonpuhdistus

text: Keisari Kaarle V kutsui 1530 koolle Augsburgin valtiopäivät, joilla käsiteltiin kirkon oppiriitoja. Samoilla valtiopäivillä esiteltiin Philipp Melanchthonin laatima luterilainen tunnustus. Vastauksena tunnustukseen syntyi vastakirjoitus, jonka keisari katsoi kumoavan protestanttiset ajatukset. Protestanteille annettiin puoli vuotta aikaa kääntyä takaisin katolilaisuuteen.[30] Protestanttisen opin omaksuneet ruhtinaat yrittivät vielä vedota keisariin Melanchthonin laatimalla puolustuksella, mutta Kaarle V hylkäsi senkin.[30] Siihen vastauksena protestanttiset ruhtinaat muodostivat keisaria vastaan Schmalkadenin liiton.

title: Martti Luther

text: Keisari Kaarle V kutsui koolle valtiopäivät ja kaikkien oli esitettävä uskontunnustuksensa. Philipp Melanchthonin laatima ja luterilaisten allekirjoittama tunnustus erotti heidät lopullisesti katolisesta kirkosta. Luther ei voinut osallistua valtiopäiville, koska hän joutui valtakunnankirouksen vuoksi pelkäämään henkensä puolesta.

title: Filippistit

text: Martti Lutherin vuonna 1546 tapahtuneen kuoleman jälkeen luterilaisuuden johtoon astui reformaattorin lähin ystävä Philip Melanchthon. Hän yritti saada aikaan uskonrauhaa tekemällä myönnytyksiä katolisille. Melanchthon päätyi opettamaan lain kolmatta käyttöä sekä synergismiä. Tämä järkytti osaa luterilaisista teologeista, joiden mielestä Lutherin oppi uskonvanhurskaudesta oli uhattuna. Vuoden 1556 Eisenachin synodissa luterilaiset jakaantuivat aitoluterilaisiin ja Melanchthonin kannattajiin eli filippisteihin. Koska filippistit olivat enemmistönä, oppi lain kolmannesta käytöstä lisättiin myös tunnustuskirjoihin.

title: Disputaatio

text: Keskustelu jatkui Wormsissa 25. marraskuuta. Eck valittiin katolisten ja Philipp Melanchthon protestanttien puhemieheksi. Eck ja Melanchthon väittelivät perisynnistä ja sen seuraamuksista neljä päivää. Lopputuloksena oli muotoilu, jonka kummatkin pystyivät hyväksymään, protestantit tosin varauksella.

title: Uskonpuhdistus

text: Uskonpuhdistuksen levitessä myös sen omat opit olivat hajaantuneet. Luterilaisilla, eteläsaksalaisilla ja reformoiduilla teologeilla oli erimielisyyksiä, minkä lisäksi osin reformoidusta kirkosta syntyneet vapaat suunnat erosivat opiltaan kaikista muista. Protestanttisten ryhmien välille ei haluttu hajaannusta ja välirikkoa, mikä johti useisiin oppikeskusteluihin teologien välillä. Vuonna 1536 kokoontui Wittenbergissä joukko teologeja. Mukana olivat Luther, hänen työtoverinsa Philipp Melanchthon sekä wittenbergiläisiä ja Zwingliä puoltaneita teologeja.[31] Wittenbergin oppikeskusteluissa onnistuivat luterilaiset ja eteläsaksalaiset teologit saavuttamaan yksimielisyyden, sillä osanottajat hyväksyivät Melanchthonin laatiman luterilaisen tunnustuksen. Myös ehtoolliskysymyksestä päästiin yhteisymmärrykseen. Siellä hyväksyttiin Lutherin näkemys, jonka mukaan Kristuksen ruumis ja veri ovat ehtoollisviinissä ja -leivässä todellisesti läsnä.[31] Erimielisyydet, joihin ei saatu ratkaisua, jätettiin vain pois sopimusasiakirjasta.[31]

title: Forensinen vanhurskauttaminen

text: Philipp Melanchthon, syntyjään Philipp Schwartzerd, oli saksalainen teologi ja humanisti. Hän oli myös Martti Lutherin läheinen ystävä ja oppilas. Hän omaksui Lutherin reformaation ja osallistui sen edistämiseen. Melanchthonin kuitenkin katsottiin Lutherin kuoleman jälkeen olevan liian sovitteleva katolista kirkkoa kohtaan Leipzigin interimin aikaan ja tämä johti protestanttien ensimmäiseen opilliseen kiistaan adiaforariitaan. Hänen puolustajiaan kiistassa kutsuttiin "filippisteiksi" ja vastustajia "aitoluterilaisiksi". Melanchthonista tuli kuitenkin viimeistään Lutherin kuoleman jälkeen reformaatioliikkeen edustaja ja johtohahmo.

title: Nikolaus Selnecker

text: Nuoruudessaan Selnecker toimi Nürnbergin urkurina. Hän opiskeli Wittenbergin yliopistossa Philipp Melanchthonin alaisuudessa. Myöhemmin hän toimi hovisaarnaajana ja muusikkona Dresdenissä.

title: Forensinen vanhurskauttaminen

text: Martti Lutherin (1483–1546) oppilas Philip Melanchthon (1497–1560) kehitti edelleen oppi-isänsä käsitystä vanhurskaudesta. Melanchtonin perusajatuksena oli, että Jumalan tuomio ihmisen vanhurskaudesta tapahtuu taivaallisessa oikeudessa eikä ihmisellä ole mahdollisuutta vaikuttaa siihen.

title: Suomen piispainkronikka

text: Paavali Juusten opiskeli Saksan Wittenbergissä uskonpuhdistuksen syntyaikoina. Erityisesti hän opiskeli Philipp Melanchthonin johtamana. Melanchthon painotti, että uskonpuhdistus merkitsi alkuperäiseen kristillisyyteen palaamista. Tämän vuoksi Juusten korosti teoksessaan yhteyttä keskiaikaan ja sen piispoihin. Teos on muodoltaankin samanlainen kuin vanhat hiippakuntahistoriat. Päälähteenä oli 1400-luvulla laadittu niin sanottu "Palmsköldin katkelma", joka sisältää kahdeksantoista piispan elämäkerrat. Lisäksi Juusten käytti Turun tuomiokirkon arkistoa, johon hänellä oli mahdollisuus perehtyä ollessaan vuosina 1548–1554 tuomiokapitulin kirjurina.

title: Forensinen vanhurskauttaminen

text: Philipp Melanchthon reformaattorina

title: Wittenberg

text: Linnankirkossa ("Schloßkirche Wittenberg") ovat Lutherin ja hänen työtoverinsa Philipp Melanchthonin haudat sekä taidemaalari Lucas Cranach nuoremman tekemiä uskonpuhdistajien muotokuvia. Osa Lutherin asumasta augustinolaisluostarista on entisöity ja toimii nykyään Luther-museona ("Lutherhaus"). Myös Melanchthonin talo toimii museona ("Melanchthonhaus"). Kaupungissa on lukuisia Lutherin ja Melanchthonin patsaita ja muita muistoesineitä. Lutherin ja Melanchthonin talot sekä kaupungin- ja linnankirkko kuuluvat myös yhdessä Eislebenin Luther-kohteiden kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

title: Forensinen vanhurskauttaminen

title: Augsburgin tunnustuksen puolustus

text: Augsburgin tunnustuksen puolustus (Apologia confessionis) on yksi evankelis-luterilaisen kirkon tunnustuskirjoista. Sen kirjoitti Philipp Melanchthon vuonna 1531 vastauksena katolilaisten vastakirjoitukselle Augsburgin tunnustusta vastaan.

title: Augsburgin tunnustus

text: Torgaun artikkelit muodostivat myöhemmin syntyneen Augsburgin tunnustuksen toisen osan perustan, kun taas ensimmäisen osan alkuasteen muodostivat niin sanotut Schwabach-Marburgin artikkelit. Aluksi aiottiin keisarille antaa Torgaun artikkelit, mutta niitä pidettiin toisaalta liian laajoina ja toisaalta riittämättöminä, sillä niissä ei selitetty kylliksi varsinaisia opinkysymyksiä. Philipp Melanchthon piti tärkeänä itse uskon sisällön selvittämistä, ja hän laati tunnustuksen sanamuodon Martti Lutherin itsensä ollessa Coburgissa. Tämä johtui siitä, etteivät vaaliruhtinas Juhana eivätkä Augsburgin kaupunki voineet taata Lutherin turvallisuutta, minkä vuoksi Lutherin oli tyydyttävä vilkkaaseen yhteydenpitoon kokoukseen osallistuvien kanssa Coburgista käsin. Melanchthon myös lähetti tunnustuksen Lutherin hyväksyttäväksi. Melanchthon pyrki olemaan ärsyttämättä vastapuolta, minkä vuoksi kirjassa oli myös laaja, erittäin kohtelias esipuhe keisarille.

title: Philipp Melanchthon

text: Luokka:Saksalaiset luterilaiset teologit Luokka:Vuonna 1497 syntyneet Luokka:Vuonna 1560 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

title: Adiaforariita

text: Teologien laatimassa Augsburgin interimin uudessa versiossa adiafora-asioita olivat Corpus Christin vietto (ilman kulkueita), paastoaminen perjantaisin ja lauantaisin, konfirmaatio, piispan suorittama vihkimys, sairaan voitelu, messun viettäminen ”kelloja soittamalla, valojen ja astioiden kanssa, lauluin kirkollisin vaattein ja seremonioin”. Versio sen sijaan kielsi yksityiset messut ja pyhimysten avuksi huutamisen. Adiaforariidan keskeisenä henkilönä toimi Martti Lutherin ystävä Philipp Melanchthon (1497–1560), jonka opilliset myönnytykset, liittyen esimerkiksi vanhurskauttamiseen, jotkut näkivät petturuutena Lutheria kohtaan. Melanchthonin vastustajien mukaan edes vainojen ja pakkovallan aikana myönnytyksiä ei tulisi tehdä. Augsburgin interimin uusi versio ei koskaan saavuttanut laillista asemaa. Kiistan kiivain vaihe päättyi Yksimielisyyden ohjeen hyväksymiseen 1570-luvulla.

title: Helsingin tuomiokirkko

text: Tuomiokirkon valkea, lyhytsakaraisen tasavartisen ristin muotoinen kirkkosali on hyvin pelkistetty. Sen ainoat varsinaiset koristeet ovat kolme nurkkasyvennyksiin sijoitettua patsasta, jotka esittävät reformaattoreita Martti Luther, Philipp Melanchthon ja Mikael Agricola. Neljännessä nurkassa on Engelin suunnittelema pyöreä saarnatuoli kultaisine baldakiineineen.

