query: Milloin Howard Lovecraft syntyi?

title: H. P. Lovecraft

text: Howard Phillips Lovecraft (20. elokuuta 1890 – 15. maaliskuuta 1937) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoitti etupäässä fantasia- ja kauhukirjallisuutta.[1] Eläessään Lovecraft ei saavuttanut suurta menestystä. Nykyään hänet lasketaan näiden kirjallisuuden lajien suurimpiin vaikuttajiin. Suuren osan tuotannostaan Lovecraft julkaisi pulp-lehdissä.

title: Katariina Howard

text: Katariina Howard oli lordi Edmund Howardin ja Joyce Culpepperin kymmenes lapsi. Hänen sisaruksiaan olivat (eivät aikajärjestyksessä) Ralph, George, Henry, Mary, Isabel, Margaret, Joyce, Charles ja Thomas. On vaikea sanoa tarkalleen, milloin Katariina syntyi, mutta hänen on arvioitu syntyneen vuonna 1521 tai vuosien 1520 ja 1525 välisenä aikana. Hän oli Norfolkin 3. herttuan veljentytär sekä Anna Boleynin ja Mary Boleynin serkku, joista ensimmäinen oli ollut Henrik VIII:n vaimo teloitukseensa saakka vuonna 1536 ja jälkimmäinen kuninkaan rakastajatar.

title: Robert E. Howard

text: Howard aloitti vuonna 1930 kirjailija H. P. Lovecraftin kanssa hyvin aktiivisen ja aiheiltaan monipuolisen kirjeenvaihdon, joka jatkui Howardin kuolemaan saakka. Howardin kirjeystäviin kuului myös muita pulp-kirjailijoita kuten Clark Ashton Smith ja August Derleth.

title: Sidney Howard

text: Howard oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli näyttelijä Clare Eames, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1922. Liitosta syntyi tytär Jennifer (1925), jonka huoltajuuden Howard sai pariskunnan erotessa vuonna 1928. Howard meni uusiin naimisiin vuonna 1931 kapellimestari Walter Damroschin tyttären Leopoldine "Polly" Blaine Damroschin kanssa. Heille syntyi kolme lasta: Sidney (1933), Walter (1935) ja Margaret (1938).

title: Luettelo Cthulhu-mytologian olennoista

text: On huomattava, että vaikka Lovecraft mainitsikin monet näistä olennoista, ja sen myötä ne on myöhemmin liitetty lovecraftilaiseen kauhuun ja fantasiaan (myös Cthulhu-mytologiaan), hän ei välttämättä tarkoittanut niitä sellaisiksi olennoiksi, kuin monet hänen jälkeensä kirjoittaneet. Koko vanhempien jumalten käsitekin syntyi vasta Lovecraftin kuoleman jälkeen.

title: Dwight Howard

text: Howard syntyi Dwight senior ja Sheryl Howardin perheeseen, jolla oli vahva urheilutausta. Hänen isänsä on liikunnanohjaaja Southwest Atlanta Christian Academyn yksityiskoulussa, jossa on yksi Yhdysvaltojen parhaista koripallo-ohjelmista. Hänen äitinsä taas pelasi Morris Brown Collegen naisten koripallojoukkueessa. Howard on ollut lapsuudestaan lähtien hurskas kristitty.

title: Engorged

text: Yhtye on saanut sanoituksiinsa vaikutteita lukuisilta kauhu- ja fantasiakirjailijoilta, kuten H. P. Lovecraftilta, Robert E. Howardilta, Frank Belknap Longilta ja Clark Ashton Smithiltä.

title: Clint Howard

text: Clinton Evan Howard syntyi Burbankissa Kaliforniassa, ja hänen vanhempansa olivat näyttelijät Rance Howard ja Jean Speegle Howard. Lisäksi hänellä oli vanhempi veli, näyttelijä-ohjaaja Ron. Howard kävi Robert Louis Stevenson Elementary -koulua.

title: Cthulhu-mytologia

text: Cthulhu-mytologia, siinä muodossa kuin se nykyään tunnetaan, on nimeään myöten Lovecraftin kirjeystävän August Derlethin luomus. Vaikka pohjan sille antoivatkin Lovecraftin ja hänen piirinsä kirjoitukset, ei Lovecraft – eikä kukaan muukaan piirin jäsenistä – systematisoinut sen enempää kuin nimennytkään mytologiaa; Lovecraft tosin kutsui sitä joskus humoristisesti nimellä ”Yog-Sothothery” erään taruston hahmon mukaan. Itse asiassa Lovecraftin tarinat kerääntyvät enemmän kuvitteellisen Arkhamin kaupungin kuin Cthulhun tai jonkin muun olennon ympärille, ja mainitut jumalolennot ja niiden olemukset vaihtelevat tarinasta toiseen; tästä syystä jotkut ovat arvelleet, ettei Lovecraft edes tarkoittanut tarustoaan yhtenäiseksi kokonaisuudeksi.

title: H. P. Lovecraft

text: Lovecraft sai nuorena vaikutteita muun muassa kreikkalaisesta ja roomalaisesta mytologiasta, 1800-luvun englantilaisilta runoilijoilta ja Edgar Allan Poelta. Myöhemmin suurimpina vaikuttajina toimivat Lordi Dunsany ja Arthur Machen, sekä jossain määrin myös hänen kirjailijaystävänsä Clark Ashton Smith, August Derleth ja Robert E. Howard. Lovecraftin kirjallinen tyyli oli vanhahtavaa jo hänen elinaikanaan ja sille on ominaista runsas adjektiivien käyttö.

title: Kauhuelokuva

text: 1900-luvun alussa H. P. Lovecraft kehitti Cthulhu-taruston, mutta hänen vanhahtava kielensä ei ole kuitenkaan houkutellut elokuvantekijöitä. Lovecraft ei ollut kovinkaan suosittu elämänsä aikana, mutta hänen tyylinsä on vaikuttanut moniin myöhempiin kauhukirjailijoihin, kuten Ramsey Campbelliin, Clive Barkeriin ja Stephen Kingiin. Kauhusarjakuva syntyi 1950-luvulla, kun EC Comics julkaisi tarinoita, joiden keskiössä olivat kauhu ja oudot tapahtumat.

title: Fantasiakirjallisuus

text: Fantasia oli kirjallisuuden valtavirtana aina viime vuosatoihin asti. Jo varhaisin kirjallisuus kuten Homeroksen "Odysseia" on täynnä mielikuvituksellisia hirviöitä, samoin kuin muutkin muinaiset eepokset. Keskiajalta tunnetaan esimerkiksi Kuningas Arthuriin liittyvät fantastiset tarinat. Omaksi lajikseen fantasiakirjallisuus erottui romantiikan aikana 1700- ja 1800-lukujen taitteessa. Tällöin sen vastakohtina olivat hahmottuneet realistinen kirjallisuus ja tieteellinen todellisuuskäsitys. Britanniassa syntyi 1800-luvulla lasten fantasian lajityyppi, jonka tunnettu edustaja on Lewis Carrollin "Liisan seikkailut ihmemaassa" (1865). Yhdysvalloissa fantasiakirjallisuutta julkaistiin 1900-luvun alkupuolella etenkin pulp-lehdissä. Ajan tunnettuja fantasiakirjailijoita olivat esimerkiksi Robert E. Howard ja H. P. Lovecraft. Freudilaisuuden nousun myötä fantasiakirjailijat alkoivat ottaa kantaa siihen, ovatko heidän esittämänsä unelmat tosia vai hahmojen alitajunnan heijastumaa.

title: Uusrahvaanomainen spekulatiivinen fiktio

text: URS ottaa liikkeenä vaikutteita muun muassa sellaisilta kirjailijoilta kuin H. P. Lovecraft, Robert E. Howard, Edgar Rice Burroughs, Douglas Adams, Terry Pratchett ja Stephen King. Kirjallisten töiden pääasiallinen tarkoitus on viihdyttää sen sijaan, että ne pyrkisivät hyödyntämään korkeakirjallisuuden keinoja tai teemoja.

title: Weird Tales

text: Wrightin aikakaudelle sijoittui "Weird Talesin" kulta-aikaa ollut 1930-luku. Hänen panostaan lehden menestykselle pidetään varsin merkittävänä. Näihin aikoihin lehteen kirjoitti monia sittemmin legendaarisiksi tulleita kirjailijoita, jotka loivat lehden maineen. Lukijakunnan keskuudessa "Weird Talesin" vakioavustajista suosituin oli Seabury Quinn; Robert E. Howard ja Edmond Hamilton olivat hänestä seuraavat. Sittemmin Howardin maine on kasvanut kilpailijoitaan suuremmaksi, samoin H. P. Lovecraftin, joka nykyään on ylivoimaisesti tunnetuin "Weird Tales" -kirjailijoista. Howard teki itsemurhan 1936 ja Lovecraft kuoli syöpään seuraavana vuonna. Kolmas suosittu avustaja, Clark Ashton Smith, oli aloittanut novellien kirjoittamisen Lovecraftin kannustamana, mutta kun hänen vanhempansa ja Lovecraft kuolivat lyhyen ajan sisällä, hän lopetti proosan kirjoittamisen. Lovecraftilaisella kauhulla aloittanut Henry Kuttner siirtyi kirjoittamaan fantasiaan yrittäen paikata Howardin jättämää aukkoa, mutta onnistui vain osittain. Tähtiavustajansa menettänyt "Weird Tales" aloitti hitaan alamäen. Vakavasti sairas Wright erosi loppuvuodesta 1939 toimitettuaan lehteä 177 numeroa ja kuoli seuraavana vuonna.

title: Cthulhu-mytologia

text: Keskeinen osa tarustoa ovat sen kuvitteelliset kirjat, joista tunnetuin on Lovecraftin itsensä kehittämä "Necronomicon". Kirjan kirjoitti Lovecraftin mukaan ”hullu arabi” Abdul Alhazred noin vuonna 730 Damaskoksessa. Kirja on niin tunnettu, että siitä on laadittu useita todellisia ennallistuksia, tunnetuimpana ”Simonin "Necronomicon"”. Muita kiellettyjä kirjoja ovat muun muassa "Pnakoottiset käsikirjoitukset", "Eibonin kirja" (kirjan keksi Clark Ashton Smith, jonka mukaan sen kirjoittaja oli profeetta Eibon), "Cultes des Goules" (August Derlethin keksintöä, kirjoittajana kreivi D'Erlette), "Unaussprechlichen Kulten" (keksijänä Robert E. Howard ja kirjoittajana Friedrich Wilhelm von Junzt) sekä "De Vermiis Mysteriis" (Robert Blochin keksintöä, kirjoittanut Ludvig Prinn). Arkhamissa sijaitsevassa Miskatonicin yliopistossa on näitä kirjoja edustava valikoima.

title: Hyborialainen aika

text: Monet Howardin Conan-novelleissa kuvaamat hirviöt ovat suunnattoman voimakkaita kosmisia olentoja, ja periytyvät ihmistä edeltävältä ajalta jolloin ne hallitsivat maailmaa. Ulkonäöltään ne ovat usein epämääräisiä ja kummallisia, ja niissä on voimakkaita yhtäläisyyksiä Howardin ystävän H. P. Lovecraftin Cthulhu-mytologiaan.

title: H. P. Lovecraft

text: Lovecraft tapasi Sonia Haft Greenen harrastelijatoimittajien kokouksessa Bostonissa 22. helmikuuta 1921. Aviomiehestään eronnut Sonia oli Lovecraftia seitsemän vuotta vanhempi. Hän oli Ukrainan juutalaisia, omaa sukua Sifirkin, ja ansaitsi huomattavia summia vuodessa työstään Ferle Hellerin vaatetusliikkeessä Manhattanilla. Lisäksi Sonia hoiti liikkeen kauppamatkustajan tehtäviä ja kiersi yksin itärannikon kaupunkeja. Syksyllä 1922 Sonia kutsui Lovecraftin Magnoliaan, Massachusettsiin. Iltakävelynsä aikana he kuulivat kaukaa outoa ääntä ja yllyttivät toisiaan kirjoittamaan siitä kauhutarinan. Sonia valvoi koko yön ja kirjoitti tarinan ”The Horror at Martin's Beach”. Lovecraft korjasi tekstin ja se ilmestyi Weird Talesissa nimellä ”The Invisible Monster”. Sonia oli niin innostunut yhteistyöstä, että hän suuteli Lovecraftia. Pari meni naimisiin St. Paulin kappelissa New Yorkissa maaliskuun 3. päivänä 1924 ja muuttivat sen jälkeen Brooklyniin. Häämatkalla Lovecraft joutui kirjoittamaan puhtaaksi tarinan ”Faaraoiden vankina”, jonka hän haamukirjoitti Harry Houdinille. Lovecraft osti kirjoituspalkkiollaan Sonialle timanttisormuksen.