title: Bretten

text: Varhaisin tunnettu maininta Brettenistä on peräisin vuodelta 767. Maininta ilmestyi Lorschin koodeksissa. Kaupunki tunnettiin tuolloin nimellä "Villa Breteheim". Brettenille myönnettiin viralliset kaupunginoikeudet vuonna 1254. Philipp Melanchthon syntyi kaupungissa vuonna 1497.

title: Erasmus Reinhold

text: Reinholdin virka perustettiin 1536, kun Philipp Melanchthon jakoi matematiikan professorin viran kahtia, ja Reinholdille tuli tähtitiede eli "mathematicum superiorum". Reinhold oli kiinnostunut Kopernikuksen ajatuksista, mutta ei myöntänyt kiinnostustaan julkisesti.

title: Paavin valta ja johtoasema

text: Paavin valta ja johtoasema (: "Tractatus de potestate et primatu papae") on Philipp Melanchthonin vuonna 1537 kirjoittama asiakirja, joka kuuluu luterilaisen kirkon Tunnustuskirjoihin. Kirja käsittelee paavin ja piispojen valtaa.

title: Kaikkien pyhien kirkko (Wittenberg)

text: Kirkkossa on Lutherin ja Philipp Melanchthonin hautapaikat. Tornin yläosassa näkyvä teksti on virrestä "Jumala ompi linnamme" ().

title: Eerik Härkäpää

text: 1551 Härkäpää kävi Tukholmassa samalla asialla. Hänellä oli mukanaan Philipp Melanchthonin suosituskirje. Tämä kiitti 13.1.1551 päiväämässään kirjeessä (vastoin parempaa tietoaan) kuninkaan jalomielisyyttä kirkon ja kulttuurin tukemisessa. Kustaa Vaasan suhtautumisesta rahanpyyntöön ei ole tietoa. Maisteriksi Härkäpää valmistui 1551.

title: Philipp Melanchthon

text: Citation error, replace with{{cite book| title = Ydinkohdat| location = Helsinki| publisher = Aurinko| year = 2010| version = (Loci communes, 1521.) Suomennos, johdanto ja selitykset: Risto Saarinen (1. painos: SLEY-kirjat, 1986)| id = ISBN 978-952-230-195-6}}

title: Philipp Melanchthon

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Laitakari-Pyykkö, Anja-Leena| title = Philip Melanchthon’s Influence on English Theological Thought During the Early English Reformation| location = Helsinki| publisher = Helsingin yliopisto| year = 2013| version = Diss| isbn = 978-952-10-9447-7| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.| format = [ Abstract]}} Saarinen, Risto: Philipp Melanchthon: johdatus tutkimukseen. Teoksessa Citation error, replace with{{cite book| author = Salminen, Joona (toim.)| title = Reformaatio. Henkilökuvia ja tutkimussuuntia| location = Helsinki| publisher = Suomalainen teologinen kirjallisuusseura: Suomen kirkkohistoriallinen seura| year = 2008| version = Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran ja Suomen kirkkohistoriallisen seuran yhteisessä symposiumissa marraskuussa 2007 pidetyt esitelmät| id = ISBN 978-952-5031-49-2| format = [ Artikkelin verkkoversio] (PDF)}}

title: Philipp Melanchthon

text: Melanchthon toimi Wittenbergin yliopiston kreikan kielen professorina vuodesta 1518 ja tutustui silloin Martti Lutheriin. Hän oli Lutherin mukana jo Leipzigin väittelyssä puolustamassa alkavaa uskonpuhdistusta. Lähinnä Melanchthonin laatimat Augsburgin tunnustus ja Augsburgin tunnustuksen puolustus (1530) ovat luterilaisen kirkon tunnustuskirjoja.

title: Philipp Melanchthon

text: Philipp Melanchthonin keskeisimpänä saavutuksena pidetään koululaitoksen uudistamista. Hän saikin kunnianimen ”praeceptor Germaniae” eli ”Saksan opettaja”. Hän korosti humanismia ja eettisen kasvatuksen merkitystä. Melanchthonin ansiosta humanistinen koululaitos levisi Saksasta myös muihin, erityisesti luterilaisiin maihin.

title: Philipp Melanchthon

text: Melanchthon ei Lutherin kuoleman jälkeen pystynyt hallitsemaan nuoren luterilaisen kirkon sisällä syntyneitä opillisia erimielisyyksiä. Opillisten riitojen (muun muassa Augsburgin interim ja Leipzigin interim) aikana huomattiin Melanchthonin haparoivan opillisissa asioissa. Hän halusi luoda rauhaa kirkkokuntien välille, ja tämä näkyi hänen kirjoituksistaan. Hän esimerkiksi olisi suostunut hyväksymään katolilaisia seremonioita ja alamaisuuden paaville ja hänen piispoilleen, mikäli nämä suvaitsisivat luterilaista oppia. Kahdeksan vuoden päästä hän myönsi olleensa väärässä. Jopa reformaattori Jean Calvin kirjoitti Melanchthonille. Kirjeessä hän ”syyttää sinua vasten kasvoja” sekä sanoo ”kenraalin ja johtajan epäröinnin olevan häpeällisempää kuin kokonaisen sotilasrykmentin paon”. Melanchthonin ryhmä nimettiin filipisteiksi, ja aitoluterilaiset asettuivat heitä vastaan. Tuolloin aitoluterilaisten teologisena johtajana toimi Matias Flacius.

title: Filippistit

text: Filippistit ovat luterilaisen kirkon alkuvaiheessa syntynyt ryhmittymä. Sen vastapuolena oli aitoluterilaiset. Nimensä ryhmä on saanut Philipp Melanchthonin mukaan.


query: Milloin Yamato tuhoutui?

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamato / 大和UraRakentaja:Kuren laivastoarsenaaliKölinlasku:4. marraskuuta 1937Laskettu vesille:8. elokuuta 1940Palveluskäyttöön:16. joulukuuta 1941Kohtalo:Upposi taistelussa (7. huhtikuuta 1945)Tekniset tiedot:Uppouma:[1]65027 tonnia (tyhjänä) 72800 tonnia (suurin uppouma)Pituus:Suurin pituus: 263 metriä Vesilinjapituus: 256 metriäLeveys:36,9 metriäSyväys:11 metriäKoneisto:•12 Kanpon-höyrykattilaa, 4 höyryturbiinia •148000 hv (110 MW:a) •Neljä kolmilapaista potkuriaNopeus:27 solmua (50 km/h)Miehistöä:2750Panssarointi (vahvimmillaan):[2]•650mm tykkitornien etupanssari •500mm komentotorni •410mm panssarivyö, 20 asteen kulmassa •200mm panssarikansi, jonka ulkosivuina 230mm panssariluiskatAseistus (1941):[2][3]•9× 46cm (3×3) •12× 15,5cm (4×3) •12× 12,7cm (6×2) •24× 25mm IT (8×3) •4× 13,2mm IT (2×2)Aseistus (1944):[2]•9× 46cm (3×3) •6× 15,5cm (2×3) •24× 12,7cm (12×2) •113× 25mm IT (29×3, 26x1) •4× 13,2mm IT (2×2)Aseistus (1945) [3]•9× 46cm (3×3) •6× 15,5cm (2×3) •24× 12,7cm (12×2) •152× 25mm IT (50×3, 2×1) •4× 13,2mm IT (2×2)Lentokoneet:7 kappaletta 2 katapulttia

title: Digimonin sivuhahmot

text: Yamato on hiljainen, vetäytyvä ja sisäänpäin suuntautuva persoona. Vaikka johtajuus ei ole Yamatolle tärkeää, hänelle tulee usein Taichin kanssa kinaa. Yamatolla on vaalea tukkapehko, vaikkakin pienempi kuin Taichilla, ja siniset silmät. Yamatolla on huuliharppu mukanaan, ja hän soittaa sitä joskus.

title: Yamato (Kanagawa)

text: Yamato () on Japanin kaupunki Honshūn saaren keskiosassa Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa pääkaupunki Jokohaman länsipuolella ja rajautuu pohjoisessa Tokion metropoliin. Kaupungissa on 234 122 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 27,09 neliökilometriä. Yamato on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamato osallistui 22.–25. lokakuuta 1944 amiraali Takeo Kuritan johtaman laivasto-osaston mukana yhteen historian suurimmista laivastotaisteluista, kun joukko japanilaisia laivasto-osastoja koottiin yhteen operaatio Sho-Gota varten. Laivaston tehtävä oli torjua amerikkalaisten maihinnousu Leyten saarelle Filippiineillä. 18. lokakuuta Yamato naamiomaalattiin mustaksi yöllistä San Bernardinon salmen läpipurjehdusta varten. Pinnoitteen pääainesosa oli aluksen omasta savupiipusta saatu noki. Matkalla Leytelle osasto joutui 23. lokakuuta Yhdysvaltain laivaston sukellusveneiden USS Darter ja USS Dace hyökkäyksen kohteeksi, jolloin kaksi raskasta risteilijää tuhoutui ja kolmas vaurioitui. Toinen uponneista oli amiraali Kuritan lippulaiva Atago. Kurita selvisi iskusta ja teki Yamatosta uuden lippulaivansa.

title: Publius Clodius Pulcher

text: Vuonna 56 eaa. Clodius haastoi Milon oikeuteen julkisesta väkivallasta, koska tämä oli puolustautunut, kun Clodiuksen jengi oli hyökännyt hänen kotiinsa. Oikeudenkäynti jouduttiin kuitenkin keskeyttämään jatkuvien väkivaltaisuuksien takia. Vuonna 53 eaa. Milo ja Clodius olivat ehdolla vaaleissa. Tästä seurasi luonnollisesti raivoisia katumellakoita. Clodius murhattiin näiden mellakoiden aikana. Clodiuksen raivostunut klienttijengi poltti hänen ruumiinsa senaatin talossa Curiassa, joka tuhoutui palossa.

title: Digimonin sivuhahmot

text: Tomoki pitää hallussaan AncientMegatheriummonin Jään henkeä (), jolla hän voi muuttua digimoniksi.Yamato Ishida (engl. Matt Ishida), () on 11-vuotias poika "Digimon"-animesarjasta. Yamaton Digimon-kumppani on Gabumon. Yamatolla on 8-vuotias pikkuveli Takeru, johon hän suhtautuu ylisuojelevasti. Sarjassa esiintyvät myös veljesten vanhemmat jotka ovat kuitenkin eronneet. Yamato asuu isän luona ja Takeru äidin luona. Yamaton tunnus on ystävyys. Yamaton japaninkielinen ääninäyttelijä sarjoissa "Digimon Adventure" ja "Digimon Zero Two" oli Yūto Kazama ja elokuvasarjassa "Digimon Adventure tri." Yoshimasa Hosoya. Yamaton englanninkielinen ääninäyttelijä sarjoissa "Digimon Adventure" ja "Digimon Zero Two" oli Michael Reisz ja elokuvasarjassa "Digimon Adventure tri." Vic Mignogna. "Digimon Adventuren" jaksosta 27 lähtien Yamaton suomenkielinen ääninäyttelijä oli Petteri Halmela.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamaton rakentaminen alkoi 4. maaliskuuta 1937 Kuren telakalla, jota syvennettiin laivan valtavan koon takia. Yamaton rakennustöihin tarvittiin suuri määrä terästä, joten Kuren telakan nostokurkien nostovoimaa lisättiin nostamaan 350 tonnin kuormia. Yamaton olemassaolo oli tarkkaan varjeltu sotasalaisuus, joten osa telakasta katettiin peitteillä, etteivät ulkopuoliset näkisi laivan rakennustöiden edistymistä. Laivan ennennäkemättömät mittasuhteet paljastuivat monille rakennustöihin osallistuneille laivanrakentajille vasta Yamaton vesillelaskun 8. elokuuta 1940 jälkeen, joskaan aluksen mittoja ei julkistettu.

title: Yamato-luokka

text: Nimettömästä neljännestä taistelulaivasta (runkonumero 111) oli telakalla valmistunut 30 prosenttia rungosta, kun vuonna 1943 keskeneräinen alus purettiin, jotta Japanin laivasto olisi saanut sotalaivoihinsa varaosia. Viidettä suunniteltua laivaa (runkonumero 797) ei tilattu, koska Japanin heikentynyt laivasto ei voinut Tyynenmeren sodan loppupuolella enää rakentaa uusia taistelulaivoja. Japanilla oli myös suunnitelmia Yamato-luokan taistelulaivojakin kookkampien ja raskaammin varusteltujen Super-Yamato-luokan taistelulaivojen rakentamisesta. 70 000 tonnin painoisissa Super-Yamato-luokan taistelulaivoissa olisi ollut 508 millimetrin päätykit, mutta nämä suunnitelmat hylättiin lopullisesti vuonna 1942.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamato pysytteli Trukin saariryhmällä 29. elokuuta 1942 alkaen aina 8. toukokuuta 1943 asti. Tuona aikana alus oli liikkeellä vain yhden vuorokauden ajan. Tuona aikana alus sai laivastossa pilkkanimen Hotelli Yamato.[7] Toukokuussa 1943 Yamato matkasi Kuren telakalle, missä aluksen peräsinkoneistoa parannettiin, keskilaivan 15,5cm kolmoistykkitornien barbettien panssarointia vahvistettiin 28 millimetrin panssarilevyillä ja aluksen kannelle lisättiin uusia 25 millimetrin konetykeillä. Lisäksi laivan varustukseen lisättiin myös tyyppi 21:n pinta- ja ilmavalvontatutkat.[3]

title: Devil Survivor 2: The Animation

text: Lauantaina seitsemäs Benetnasch tuhoaa Japania suojaavan muurin täysin. Fumi, Airi, Jungo ja Hinako saavat surmansa ennen kuin Hibiki, Daichi ja Yamato pysäyttävät Benetnaschin. Hibiki ja Alcor nousevat Yamatoa vastaan ja päätyvät suununtaina kilpailemaan siitä kuka pääsee ensimmäisenä Polariksen puheille. Hibiki, Daichi ja Io pysäyttävät Yamaton oikean käden, Makoto Saton, kun taas kahdeksanneksi ja viimeiseksi Septentrioneksi paljastunut Alcor haastaa Yamaton ja yrittää lopulta tappaa tämän itsemurharäjähdyksellä. Yamato kuitenkin selviää, jolloin Daichi ja Io uhraavat itsensä antaakseen Hibikille mahdollisuuden estää Yamaton aikeet. Lopulta Hibiki voittaa taistelun Yamatoa vastaan ja pyytää Polarista palauttamaan maailman takaisin entiseen tilaansa. Hän palaa ajassa viikon taaksepäin. Hänen ystävänsä ovat elossa, mutta Hibikin lisäksi ainoastaan Yamato ja Alcor muistavat kaiken tapahtuneen.

title: Okinawan taistelu

text: Samana päivänä aloitettiin maihinnousut Okinawalle. Harhautushyökkäys tehtiin kaakkoisrannalle, minne japanilaiset keskittivät suuremman voimansa. Todellinen maihinnousu tehtiin Hagusin länsirannalle. Se ei kohdannut vastarintaa, sillä japanilaiset aikoivat puolustautua vasta sisämaassa. Kun yhdysvaltalaiset rakensivat sillanpääasemansa, japanilaiset lähettivät yli 350 itsemurhalentäjää. Yhdysvaltain laivasto menetti kaksi hävittäjää ja muutaman pienemmän aluksen, mutta iski takaisin hyökkäämällä kohti "Yamatoa". Neljän tunnin ilmapommituksen jälkeen taistelulaiva upposi ja samalla tuhoutui neljä hävittäjää ja yksi risteilijä. Isku teki lopun keisarillisen Japanin laivastosta.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Viimeinen muutos Yamaton ilmatorjunta-aseistukseen tehtiin marras-joulukuussa 1944. Tuolloin poistettiin 24 kappaletta Yamaton 26 yksittäisistä ilmatorjuntatykeistä ja 25mm:n kolmoistykkien määrä nostettiin viitteenkymmeneen (24 suljettua ja 26 avointa). Yamaton viimeinen ilmatorjunta-aseistus käsitti siis kaksikymmentäneljä 127mm:n tykkiä, sataviisikymmentäkaksi 25mm:n konetykkiä ja neljä 13,2mm:n konekivääriä.[3]

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamaton tuhosta on tehty myös elokuva Yamato.

title: Luettelo digimoneista D–G

text: Digitamamon on Ultimate-tason digimon, joka muistuttaa jalallista kananmunaa. Digitamamonin kuori on hyvin kestävä ja kuoren sisällä on ilmeisesti jonkinlainen avaruudellinen tila. Digitamamon pystyy vetäytymään kuoreensa turvaan muiden iskuilta. Digitamamonin hyökkäyksen nimi on Nightmare Syndrome. Digitamamon nähtiin "Digimon Adventuressa" ravintolan johtajana yhdessä Vegiemonin kanssa. PicoDevimon maksoi Digitamamonille siitä, että hän pitäisi Joun ja Yamaton ravintolassaan niin kauan kuin mahdollista. PicoDevimon valehteli Yamatolle Joun aiheuttavan onnettomuuksia tarkoituksella, jotta he pysyisivät ikuisesti ravintolassa, jolloin Yamato suuttui ja huusi Joulle. Kun Taichi ja Takeru löysivät heidät, Yamato päätti lähteä ravintolasta. Digitamamon tiesi menettävänsä rahansa jos he lähtevät jolloin hän yritti Vegiemonin kanssa estää häntä ja Jouta lähtemästä ja taisteli lapsia vastaan. Vegiemon sai otteen Takerun nilkasta jolloin Jou hyppäsi Vegiemonin päälle saaden tämän irrottamaan otteensa Takerusta. Yamato hämmästyi Joun teosta ja tajusi mitä tosi ystävyys on, mikä sai Garurumonin kehittymään WereGarurumoniksi, joka kukisti Digitamamonin.

title: Yamato-kausi

text: Yamato-kausi () on ajanjakso Japanin historiassa, jolloin Japanin keisarikunta hallitsi nykyisestä Yamaton provinssista, joka tunnetaan nykyisin Naran prefektuurina.

title: Yamato-damashii

text: Yamato-damashii () on käsite, joka tarkoittaa "japanilaista sielua" tai "Japanin sielua". 大和 (Yamato) viittaa Yamatoon tai muinaisiin japanilaisiin ja kulttuuriin, joka oli olemassa ennen kontaktia Kiinan kanssa. Damashii on rendaku-muoto sanasta 魂 (tamashii, "sielu" tai "henki"). Yamato-damashiita pidetään usein osana bushidōta, vaikka bushidō onkin kehittynyt vasta japanilaisten oltua yhteyksissä Kiinan kanssa.

title: Digimonin sivuhahmot

text: Yamato on 14-vuotias ja yläasteella. Hänen ja Taichin ystävyys on parempi, mutta vielä on vähän kilpailuhenkisyyttä. Yamato soittaa rokkibändissä nimeltä "The Teenage Wolves" ("Teinisudet"). Jun Motomiya, Daisuken sisko, on Yamaton ykkösfani, usein jopa liiallisuuteen asti ja heidän tultuaan sattumalta Daisuken kautta tutuiksi pyrkii Jun aina hänen kanssaan läheisiin ja kahdenkeskisiin hetkiin ja tilanteisiin, jotka eivät ole oikeastaan ollenkaan Yamaton mieleen.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamato oli suunniteltu taistelemaan samanaikaisesti usean vihollistaistelulaivan kanssa, joten aluksen panssaroinnista suunniteltiin erittäin vahva. Painon säästämiseksi Yamaton elintärkeät komento-, tulenjohto- ja yhteystilat sekä ammus- ja konehuoneet keskitettiin suhteellisen tiiviisti laivan keskelle. Ajatuksena oli, että kaikki aluksen haavoittuvat osat voitaisiin tällöin ympäröidä joka puolelta vahvoilla panssarilevyillä. Panssarointi suunniteltiin kestämään Yamaton omien päätykkien kranaattien osumat ammuttuna 20000 ja 30000metrin etäisyydeltä ja 3000 metrin korkeudesta pudotettujen 1000 kilogramman pommien osumat. 1147 vesitiivistä osastoa olivat suojana vedenalaisilta torpedoilta ja miinoilta. Taistelulaivan paksun panssarivyön ja panssarilaipioiden välinen liitos oli kuitenkin huonolaatuinen ja aiheutti panssarointiin heikon kohdan vesirajan alle.[2]

title: Seiichi Itō

text: Talveen 1945 mennessä keisarillisen Japanin laivasto oli jo hävinnyt sodan Tyynenmeren hallinnasta. Japanilaiset laativat suunnitelman, jossa laivaston lippulaiva, Yamato-luokan taistelulaiva "Yamato", lähtisi Okinawalle ja aloittaisi saarelle maihinnousun tehneiden yhdysvaltalaisten pommituksen, kunnes laiva olisi upotettu. Pääesikunnan ehdotuksesta "Yamaton" päälliköksi nimitettiin vara-amiraali Itō, ja 6. toukokuuta 1945 "Yamato" lähti Tokuyaman satamasta määränpäänään Okinawa.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamaton uppoamisessa menetti henkensä 2475 miehistön jäsentä, mukana vara-amiraali Itō, joka oli päättänyt mennä laivansa mukana. Yamaton tuho oli ihmishenkinä mitattuna toisen maailmansodan kymmenenneksi vakavin sotilasalustappio.[8] Japanilaisten tappioihin verrattuna yhdysvaltalaisten menetykset olivat hyvin vähäiset: kymmenen lentokonetta ja kaksitoista lentomiehistön jäsentä. Lievin vaurioin selvinneet hävittäjäalukset Fuyuzuki, Yukikaze ja Hatsushimo pelastivat merestä 269 Yamaton miehistön jäsentä ja noin 1350 miestä muilta uponneilta laivoilta. Eräiden raporttien mukaan yhdysvaltalaiset lentokoneet tulittivat vedessä kelluvia merisotilaita, mutta toisten japanilaisten lähteiden mukaan yhdysvaltalaiset lopettivat hyökkäyksensä väliaikaisesti ja antoivat hävittäjien kerätä henkiinjääneitä miehistön jäseniä merestä. Yamaton uppoaminen merkitsi monille japanilaisille maansa sotilasmahdin päättymistä, mutta Japanissa laivan uppoamisessa menehtyneitä merimiehiä kunnoitettiin suuresti ja Seiichi Itō ylennettiin postuumisti vara-amiraalista amiraaliksi.