title: Lovecraftin lähteillä

text: Lovecraftin lähteillä on Markku Sadelehdon toimittama ja Jalavan vuonna 2013 julkaisema antologia. Se on tarkoitettu H. P. Lovecraftin "Koottujen teosten" oheislukemistoksi ja esittelee Lovecraftin esikuvien ja ystävien kirjoittamia kauhunovelleja. Myös Lovecraftin tekstiä on mukana: novelli ”Arvoitus tuolta puolen” on hänen, C. L. Mooren, A. Merrittin, Robert E. Howardin ja Frank Belknap Longin yhteistyössä kirjoittama siten, että seuraava kirjailija on aina jatkanut tarinaa siitä, mihin edellinen oli sen jättänyt.Nörttityttöjen arvostelussa Nina Niskanen ja Anitta Kiviranta pitävät kirjaa kohtalaisena. Heistä kirjan novellit ovat kuitenkin keskenään turhan samankaltaisia, joskin Lovecraft-faneille tämä saattaa olla myös vahvuus. He myös panevat merkille, että suurin osa kirjailijoista edustaa samaa sukupolvea ja kuuluvat kaikki Lovecraftin ystäväpiiriin. Kuitenkin kirjan loppuun sijoitetut Arthur Machen ja Guy de Maupassant ovat vaikuttaneet selvästi varhaisemmin, ja heidän teostensa yhteys Lovecraftiin ja kirjan muihin novelleihin jää epäselväksi. Toisaalta antologia ei myöskään esittele uudempaa Lovecraft-vaikutteista kirjallisuutta, jolloin Lovecraftin mittava perintö jää käsittelemättä. Niskanen ja Kiviranta myös kritisoivat kirjailijaelämäkertojen sijoittamista esipuheeseen; heistä ne olisi ollut viisaampaa sijoittaa novellien yhteyteen, jolloin alaa tuntematon lukija osaisi paremmin yhdistää novellin ja sen kirjoittajan.

title: Robert E. Howard

text: Kauhukirjallisuuden puolella Howardin kolmisenkymmentä kauhutarinaa laajensivat kauhun silloista skaalaa tuomalla mukaan inhimillisyyttä, koskettavuutta ja elämänläheisyyttä – 1900-luvun alun kauhukirjallisuudelle harvinaisia piirteitä. Howard myös kehitti H. P. Lovecraftin ns. Cthulhu-mytologiaa keksimällä "Unaussprechlichen Kulten" -nimisen kirjan ja kirjoittamalla muutamia mytologian kaanoniin kuuluvia novelleja. Howard kuitenkin lopetti Cthulhu-novellien kirjoittamisen nopeasti keskittyäkseen itse luomiinsa maailmoihin.

title: Clark Ashton Smith

text: Smith piti itseään etupäässä runoilijana, mutta kenties heikon taloudellisen tilanteensa seurauksena hän alkoi vuodesta 1925 lähtien kirjoittaa lehtiin weird fictioniksi kutsuttuja kertomuksia. Lovecraftin innostamana Smith alkoi kirjoittaa pulp-henkisiä fantastisia kertomuksia "Weird Tales" -lehteen. Smith, Lovecraft ja heidän ystävänsä Robert E. Howard ovat myöhemmin nousseet tunnetuimmiksi Weird Talesin tuotteliaista kirjoittajista, ja kaikki ovat tarinoissaan käyttäneet ja kehittäneet Lovecraftin alun perin kehittämää Cthulhu-mytologiaa. Smith sijoitti kertomuksensa usein joko historiallisiin aikakausiin tai vieraisiin fantasiamaailmoihin, muun muassa Atlantikseen, Howardin Hyperboreaan, sillä erotuksella, että kyseessä ei ollut Howardin Hyperborea, vaan Clark Ashton Smithin ikioma Hyperborea, Marsiin ja itse kehittämiinsä Averoigneen, Zothique'iin ja Xiccarphiin. Tarkkaan ottaen voi myös sanoa, että Mars ei ollut varsinaisesti olosuhteiltaan lähinaapuriplaneettaamme vastaava, vaan sekin oli Clark Ashton Smithin fiktiivinen luomus. Smithin kirjoitustyyliä on kuvattu omalaatuisen värikkääksi, runolliseksi, ja hänen käyttämässään kielessä vilisi eksoottisia nimiä ja epätavallisia sanoja, luultavasti osittain hänen itseopitun, tietosanakirjojen muokkaaman sivistyksensä seurauksena.

title: Candi Milo

text: Milo syntyi San Joséssa, Kaliforniassa, jossa hän kävi koulua aina high schooliin asti. Milo esiintyi jo 16-vuotiaana huvipuistoissa laulajana ja erityisesti Anaheimin Disneylandissä. Milo muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli stand up -koomikkona ja laulajana. Milon ura koomikkona edistyi laulajan uraa paremmin ja hän muun muassa esiintyi televisiosarjoissa, kuten "Comedy Express" ja "Evening at the Improv".

title: H. P. Lovecraft

text: Vuoden 1917 kesäkuussa Lovecraft palasi kertomakirjallisuuden pariin. Tuohon aikaan syntyivät novellit ”The Tomb” ja ”Dagon”, joista viimeksi mainittu oli Lovecraftin ensimmäinen julkaistu teos. Novelli julkaistiin Weird Tales -lehdessä vuonna 1923. Samoihin aikoihin Lovecraft alkoi kirjeenvaihdon muun muassa Forrest J. Ackermanin, Robert Blochin ja Robert E. Howardin kanssa. Hän kirjoitti kuudessa ja puolessa vuodessa 29 lyhyttä novellia, joiden joukossa olivat hänen oma suosikkinsa ”Erich Zannin musiikki” ja ensimmäinen menestyksensä ”Rotat seinissä”.

title: Weird Tales

text: Lehden ilmestymisaikoihin siihen kirjoittaneiden ennustettiin jäävän tuntemattomiksi ja vaille arvostusta. Nykyään jotkut lehteen kirjoittaneet ovat kuitenkin hyvin tunnettuja ja arvostettuja. Heistä merkittävin on H. P. Lovecraft, joka oli 1900-luvun vaikutusvaltaisin kauhukirjailija. Lovecraftin hirviöjumala Cthulhun lisäksi esimerkiksi Robert E. Howardin luoma Conan barbaari on vakiintunut "Weird Talesin" julkaisemista tarinoista osaksi populaarikulttuuria. Ray Bradbury ja Tennessee Williams olivat myös kirjailijoita, joiden ura alkoi "Weird Talesin" sivuilta.

title: H. P. Lovecraft

text: Isän kuoleman jälkeen Lovecraftia kasvattivat hänen äitinsä, hänen tätinsä Lillian Delora Phillips ja Annie Emeline Phillips sekä hänen isoisänsä Whipple Van Buren Phillips, jonka luona he asuivat. Lovecraftia pidettiin lapsinerona. Lovecraftin äiti puolestaan oli epärealistinen, neuroottinen taiteilijaluonne, joka kasvatti poikaansa kuin tyttöä. Lovecraft siteerasi runoja kahden vanhana ja kirjoitti kokonaisia runoja kuuden ikäisenä. Hänen isoisänsä kannusti häntä antamalla hänelle klassikkoja kuten Tuhat ja yksi yötä, Thomas Bulfinchin Age of Fable -kirjan ja lasten versiot Iliaasta ja Odysseiasta. Lovecraft oli kuuden vanha kirjoittaessaan tarinansa ”The Little Glass Bottle”, kertomuksen pullopostista. Kahdeksanvuotiaana Lovecraft tutustui Edgar Allan Poen tuotantoon. Lovecraft sitoi käsikirjoituksensa yhteen vihkosiksi, jotka hän hävitti tehdessään 18-vuotiaana kirjallisen suursiivouksen. Hänen äitinsä pelasti joitakin tarinoita, niiden joukossa olivat ”Luolan peto” (1905) ja ”Alkemisti” (1908). ”Alkemistin” jälkeen Lovecraft ei kirjoittanut fiktiota ennen vuotta 1917, mitä hän myöhemmin katui, sillä häneltä oli mennyt hukkaan lähes vuosikymmen.

title: H. P. Lovecraft

text: John Carpenterin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen kauhuelokuva Hulluuden syövereissä () vuodelta 1994 perustuu löyhästi H. P. Lovecraftin teoksiin. Lukuisine viittauksineen kirjailijan töihin elokuva on eräänlainen tribuutti Lovecraftille. Elokuvan kuvitteellisen kauhukirjailijan Sutter Canen teoksilla on samankaltaisia nimiä kuin Lovecraftin teoksilla, esimerkiksi The Whisperer of the Dark (vastaavasti Lovecraft: The Whisperer in Darkness, suom. Kuiskaus pimeässä), The Thing in the Basement (Lovecraft: The Thing on the Doorstep, suom. Olio kynnyksellä), Haunter out of Time (Lovecraft: The Haunter of the Dark ja The Shadow Out of Time, suom. Vainooja pimeydestä ja Varjo menneisyydestä), In the Mouth of Madness (Lovecraft: At the Mountains of Madness, suom. Hulluuden vuorilla).

title: H. P. Lovecraft

text: Lovecraftin isoisä kuoli vuonna 1904, minkä jälkeen Lovecraftin perheen oli muutettava pienempään asuntoon. Lovecraft kärsi vuonna 1908 hermoromahduksen, eikä tämän takia koskaan saanut opintojaan päätökseen. Lovecraft kokeili myös kykyjään tieteilijänä. Elokuussa 1906 tiedelehti Scientific American julkaisi hänen kirjeensä, jossa hän ehdotti, että tähtitieteelliset observatoriot etsisivät Neptunuksen takaista planeettaa koordinoidusti. Lovecraft antoi planeetalle nimen Yuggoth, jota hän käyttikin myöhemmin novelleissaan. Kun Pluto löydettiin vuonna 1930, hän muistutti ystävilleen, että oli ennustanut sen olemassaolon.

title: Howard Hughes

text: Howard Robard Hughes II syntyi Texasin Humblen kaupungissa 24.joulukuuta vuonna 1905 Howard Robart Hughes vanhemman (1869–1924) ja Allene Stone Ganon (1883–1922) lapseksi. Howard ja Allene olivat menneet vihille Dallasissa 24.toukokuuta 1904.

title: Cthulhu-mytologia

text: Lovecraftilla oli joukko kirjeystäviä, jotka kirjoittelivat samantapaisiin pulp-lehtiin kuin hän ja joiden fantasia- ja kauhunovellien tyyli muistutti Lovecraftia (niin sanottu Lovecraftin piiri). Lovecraft rohkaisi ystäviään käyttämään tarustoaan, ja August Derlethin, Robert E. Howardin, Clark Ashton Smithin, Henry Kuttnerin, Robert Blochin ja Frank Belknap Longin kaltaiset kirjailijat osallistuivatkin jo varhain taruston kehittämiseen.

title: Unaussprechlichen Kulten

text: Kirja esiintyy ensimmäisen kerran Howardin kauhunovelleissa "The Children of the Night" (1931, suom. antologiassa "Lovecraftin lähteillä") ja "Musta kivi" (The Black Stone, 1931, suomeksi samannimisessä novelliantologiassa), joista varsinkin jälkimmäisessä se esiintyy juonen kannalta merkittävässä osassa. Myöhemmin kirja on kuitenkin liitetty osaksi Ctulhu-mytologian laajaa kiellettyjen kirjojen kaanonia, ja sen mainitsi tarinoissaan muun muassa mytologian luojana pidetty H. P. Lovecraft.

title: H. P. Lovecraft

text: Lovecraft syntyi 20. elokuuta 1890 Rhode Islandin Providencessa. Lovecraft oli yläluokkaisen mutta köyhtyneen suvun jälkeläinen, joka sai eksentrisen kotikasvatuksen. Hän oli kauppamatkustaja Winfield Scott Lovecraftin ja Sarah Susan Phillips Lovecraftin ainut lapsi. Lovecraftin ollessa kolmen ikäinen hänen isänsä sairastui psykoosiin Chicagossa, jossa hän oli kauppamatkalla. Häntä hoidettiin kuolemaansa asti Butler Hospitalissa, Providencessa. Mielen järkkymisen syynä oli luultavasti kuppa. Hän kuoli Lovecraftin ollessa kahdeksanvuotias.


query: Onko Tampere–Pori-rata yksiraiteinen?

title: Tampere–Pori-rata

text: Tampere–Pori-rata on Suomen rataverkon osuus Tampereelta Nokian ja Kokemäen kautta Poriin, josta se jatkuu edelleen Mäntyluodon ja Tahkoluodon satamiin. Rataosan pituus on noin 155 kilometriä, ja se on pääosin yksiraiteinen. Osuus Tampere–Pori on sähköistettyä rataa ja osuus Tampere–Lielahti on kaksiraiteinen. Radan suurin sallittu nopeus henkilöliikenteelle on 140km/h ja tavaraliikenteelle 100km/h. Kokemäellä radasta erkanee Rauman rata.

title: Ristimäki (Tampere)

text:
Ristimäki on Tampereen läntinen kaupunginosa, joka rajoittuu pohjoisessa Tohloppiin, idässä Epilänharjuun, lännessä Tesomajärveen sekä etelässä Tampere-Pori-rataan.
Kaupunginosassa sijaitsevat Mediapolis, Yleisradion toimipiste sekä Tesoman koulu.

title: Haapamäki–Seinäjoki-rata

text: Rata on yksiraiteinen ja sähköistämätön. Haapamäeltä on yhteys Jyväskylään sekä Oriveden kautta Tampereelle. Yhteys Parkanon kautta Poriin on lakkautettu, joskin rata on suurimmaksi osaksi edelleen olemassa. Seinäjoelta on yhteys edelleen Tampereelle, Kaskisiin, Vaasaan ja Kokkolan kautta Ouluun.

title: Amuri

text: Amurin pohjoisreunalla Paasikiventien vieressä kulkee Tampere–Pori-rata, josta erkanee 1960-luvulla rakennettu Parkanon rata (Tampere–Seinäjoki-rata). Radan varrella on ollut Amurin seisake, joka kuitenkin poistettiin käytöstä 1980-luvulla mutta otettiin uudelleen käyttöön 1990-luvulla ja poistettiin uudelleen käytöstä 2005.