title: Yamato (elokuva)

text: Yamato on Jun’ya Satōn ohjaama ja Jun Hemnin samannimiseen romaaniin perustuva japanilainen sotaelokuva, jonka ensi-ilta oli 17. joulukuuta 2005. Elokuvan pääosissa esiintyvät Ken’ichi Matsuyama, Takashi Sorimachi, Shido Nakamura, Yū Aoi, Junichi Haruta ja Tetsuya Watari. Sivuroolissa esiintyy Tatsuya Nakadai. "Yamato" sijoittuu toisen maailmansodan loppuvaiheisiin. Elokuvan tarina kertoo taistelulaiva Yamatosta ja sen viimeisestä taistelusta.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Yamato () oli toiseen maailmansotaan osallistunut keisarillisen Japanin laivaston Yamato-luokan taistelulaiva. Yamato ja sen sisaralus Musashi olivat kooltaan, aseistukseltaan ja panssaroinniltaan maailman suurimmat ja raskaimmat taistelulaivat. Kokonsa ja raskaan aseistuksensa takia aluksesta tulikin Japanin merimahdin symboli. Yhdysvaltain laivaston lentokoneet upottivat molemmat alukset toisen maailmansodan aikana. Yamato nimettiin historiallisen Yamaton provinssin mukaan.[2][3][4]

title: Atlantis

text: Vuonna 2005 Miloksen saarella järjestettyyn kansainväliseen "Atlantis 2005 -konferenssiin" kokoontui eri alojen tutkijoita ja asiantuntijoita viidestätoista eri maasta. Konferenssin tarkoituksena oli keskustella teorioista, missä Atlantis sijaitsi sekä milloin ja miksi se tuhoutui, vaikkakin usea tutkija esitti epäilynsä siitä, onko sitä ollut lainkaan olemassa.

title: Digimonin sivuhahmot

text: Yamaton ja Takerun nimet viittaavat legendaariseen japanilaiseen prinssiin Yamato-dynastialla, Yamato Takeruun.

title: Yamato-kausi

text: Perinteisesti Yamato-kauden sanotaan alkaneen vuonna 250 ja päättyneen vuonna 710 (Kofun-kausi n. 250-538, Asuka-kausi 538-710), mutta Yamaton hallinnon todellisesta alkamisvuodesta on kiistelty. Ympäri Japania levittäytyneet poliittiset ryhmittymät olivat haastaneet hallinnon ylivallan jossain vaiheessa Kofun-kautta. On kuitenkin varmaa, että 500-luvulla Yamato-klaaneilla oli paljon vaikutusvaltaa naapuriklaaneihin.

title: Battle B-Daman

text:
Poika nimeltä Yamato Delgado saa haltuunsa legendaarisen B-Damanin nimeltä Cobalt Blade. Hän joutuu käyttämään sitä taistellakseen yhdessä ystäviensä kanssa puolustaakseen ihmisten, antropomorfisten eläinten ja robottien asuttamaa B-Maailmaa Varjoliiton pahuudelta.
Sarjan päähenkilö, jonka kissat kasvattivat siihen asti, kun hän oli 5-vuotias. Hän saa alussa Cobalt Bladen, voimakkaan B-Damanin. Cobalt Blade kuitenkin tuhoutuu, kun Cain McDonnell haastaa Yamaton ja tuhoaa sen. Yamato saa kuitenkin uuden B-Damanin, Cobalt Saberin. Hänestä tulee lopulta B-mestari.
B-peluri, jonka sisko Rienna (englanninkielisessä versiossa Liena) joutui Varjoliiton vangiksi. Tämän avulla hänet kiristettiin liittymään Varjoliittoon ja kukistamaan Yamato. Mutta ystävystyttyään Yamaton kanssa, hän kääntyi näitä vastaan ja sai Yamaton, Terryn ja Bullin avulla siskonsa vapautettua. Grayn B-Daman on Chrome Zephyr, mutta saa myöhemmin Armadalta ja Bullilta uuden B-Damanin nimeltä Chrome Raven.
Bullilla on kolme persoonaa: Rauhallinen ja vähän törppö, mikä hän normaalisti on, toinen hieman älykkäämpi ja itsevarmempi puoli ja sitten villi ja riehakas persoona. Hänen B-Damaninsa on Helio Breaker.
Terry esiintyy ensimmäisen kerran jaksossa 1 pelurina, joka pelastaa Yamaton pulasta. Myöhemmin Yamato ja Terry tapaavat jälleen metsässä, jossa he tappelevat hedelmästä. Selviää, että molemmat etsivät Armadaa ja he jatkavat matkaa yhdessä. Terry ja Yamato tappelevat usein, mutta ovat silti hyviä ystäviä. Terryn B-Daman on Wing Ninja, joka kuitenkin tuhoutuu taistelussa Enjyuta vastaan, mutta Terry rakentaa Armadan lähettämästä rungosta sekä kyläänsä piilotetuista legendaarisista osista uuden B-Damanin nimeltä Wing Sword.
Iso vaaleaturkkinen antropomorfinen kissa, joka on B-Maailman suurin keksijä sekä Yamaton ja Terryn mentori. Hän kehitti nollajärjestelmän, johon Cobalt Blade ja Lightning Kahn perustuvat. Myöhemmin hän kehitti ydinjärjestelmän, johon Cobalt Saber, Blazing Kahn, Chrome Raven, sekä osittain myös King Bakuso, King Rekuso ja Wing Sword perustuvat.

title: Shiroi senshi Yamato

text: Shiroi senshi Yamato (, ) on Yoshihiro Takahashin koiramanga. Se ilmestyi vuosina 1978–1989. Yamato ja sen omistaja Ryō lähtevät kotoaan päämääränään tulla taistelukoiramestareiksi. Matkalla he kohtaavat niin ystäviä kuin vihollisia aina tavallisista koirista gorillaan ja ihmisiä tappavaan jättiläisliito-oravaan. Sarja on hyvin raaka ja koiratappeluita ihannoiva.

title: Yamato-e

text: Yamato-e () on japanilaisen maalaustaiteen yksi tyylisuunta. Tyypillistä tälle tyylisuunnalle ovat kirkkaat värit ja mustat ääriviivat. Yamato-e-piirroksin kuvattiin maallisia asioita ja sitä käytettiin paljo tarinoiden kuvittamiseen. Tunnetuin yksittäinen yamato-e-tyylin aihepiiri oli Genjin tarina -kirjan tarina. Muita japanilaisen maalaustaiteen tyylejä ovat esimerkiksi tunteikas ja naisellinen onna-e-tyyli sekä humoristinen ja maskuliininen otoko-e.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: Kello 14.02 Yamato oli saanut yhteensä kahdeksan osumaa torpedoista ja kymmenen osumaa pommeista. Osumien seurauksena Yamaton runkoon ja koneisiin tuli pahoja vaurioita, ja laivan sisätilat alkoivat täyttyä vedellä. Vara-amiraali Itō ymmärsi laivan uppoavan, joten hän määräsi miehistön keskeyttämään tehtävän ja hylkäämään laivan välittömästi. Viesti välitettiin muille laivoille lippujen avulla, sillä Yamaton viestintäjärjestelmät olivat tuhoutuneet. Kello 14.05 Yamaton koneet pysähtyivät lopullisesti, ja alus alkoi upota.

title: Yamato (taistelulaiva)

text: 12. helmikuuta 1942 Yamato korvasi taistelulaiva Nagaton amiraali Isoroku Yamamoton lippulaivana, joka oli ollut amiraalin lippulaiva Pearl Harborin hyökkäyksestä lähtien. Yamato pysyi Yamamoton lippulaivana 364 vuorokauden ajan, minkä jälkeen 11. helmikuuta 1943 lippu luovutettiin sen sisaralukselle Musashille.

title: Yamato (Kanagawa)

text: Yamato on paikannimenä uudehko. Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1889 nykyisen kaupungin alue jakautui Shibuyan ja Tsurumin kyliin, joista jälkimmäinen muutti nimensä Yamatoksi vuonna 1891. Yamatosta tehtiin kauppala vuonna 1943, Shibuyasta vuonna 1944. Osa Shibuyasta liitettiin vuonna 1955 Fujisawan kaupunkiin, jäljelle jäänyt osa seuraavana vuonna Yamatoon, josta tehtiin kaupunki vuonna 1959. Yamatoa palvelevat Tokyū-rautateiden Den’entoshi-linja, Odakyū-rautateiden Enoshima-linja ja Sagami-rautateiden Sōtetsu-päälinja.


query: Milloin Suomen eduskunta on perustettu?

title: Eduskunta

text: Suomen parlamentti sai nykyisen muotonsa eduskuntauudistuksessa vuonna 1906. Eduskuntauudistuksen taustalla on Venäjälle tappiollinen Venäjän–Japanin sota vuosina 1904–1905. Sota vei Venäjän levottomuuksiin ja suurlakkoon sekä johti esimerkiksi Venäjän parlamentin, duuman perustamiseen. Levoton aika johti myös Suomessa suurlakkoon loka-marraskuussa 1905. Lakolla suomalaiset protestoivat erityisesti sortokautena tunnettuihin laittomina pitämiinsä venäläistämistoimiin. Suurlakon seurauksena keisari Nikolai II antoi marraskuun manifestin, johon ensimmäisen sortokauden katsotaan päättyneen. Samassa yhteydessä annettiin lupaus yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvan kansanedustuslaitoksen luomisesta ja monista ihmisoikeuksista. Manifestin saneli sortokauden passiivista vastarintaa johtanut Leo Mechelin, jonka johtama senaatti (hallitus, 1905–1908) toteutti sen sisällön ja siten muodollisesti toi Suomeen liberaalin demokratian, joskin käytännössä suuriruhtinas rajoitti sen toteutumista.

title: Suomen Kansan Demokraattinen Liitto

text: Suomen Kansan Demokraattinen Liitto (lyh.SKDL[1]) oli vasemmistolainen yhteistyöpuolue, joka otti osaa useisiin hallituksiin ja oli kahdesti (1946–1948 ja 1958–1962) eduskunnan suurin puolue. Puolueen jäsen oli kansandemokraatti, lyh kd.. SKDL lopetti poliittisen toimintansa keväällä 1990, kun sen seuraajaksi oli perustettu Vasemmistoliitto.

title: Puhemiehet (kirja)

text: Teos julkaistiin Suomen eduskunnan 100-vuotisjuhlan yhteydessä kesällä 2007 Suomen kansallismuseossa pidetyn näyttelyn pohjalta, jossa oli esillä puhemiesten muotokuvia eduskunnan taidekokoelmasta. Näyttelyssä oli esillä ja teoksessa esitellään yhteensä kolmekymmentäkolme Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivien ja yksikamarisen eduskunnan puhemiehen muotokuvaa Jacob Tengströmistä Riitta Uosukaiseen. Teoksen toimittanut Liisa Lindgren eduskunnasta kuului näyttelytoimikuntaan Suomen kansallismuseon Liisa Erä-Eskon ja Tomi Nikanderin sekä eduskunnan Inka Laineen kanssa. Teoksen valokuvat on ottanut Pentti Nisonen, graafinen suunnittelu on Marjaana Kinnermän. Teoksessa on värikuvitus.

title: Kommunismi Suomessa

text: Sosialismi saapui Suomeen 1800-luvun loppuvuosina, syrjäyttäen käytännössä kokonaan aluillaan olleen wrightiläisen työväenliikkeen. Suomen työväenpuolue perustettiin 1899. Puolueen nimi vaihdettiin Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi vuonna 1903. Samalla se omaksui marxilaisen ohjelman. SDP nousi vuoden 1905 suurlakon myötä Suomen suurimmaksi joukkojärjestöksi ja myös 1906 perustetun eduskunnan suurimmaksi puolueeksi.

title: Suomen ulkopoliittinen johto

text: Suomen ulkopoliittinen johto muodostuu tasavallan presidentistä ja ulkoasiainministeristä. Eduskunnassa ulkopolitiikkaa käsittelee ensisijaisesti eduskunnan ulkoasiainvaliokunta. Sodasta ja rauhasta päättävät tasavallan presidentti Suomen puolustusvoimien ylipäällikkönä ja/tai eduskunta kokonaisuudessaan.

title: Suomen pienviljelijäin puolue

text: SPP perustettiin Tampereella 12. toukokuuta 1929 pidetyssä kokouksessa. Jo alkuvuodesta oli perustettu "Suomen pienviljelijä"-lehti, jossa uutta puoluetta hahmoteltiin. Perustamista aikaisti eduskunnan hajottaminen huhtikuussa. Puheenjohtajaksi valittiin lehteäkin päätoimittanut Eino Yliruusi Ikaalisista. SPP ei saanut kansanedustajia ensimmäisellä yrittämällä vaaleissa 1929, mutta puolue nousi eduskuntaan seuraavan vuoden vaaleissa.

title: Toinen sortokausi

text: Sortokausi jatkui Suomessa kevääseen 1917 asti, jolloin Pietarissa tapahtunut helmikuun vallankumous katkaisi sen äkisti. Seyn ja Markov pidätettiin ja vietiin vangittuina Pietariin. Venäjän johtoon tullut väliaikainen hallitus oli valmis peruuttamaan kaikki yhtenäistämismääräykset ja palauttamaan Suomen autonomian pitkälti suomalaisten toivomassa muodossa. Venäläiset virkamiehet korvattiin nopeasti suomalaisilla, edellisenä vuonna valittu eduskunta kutsuttiin koolle ja Suomen hallitukseksi tuli uusi Tokoin senaatti, joka ensi kertaa muodostettiin eduskunnan voimasuhteiden mukaan. Suomen ja Venäjän suhteista oli tarkoitus sopia pysyvästi uudella perustuslailla, mutta neuvottelut siitä olivat edelleen kesken kun uusi vallankumous kaatoi väliaikaisen hallituksen marraskuussa. Sitä ennen Suomen eduskunnassa hyväksytty valtalaki oli ehtinyt kriisiyttää uudelleen Suomen ja Venäjän välit – eduskunnan sosiaalidemokraattinen enemmistö oli kannattanut radikaalia vallan siirtoa toisaalta Pietarista Helsinkiin ja toisaalta senaatilta eduskunnalle, mitä Venäjän väliaikainen hallitus ja pääosa Suomen porvarillisista puolueista olivat vastustaneet.

title: Verotuksen historia Suomessa

text: Suomi itsenäistyi vuonna 1917. Eduskunta hyväksyi heinäkuussa 1917 valtalain, jonka mukaan eduskunta on sisäpoliittisissa kysymyksissä korkein vallankäyttäjä Suomessa. Yhdessä valtalaki ja joulukuussa 1917 annettu Suomen itsenäisyysjulistus tarkoittivat korkeimman valtiovallan siirtämistä Suomen suuriruhtinaan vallan perineeltä Venäjän väliaikaiselta hallitukselta eduskunnalle.

title: Suomen läänit

text:
Vuonna 1962 säädettiin laki, jonka mukaan kaksi uutta lääniä, Tampereen ja Satakunnan läänit olisi voitu perustaa asetuksella sen jälkeen, kun valtion tulo- ja menoarviossa oli myönnetty tarkoitukseen määrärahat. Samalla olisi Turun ja Porin läänin jäljelle jääneen osan nimi muutettu Turun lääniksi. Näitä lain mahdollistamia uusia läänejä ei kuitenkaan ollut perustettu, ennen kuin hallitus vuonna 1986 antoi eduskunnalle uuden esityksen laiksi läänijaosta. Tämän esityksen mukaisesti olisi perustettu kolme uutta lääniä: Pirkanmaan lääni, joka vastasi aiemman lain mukaista Tampereen lääniä, Satakunnan lääni ja Kainuun lääni.
Eduskunnan laki- ja talousvaliokunta kuitenkin asettui mietinnössään vastustamaan uusien läänien perustamista, ja sen mukaisesti eduskunta päätti niukalla ääntenenemmistöllä (91–89) hylätä suunnitelmat uusien läänien perustamiseksi. Vuonna 1962 annettu laki kumottiinkin uudella lailla läänijaosta, jossa lueteltiin vain tuolloin jo toiminnassa olleet läänit.

title: Eduskuntavaalit 1987

text: Uutena yrittäjänä mukana ollut Demokraattinen vaihtoehto sai 4,2 prosenttia annetuista äänistä ja neljä eduskuntapaikkaa, mutta RKP 5,3 prosentin ääniosuudellaan jopa 12 kansanedustajaa. Tappioita kärsivät SKDL ja SMP, joista edellinen jäi ilman kansanedustajia kolmessa ja jälkimmäinen viidessä manner-Suomen vaalipiirissä. Kumpaakin puoluetta olivat vaivanneet sisäiset erimielisyydet, joiden katsottiin passivoineen niiden kannattajakuntaa. Äärivasemmiston tappio jäi saatujen eduskuntapaikkojen perusteella kokonaan vähemmistökommunistien leiriin: SKDL:n ja Devan voimasuhteet olivat olleet vanhassa eduskunnassa 16–10, uudessa ne olivat 16–4. Vihreille povattiin kannatusmittausten perusteella ennen vaaleja jopa kahdeksaa kansanedustajaa, mutta vihreiden kansanedustajien määrä kasvoi vain kahdella. Devan ohella uutena yrittäjänä vaaleihin osallistui ensimmäisenä ns. yhden asian puolueena vuonna 1985 perustettu Suomen Eläkeläisten Puolue, joka ei kuitenkaan saanut yhtäkään ehdokastaan eduskuntaan.

title: Eduskunta

text: Heimolan talossa eduskunta hyväksyi Suomen itsenäisyysjulistuksen 6. joulukuuta 1917. 1919 vahvistettiin Suomen hallitusmuoto, joka määritteli eduskunnan aseman seuraavasti: Valtiovalta kuuluu Suomessa kansalle, jota edustaa valtiopäiville kokoontunut eduskunta. Sama teksti sisältyy Suomen nykyiseen perustuslakiin. Vuonna 1928 valtiopäiväjärjestystä uudistettiin.

title: Juho Eerola

text: Eduskunnassa Eerola on suuren valiokunnan jäsen sekä sivistysvaliokunnan ja sosiaali- ja terveysvaliokunnan varajäsen. Hän kuuluu Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan ja on neuvoston vuonna 2012 perustetun Vapaa Pohjola -ryhmän puheenjohtaja.

title: Valtalaki

text: Valtalaki oli Suomen eduskunnan heinäkuussa 1917 hyväksymä perustuslaintasoinen laki, jolla aiemmin Venäjän keisarille kuulunut korkein valta Suomen suuriruhtinaskunnassa siirrettiin eduskunnalle. Lakia ajoi varsinkin eduskunnassa tuolloin enemmistöä hallussaan pitänyt Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP) ja sitä tuki osa porvarillisista puolueista, jotka uskoivat sen edistävän Suomen itsenäisyyttä. Valtalaki ei koskaan tullut voimaan, sillä sitä vastustanut Venäjän väliaikainen hallitus hajotti Suomen eduskunnan lain suomalaisten vastustajien myötävaikutuksella. Tämä lisäsi vasemmiston ja oikeiston keskinäistä katkeruutta Suomessa syksyllä 1917. Seuraavat eduskuntavaalit olivat 1917 eduskuntavaalit.

title: Sosialistinen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestö

text: Sosialistinen Työväen ja Pienviljelijöiden Vaalijärjestö (STPV) oli Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen (SSTP) seuraajaksi 1924 perustettu vasemmistolainen puolueenkaltainen organisaatio. Eduskunnassa STPV toimi nimellä Sosialistinen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmä.

title: Leijona Catering

text: Leijona Catering Oy aloitti toimintansa tammikuussa 2012. Yhtiön edeltäjä perustettiin, kun itsenäistyneen Suomen vasta perustetun armeijan ruokahuolto käynnistettiin helmikuussa 1918. Eduskunta päätti osakeyhtiön perustamisesta joulukuussa 2011. Yhtiöittämisen myötä Puolustusvoimien Ruokahuollon Palvelukeskuksen henkilökunta siirtyi Leijona Catering Oy:n palvelukseen.