title: Tampere–Pori-rata

text: Nykyisin rata on tärkeä paperinkuljetusreitti UPM:n ja Metsä Boardin eri tehtailta Rauman satamaan, jonne Peipohjasta haarautuu vain tavaraliikenteen käytössä oleva rata. Myös rikastekuljetukset Porin sataman ja Harjavallan suurteollisuuspuiston välillä ovat merkittäviä. Transitoliikenne on hiipunut 1990-luvulta lähes olemattomiin. Matkustajia radalla kulki kuudessa taajamajunaparissa Porin ja Tampereen välillä sekä yhdessä Intercity-junaparissa Porin ja Helsingin välillä aina maaliskuussa 2015 tapahtuneeseen junauudistukseen asti, josta lähtien koko rataosuuden junatarjonta on koostunut pelkistä InterCity-kokoonpanoista.[5] Suorat yhteydet Helsingin ja Porin välillä lakkasivat junauudistuksen yhteydessä syksyllä 2006, mutta ne alkoivat uudelleen vuoden 2010 kesäkuussa.[6] Päivittäisiä junavuoroja on nykyään 9 kumpaankin suuntaan.[1]

title: Ruoveden taistelut

text: Punaisten ylipäällikön Ali Aaltosen tekemät ensimmäiset taistelusuunnitelmat keskittyivät ainoastaan puolustamaan Tamperetta ja tärkeää Tampere–Pori-rataa, jolloin Pohjois-Hämeen vahvat maaseudun punakaartit jätettiin aluksi lähes kokonaan oman onnensa nojaan. Tästä huolimatta ne kuitenkin toimivat jo sodan alusta asti aktiivisesti oman harkintansa mukaan.[2] Punaisten kolmen yleishyökkäyksen aikana joukot yrittivät toistuvasti edetä Pihlajalahden ja Pekkalan suunnilta kohti Ruoveden kirkonkylää, mutta rintama pysyi koko ajan käytännössä paikoillaan, kunnes valkoiset aloittivat oman suurhyökkäyksensä maaliskuun puolivälissä.[1] Vaikka punaisten eteneminen pysäytettiinkin, yksittäisissä taisteluissa molemmat osapuolet kärsivat sekä voittoja että tappioita.[3]

title: OpenTTD

text: Pelin ehkä haastavin osuus on reittien suunnittelu ja järjestäminen mahdollisimman toimiviksi. Esimerkiksi rautatien toteuttamiseksi on useita eri ratavaihtoehtoja – kaksiraiteinen rata (kallis rakentaa, mutta erittäin tehokas), yksiraiteinen rata (mahdollistaa käytännössä ainoastaan yhden junan liikennöimisen reitillä) sekä näiden yhdistelmä, kohtauspaikoilla varustettu yksiraiteinen rata. Rahtia on myös mahdollista siirtää kesken reitin kulkuneuvosta toiseen, esimerkiksi junasta laivaan.

title: Uusikaupunki–Peipohja-rata

text: Uusikaupunki–Peipohja-rata oli toteuttamatta jäänyt rautatiehanke, jonka tarkoituksena oli rakentaa yhdysrata Uudenkaupungin ja Peipohjan välille. Radan rakentamisesta tehtiin aloite jo vuoden 1890 valtiopäivillä samassa yhteydessä, kun Tampere-Pori-rataa alettiin rakentaa. Sillä kertaa Peipohjasta rakennettiin yksityinen rautatie Raumalle ja Uudenkaupungin hanke jäi toteuttamatta. Uusikaupunki sai rautatien 1924, kun Uudenkaupungin rata Turkuun valmistui.

title: Suupohjan rata

text: Suupohjan rata on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka kulkee Seinäjoelta Kaskisiin. Kauhajoen Aronkylässä etelälounaaseen kulkeva rata kääntyy n. 90° länsiluoteeseen. Rata valmistui vuonna 1913. Rata haarautui alun perin Teuvan Perälästä myös Kristiinankaupunkiin, mutta tämä osuus lakkautettiin vuonna 1982. Henkilöliikenne Kristiinankaupunkiin lakkautettiin 1968. Henkilöliikenne Perälän asemalta Kaskisiin oli lakkautettu jo vuonna 1965. Seinäjoen ja Kaskisten välillä on tavaraliikennettä. Rata on yksiraiteinen, huonokuntoinen ja sähköistämätön.

title: Seututie 249

text: Tie saa alkunsa valtatien 12 risteyksestä Keikyän itäpuolelta. Ensin tie läpäisee Keikyän vanhan kuntakeskuksen, jossa se ylittää Kokemäenjoen ja ohittaa yhdystien 2481 risteyksen. Keikyästä tie jatkaa kohti pohjoista ja läpäisee Äetsän vanhan kuntakeskuksen Pehulan. Sen jälkeen tie saapuu Kiikkaan, jossa se alittaa kantatien 44 sekä Tampere–Pori-radan. Seuraavaksi tie saapuu Sastamalan keskustaan Vammalaan, jossa se alittaa jälleen Tampere–Pori-radan. Vammalan jälkeen tie jatkaa radan myötäilyä ja alittaa sen vielä kolmannen kerran Heinoon kylässä noin viisi kilometriä ennen Karkkua. Karkun ohituksen jälkeen tie erkaantuu myötäilemästä Tampere–Pori-rataa ja kohtaa Häijäässä valtatien 11. Sieltä tie jatkaa kohti pohjoista ohittaen Hämeenkyrön Haukijärven ja Mustajärven päättyen lopulta Kyröskosken reunalla valtatien 3 kiertoliittymään, josta alkaa Kyröskosken keskustaan johtava Yhdystie 3002.

title: Rahola

text: Rahola on Tampereella sijaitseva kaupunginosa, joka kuuluu kaupungin läntisiin kaupunginosiin. Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Tampere–Pori-rataan, idässä Kalkkuun ja Villilään sekä etelässä Pyhäjärveen. Se sijaitsee lähellä Tampereen ja Nokian rajaa, ja se voidaan jakaa kahteen maantieteelliseen alueeseen, Ala-Raholaan ja Ylä-Raholaan.

title: Ala-Pispala

text: Ala-Pispala on Tampereen lähtinen kaupunginosa ja yhdessä Ylä-Pispalan kanssa osa historiallista Pispalaa. Se rajoittuu pohjoisessa Tampere-Pori-rataan, idässä Ylä-Pispalaan, etelässä Pyhäjärveen sekä lännessä Hyhkyyn. Kaupunginosassa sijaitsee Pispalan kirkko.

title: Tampere–Pori-rata

text: 1900-luvun alussa suunniteltiin myös Helsingistä Loimaan kautta Poriin kulkevaa ratayhteyttä, jolloin risteysasema olisi sijoittunut Kokemäelle Peipohjaan tai Ristelle. Lisäksi Peipohjasta olisi suunnitelmien mukaan tullut myös Uuteenkaupunkiin kulkeneen radan risteysasema. Peipohjan–Uudenkaupungin ratahanke kuitenkinhaudattiin, kun rantarataa jatkettiin Turusta Uuteenkaupunkiin. Helsingin ja Kokemäen välisen oikoradan rakentamista sen sijaan pidettiin tärkeänä pääkaupungin elintarvikehuollon kannalta, mutta linja-autoliikenteen kasvaessa voimakkaasti 1930-luvulla tämäkin suunnitelma jäi toteuttamatta. Tampereen Lielahdesta tuli risteysasema Tampere–Seinäjoki-radan valmistuessa vuonna 1971. Pori–Mäntyluoto-rataosan entiseltä Kaanaan seisakkeelta rakennettiin 11 kilometrin pituinen sivuraide Tahkoluotoon vuonna 1984. Henkilöliikenne Porin ja Mäntyluodon välillä lopetettiin 1953, mutta sitä kokeiltiin lyhyen aikaa kiskobusseilla vuonna 1975.[4]

title: Haapamäen rata

text: Haapamäen rata on yhteisnimitys niille Suomen rataverkon rataosuuksille, joiden toinen pääteasema on Haapamäki. Näitä rataosuuksia ovat Haapamäki–Tampere, Haapamäki–Jyväskylä, Haapamäki–Seinäjoki sekä pääosin lakkautettu Haapamäki–Pori-rata.

title: Humppila

text: Humppila sijaitsee keskeisesti Etelä-Suomessa Tampereen ja Turun puolessavälissä, Turusta Tampereelle johtavan Valtatie 9:n ja Helsingistä Poriiin vievän Valtatie 2:n risteyskohdassa. Humppilasta on matkaa Helsinkiin 130 kilometriä, Turkuun 85 kilometriä, Poriin 105 kilometriä ja Tampereelle 70 kilometriä. Kunnan läpi kulkee myös Turku–Toijala-rata, ja Humppilan rautatieasemalla pysähtyvät Tampereen ja Turun väliä kulkevat junat.

title: Tampere–Haapamäki-rata

text: Rata on kaksiraiteinen ja sähköistetty Tampereelta Orivedelle. Osuus Orivedeltä Haapamäelle on yksiraiteinen ja sähköistämätön. Tampere on radan tärkein asema ja sieltä ovat yhteydet etelään Toijalan kautta Helsinkiin ja Turkuun, länteen Kokemäen kautta Poriin ja Raumalle sekä pohjoiseen Parkanon kautta Seinäjoelle. Haapamäeltä jatkuu rata niin ikään Seinäjoelle sekä myös Jyväskylään. Yhteys Parkanon kautta Poriin on lakkautettu, joskin kiskot ovat suurimmaksi osaksi edelleen paikoillaan. Orivedeltä haarautuu oikorata Jyväskylään ja Vilppulasta sivurata Mänttään.

title: Skellefteån rata

text: Skellefteån rata () on Ruotsin rataverkkoon kuuluva rataosa Bastuträskistä -radalta Skellefteån kautta Skelleftehamniin. Rataosan pituus on 66 kilometriä, se on sähköistetty ja yksiraiteinen, mutta sitä ei ole varustettu kulunvalvontalaittein eikä rataa ole kauko-ohjattu Bastuträskiä ja Skelleftehamns övren liikennepaikkoja lukuun ottamatta. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä.

title: Satakunnan maakunta

text: Satakunnan maakunnan raideliikenneyhteydet ovat Tampere–Pori-rautatie (valmistunut 1895) sekä siitä Kokemäellä erkaneva Rauman rata (1897). 1930-luvulla rakennettu Haapamäki–Pori-rata on poistettu käytöstä 1980-luvulla ja sittemmin myös osittain purettu. Myös matkustajaliikenne Kokemäen ja Rauman välisellä radalla on lakkautettu.

title: Forsmo–Hoting-rata

text: Forsmo–Hoting-rata on Ruotsin rataverkkoon kuuluva poikittainen ratayhteys, joka yhdistää Inlandsbanan-radan pohjoisen -rataosan -rataan. Rataosan pituus on 121 kilometriä, se on yksiraiteinen ja sähköistämätön, ja sillä on ainoastaan tavaraliikennettä. Radan rakensi Ruotsin valtio, ja se on valtion omistuksessa.

title: Tampere–Pori-rata

text: Tampere–Pori-rata seuraa koko matkallaan Kokemäenjokea ja sen vesistöjä. Joen ylitys tapahtuu Kokemäen Risteellä neljän sillan kautta. Rata laskee Tampereelta Poriin yli sata metriä, joskaan erityisen jyrkkiä paikkoja ei ole kuin Nokian ja Siuron välillä. Radan ainoa tunneli on Siuron Linnavuoren entisellä sivuraiteella, mutta jyrkkiä kallioleikkauksia on useita. Jyrkimpiä radalla olleita mutkia oiottiin Nokian ja Vammalan alueilla sekä Kokemäen Ristellä 1960–1980-luvuilla, jolloin se siirtyi eräillä kohdilla kokonaan uuteen paikkaan, mutta vielä nykyisinkin rata seuraa alueella monin paikoin Kuloveden ja Rautaveden rantoja.[4]

title: Epilä

text: Epilä on kaupunginosa Tampereella. Alue rajoittuu pohjoisessa Tampere-Pori-rataan ja Lielahteen, idässä Hyhkyn Vaakonkatuun, lännessä Raholaan sekä etelässä Kaarilaan.

title: Tampere–Pori-rata

text: Ajatus Porin sisämaahan yhdistävästä rautatiestä esitettiin ensimmäisen kerran jo 1860-luvulla. Tampereelta pohjoiseen suuntautuvaa rataa suunniteltiin aluksi kulkevaksi Näsijärven länsipuolelta Satakunnan pohjoisosien läpi, josta olisi rakennettu Kankaanpään kautta Poriin kulkeva haararata. Vuoden 1877 säätyvaltiopäivillä tehtiin kuitenkin päätös Tampere–Haapamäki-radan linjauksesta Näsijärven itäpuolelle ja näin myös ensimmäinen suunnitelma Porin radasta raukesi. Jatkossa hanketta piti yllä erityisesti puunjalostusteollisuus, joka halusi rautatieyhteyden Reposaaren satamaan. 1880-luvulla rautatiestä laadittiin kolme eri vaihtoehtoa: Pori–Kokemäki–Loimaa, Pori–Kokemäki–Urjala ja Pori–Kokemäki–Tampere, joista vuoden 1888 valtiopäivillä valittiin toteutettavaksi Tampereelle kulkeva rata. Kaksi ensimmäistä olisivat yhdistäneet Porin vuonna 1876 valmistuneeseen Turku–Toijala-rataan ja sen kautta edelleen Helsingin ja Tampereen väliseen päärataan.[2]

title: Peipohja

text: Peipohja on taajama Kokemäen kaupungissa Satakunnassa. Se on osa Kokemäen keskustaajamaa, sijaiten noin kaksi kilometriä keskustan lounaispuolella. Peipohjan lävitse kulkevat Valtatie 2 ja Tampere–Pori-rata. Kokemäki–Rauma-rata erkanee Tampereen radasta Peipohjassa. Asukasluku Peipohjan postinumeroalueella on noin 1 800 .