title: Eduskunnan arkisto

text: Arkisto on perustettu 1872 ja sisältää 1 100 hyllymetriä asiakirjoja, jotka ovat valtaosin julkisia ja siten kaikkien käytettävissä. Lisäksi Eduskunnan kirjastossa on painettuja valtiopäiväasiakirjoja ja eduskunnan kotisivulta löytyvät linkit mm. valtiopäiväasioiden käsittelyvaiheet ja asiakirjalinkit sisältävään tietojärjestelmään sekä valtiopäiväasioiden sähköiseen asiakirja-arkistoon.

title: Suomen senaatti

text: Senaatti oli luonteeltaan keisarillinen hallintovirasto, jonka jäsenet olivat vastuunalaisia ainoastaan keisarille, eikä sillä ollut parlamentaarista vastuuta säätyvaltiopäiville tai eduskunnalle ennen keisarivallan kukistumista maaliskuussa 1917. Senaattorit nimitettiin keisarillisella valtaluvalla periaatteessa kolmeksi vuodeksi kerrallaan, joskin erityisesti autonomian ajan lopulla senaattia uusittiin tiheämminkin. Toisaalta samat henkilöt saattoivat jatkaa senaattoreina vuosikymmenten ajan luvan aina uusiutuessa. Senaatti jatkoi toimintaansa vielä jonkin aikaa Suomen itsenäistymisen jälkeen. Loppuvuodesta 1918 senaatin talousosasto nimettiin valtioneuvostoksi ja senaattorit ministereiksi. Oikeusosaston tilalle oli vähän aiemmin perustettu korkein oikeus. Talousosaston lainkäyttötehtävät siirtyivät samoin 1918 perustetulle korkeimmalle hallinto-oikeudelle.

title: Kaisu-Mirjami Rydberg

text: Rydberg aktivoitui nyt poliittisesti ja liittyi 1932 Akateemiseen Sosialistiseuraan (ASS) ja seuraavana vuonna sosiaalidemokraattiseen puolueeseen sekä Toveriseuraan. Hän oli aktiivinen myös vuonna 1935 perustetussa kirjailijaryhmä Kiilassa. Rydberg työskenteli suomen kielen ja vieraiden kielten yksityisopettajana vuosina 1930–1938 sekä "Suomen Sosialidemokraatin" toimittajana 1933–1939. Hän kirjoitti lehteen kirjallisuus- ja teatteriarvosteluja sekä lapsille suunnattua Mirja-tädin kirjelaatikko -palstaa. Hän toimi myös "Soihtu"-lehden toimitussihteerinä. Rydberg johti lisäksi vuosina 1935–1936 Helsingin Työväen Näyttämöä ja suomensi sekä ohjasi sinne eräitä näytelmiä. Hän matkusteli 1930-luvun puolivälissä useasti ulkomailla ja osallistui muun muassa kansainvälisiin rauhankongresseihin Brysselissä ja Genevessä. Vuonna 1939 Rydberg nousi varasijalta eduskuntaan kuolleen kansanedustaja Hannes Ryömän tilalle. Eduskunnassa Rydberg siirtyi vähitellen kuutosina tunnettuun oppositioryhmään, joka erotettiin SDP:stä vuonna 1940. Hänet vangittiin jatkosodan alettua elokuussa 1941 yhdessä muiden kuutosten kanssa ja hän sai kolmen vuoden vankeustuomion valtiopetoksen valmistelusta. Valtiollinen poliisi oli pitänyt häntä silmällä jo pidempään, sillä hän oli toiminut vuosina 1935–1939 Neuvostoliiton Helsingin-lähetystön työntekijöiden suomen ja ruotsin opettajana.

title: Laittomasti maassa oleskeleva

text: Helsinkiin, Turkuun, Lahteen, Tampereelle, Joensuuhun ja Ouluun on perustettu salaisia klinikoita, joissa vapaaehtoiset lääkärit, sairaanhoitajat ja kätilöt hoitavat salaa Suomeen laittomasti jääneitä ihmisiä.[19] Vuonna 2015 Suomen eduskunta oli päättää, että laittomasti maassa oleskelevat ihmiset saisivat nykyistä laajemman terveydenhoidon.[19] Uudistus kaatui, koska Sosiaalidemokraattisen puolueen Kari Rajamäki ehdotti asian jättämistä pöydälle.[19] Silloinen eduskunta ei enää ehtinyt käsitellä asiaa, koska edessä oli uudet vaalit.[19]

title: Eduskunnan kirjasto

text: Eduskunnan kirjasto on eduskunnassa toimiva kaikille avoin eduskuntatiedon, oikeudellisen tiedon ja yhteiskuntatiedon keskuskirjasto. Se hankkii kokoelmaansa eduskuntatyössä tarvittavaa kirjallisuutta ja muuta aineistoa sekä välittää tietoa eduskunnasta ja sen päätöksistä, laeista, oikeudesta ja yhteiskunnasta. Kirjasto on perustettu vuonna 1872, ja se on ollut kaikille avoin vuodesta 1913.

title: Erkki Kivijärvi

text: Kivijärvi tunnettiin myös pakinoitsijana. Helsingin Sanomien maanantaikirjeissä hän esitteli kepeän henkevään tyyliinsä milloin kirjallisuuden klassikoita, milloin Ruotsin elinkeinoelämää. Suomen Kuvalehteen hän kirjoitti taas nimimerkillä Bagheera ja neuvoi "Saako? Sopiiko?" -palstallaan tapakulttuurin taitoja: minkälainen kravatti piti missäkin puvussa olla ja mitä viinejä milloinkin tuli juoda.

title: Anna Nevalainen

text: Nevalainen oli vuonna 1944 perustetun Suomen Naisten Demokraattisen Liiton ensimmäinen puheenjohtaja. Eduskunnassa hän toimi kansanedustajana 1945–54 SKDL:n riveissä. Presidentin valitsijamieheksi hänet valittiin vaaleissa 1950. Lisäksi hän toimi aktiivisesti SKDL:n liittoneuvoston jäsenenä, Vapaan sanan toimitusneuvoston pj:na, Suomen rauhanpuolustajien vpj:na, Naisten kansainvälisen demokraattisen liiton neuvostossa, Suomen rauhanliiton keskushallituksessa, Opintorahastoyhdistysten tuen hallintoneuvostossa ja osuusliike Elannon edustajiston jäsenenä.

title: Suomen sotahistoria

text: Esihistorian vuosituhansien aikana Suomenkin alueella lienee nähty suuri määrä aseellisia yhteenottoja, mutta niistä voivat kertoa enintään satunnaiset arkeologiset löydöt. Kivikautisten metsästäjä-kalastajakulttuurien elämäntapaa on usein pidetty suhteellisen rauhanomaisena, joskin tätä käsitystä on viime aikoina kyseenalaistettu. Nuorakeraamisen kulttuurin saapumista Etelä-Suomeen vuoden 3200 eaa. tienoilla on joskus arveltu väkivaltaiseksi prosessiksi. Pronssi- ja rautakauden, varsinkin merovingiajan, löytöihin sisältyy paljon aseita. On tosin epäselvää, milloin niitä on käytetty sotimiseen, milloin paikallisempaan väkivaltaan ja milloin lähinnä sosiaalisen aseman ilmaisemiseen.

title: Anneli Taina

text: Jätettyään eduskunnan Taina valittiin Etelä-Suomen läänin maaherraksi vuonna 2004. Läänien lakkauttamisen myötä valtioneuvosto nimitti Tainan Etelä-Suomen läänin tilalle perustetun Etelä-Suomen aluehallintoviraston ylijohtajaksi vuonna 2009.

title: Stormi

text: Vuonna 1906 perustetun Stormin työväenyhdistyksen, sittemmin Tyrvään sosialidemokraatit ry:n, ensimmäisenä puheenjohtajana toimi kansanedustaja Jussi Merinen, joka oli vuonna 1907 valitun Suomen ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan jäsen. Yhdistyksen puheenjohtajista myös Niilo Pajunen toimi sittemmin kansanedustajana.

title: Fennovoima

text: Fennovoima Oy on vuonna 2007 perustettu energiayhtiö, joka aikoo rakentaa Suomeen uuden ydinvoimalan. Yhtiö jätti periaatepäätöshakemuksen valtioneuvostolle tammikuussa 2009. Eduskunta myönsi luvan 1. heinäkuuta 2010 äänin 121–71.[1] Fennovoiman tuleva voimalaitos on nimeltään Hanhikivi 1 ja se rakennetaan Pyhäjoelle.[2] Laitoksen sähköntuotanto parantaa Suomen energiaomavaraisuutta.[3] Fennovoimasta 66 prosenttia omistaa kahdeksantoista suomalaisen yhtiön ja yhteisyrityksen omistama Voimaosakeyhtiö SF ja 34 prosenttia venäläinen Suomeen rekisteröity RAOS Voima Oy.

title: Satakunnan lääni

text: Jo aiemmin 1950-luvulla oli pohdittu Porin läänin perustamista. Tämän ehdotuksen mukaiseen lääniin olisivat kuuluneet lähes samat kunnat kuin 1980-luvulla suunniteltuun Satakunnan lääniin. Vuonna 1962 asiasta säädettiin jo laki, jonka mukaan Satakunnan ja Tampereen läänit olisi voitu perustaa asetuksella sitten, kun valtion tulo- ja menoarviossa oli myönnetty tarkoitukseen määrärahat. Samalla olisi Turun ja Porin läänin jäljelle jääneen osan nimi muutettu Turun lääniksi. Näitä lain mahdollistamia uusia läänejä ei kuitenkaan koskaan perustettu, ennen kuin hallitus vuonna 1986 antoi eduskunnalle uuden esityksen laiksi läänijaosta. Tämän esityksen mukaan olisi perustettu kolme uutta lääniä: Pirkanmaan, Satakunnan ja Kainuun läänit, jota paitsi Turun ja Porin läänin jäljelle jääneen osan nimi olisi muutettu Varsinais-Suomen lääniksi. Eduskunnan laki- ja talousvaliokunta kuitenkin asettui mietinnössään vastustamaan uusien läänien perustamista , ja sen mukaisesti eduskunta päätti niukalla ääntenenemmistöllä (91-89) hylätä suunnitelmat uusien läänien perustamiseksi.

title: Milo (nimi)

text: Suomessa nimi Milo on tullut käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella, ja alkanut yleistyä vasta 2000-luvulla. Syyskuuhun 2016 mennessä se on annettu noin 1120 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Milon nimipäivä on suomenkielisen ja vuodesta 2020 lähtien myös ruotsinkielisen kalenterin mukaan 7. syyskuuta.

title: Venäjän väliaikainen hallitus

text: Suomessa oli heinäkuussa hyväksytty (osittain yleisvenäläisen neuvostokongressin bolševikkien innostamana) eduskunnassa valtalaki, joka olisi siirtänyt ylimmän valtiovallan maassa Venäjän hallitukselta Suomen eduskunnalle. Suomen porvarillisten poliitikkojen ja ministerivaltiosihteerin suosituksesta väliaikainen hallitus hajotti Suomen eduskunnan 31. heinäkuuta.

title: K. J. Ståhlberg

text: Ståhlberg toimi eduskunnan puhemiehenä vuosina 1914–1917. Myös Suomen itsenäistyttyä hän oli keskeinen tasavaltalaisten johtohenkilö, joka muun muassa vastusti jyrkimmin vuoden 1918 kuningaskuntahanketta. Hän oli 1918 perustetun Korkeimman hallinto-oikeuden ensimmäinen presidentti. Ståhlberg vaikutti perustuslakikomitean puheenjohtajana merkittävästi Suomen uuden perustuslain (vuoden 1919 hallitusmuodon) sisältöön. Hänet valittiin 25. heinäkuuta 1919 ensimmäiseksi Suomen tasavallan presidentiksi maltillisen oikeiston ja vasemmiston äänillä eduskunnan suorittamassa vaalissa. Hänen merkittävin vastaehdokkaansa oli C. G. E. Mannerheim. Vaikka Ståhlberg sai vaalissa suuren äänten enemmistön (143 ääntä 197 annetusta), Mannerheim oli niin monien vaikutusvaltaisten suomalaisten sankari, että tämä varjosti Ståhlbergin asemaa.

title: Mikko Ampuja

text: Ampuja kuului loppuvuodesta 1944 perustettuun Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon, mutta hän jäi ainoana kuutosena valitsematta eduskuntaan maaliskuun 1945 vaaleissa. Hän oli 1946 lyhyen aikaa SKDL:n varapuheenjohtajana.


query: Milloin Adjo Climbié muutti Englantiin?

title: Victoria Climbién surma

text: Abobossa Norsunluurannikolla syntynyt Victoria lähti marraskuussa 1998 isotätinsä Marie-Thérèse Kouaon mukana Ranskaan, josta he muuttivat Englantiin huhtikuussa 1999. Pahoinpitelyn alkamisen ajankohdasta ei ole varmuutta, mutta on epäilty, että se paheni kun Kouao tapasi Carl Manningin ja muutti yhteen tämän kanssa. Kuolemaan johtaneen pahoinpitelyn aikana Victoriaa oli poltettu palavilla savukkeilla, hänet oli sidottu yli 24 tunniksi kerrallaan, oli lyöty polkupyörän ketjuilla, vasaroilla ja johdoilla. Patologi löysi Victorian ruumiista kaikkiaan 128 pahoinpitelyn jälkeä.[1]

title: Abraham de Moivre

text: Eri lähteissä esiintyy ristiriitaisia tietoja siitä, milloin de Moivre jätti Saint-Martinin luostarin ja muutti Englantiin. Hänen elämäkertojaan ovat kirjoittaneet sekä katoliset että protestanttiset kirjoittajat. Edellisten mukaan hän olisi viettänyt luostarikoulussa vain lyhyen ajan, kun taas jälkimmäisten mukaan häntä olisi pidetty siellä vankina huhtikuun 28. päivään 1688 saakka.

title: Formaali

text: Formaali (adj.) on yleisesti muodollinen, muotoa koskeva, säännöin täsmällistetty.

title: Liittomatriisi

text:
2 × 2 -matriisin
liittomatriisi on
Voidaan helposti todeta, että det(adj(A)) = det(A) ja adj(adj(A)) = A.

title: Hugo Weaving

text: Weaving syntyi Nigeriassa englantilaisille vanhemmille, mutta perhe muutti takaisin Englantiin jo vuotta myöhemmin. Sieltä he muuttivat Australiaan, takaisin Englantiin, Etelä-Afrikkaan ja jälleen takaisin Englantiin ennen kuin asettuivat pysyvästi Australiaan vuonna 1976. Muuton jälkeen Weavingin vanhemmat erosivat.

title: Adje Agnithey

text: Adje Agnithey (s. 9. huhtikuuta 1982) on togolainen maajoukkuelentopalloilija, joka edusti kaudella 2008–2009 Valkeakosken Isku-Veikkoja lentopallon SM-liigassa. Hakkurina pelaava 195-senttinen Agnithey on voittanut urallaan neljästi Togon mestaruuden, niin ikään hänet on valittu Togon liigan parhaaksi pelaajaksi neljästi. Agnithey on pelannut Ranskan ProB-liigassa Vannesin joukkueessa vuosina 2004–2008. Sitä ennen hän pelasi Ranskan ProA-liigassa Göelo Saint-Brieucin joukkueessa vuosina 2001–2004.

title: P. E. Svinhufvud

text: Yliopistossa Svinhufvud suoritti ensin tutkinnon historiassa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1881. Maisterin arvon Svinhufvud sai vuonna 1882. Varsinaisesti hän kunnostautui lakiopinnoissaan, minkä takia hän teki työuransa alun Turun hovioikeudessa. Turusta oli kotoisin myös Ellen Timgren, jonka kanssa hän avioitui. Hän sai varsin nuorena paikan senaatin lainvalmistelukunnasta, ja nuori perhe muutti isän työn perässä milloin Helsinkiin, milloin Turkuun hovioikeuteen tai Heinolaan kihlakunnantuomariksi, kunnes Svinhufvud pääsi Lappeen tuomiokunnan kihlakunnantuomariksi, ja perhe muutti vuonna 1908 Kotkaniemeen, Luumäelle. Svinhufvudien perheessä oli kuusi lasta: Pehr Yngve (1890–1991), Ilmo Gretel Sommar (1892–1969), Aino Mary Alfthan (1893–1980), Eino Gustaf (1896–1938), Arne Bertel (1904–1942) ja Veikko Eivind (1908–1969).

title: Isabelle Adjani

text: Isabelle Adjani (s. 27. kesäkuuta 1955) on ranskalainen näyttelijä.

title: Isabelle Adjani

text: Hänellä on kaksi lasta, ensimmäinen avioliitosta ohjaaja Bruno Nuyttenin kanssa ja toinen suhteesta näyttelijä Daniel Day Lewisin kanssa. "People"-aikakauslehti on valinnut hänet yhdeksi maailman 50 kauneimmasta naisesta. Adjani on monikielinen ja hän näyttelee rooleja sekä ranskaksi, englanniksi että saksaksi. Hän on asunut Genevessä vuodesta 1996, jolloin hän muutti lapsineen faneilta ja medialta karkuun Pariisista.

title: Liittomatriisi

text:
Lisäksi,
ja jos det(A) = 1, on det(adj(A)) = det(A) ja adj(adj(A)) = A.

title: Améyo Adja

text: Améyo Adja (s. 1956) on togolainen oppositiopuolueen poliitikko. Hän kuuluu Pan-Afrikan parlamenttiin ja on vuodesta 2002 istunut Togon kansalliskokouksen edustajana.

title: Victoria Climbién surma

text: Adjo Victoria Climbié syntyi 2. marraskuuta 1991 Abobon kylässä Abidjanissa Norsunluurannikolla Francis Climbién ja Berthe Amoissin seitsenlapsisen perheen viidenneksi. Marie-Thérèse Kouao oli Victorian isän täti. Ennen Victorian ottamista Kouao oli asunut Ranskassa kolmen poikansa kanssa. Hänen entinen aviomiehensä kuoli vuonna 1995. Kouao oli käymässä Norsunluurannikolla veljensä hautajaisissa, kun hän vieraili Climbién perheen luona lokakuussa 1998. Tällöin hän ilmoitti Victorian vanhemmille, että haluaisi viedä yhden lapsista mukanaan Ranskaan, jossa järjestäisi tälle hyvän koulutuksen ja mahdollisuuden hyvään elämään. Epävirallinen lapsenluovutusmenettely on yleinen läntisessä Afrikassa. Victoria valittiin, sillä häntä pidettiin kaikkein lupaavimpana. Vaikka Victorian vanhemmat olivat tavanneet Kouaon vain pari kertaa, he tunsivat hänet hyvin suvun matriarkkana ja suostuivat järjestelyihin. Victorian lähdön jälkeen hänen vanhempansa saivat kolme viestiä joissa kerrottiin, että Victoria on kunnossa ja voi hyvin, vaikka tyttö oli tuolloin jo kuolemaisillaan.

title: Golliwog

text: Golliwogille ei milloinkaan haettu tekijänoikeussuojaa, joten saksalainen Steiff alkoi 1909 tuottaa nukkeja ja hillovalmistaja Robertson otti sen tuotteittensa symboliksi. Suomessa hahmo on nähty Halvan lakritsi- ja salmiakkimattojen sekä lakritsipurkkien kyljessä ja Fazerin lakritsipatukoiden kuorissa. Englantia lukevat keskikoululaiset saivat tutustua Golliwogiin 1950-luvulla Ole Reuterin oppikirjassa "Learn English", jossa oli Golliwog-runo ja sen kuvituksena Tove Janssonin karrikoitu piirros.

title: Liittomatriisi

text:
kaikille "n"×"n"-matriiseille A ja B. Toisella rivillä oleva yhtälö seuraa yhtälöistä adj(B)adj(A) =
det(B)B det(A)A = det(AB)(AB).
Korvaamalla toisella rivillä B matriisilla A ja suorittamalla tämä rekursiivisesti saadaan kaikille kokonaisluville "m":
Liittomatriisin transpoosi on sama kuin transpoosin liittomatriisi:

title: Isabelle Adjani

text: Adjani syntyi Gennevilliersin kunnassa, joka sijaitsee Pariisin suurkaupunkialueella. Hänen isänsä oli turkkilais-algerialainen ja äitinsä saksalainen. Hän aloitti näyttelemisen 12-vuotiaana ja esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan 14-vuotiaana. 18-vuotiaana hän liittyi Ranskan valtionteatteriin, Comédie-Françaiseen.