title: Kokemäenjoenlaakson aluesuunnitelma

text: Aluesuunnitelmassa ehdotettiin muun muassa Tampere-Pori-radan laajentamista kaksiraiteiseksi Kokemäen ja Mäntyluodon välillä sekä pohjoisesta Noormarkusta rannikon satamiin suuntautuvaa satamarautatietä. Noormarkussa oli Ahlström-yhtiöiden pääkonttori sekä tuotantolaitoksia. Lisäksi mainittiin Lahdesta Hämeenlinnan kautta Kokemäen Peipohjaan kulkeva uusi rata. Se käsitti myös ajatuksen Tampere-Pori-radan rinnalla kulkevasta maantiestä, josta käytettiin nimitystä "pikatie". Maankäytössä kiinnitettiin huomiota asutuksen ja teollisuuden sijoittumiseen sekä uusien maanviljelysalueiden saamiseen muun muassa soita kuivattamalla.

title: Haapamäki–Pori-rata

text: Rata kiskotettiin ajan tapaan varsin kevyesti, ja liikennemäärien jäädessä suhteellisen pieniksi rataan ei vaihdettu raskaampaa kiskotusta. Tämän vuoksi 1930-luvulla hyväksytyt nopeudet (50 km/h tavaraliikenteessä) jäivät myös radan tulevan käytön esteeksi. Matkustajaliikennettä ajatellen radan suunta oli väärä, koska sillä ei ollut käytännössä mitään vaikutusta linja-autojen matkustajamääriin ainakaan Parkanon ja Tampereen välillä.

title: Tampere–Pori-rata

text: Varsinaiset rakennustyöt päästiin aloittamaan 1890. Ratatyöt jaettiin erillisiin työpiireihin, joista kussakin työskenteli parhaimmillaan useita satoja miehiä. Esimerkiksi Kokemäen piirissä oli talvella 1892 noin 600 työntekijää. Vuotta myöhemmin työt hidastuivat tuntuvasti määrärahojen puutteen vuoksi, mutta Kokemäen ja Tampereen välinen osuus päästiin lopulta avaamaan säännölliselle liikenteelle marraskuussa 1894. Seuraavan vuoden maaliskuussa aloitettiin liikenne Harjavaltaan ja rata oli lopullisesti valmis huhtikuussa 1895. Viralliset avajaiset pidettiin kuitenkin vasta marraskuussa.[2] Kaksi vuotta Tampere–Pori-osuuden valmistumisen jälkeen senaatti päätti jatkaa rataa vielä noin 21 kilometrin päähän Mäntyluotoon, jota valtion talviliikennekomitea oli ehdottanut Suomen toiseksi talvisatamaksi. Radan rakentaminen aloitettiin vielä vuoden 1897 puolella ja se valmistui 1900.[3]

title: Ylä-Pispala

text: Ylä-Pispala on Tampereen läntinen kaupunginosa ja yhdessä Ala-Pispalan kanssa osa historiallista Pispalaa. Ylä-Pispala rajoittuu pohjoisessa Tampere–Pori-rataan, idässä Pyynikkiin, etelässä Tahmelaan sekä lännessä Ala-Pispalaan.

title: Haminan rata

text: Juurikorpi–Hamina-rata eli "JuHa-rata" on 18,7 kilometriä pitkä sähköistetty yksiraiteinen rataosa, joka on valmistunut vuonna 1984. Rata linjattiin siten, että se voisi palvella myöhemmin osana Helsingistä itään suunniteltua HELI-rataa. Radalla on ainoastaan tavaraliikennettä eikä nykyään yhtään tasoristeystä.

title: Tampere–Pori-rata

text: Rataosuudella on 7 henkilöliikenteen nykykäytössä olevaa asemaa: Tampere, Nokia, Karkku, Vammala, Kokemäki, Harjavalta ja Pori. VR liikennöi rataosuudella InterCity-junia.[1]

title: Tampere–Seinäjoki-rata

text: Tampere–Seinäjoki-rata on Suomen rataverkon pääradan osuus Tampereelta Parkanon kautta Seinäjoelle. Rataosuus tunnetaan myös nimillä Parkanon rata ja Parkanon oikorata. Rataosuus on pääosin yksiraiteinen ja sähköistetty, ja se on varustettu junien automaattisella kulunvalvonnalla. Osuudet Tampere–Lielahti ja Pohjois-Louko–Seinäjoki ovat kaksiraiteisia. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti Tampereella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta. Radan pituus on 160 kilometriä ja suurin nopeus 200 km/h. Rata on poikkeuksellisen suora.


query: Mitä bitumi on?

title: Bitumi

text: Bitumi on raskaista hiilivedyistä koostuva seos. Sitä muodostuu maaöljyn tislauksessa, mutta sitä esiintyy luonnossa sellaisenaan (kts. öljyhiekka). Tyypillisin käyttökohde on teiden päällystyksessä käytettävä asfaltti. Modifioitua bitumia käytetään myös erilaisten vedeneristyksessä käytettävien kermien runko- ja liimausaineena.

title: Tervapaperi

text: Tervapaperi on vahvaa tervalla päällystettyä paperia, jota käytetään rakentamisessa kosteuseristykseen. Tervapaperissa voidaan käyttää tervan ohella myös bitumia. Tervapaperi tuotetaan verkkomaisena materiaalina ja se toimitetaan yleensä rullaksi käärittynä. Paperin molemmat puolet on tavalliseti peitetty mineraaleilla, kuten hiekalla. Hiekkapäällyste estää tervan tai bitumin valumisen pois, mikäli paperi altistuu kuumuudelle. Se estää myös paperin liimautumisen yhteen rullassa.

title: Öljyhiekka

text: Höyry lisää lähteen tuottoa useilla tavoilla. Kuumuus alentaa bitumin viskositeettia ja vesi irrottaa bitumin hiekasta. Höyrynpaine synnyttää maan alle murtumia, jotka lisäävät öljynvirtausta tuotantoreikään.

title: Mikroliitti

text: Mikroliiteista tehtiin Lähi-idässä mm. sirppejä kiinnittämällä niitä bitumilla luusta tai puusta tehtyyn varteen.

title: Vlorë

text: Vlorë on yhä tärkeä satama ja markkinakeskus merkittävällä kalastus- ja teollisuussektorilla. Ympäröivä seutu tuottaa maaöljyä, bitumia, maakaasua ja suolaa. Kaupungissa on myös Albanian laivaston tärkeätä laitteistoa.

title: Asfaltti

text: Keinotekoinen asfaltti, asfalttipäällyste, on rakennusmateriaali, joka valmistetaan murskeen, mineraaliyhdisteiden, hiekan ja bitumin seoksesta. Sitä käytetään muun muassa teiden ja lentokenttien kiitoteiden päällystykseen. Päällysteeseen kelpaavalla murskeen kiviaineksella on tarkat laatuvaatimukset, mutta usein murske saadaan lähialueilta – siksi Maarianhaminan kadut ovat punaisia (punaisen graniittimurskeen takia). Nykyisin bitumi voidaan myös värjätä, näin on tehty esimerkiksi Helsingin punaisten pyöräteiden tapauksessa.

title: Bitumi

text: Bitumituotteita on tislattu bitumi, puhallettu bitumi, bitumiliuokset, bitumiöljyt ja -emulsiot sekä bitumikermit.

title: Bitumikermi

text: Aluskermit kiinnitetään kuumennetulla bitumilla liimaamalla tai kaasupolttimella hitsaamalla. Pintakermit kiinnitetään yleensä hitsaamalla ja yksikerroskatteet lähes poikkeuksetta hitsaamalla.

title: Pikitippakoe

text: Pikitippakoe on useita vuosia kestävä tieteellinen koe, joka mittaa pien eli bitumin virtausta. Kiinteältä aineelta vaikuttava piki virtaa huoneenlämmössä, joskin hyvin, hyvin hitaasti.

title: Öljyhiekka

text: Bitumi täytyy käsitellä erityisjalostamoissa. Bitumi koostuu suurista hiilivetymolekyyleistä, joissa on tavallista raakaöljyä enemmän hiiltä ja vähemmän vetyä. Jalostuksessa bitumin suuret hiilivetymolekyylit pilkotaan ja niihin lisätään vetyatomeita ja/tai poistetaan hiiliatomeja ja näin saadaan tavanomaista raakaöljyä muistuttava tuote.

title: Bitumi

text: Bitumin hyvin raskaisiin hiilivetyketjuihin on sitoutunut myös rikkiä, typpeä, vanadiinia ja nikkeliä sekä pieniä määriä muita metalleja. Tarkan kemiallisen rakenteen selvittäminen on vaikeaa. Rakennetta on selvitetty jakamalla bitumia muun muassa liukoisuuden, molekyylipainon ja polaarisuuden perusteella eri komponentteihin. Näitä ovat asfalteenit, hartsit ja öljyosa.

title: Bitumi

text: Luokka:Hiilivedyt Luokka:Seokset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

title: Vlorë

text: Vlorën merkitys maatalouskeskuksena on kasvanut suurten oliivi- ja hedelmäpuiden istutusten jälkeen, ja ruuanjalostuskeskuksena, öljyn ja bitumin vientiteollisuudessa jne.

title: Muinaisen Lähi-idän kaukokauppa

text: Mesopotamia tuotti itse muun muassa vaatteita ja ehkä ohraa myyntiin ja myös öljypitoista luonnonkittiä, bitumia.

title: Neste (yritys)

text: Neste jalostaa raakaöljystä ja muista syöttöaineista bensiinejä, dieselpolttoaineita, lento- ja laivaliikenteen polttoaineita, kevyitä ja raskaita polttoöljyjä, perusöljyjä, bensiinikomponentteja, erikoispolttoaineita, liuottimia, nestekaasuja ja bitumia.

title: Asfaltti

text: Asfaltti valmistetaan erityisillä laitteilla, joissa kiviaines (runkoaine), bitumi (sideaine) ja tarpeelliset lisäaineet yhdistetään. Kiviaineksen laadulla, raekoolla ja raekokojen jakautumalla muutetaan myös asfaltin pinta- ja kesto-ominaisuuksia. Kiviaines kuumennetaan kuumennusrummussa ja sekoitetaan juoksevaksi lämmitettyyn bitumiin sekä muihin tarvittaviin aineisiin. Sekoitettu asfaltti lasketaan kuorma-auton lavalle, jolloin sen lämpötila on vielä noin 160 astetta.

title: Piki

text: Maaöljystä tehtyä pikeä kutsutaan bitumiksi.

title: Maaöljy

text: Öljynjalostamossa eri kemikaalit erotetaan tislaamalla. Raakaöljystä voidaan jakotislauksella erottaa erilaisia hiilivetyjä, kuten petrolia, bensiiniä, parafiinia ja bitumia. Raskaampia hiilivetyjä voidaan hajottaa arvokkaammiksi kevyemmiksi hiilivedyiksi krakkauksella.

title: Öljyhiekka

text: Bitumi on muodostunut maaöljystä siten, että maaöljy on menettänyt kevyemmät hiilivetynsä ja jäljelle jäänyt raskain osa on osittain bakteerien hajottama. Bitumi on siis osittain hajonnutta raakaöljyä. Öljyhiekka sisältää bitumia 1–20 prosenttia.

title: Bitumikermi

text: Nykyään valmistajien käyttämä bitumi on poikkeuksetta SBS-kumibitumia. SBS- eli styreeni-butadieeni-styreeni-elastomeeri antaa bitumille paremman lämmön- ja ennen kaikkea kylmän keston. SBS tekee bitumista elastista, eli se palautuu venytyksen jälkeen. Ennen kumibitumia oli yleisesti käytössä puhallettu bitumi, jota käytetään edelleen kermien kuumaliimauksessa. Muualla maailmalla on käytössä myös muita modifiointiaineita, kuten APP eli ataktinen polypropeeni. Bitumikermiä käytetään yleisimmin kattojen ja seinien vesieristyksien tekemiseen. Bitumikermejä on monenlaisia erilaisiin käyttötarkoituksiin.

title: Bitumikermi

text: Bitumikermi on yleensä bitumista, tukikerroksesta ja täyteaineista muodostettu tuote. Bitumikermi tunnettiin ennen nimellä kattohuopa, ja siitä tehtyjä kattoja kutsuttiin ja kutsutaan osin edelleenkin huopakatoiksi.

title: Öljyhiekka

text: Kaivuun jälkeen öljyhiekkaan lisätään kuumaa vettä ja natriumhydroksidia ja syntyvä seos kuljetetaan putkia pitkin erotuslaitokseen ja edelleen jatkokäsiteltäväksi. Erotussolussa bitumiin kiinnittyy ilmakuplia ja bitumi nousee pinnalle, josta se voidaan kuoria. Yhden barrelin tuottaminen vaatii noin kaksi tonnia öljyhiekkaa ja useita barreleita vettä, joskin vettä voidaan kierrättää.

title: Bitumi

text: Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

title: Kartonki

text: Bitumikartonkien eli ”tervapaperien” käyttö käytännössä loppui vuosituhannen vaihteessa johtuen bitumin soveltumattomuudesta kierrätettäväksi.

title: Öljyhiekka

text: Höyryavusteisessa painovoimaohjauksessa maan alle porataan horisontaalisesti päällekkäin kaksi kaivoa. Yksi öljyhiekkaesiintymän alaosaan ja toinen 5 metriä ylemmäs. Kaivoja porataan tyypillisesti säteittäisesti moneen suuntaan pareittain keskuskaivosta lähtien. Kaivojen pituus on suurusluokkaa kilometri ja ne kulkevat horisontaalisesti öljyhiekassa. Aluksi kaivoparin molempiin kaivoihin pumpataan korkeapaineista höyryä. Korkeapaineinen kuuma höyry muuttaa bitumin juoksevaksi. Tuotantovaiheeseen siirryttäessä höyryn pumppaamista ylempään kaivoon jatketaan. Sulanut bitumi valuu alas alempaan tuotantokaivoon, josta se pumpataan ylös. Tällä tekniikalla öljyhiekan sisältämästä bitumista saadaan kannattavasti hyödynnettyä 55 %. SAGD on osoittautunut läpimurroksi öljyhiekan hyödyntämisessä, koska se on CSS:ää halvempi, ja sillä saadaan suuri määrä öljystä talteen.

title: Muinaisen Lähi-idän kaukokauppa

text: Bitumi on kittimäistä öljypohjaista ainetta, jota käytettiin muun muassa ruukkujen ja talojen tiivistämiseen ja liimana. Bitumia löytyi Elamin lähistöltä Zagrosvuorilta ja Dijalan joen läheisiltä vuorilta. Bitumia saatiin myös Assyriasta nykyisen Mosulin alueelta.

title: Bitumi

text: Kuumennettu bitumi tarttuu hyvin erilaisiin alustoihin ja sen tartuntakyky on hyvä, joten se on erinomainen sideaine.

title: Öljyhiekka

text: Öljyhiekan sisältämä bitumi on mustaa, tervamaista, tavallista raakaöljyä viskoosimpaa ja raskaampaa ainetta, ja se virtaa hyvin hitaasti normaalissa huoneenlämmössä. Sitä ei pysty pumppaamaan ilman käsittelyä normaalille raakaöljylle tarkoitetussa putkistossa. Bitumi täytyy erotella öljyhiekasta, ennen kuin sitä voidaan jatkojalostaa.

title: Asfaltti

text: Asfaltti on myös nimitys luonnossa esiintyvälle bitumille.

title: Bitumikermi

text: Bitumikermin runkoaineena on aikaisemmin käytetty orgaanisia kuituja (niin sanottu lumppuhuopa), nykyään lasikuitua tai polyesteriä. Runkoverkko ympäröidään bitumin ja täyteaineiden seoksella ja bitumin pintaan sirotellaan hiekkaa niin, että se ei tartu itseensä, kun se rullataan käyttötarkoituksensa mukaiseen pakkauskokoon. Jos kermi on tarkoitettu kiinnitettäväksi hitsaamalla, sen alapintaan tulee kerros kumibitumia, joka suojataan ohuella muovikalvolla. Kalvo sulaa pois, kun kermiä lämmitetään kaasupolttimella sitä asennettaessa.


query: Minä vuonna Lauttasaaren vesitorni poistettiin vesihuoltokäytöstä?

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaaren vesitorni oli Helsingin Lauttasaaressa vuosina 1958–2015 sijainnut vesitorni. Sen tilavuus oli 4400 kuutiometriä[1], korkeus 34 metriä ja ylävesisäiliön halkaisija 42 metriä.[2][3] Vesitorni poistettiin vesihuoltokäytöstä vuonna 1996, ja se purettiin loka-marraskuussa 2015.[4]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Vesisäiliön ulkokuori ja tukirengas olivat esijännitettyjä betonissa esiintyvien vetojännitysten ja siitä aiheutuvien vaurioiden ehkäisemiseksi. Jännitys toteutettiin Dywidag-järjestelmän mukaisesti, jossa jännitysteräs on halkaisijaltaan 26mm.[3] Lauttasaaren vesitorni oli ensimmäinen Suomessa rakennettu vesitorni, jossa on käytetty betonin esijännitystä.[15] Betoniseinien paksuus oli 25cm. Ulkoseinät ja tukirengas valettiin keskeyttämättä töitä, jolloin vältyttiin saumojen muodostumiselta rakenteiden välille ja näin varmistettiin rakenteiden vedenpitävyys. Työ suoritettiin kolmessa vuorossa, ja se kesti yhteensä neljä vuorokautta.[18] Vesitornin katto on valmistettu kuparista.[19]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaaren säätiö toivoi jo vuonna 1958 ennen vesitornin rakentamista yleisölle avointa näköalapaikkaa vesitornin katolle, mutta Helsingin kaupunki ei suostunut ehdotukseen.[11][7] Lausunnossa todettiin, ettei Lauttasaaren vesitorni sovellu yleiseksi kaikille avoimeksi näkötorniksi, koska se edellyttäisi erillisten suojarakennelmien rakentamista sekä pysyvää valvontahenkilöstöä.[18] Virasto katsoi kuitenkin, että tornin huipulla olevaa kaiteella ympäröityä betonista tasannetta voi käyttää tilapäisenä näköalapaikkana. Kun Helsingissä vietettiin ensimmäistä Helsinki-päivää 12. kesäkuuta 1959, Lauttasaaren uusi vesitorni oli auki yleisölle ja se saavutti suuren suosion.[21]

title: Intiön vesitorni

text: Intiön vesitorni on Oulun Intiön kaupunginosaan Intiönmäelle vuonna 1927 valmistunut vesitorni, jonka suunnitteli arkkitehti J. S. Sirén vuonna 1925. Torni oli Oulun kaupungin vesijohtolaitoksen ensimmäinen varsinainen vesitorni. Se rakennettiin täydentämään kaupungin vesijohtoverkostoa ja helpottamaan vesijohtoveden toimituksia rakennuksiin. Tornin korkeus on 39 metriä ja vesitilavuus 600 kuutiometriä. Intiön vesitorni poistui vesihuoltokäytöstä vuonna 1969 Puolivälinkankaan vesitornin valmistuttua.

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Vuonna 1936 Lauttasaari liitettiin Helsingin vesiverkostoon rakentamalla 150 millimetrin syöttöputki Salmisaaresta. Samana vuonna aloitettiin myös vedenjakeluverkoston rakentaminen Lauttasaaren asuntoihin.[9] Vesijohtoverkosto rakennettiin ensin ainoastaan Lauttasaarentielle ja sen lähialueille.[10] Asutuksen tihentyessä vedenkäyttö kasvoi huomattavasti, ja vesiverkoston kapasiteettia kasvatettiin vuonna 1939, jolloin rakennettiin 200 millimetrin syöttöputki merenlahden yli, Lauttasaaren sillan viereen.[9] Lauttasaaresta alkoi 1950-luvulla muodostua oikea kaupunginosa, ja kerrostalojen määrä lisääntyi nopeasti. Vuonna 1951 rakennettiin lisäksi 300 millimetrin syöttöputki. Tuolloin alueen vesi johdettiin Alppilan vesitorneista.[10]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaari-lehti aloitti vuonna 1977 palstan nimellä ”Tornista katsoen”, jolla viitattiin Lauttasaaren vesitorniin. Palstan tunnuksena oli humoristinen kuva miehestä, joka tarkastelee taivaalta suhteettoman korkeaksi venytetyn vesitornin katolta. Samana vuonna lehti vaihtoi logotekstinsä, jonka yhteydessä uuden logotekstin oikeaan reunaan sijoitettiin Lauttasaarta kuvaava piirros, jossa kirkontorni ja varsinkin vesitorni erottuvat saaren maisemassa kaikkea muuta paljon korkeampana.[20]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Vesilaitos ehdotti huhtikuussa 1956 kiinteistövirastolle uuden vesitornin sijainniksi Myllykalliota, joka on Lauttasaaren korkein kohta. Asemakaavaosaston kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen havaittiin, että Tallbergin puistotien päähän rakennettavan Lauttasaaren kirkon vuoksi vesitorni olisi sijoitettava asemakaavallisista syistä ainakin 70 metriä pohjoiseen Myllykallion huipuista, jolloin se olisi tullut noin seitsemän metriä suunniteltua alemmas.[12]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Asola, Ismo| title = Vesitorni – yhdyskunnan maamerkki| location = Helsinki| publisher = Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL| year = 2003| id = ISBN 951-758-434-2| accessdate = 27.8.2013}} Citation error, replace with{{cite book| author = Elomaa, Ville| title = Lauttasaaren vesitorni| location = Helsinki| publisher = Lauttasaari-seura| year = 2009| id = ISBN 978-951-97404-7-8| accessdate = 27.8.2013}} Citation error, replace with{{cite book| title = Vuosikymmenten rakennukset Lauttasaaressa: Suomi 80 vuotta| location = Helsinki| publisher = Lauttasaari-seura| year = 1997| id = ISBN 951-97404-2-2| accessdate = 27.8.2013}} Citation error, replace with{{cite book| author = Manninen, Olli (toim.)| title = Lauttasaari: kaupunki kaupungissa| location = Helsinki| publisher = Lauttasaari-seura – Drumsö-sällskapet & Helsingin kaupunginosayhdistysten liitto & Helsingin kaupunki| year = 1995| id = ISBN 951-771-572-2| accessdate = 27.8.2013}} Citation error, replace with{{cite book| author = Mustonen, Kauko & Pykälä, Kalevi (toim.)| title = Lauttasaari: helmi Helsingin kruunussa| location = Helsinki| publisher = Lauttasaaren kustannus| year = 1976| accessdate = 27.8.2013}} Citation error, replace with{{cite book| author = Uino, Ari| title = Lauttasaari – Helsingin merellinen kaupunginosa – Lauttasaaren säätiö – Drumsöstiftelsen 1945–1995| location = Helsinki| publisher = Lauttasaaren säätiö| year = 1995| id = ISBN 952-90-7127-2| accessdate = 27.8.2013}} Citation error, replace with{{cite book| author = Uino, Ari| title = Lauttasaaren historiallisia vaiheita Julius Tallbergin ajasta 2000-luvulle| location = Helsinki| publisher = Lauttasaaren säätiö| year = 2005| id = ISBN 952-91-9261-4| accessdate = 27.8.2013}} Check date values in: |accessdate=, |date= (help)

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaaren vesitorni poistettiin vesihuoltokäytöstä vuonna 1996[8] ja purettiin vuonna 2015.[4]

title: Vartiovuoren vesisäiliö

text:
Vartiovuoren vesisäiliö oli Turun ensimmäinen vesitorni, joka sijaitsee Vartiovuorenmäellä tähtitornin kupeessa. Säiliö valmistui vuonna 1903 ja oli vesitilavuudeltaan 1080 kuutiometriä. Vesi säiliöön pumpattiin aluksi Kaarningon pohjavesilaitoksesta ja vuodesta 1922 lähtien Halisista, jonne oli valmistunut uusi vesilaitos. Vesisäiliö poistettiin vesihuoltokäytöstä vuonna 1941, jolloin silloiselle Ryssänmäelle rakennettu uusi vesilinna aloitti toimintansa.
Vesisäiliön paikalla ollut kivinen Turun palon jälkeen rakennettu palotorni sai väistyä 1900-luvun alussa. Maahan kaivettiin kuoppa ja siihen rakennettiin vesisäiliö betonista. Säiliö oli kaksiosastoinen ja holvattu. Säiliö peitettiin pakkaselta suojaan maakerroksen alle. Vain säiliön pieni pumppu- ja mittarihuone on maan pinnan yläpuolella. Kivirakenteinen tornimainen rakennus on hyvin koristeellinen, tyyliltään lähinnä art nouveauta simpukanmuotoisine ikkunoineen, kattorakennelma on uusbarokkia. Vesikaton joka kulmassa on graniittinen delfiini, joista kaksi toimii myös vedenheittäjinä. Pumppuhuoneen suunnittelija ei ole tiedossa.

title: Vantaan vesitornit

text: Vantaan vesitornit sijaitsevat eri puolilla Vantaata. Yleisen vedenhuollon käytössä on neljä tornia, lisäksi yksityisellä teollisuuslaitoksella on oma vesitorni. Kaivokselan torni on poistettu vesihuoltokäytöstä vuonna 1985 ja Helsinki-Vantaan lehtoaseman oma vesitorni purettiin 2010-luvulla.

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Ennen vesitornin rakentamista Lauttasaareen oli tullut kolme pienempää vesijohtoa Salmisaaresta. Uuden vesitornin valmistuttua vanhojen syöttöputkien kapasiteetti ei enää riittänyt, joten päätettiin rakentaa uusi isompi 24-tuuman pääsyöttöputki.[17]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: 1950-luvulla alueen ongelmaksi muodostui vesiverkoston suuret paineenvaihtelut.[9] Suurkulutuspäivinä Lauttasaarentien välipumppuaseman paine ei riittänyt tuomaan vettä Vattuniemeen ja Isokaaren asuintalojen ylimpiin kerroksiin.[11] Ongelman ratkaisemiseksi alueelle päätettiin rakentaa oma vesitorni.

title: Vuosaaren vesitorni

text: Vuosaaren vesitorni oli vesitorni Helsingin Vuosaaressa, joka oli käytössä vuoteen 1985 asti. Veden toimituksen lisäksi torni toimi pitkään Vuosaaren maamerkkinä. Korkeus oli 34 metriä ja tilavuus 1500 kuutiometriä. Vesitorni poistettiin käytöstä vuonna 1985, ja se purettiin vuoden 2005 lopulla. Nyt paikalla sijaitsee kaksi kerrostaloa. Tontin lähellä sijaitsee Vuosaari-lehden toimitus.