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Eletään loppuvuotta 1914. Milo James Thatch (Pete Lattu) on nuori kielitieteilijä sekä kartanpiirtäjä, joka työskentelee Smithsonian-instituutin pannuhuoneessa. Milo tahtoo kovasti seurata kuolleen isoisänsä Thaddeus Thatchin jalanjäljissä ja löytää Suojelijan Eepokseksi kutsutun kirjan, jolla löytäisi myyttisen, mereen uponneen Atlantiksen kaupungin. Instituutin johtokunta ei kuitenkaan suostu uskomaan Miloa, että Atlantis on joskus ollut olemassa. Myöhemmin Milon isoisän ystävä, miljonääri Preston B. Whitmore (Seppo Mäki), ottaa yhteyttä Miloon ja ojentaa tälle Suojelijan Eepoksen, jonka Milon isoisä oli ehtinyt löytää ennen kuolemaansa. Whitmore paljastaa, että hän on kerännyt kokoon suuren tutkimusryhmän sekä erilaisia varusteita Atlantiksen löytämistä varten, ja tarjoaa Milolle mahdollisuutta johtaa ryhmä Atlantikselle Eepoksen avulla. Milo suostuu tarjoukseen.

title: Milo Yiannopoulos

text: Milo Yiannopoulos (s. 18. lokakuuta 1984 Kent, Englanti) on brittiläinen toimittaja, joka on työskennellyt oikeistokonservatiiviselle Breitbart-sivustolle. Hän on tullut tunnetuksi konservatiivisista mielipiteistään ja kritisoinut poliittista korrektiutta. Vuonna 2015 hän oli yksi ensimmäisistä, jotka käsittelivät julkisuudessa Gamergate-kohua.

title: Adjat

text: Adjat (myös "adžat") ovat eweille sukua oleva etninen ryhmä Beninin ja Togon eteläosassa. He ovat alun perin joruboja, jotka muuttivat Nigeriasta nykyisen Togon alueelle Tadoon (Adja-Tadoon). Sittemmin adjat muuttivat takaisin itään, jossa he perustivat Ardran (Alladan) kuningaskunnan. Siitä saivat alkunsa Dahomey ja Hogbonou.

title: Victoria Climbién surma

text: Adjo Victoria Climbié (2. marraskuuta 1991 – 25. helmikuuta 2000) oli 8-vuotias tyttö, jonka hänen huoltajansa pahoinpitelivät ja surmasivat Lontoossa Iso-Britanniassa helmikuussa 2000. Hänen kuolemansa johti laajaan parlamentaariseen tutkimukseen sekä merkittäviin muutoksiin lastensuojelupolitiikkaan Englannissa. Victorian pahoinpidelleet huoltajat olivat Norsunluurannikolla syntynyt Ranskan kansalainen Marie-Thérèse Kouao (s. 17. heinäkuuta 1956) ja tämän englantilainen miesystävä Carl Manning (s. 31. lokakuuta 1972). Victorian kuolemaan olivat merkittävästi osallisena myös sosiaalityöntekijöiden epäpätevyys ja virhearviot.

title: Candi Milo

text: Milo syntyi San Joséssa, Kaliforniassa, jossa hän kävi koulua aina high schooliin asti. Milo esiintyi jo 16-vuotiaana huvipuistoissa laulajana ja erityisesti Anaheimin Disneylandissä. Milo muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli stand up -koomikkona ja laulajana. Milon ura koomikkona edistyi laulajan uraa paremmin ja hän muun muassa esiintyi televisiosarjoissa, kuten "Comedy Express" ja "Evening at the Improv".

title: Substraatti (kielitiede)

text: Sanastovaikutuksia lukuun ottamatta kielellisen substraattivaikutuksen todistamiseen liittyy yleensä melkoisia ongelmia. Esimerkiksi suomalais-ugrilaisten kielten vaikutus venäjän kieleen on nähty tutkimushistoriassa milloin valtavaksi, milloin mitättömäksi. Muita paljon keskusteltuja kielellisiä substraattivaikutuksia ovat muun muassa kelttiläisten kielten vaikutus englantiin ja ranskaan, baskin ja Iberian niemimaan kuolleiden kielten vaikutus espanjaan, illyyrien kielten vaikutus Balkanin kieliin jne.

title: Victoria Climbién surma

text: 5. elokuuta 1999 Victoria vietiin NSPCC-keskukseen Tottenhamiin, jossa hänet luovutettiin Sylvia Henrylle. Tuolloin oli sekaannusta siitä, miksi keskukseen oli otettu yhteyttä tapauksen tiimoilta. Henry otti myöhemmin yhteyttä sosiaalityöntekijään ja hänelle oli kerrottu, Henryn itsensä mukaan, että Victoria oli muuttanut kaupunginosasta ja siksi tapaus oli suljettu. Kyseinen sosiaalityöntekijä sen sijaan ei muistanut, että kyseistä keskustelua olisi käyty. Samana päivänä Kouao tapasi Arthurworreyn ja väitti, että Victoria oli kaatanut kiehuvaa vettä päälleen lopettaakseen syyhyn aiheuttaman kutinan ja että hän oli käyttänyt ruokailuvälineitä aiheuttamaan muut vammat. Arthurworrey uskoi naisen selityksen, päättäen että vammat olivat varmaan tulleet vahingossa, ja siksi Victoria päästettiin NSPCC:stä kotiin jo seuraavana päivänä.

title: Victoria Climbién surma

text: 24. helmikuuta 2000 Kouao ja Manning veivät Victorian paikalliseen kirkkoon puolitajuttomana, hypotermiasta kärsivänä, aliravittuna ja monien sisäelinten jo petettyä. Sieltä lähtiessä taksinkuljettaja kauhistui Victorian tilaa ja ajoi hänet suoraan onnettomuus- ja ensiapuun North Middlesex Hospitaliin. Sieltä hänet siirrettiin intensiivisen hoidon yksikköön St. Maryn sairaalaan. Victorian St. Maryyn vienyt ambulanssikuski kertoi, että vaikka Kouao hoki "minun pikkuiseni, minun pikkuiseni", hänen huolensa ei vaikuttanut aidolta ja että Manning käyttäytyi kuin "ei olisi siellä ollutkaan". Victoria kuoli seuraavana päivänä kello 3:15 paikallista aikaa. Hänet tutkinut patologi löysi Victorian ruumiista 128 vammaa ja arpea ja luonnehti sitä "pahimmaksi koskaan näkemäkseen lapsen pahoinpitelyksi". Victoriaa oli poltettu savukkeilla sekä lyöty pyörän ketjuilla, vasaroilla ja johdoilla. Lisäksi hän oli ollut sidottuna yli 24 tuntia kerrallaan. Victoria Climbié haudattiin Grand-Bassamin hautausmaalle lähelle kotikaupunkiaan Norsunluurannikolla.

title: Améyo Adja

text: Adja menestyi nuorena urheilussa. Hän puhuu erinomaisesti ranskaa sekä eweä ja hyvin myös englantia.

title: Adjat

text: Adjojen pääelinkeino on maanviljely. Heitä lienee yli puoli miljoonaa henkeä.

title: Victoria Climbién surma

text: Victoria Climbién tapausta on luonnehdittu hyvin samankaltaiseksi kuin Suomessa toukokuussa 2012 tapahtunutta 8-vuotiaan Eerikan surmaa.

title: Victoria Climbién surma

text: Luokka:Rikokset Lontoossa Luokka:Vuoden 2000 rikokset Luokka:Murhat Yhdistyneessä kuningaskunnassa Luokka:Perheväkivalta

title: Pentukuumetta

text: Kirjassa seikkailee taas tutut hahmot, mm. Ulla, Kisse, Dara, Furi ja muut. Kirjan alussa Dara on pari viikkoa sitten astutettu Daran kasvattajan uudella koiralla Xafirilla. Alussa on pieniä vaikeuksia, kun Ullan äiti ei haluaisi, että Ulla lähtee Beritille pentujen ajaksi, mutta sekin selviää myöhemmin kirjassa... Ullalle tulee myös vaikeuksia, kun kaikille pennuille ei tahdo oikein löytyä kunnon kotia, milloin valitetaan Ullan iästä, ja milloin haluttaisiin kilttiä ja rauhallista koiraa lasten kaveriksi.

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Milon ystävät valmistautuvat palaamaan maanpinnalle, kun taas Milo päättää jäädä Atlantikseen Kidan luokse, sillä hän on ehtinyt rakastua prinsessaan. Hän tahtoo myös auttaa atlantislaisia palauttamaan Atlantiksen sen entiseen loistoonsa. Maanpinnalla Milon ystävät harjoittelevat herra Whitmoren johdolla peitetarinaa kokemuksistaan, jotta muut ihmiset luulisivat, etteivät he ikinä Atlantista löytäneetkään. Elokuva päättyy Milon ja Kidan viimeistellessä Kidan isän kuvapatsaan, joka nousee ilmaan muiden ”Atlantiksen sydäntä” kiertävien kivipatsaiden joukkoon kukoistavan kaupungin ylle.

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Kida saa tietää, että Milo osaa lukea Atlantiksen muinaisia kirjoituksia, joten hän vie Milon katsomaan useita seinäkirjoituksia ja pyytää tätä kääntämään ne. Milo selittää, että Atlantis ja sen asukkaat saavat energiaa ”Atlantiksen sydämeksi” kutsutun suuren sinisen ”kristallin” elinvoimasta. Kristallin voimaa on säilötty kaikkien atlantislaisten käyttämiin hohtaviin sinisiin kristallikaulakoruihin. Kida muistelee, miten hänen äitinsä kuoli tuhansia vuosia sitten, kun ”Atlantiksen sydän” valitsi tämän suojellakseen kaupunkia jättimäiseltä tsunamilta, jonka atlantislaiset olivat saaneet aikaan käyttäessään ”Sydämen” voimia väärin. Kaksikko palaa takaisin retkeltään ja saa tietää, että Rourke ja muut ryhmäläiset ovat juonitelleet saadakseen ”Atlantiksen sydämen” haltuunsa ja viedäkseen sen sitten yläpuoliseen maailmaan. Rourke pahoinpitelee kuninkaan kohtalokkaasti pakottaakseen tämän paljastamaan ”Sydämen” olinpaikan, joka sattuu olemaan aivan valtaistuinsalin alapuolella. Rourke, Sinclair, Milo ja Kida laskeutuvat luolaan, jossa ”Sydän” leijuu korkealla ilmassa ympärillään Atlantiksen muinaisten kuninkaiden kiviveistoksia. ”Sydän” vetää Kidaa puoleensa, niin että se lopulta imeytyy prinsessan sisään ja lakkaa tuottamasta energiaa Atlantikselle ja sen asukkaille. Rourken miehet säilövät Kidan metallikonttiin ja valmistautuvat kuljettamaan sen takaisin pinnalle. Siinä samalla Milon ystävät kuitenkin hylkäävät Rourken, kun he ymmärtävät, että ”Sydämen” vieminen tarkoittaa atlantislaisille kuolemaa. Kuningas tekee kuolemaa, mutta ehtii kertoa Milolle totuuden "Sydämestä" ja pyytää häntä pelastamaan sekä sen että Kidan.