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Vesijohtotunneli merenrannasta vesitornille rakennettiin vuonna 1958. Rakentajana toimi louhintaliike Pyyhtiä & Karppinen Oy, ja tunnelin hinnaksi tuli yhteensä 33,85 miljoonaa markkaa.[17]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Kesällä 1956 vesilaitos esitti Lauttasaaren vesitornin sijainniksi Kotkavuorta. Ehdotuksessa todettiin, että Lauttasaaren kirkon vaikutus asemakaavaan aiheutti sen, että Kotkavuori oli sijoituspaikkana samanarvoinen kuin Myllykallio, sillä molemmissa vesitornia varten varattavissa kohdissa korkeus merenpinnasta oli sama 27 metriä. Myllykalliolle rakennettuna vesitornista olisi kuitenkin tullut noin 20 miljoonaa markkaa kalliimpi, sillä se sijaitsi Kotkavuorta kauempana Salmisaaresta.[12]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Uuden pääsyöttöputken rakennustyöt annettiin YIT:lle, ja sen hinnaksi tuli 11,7 miljoonaa markkaa. Rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 1957 rakentamalla maatuet, joiden kohdalta syöttöputken päät tulevat maan pinnalle. Myöhemmin merenpohjaan laskettiin Saksasta hankitut erikoisvesijohdot, jotka uitettiin paikoilleen ponttonien varassa.[17] Lauttasaaren vedensaantiongelmat ja paineenvaihtelut poistuivat, kun uusi vesitorni valmistui ja alueelle saatiin uusi pääsyöttöputki.[11] Merenalitusputkia uusittiin vuonna 1971. Nykyään päävesijohto kulkee Salmisaaresta Lauttasaareen vuonna 2000 valmistunutta yhteiskäyttötunnelia pitkin.[17]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaari-lehdellä oli myös tapana tehdä tornista aprillipilaa varsinkin silloin, jos lehti saattoi ilmestyä aprillipäivänä. Huhtikuussa 1979 lehti uutisoi otsikolla ”Vesitorni kaatuu!”, jossa kerrottiin, että roudasta vapautuvan maan ja läpikulkuliikenteen aiheuttaman tärinän johdosta vesitorni on kallistunut uhkaavasti ja on ilman pikaisia toimenpiteitä romahtamassa.[20]

title: Lauttasaari

text: Lauttasaaren vesitorni valmistui 1958, ja se purettiin loppuvuodesta 2015.

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaaren vesitorni oli mukana myös vuonna 2011 esitetyssä Yle Teeman ohjelmasarjassa Suojele minua!.[22]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaaren vesitorni sijaitsi Kotkavuoren huipulla, Helsingin Lauttasaaressa. Se rakennettiin vuonna 1958.[5] Vesitornista tuli heti valmistuessaan Lauttasaaren maamerkki, minkä jälkeen se muodostui eräänlaiseksi kaupunginosan symboliksi.[2] Vesitorni oli Suomen ensimmäinen suuri sienenmuotoinen vesitorni, ja sen vuoksi sitä pidettiin rakennus- ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaana ja kaupunkikuvallisesti merkittävänä rakennuksena.[6][7] Myöhemmin Suomeen on rakennettu useita sienenmuotoisia vesitorneja.[5]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Vesilaitos laati vuonna 1955 Helsinkiin liitettyjen kaupunginosien vesitekniikan kehittämiseksi kolmivuotisen rakennusohjelman, jossa haettiin rahoitusta sekä Lauttasaaren vesijohtoverkoston laajentamiselle että vesitornin rakentamiselle. Suunnitelmassa ehdotettiin vesitornin rakentamiseen 80 miljoonaa markkaa. Suunnitelma sisälsi vesijohtoverkon lisäksi uuden pääsyöttöputken vetämisen Lauttasaareen Salmisaaresta ja säiliön tarvitseman tunnelijohdon louhimisen. Esitys hyväksyttiin keväällä 1957.[10] Rakennusvirasto aloitti vesitornin suunnittelutyöt syksyllä 1956.[12]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Tornin suunnittelijana toimi viraston arkkitehti Ossi Leppämäki. Vesitornin rakennussuunnitelmat laati diplomi-insinööri Paavo Simula, joka suunnitteli yhteistyössä rakennusviraston arkkitehtien kanssa erilaisia vaihtoehtoja Lauttasaaren vesitorniksi.[5] Tuohon aikaan tavallisin vesitornityyppi oli sylinterimäinen, pilarien kannattelema säiliö. Tämän vaihtoehdon lisäksi tutkittiin Suomessa uusi kartiomainen säiliövaihtoehto. Kustannuksiltaan nämä kaksi vaihtoehtoa eivät eronneet merkittävästi toisistaan. Kartiomaisen säiliön etuna oli veden pinnankorkeuden pienempi vaihtelu, minkä seurauksena putkiston paine pysyi vakaampana kuin saman kokoisessa sylinterimäisessä säiliössä. Tämän lisäksi arvioitiin, että rakenteeltaan sirompi kartiovesitorni sopisi Lauttasaaren ympäristöön paremmin.[10] Suomessa oli aikaisemmin rakennettu vain pieni 250 kuutiometrin[1] kartiomainen vesitorni Halikkoon vuonna 1951.[12]

title: Vantaan vesitornit

text: Kaivokselan vesitorni sijaitsee Kaivokselassa. Torni on rakennettu kaupunginosan korkeimmalle kohdalle, joka on 54 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen katolla on Ilmatieteen laitoksen säätutka valkoisen pallomaisen antennisuojan sisällä. Tutka mittaa sademääriä. Tutka siirrettiin lentoasemalta Kaivokselaan paremman näkyvyyden ja laitteiden häiriintymisen takia. Aarne Ehojoen suunnittelema vesitorni on rakennettu vuonna 1965 ja on noin 30 metriä korkea. Alueen oma vesiyhtiö (Kaivokselan Vesi Oy) pumppasi torniin pohjavettä Vantaanjoen varressa olevasta Vetokannaksen vedenottamosta. Kaivoksela liittyi muun kaupungin vesijohtoverkostoon 1985, jolloin Kaivokselaan alettiin jakaa vettä Myyrmäen vesitornista ja Kaivokselan vesitorni poistui vesihuoltokäytöstä. Koordinaatit .

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Tornin näköalatasanne oli melko pieni, mikä rajoitti tornissa samanaikaisesti vierailevien ryhmien kokoa. Portaat näköalatasanteelle olivat vaikeasti kuljettavat kierreportaat. Mikäli vesitorni olisi haluttu avata yleisölle pysyvämmin, olisi henkilöturvallisuus pitänyt ottaa huomioon. Kaiteet, portaat, poistumistiet ja valaistus olisi pitänyt suunnitella yleisöturvallisuuden kannalta määräykset täyttäviksi.[7]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Vesitorni poistettiin käytöstä vuonna 1996, ja siitä lähtien se toimi lähinnä tornin katolla olevien antennien jalustana.[7] Toukokuussa 1982 vesitornin katolle rakennettiin kehikko, johon asennettiin kaksi suurta linkkiantennia puolustusvoimien ja merivartiolaitoksen käyttöön. Myöhemmin vesitorniin rakennettiin useita erilaisia antenneja ja tukiasemia, joiden vaatimat laitekaapit oli sijoitettu vesitornin sisätiloihin.[7] Myöhemmin tornissa oli muun muassa runkolinjan 550 bussijärjestelmän radioverkon ja Helsingin joukkoliikenteen liikennevaloetuus- ja matkustajainformaatiojärjestelmän antennit.[20]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Rakennusvirasto teetti vuonna 2008 rakennuksesta kuntoarvion. Tässä arviossa todettiin, että rakennus oli rakennusteknisiltä osiltaan tyydyttävässä tai välttävässä kunnossa. Suurimmat korjaustarpeet olisivat kohdistuneet tornin ulkoisiin betonirakenteisiin.[7] Vesitornin korjaaminen ja saattaminen turvalliseksi olisi maksanut noin 3,3 miljoonaa euroja. Arvio ei sisältänyt mitään muutostöitä tornin sisällä.[7] Myöhemmin vesitorni aidattiin, koska betonijulkisivut arvioitiin vaarallisiksi.[7]

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Lauttasaaren säätiö ehdotti useasti vesilaitokselle 1960-luvulla, että vesitornin avattaisiin näköalatorniksi. Vesilaitos suostui satunnaisiin tapahtumiin, jolloin tornista avautuviin näköaloihin oli mahdollisuus tutustua. Avoimia tilaisuuksia järjestettiin Helsinki-päivinä vuosina 1959–1962 sekä Lauttasaari-päivänä 1965. Vuonna 1965 säätiö ehdotti vesilaitosta selvittämään mahdollisuudet käyttää vesitornia laajemminkin näkötornina. Jotta tämä olisi ollut mahdollista, tornin turvallisuutta olisi ollut parannettava ja sinne olisi pitänyt rakentaa hissi. Siksi vesilaitos anoi maistraatilta lupaa muutosten tekemiseen. Toukokuussa 1966 Helsingin maistraatin edustajat kävivät arvioimassa vesitornin soveltuvuuden yleiseen näköalakäyttöön muuttamiseksi. Arvioinnin tuloksena päätettiin, ettei Lauttasaaren vesitorni sovellu yleiseen näköalakäyttöön, sillä sitä ei otettu huomioon tornin rakennusvaiheissa ja kustannukset hissin ja portaiden parantamiseksi olisivat liian kalliit.[21] Yli neljänkymmenen vuoden tauon jälkeen vesilaitos ja Lauttasaari-seura avasivat vesitornin yleisölle toukokuussa 2008 tornin 50-vuosijuhlan kunniaksi ja syyskuussa 2009 Lauttasaari-päivien aikana.[21][7]

title: Naisvuoren vesitorni

text: Naisvuoren vesitorni on vuosina 1911–1912 rakennettu vesitorni ja näköalatorni Mikkelin Naisvuorella. Sen suunnittelija on arkkitehti Selim A. Lindqvist. Torni poistui vesihuoltokäytöstä vuonna 1953, ja se on toiminut siitä lähtien vain näkötornina. Tuolloin Mikkeliin valmistui uusi suurempi vesitorni.

title: Lauttasaaren vesitorni

text: Vesi Lauttasaareen johdettiin pääjohtoa myöten Ilmalan vesitornista.[15] Lauttasaaren lisäksi vesitornin painepiiriin kuuluivat Kaskisaari ja Lehtisaari.[18]


query: Mitä Tšeka tarkoittaa?

title: KGB

text: KGB:n ensimmäinen edeltäjä oli neuvosto-Venäjällä bolsevikkijohtaja Vladimir Leninin aloitteesta joulukuussa 1917 perustettu salainen poliisi, Yleisvenäläinen erityiskomissio vastavallankumousta ja sabotaasia vastaan (lyh. Vetšeka tai Tšeka). Leninin mukaan bolsevikkipuolue tarvitsi ”rautaisen käsivarren”, jolla voi suojella ”nuorta vallankumousta” ja taistella ”vastavallankumouksellisia” voimia vastaan sekä pitää kurissa poliittisen opposition. Erityiskomission johtoon valittiin puolalaissyntyinen ammattivallankumouksellinen Feliks Dzeržinski. Dzeržinski esitti pian puolueelle ohjelman, jonka pohjalta uusi komissio toimisi. Ohjelman yhteenvetona oli, että Tšeka nousisi lain ja valvonnan yläpuolelle ja sillä olisi rajattomat pidätys-, kuulustelu- ja rankaisuoikeudet. Puolueen sisällä se herätti suurta hämminkiä ja eripuraa sekä vastustusta, mutta Lenin tukahdutti vastarinnan ja antoi vallankumoussankarina pitämälleen Dzeržinskille tämän vaatimat oikeudet.[2]

title: Tšeka

text: Tšeka loi ne kovat mallit, joiden mukaan Neuvostoliiton salainen poliisi hyvin pitkälle toimi samassa perustarkoituksessa: tukahduttaa ja estää poliittinen oppositio. Marraskuussa 1917 Tšeka loi käsitteen kansanvihollinen, jonka maan hallitus virallisti 28.11.1917. Kansanvihollisista julkaistiin listoja, joihin kuuluivat muun muassa vanhanvallan virkamiehet. Salainen poliisi määritteli pääasiassa itse Leniniltä ja politbyroolta saamansa toimeksiannon mukaisesti, kuka edusti oppositiota. Yhteiskunnalliseen oppositioon luettiin muun muassa aatelisto, älymystö, kulakit ja kirkon jäsenistö.[1]

title: Sidney Reilly

text: Tapahtumien kulku muuttui kuitenkin yllättäen kun eräs kadetti ampui Pietarin Tšekaa johtaneen Moisei Uritskin 30. elokuuta 1918. Samana päivänä sosialistivallankumouksellisiin kuulunut Faina Kaplan haavoitti Leniniä ampumalla juuri kun tämä oli lähdössä Michelsonin tehtaalla Moskovassa pidetystä kokouksesta. Tšeka piti tätä suurena bolševikkien vastaisena salaliittona ja käynnisti punaisen terrorin jonka aikana tuhansia bolsevikkien vastustajia pidätettiin ja teloitettiin. Bolsevikit pidättivät myös agenteiltaan saamiensa listojen perusteella Lockhartin ja Reillyn vallankaappaushankkeessa mukana olleet henkilöt ja hyökkäsivät Britannian Pietarin-lähetystöön. Vastarintaa yrittänyt kapteeni Cromie sai surmansa ja Bruce Lockhardt pidätettiin. Reillyn kuriireina käyttämät Elizaveta Otten ja Maria Fride sekä Reillyn rakastajatar Olga Staržeskaja olivat myös pidätettyjen joukossa. Lockhart vaihdettiin myöhemmin Lontoossa pidätettyyn bolševikkien edustajaan Maksim Litvinoviin.

title: Tšeka

text: Sisällissodan päätyttyä vuonna 1920 Tšekan surmaamien ihmisten määrän saattoi laskea kymmenissä tuhansissa.[1] Tšeka käytti teloittajina pääasiassa unkarilaisia ja bulgarialaisia sotavankeja; näiden kansojen edustajia pidettiin tuolloin Venäjällä sivistymättöminä barbaareina, jotka sopivat tuollaisiin vastenmielisiin tehtäviin. Henkensä puolesta pelkäävät sotavangit pyrkivät äärimmäisellä julmuudella osoittamaan kelpoisuutensa teloittajina – ja säästämään henkensä, mikä ei aina onnistunut, koska surmaajat saatettiin mahdollisina myöhempinä todistajina tappaa myrkyttämällä tai ampumalla, kuten tsaariperheen surmaajat[3].

title: Nikolai Gumiljov

text: Vallankumouksen jälkeen ensimmäisinä vuosina Lenin hyväksyi ja suosi taiteilijoiden uusia kokeiluja. Aleksandr Blok, Nikolai Gumiljov ja muut merkittävät taiteilijat olivat salaisen poliisin Tšekan tarkkailtavana. Poliittiset erimielisyydet kasvoivat taiteilijoiden ja kommunistipuolueen viranomaisten välillä vuosien kuluessa. Gumiljov ei salannut kommunisminvastaisia mielipiteitään, hän ei halunnut liittyä bolševikkien kirjallisiin ryhmiin. Gumiljov perusti yleisvenäläisen kirjailijaunionin 1920. Tšeka vangitsi hänet vastavallankumouksesta syytettynä 3. elokuuta 1921. Kaikkiaan 61 osallista, muiden muassa Gumiljov, teloitettiin arviolta 24. elokuuta 1921; tarkkaa päivämäärää ja paikkaa ei tiedetä.

title: Leonid Zakovski

text: Zakovski syntyi Rudbāržin kartanon mailla Kuurinmaalla ja vietti nuoruutensa Libaussa. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja sen bolševikkisiipeen vuonna 1913. Hänet karkotettiin 1914 Aunuksen kuvernementtiin, mistä hän hankkiutui 1917 Pietariin ja osallistui siellä lokakuun vallankumoukseen. Zakovski palkattiin turvallisuuspoliisi Tšekaan jo sen perustamisen yhteydessä. Venäjän sisällissodan aikana hän johti Tšekan erikoisosastoja eri rintamilla ja oli sen jälkeen Tšekan seuraajan GPU:n paikallisjohtajana Podolskissa ja Odessassa. Vuosina 1926–1932 hän oli OGPU:n (ent. GPU) aluejohtajana Siperiassa ja muun muassa takasi pääsihteeri Josif Stalinin turvallisuuden tämän vuoden 1928 tunnetun Siperian-matkan aikana. Vuosina 1932–1934 Zakovski oli OGPU:n aluejohtajana Valko-Venäjällä ja syksyllä 1934 jonkin aikaa Valko-Venäjän neuvostotasavallan sisäasiain kansankomissaarina.

title: Tšeka

text: Luokka:Neuvostoliiton poliisitoimi Luokka:Neuvostoliiton politiikka

title: Silovikit

text: Venäjällä silovikien yhteydessä käytetään myös käsitteitä tšekisti ja tšekistien ajattelutapa. Käsite pohjautuu nimeen Tšeka, joka oli Neuvosto-Venäjän ensimmäinen salainen poliisi, ja jonka seuraajia NKVD, KGB ja FSB ovat. Tšekisteillä tarkoitetaan turvallisuuspalvelussa palvelleita henkilöitä, jotka ovat omaksuneet turvallisuuspalvelun ajattelutavan salajuonista, urkinnasta ja raa'asta voimankäytöstä. Yleensä silovikit ovat monesti samalla myös tšekistejä, kuten itse Vladimir Putin.

title: Vladimir Lenin

text: Tšekan kuulusteluissakaan Kaplan ei suostunut paljastamaan rikostovereitaan, joten hänet ammuttiin 3. syyskuuta 1918. Samana päivänä Izvestija-lehdessä bolševikit vaativat ”murskaamaan vastavallankumouksen hydran massiivisella terrorilla”, ja 5. syyskuuta puolalaisen Feliks Dzeržinskin johtama Tšeka antoi määräyksen ”punaisesta terrorista.” Seuraavina kuukausina myös teloitettiin 800 SR-läistä ja muuta vastustajaa oikeudenkäynneittä. Ajan mittaan luvut vain nousivat, jopa viralliset luvut puhuivat tuhansista, eräät arviot 200000:sta uhrista. Sosialistivallankumouksellinen puolue kiellettiin. Menševikkien sallittiin aloittaa marraskuussa uudelleen toimintansa, kun he lupasivat pysyä lojaalisti oppositiossa.[62]

title: Tšeka

text: Tšeka (, Yleisvenäläinen erityiskomissio vastavallankumousta ja sabotaasia vastaan, lyh. ВЧК, VTšK tai ЧК, TšK eli laus. [ve: tše ka:], [tše ka:], kutsumanimi Vetšeka tai Tšeka) oli bolševikkijohtaja Vladimir Leninin aloitteesta joulukuussa 1917 perustettu Neuvosto-Venäjän salainen poliisi. Leninin mukaan bolševikkipuolue tarvitsi ”rautaisen käsivarren”, jolla voi suojella ”nuorta vallankumousta” ja taistella vastavallankumouksellisia voimia vastaan sekä pitää kurissa poliittisen opposition.[1]

title: Tšeka

text: Tšekan ensimmäisiä suurimpia operaatioita oli viljan pakko-otot keväästä 1918 alkaen, jolloin alkoi syntyä kapinointia. Tällöin Tšeka käytti silmitöntä väkivaltaa tarkoitusperiensä toteuttamiseksi.[1]

title: Venäjän sisällissota

text: Kommunistinen puolue oli Leninin painostuksesta antanut Tšekalle käytännöllisesti katsoen vapaat kädet ja Punainen terrori sai riehua vapaasti. Kaikenlaiset kapinayritykset tukahdutettiin erittäin julmasti ja usein vangiksi jääneitä, varsinkin valkoisia upseereita kidutettiin ennen teloitusta. "Vallankumouksen rautainen käsivarsi" rankaisi armottomasti kaikkia, jotka Tšekan logiikan mukaan uhmasivat vallankumousta. Tšeka julkaisi jopa omia viikkosanomiaan, jossa kerrottiin kuinka paljon oli ammuttu eri alueilla ja kuinka paljon tullaan vielä ampumaan, tulevia uhreja mainittiin jopa lehdessä nimeltä. Lehti nostatti kuitenkin puolueessa sellaisen myrskyn, että se lakkautettiin ilmestyttyään vain muutaman numeron verran.

title: Vasemmistososialistivallankumouksellisten kapina

text: Popov oli koonnut komentamansa hänelle uskollisen joukko-osaston ("otrjad") alkujaan maaliskuussa 1918 Helsingistä ja siihen kuului pataljoonan verran suomalaisia punaisia, jotka siten osallistuivat keskeisessä roolissa myös itse kapinaan. Jopa tuhat miestä, konekiväärijoukkueen, ratsuväkiosaston ja kuuden tykin patterin käsittäneen suomalaispataljoonan komissaarina toimi metallimies Kalle Lukander (”Kalle Lukka”). Popovin määräyksestä venäjää taitamattomat suomalaiset muun muassa miehittivät Tšekan päämajan Lubjankan ja vangitsivat siellä Tšekan varapuheenjohtaja Martin Latsisin ("Martin Lācis") ilmeisesti käsittämättä minkälaisessa hankkeessa olivat mukana. Kapinan kukistamisen yhteydessä suomalaiset taistelivat viimeiseen asti ja kertoman mukaan Salo-niminen sotilas jopa ampui yksinään tykillä osumia Kremliin. Joitain suomalaisia teloitettiin kapinan kukistamisen jälkeen, mutta suurin osa ei saanut rangaistusta, koska he kertoivat luulleensa taistelevansa venäläisiksi naamioituneita saksalaisia vastaan eivätkä todellisuudessa kannattaneet kapinaa.

title: Tšeka

text: Erityiskomission johtoon valittiin puolalaissyntyinen Feliks Dzeržinski. Hän laati puolueelle esityksen, miltä pohjalla uusi komissio toimisi. Oleellista esityksessä oli se, että Tšeka nousisi lain ja valvonnan yläpuolelle ja sillä olisi rajattomat pidätys-, kuulustelu- ja rankaisuoikeudet. Puolueen sisällä se herätti suurta hämminkiä ja eripuraa sekä vastustusta, mutta Lenin tukahdutti vastarinnan ja antoi vallankumoussankarina pitämälleen Dzeržinskille tämän vaatimat oikeudet[2][1]

title: Elokuun kansannousu

text: Sarjassa ratsioita puna-armeija ja Tšeka surmasivat tuhansia siviilejä, tappaen kokonaisia perheitä mukaan lukien naisia ja lapsia. Vankiloissa tehtiin massateloituksia, joissa ihmisiä tapettiin ilman oikeudenkäyntiä, mukaan lukien niitä, jotka olivat olleet vankilassa jo kapinan aikana. Satoja pidätettyjä ammuttiin suoraan tavaravaunuihin, niin että kuolleiden ruumiit saataisiin poistettua nopeammin uudessa ja tehokkaassa Tšekan upseeri Talakhadzen keksinnössä.

text: Kapinan lähtölaukauksena toimi Saksan lähettilään kreivi Mirbachin salamurha. Huhtikuun lopussa Moskovaan saapunut Mirbach oli vihatun miehitysvallan symboli ja lisäksi hänen murhansa toivottiin katkaisevan Neuvosto-Venäjän ja Saksan diplomaattiset välit. Vasemmistososialistivallankumouksellisiin kuuluneet Tšekan miehet Jakov Bljumkin ja Nikolai Andrejev saapuivat Saksan lähetystöön 6. heinäkuuta vastaisena yönä kello 2.15 teeskennellen olevansa virastonsa asialla ja pääsivät sisään väärennettyjen asiakirjojen avulla. Kello 2.50 alkaneen vastaanoton aikana he yllättäen ampuivat Mirbachia ja tämän apulaista Kurt Riezleriä kohti ja pakenivat sen jälkeen ikkunasta. Takaraivoon paetessaan ammuttu Mirbach kuoli hieman myöhemmin, mutta Riezler selvisi. Murhatutkinnan välittömästi henkilökohtaisesti aloittanut Tšekan johtaja Feliks Dzeržinski jäljitti nopeasti ampujat salaliitossa mukana olleen Moskovan varuskunnan komendantin Dmitri Popovin komentamalle, niin sanotussa Morozovin talossa sijainneelle Tšekan asemalle, jossa vasemmistososialistivallankumouksellisten keskuskomitea piti salaista kokousta. Kun Dzeržinski julisti heidät kaikki pidätetyiksi, hänet ja hänen apumiehensä vangittiin.

title: Elokuun kansannousu

text: Raportit sortotoimien laajuudesta johtivat vastalauseisiin ulkomaisten sosialistien keskuudessa. Toisen internationaalin johtajat lähettivät Kansainliitolle päätöslauselman, jossa tuomittiin neuvostohallitus, mutta se ei johtanut merkittäviin tuloksiin. Clara Zetkin, merkittävä saksalainen sosiaalidemokraatti, yritti taistella negatiivista julkisuutta vastaan, vieraili Tbilisissä ja kirjoitti lehtisen, jossa hän väitti vain 320 ihmisen tulleen ammutuksi. Tästä huolimatta julkinen tuohtumus johti epämiellyttäviin seurauksiin Moskovan keskushallitukselle, mikä sai politbyroon asettamaan Ordžonikidzen johtaman erikoiskomission tutkimaan kansannousun syitä ja Tšekan toimia sen kukistamisessa. Lokakuussa 1924 komission raportin julkaisun jälkeen joitakin Georgian Tšekan jäseniä puhdistettiin "epäluotettavina elementteinä", oletettavasti julmuuksien syntipukkeina. Ordžonikidze myönsi itse ennen keskuskomitean tapaamista Moskovassa lokakuussa 1924, että "ehkä menimme hieman liian pitkälle, mutta emme voineet sille mitään".

title: Lokakuun vallankumous

text: Pääosa vanhasta oikeusjärjestelmästä ja kaikki ylimmät tuomioistuimet lakkautettiin 5. joulukuuta (22. marraskuuta) 1917. Niiden tilalle määrättiin samassa yhteydessä perustattaviksi vallankumoustribunaaleja ja maaliskuussa 1918 alempien oikeuksien tilalle kansantuomioistuimia.[81] Vastavallankumouksen torjumiseen perustettiin 20. (7.) joulukuuta Feliks Dzeržinskin johtama “erityiskomissio”, josta kehittyi pelätty salainen poliisi Tšeka. Se oli alkuaan tarkoitettu vain tutkivaksi elimeksi, mutta sai pian salaiset valtuudet myös langettaa tuomioita.[82] Toinen neuvostokongressi hyväksyi lokakuun vallankumouksen yhteydessä Kamenevin aloitteen kuolemanrangaistuksen täydellisestä lakkauttamisesta (se oli jo lakkautettu kertaalleen helmikuun vallankumouksen jälkeen, mutta Kerenski oli palauttanut sen sotilaskarkureille kesällä 1917). Lenin piti päätöstä typeränä ja kuolemanrangaistus otettiin uudelleen käyttöön kesäkuussa 1918. Jo sitä ennen, maaliskuussa 1918, Tšekalle annettiin käytännössä valtuudet teloittaa ilman oikeudenkäyntiä vakoojia, vastavallankumouksellisia ja varkaita.[83]

title: Tšeka

text: Kotimaassa Tšekan tarkoitus oli levittää mahdollisimman laajaa pelkoa kansan ja vastustajien keskuuteen. Lenin yllytti Tšekaa kotimaassa suoraan toimintaan, joka oli hänen mukaansa kommunistien keskeinen instrumentti vallan säilyttämiseksi. Ulkomailla toimittiin huomattavasti hienovaraisemmin ja agenteiksi määrättiin monenlaisia intektuelleja henkilöitä, jotka päätyönsä lisäksi toimivat vakoojina.

title: Elokuun kansannousu

text: Näissä olosuhteissa jotkut georgialaiset epäilivät, voisiko kansannousu laikaan onnistua. Vangittu kapinallisjohtaja Džugheli yllytti Tšekan virkailijoita sallimaan hänen ilmoittaa tovereilleen, että heidän suunnitelmansa olivat paljastuneet ja neuvoa heitä hylkäämään kapinansa, mutta Tšeka kieltäytyi. Džughelin viesti kuitenkin tavoitti kapinalliset, mutta he epäilivät sitä Tšekan provokaatioksi ja jatkoivat kapinasuunnitelmiaan.

title: KGB

text: Venäjän sisällissodan aikana Tšeka kunnostautui erityisen julmana ja häikäilemättömänä organisaationa, jota ilman bolševikkien vallankumous olisi saattanut jäädä väliaikaiseksi. Dzeržinski haali komissioonsa kovia miehiä, jotka eivät epäröineet ryhtyä ankariin rankaisutoimiin, joihin edes puna-armeija ei halunnut osallistua. Sisällissodan jälkeen Tšekan surmaamien ihmisten määrän saattoi laskea kymmenissä tuhansissa. Tšeka käytti teloittajina pääasiassa unkarilaisia ja bulgarialaisia sotavankeja; näiden kansojen edustajia pidettiin tuolloin Venäjällä sivistymättöminä barbaareina, jotka sopivat tuollaisiin vastenmielisiin tehtäviin – ja henkensä puolesta syystäkin pelkäävät sotavangit pyrkivät äärimmäisellä julmuudella osoittamaan kelpoisuutensa teloittajina – ja säästämään henkiriepunsa; viimeksi mainittu ei tosin aina onnistunut, koska vankipyövelit saatettiin tappaa myrkyttämällä tai ampumalla, jos katsottiin että he tiesivät liikaa; näin kävi muun muassa tsaariperheen tappajille.[3]

title: Tšeka

text: Tšekan henkilöstomäärä kasvoi nopeasti perustamisen jälkeen. Maaliskuussa 1918 Tšekistejä oli 600 ja vuoden loppuun mennessä määrä oli kasvanut 40 000 henkilöön. Vuonna 1921 henkilöstöä oli jo 280 000, jolloin se kasvoi valtakunnalliseksi organisaatioksi.[1]

title: Tšeka

text: Monista hyvin kunnostautuneista Tšekan aluepäälliköistä nousi myöhemmin Neuvostoliiton johtajia. Nižni-Novgorodissa toimineesta Nikolai Bulganista tuli Neuvostoliiton pääministeri vuosiksi 1955–1958. Hierarkiassa nousivat myös Lavrenti Berija ja Sergei Kirov, joka kuitenkin eliminoitiin 1930-luvun puhdistuksissa.[1]

title: Jakov Jurovski

text: Helmikuun vallankumouksen jälkeen Jurovskista tuli alueneuvoston jäsen ja lokakuun vallankumouksen myötä hänestä tehtiin Jekaterinburgin oblastin Tšekan lainopillinen aluekomissaari. Kesäkuussa 1918 Jurovski nimitettiin Ipatjevin talon komendantiksi. Talossa pidettiin vankeina Nikolai II:sta ja hänen perhettään, sekä palveluskuntaa. Jurovski sai Uralin Tšekan alueneuvostolta käskyn suorittaa keisariperheen murha kesällä 1918. Jurovski johti teloitusryhmää, joka surmasi tsaariperheen jäsenet ja hautasi ruumiit heinäkuussa 1918.

title: Tšeka

text: Ulkomaille lähetettyjen illegaalien määrän kasvaessa, vuonna 1919 Tšekaan muodostettiin ulkomaantoimintoja varten erillinen osasto INO eli Inostrannyi Otdel. Kun nuori Neuvostovaltio alkoi muodostaa diplomaattisia suhteita muihin maihin, vakoilutoiminta sisällytettiin diplomaattiseen kanssakäymiseen, tällöin Tšekan agenteille muodostettiin muodollinen kaapu, jonka turvin he saattoivat toimia muissa maissa. Leninin aikana ulkomailla tavoiteltiin maailmanvallankumousta Kominternin välityksellä, mutta Stalinin noustua valtaan maailmanvallankumouksellisesta toiminnasta luovuttiin.

title: Tšeka

text: Venäjän sisällissodan aikana Tšeka toimi kovaotteisesti. Dzeržinski haali komissioon henkilöitä, jotka ryhtyivät päättäväisesti ankariin rankaisutoimiin, joihin puna-armeija ei halunnut osallistua. Lenin vaati laajamittaista joukkoterroria esimerkinomaisesti erityisesti Pietarissa, josta sitä laajennettiin muualle maahan.[1]

title: Arvo ”Poika” Tuominen

text: Matkallaan Tuominen tapasi myös Leninin. Emigrantit olivat tehneet Kuusisesta jonkin ilmiannon ja hänen luokseen oli ilmestynyt Tšekan viehättävä naisagentti. Kuusinen käski Tuomista auttamaan hänet irti tästä kiipelistä. Asiassa oli mentävä itsensä V. I. Leninin puheille. Mukaan tuli Yrjö Sirola. Lenin viittasi kintaalla Tšekan toimille ja kehotti käymään johonkin oikeaan asiaan. Lenin teki Arvo Tuomiseen elämänikäisen vaikutuksen suorasukaisella, asioden ytimeen menevällä keskustelutyylillään jossa oli vapaan tiedonhalun ilmapiiri. Hän vertasi myöhemmin Leniniä ja Stalinia ja totesi, että Stalinin edessä piti tarkkaan varoa sanojaan ja olla poikkeamatta diktaattorin näkemyksistä. Elämänsä loppuun Tuominen julisti, että Lenin oli kommunismin pyhä alkuisä ja roistomainen Josef Stalin pilasi kaiken. 1930-luvulla Tuominen ei luonnollisesti puhunut mitään tällaiseen viittaavaa.

title: Lavrenti Berija

text: Vuonna 1920 tai 1921 hän liittyi Tšekaan, bolševikkien poliittiseen poliisiin. Menševikkien hallitsemassa Gruusian tasavallassa tapahtui bolševikkien vallankaappaus puna-armeijan tukemana, jossa Tšeka oli vahvasti mukana. Vuonna 1922 Berija oli Gruusian Tšekan seuraajan, OGPU:n, varapäällikkö.

title: Feliks Dzeržinski

text: Pietarissa hän liittyi bolševikkien keskuskomiteaan ja toimi olennaisessa osassa lokakuun 1917 vallankaappauksessa. Hän vastasi bolševikkien päämajan Smolnan turvallisuudesta, ja sen jälkeen Tšekan johdossa. Samalla kun Tšeka toimi terrorivälineenä vallankumouksen vihollisia vastaan, se myös hallinnoi rautatietä, tuotantoa, hyväntekeväisyyttä ja terveydenhuoltoa.

title: Tšeka

text: Helmikuussa 1922 Tšeka liitettiin osaksi Venäjän sisäasiainkansankomissariaattia (lyh. NKVD, käytännössä sisäasiainministeriö) nimellä Valtion poliittinen hallinto, lyh. GPU. Seuraavana vuonna siitä tuli koko Neuvostoliiton kattava Valtion yhdistynyt poliittinen hallinto, lyh. OGPU. Džerzinski johti salaista poliisia kuolemaansa 1926 asti. Tšekistien alkuperäinen tinkimättömyys ja vallankumouksellinen henki säilyi nimenmuutoksista huolimatta aina Neuvostoliiton kaatumiseen saakka.[1]


query: Kuka perusti baabilaisuuden?

title: Baabilaisuus

text: Baabilaisuus (kirjoitetaan myös Babilaisuus) on uskonnollinen liike, jonka juuret ovat islaminuskon šiialaisen haaran šaikhilaisessa koulukunnassa. Se kukoisti Persiassa vuodesta 1844 vuoteen 1852. Baabilaisuuden perusti Sayyid Ali Muhammad Shirazi, joka myöhemmin otti nimekseen Bab (portti). Hänen kautensa alkoi šaikhilaisuuden johtajan Sayyid Kazimin kuoleman jälkeen vuonna 1844. Bab kehitti šaikhilaisuutta radikaalimman ja šiialaisuuden valtavirran vastaisen liikkeen.[1] Hänen kuolemansa jälkeen Baha’ullah perusti baabilaisuuden pohjalta bahai-uskonnon.[2]

title: Bab

text: Bab (myös kirjoitusmuodossa Báb) syntyjään Sayyid Ali Muhammad Shirazi (), (20. lokakuuta 1819, Šīrāz – 9. heinäkuuta 1850, Tabriz) oli persialainen uskonnollisen liikkeen baabilaisuuden perustaja ja johtohenkilö. Hän nousi 1800-luvun alussa syntyneen šaikhilaisuuden johtoon vuonna 1844. Seuraavina vuosina Bab kehitti šaikhilaisuutta radikaalimman ja šiialaisuuden valtavirran vastaisen liikkeen. Bab vangittiin vuonna 1848 ja hänet teloitettiin 1850.

title: Baabilaisuus

text: Šaikhilaisten lisäksi baabilaiset saivat kannatusta ulkopuolelta, mutta oppineiden enemmistö vastusti liikettä vaikkakin baabilaisuudella oli puolittaista kannatusta. Šaahin hallitus pysyi aluksi kiistoissa taka-alalla, koska uskonnollisten liikkeiden keskinäinen kiistely korosti maallisen vallan asemaa.[6] Babin avoin julistus, että hän oli kätkettyyn imaamiin suorassa yhteydessä oleva välittäjä, aiheutti sen, että oppineen tuli joko tuomita tai liittyä häneen. Baabilaisuuden kasvava kannatus alkoi hermostuttaa maallista valtaa, niinpä se vangitsi Babin uudelleen vuonna 1847.[7] Hänet siirrettiin Persian luoteiskolkkaan sisäiseen maanpakoon.[8]

title: Esfahan

text: Esfahan on ollut monien muslimien ja persialaisten kulttuuri- ja uskonnollisten vaikuttajien koti. Ibn Sina (k. 1037) asui kaupungissa viimeiset neljätoista vuottansa ja kirjoitti useimmat merkittävät filosofian ja lääketieteen teoksensa siellä. Baabilaisuuden perustaja Bab kirjoitti osan teoksistaan Esfahanissa ja kaupunki onkin myöhemmin ollut yksi bahai-uskon keskuksista. Johtaviin naispuolisiin islaminoppineisiin lukeutuva Hajieh Sayyideh Nosrat Begom Amin syntyi ja kuoli Esfahanissa ja julkaisi siellä 15-osaisen tutkielmansa Koraanista. Seudulla valmistetut perinteiset matot luetaan Iranin arvostetuimpiin.

title: Baha’ullah

text: Bagdadissa toimiessaan organisoi hajanaiseen liikkeen ja aloitti aktiivisen lähetystyön. Hän oli kirjallisesti tuottelias ja nosti baabilaisuuden uudelle tasolle. Hän kirjoitti runsaasti runoelmia, mutta myös selkeitä ja tavalliselle lukijalle avautuvia proosateoksia. Hänen tärkein teoksensa oli vuonna 1862 kirjoitettu Varmuuden kirja (Kitab al-Iqan), joka käsitteli opillisia ja historiallisia kysymyksiä baabilaisuuden näkökulmalta. Baha’ullahin johtama baabilaisuus kasvoi nopeasti vuoden 1860 jälkeen. Persian vallanpitäjät huolestuivat tilanteesta ja painostivat Osmanien valtakuntaa siirtämään liikkeen kannattajat kauemmaksi. Baha’ullahin kannattajat siirrettiin ensin Istanbuliin elokuussa 1863 ja tämän jälkeen Edirneen saman vuoden joulukuussa.[5]

title: Opetussuunnitelman perusteet

text:
Peruskoulun alkuvaiheessa ei ollut opetussuunnitelman perusteita, vaan koko Suomessa käytettiin valtakunnallista opetussuunnitelmaa nimeltään "Peruskoulun opetussuunnitelma, POPS". Ensimmäiset peruskoulun opetussuunnitelman perusteet laadittiin vuonna 1985. Tästä alkaen perusteet on uudistettu kymmenen vuoden välein:
Peruskoulun opetussuunnitelman perusteet 1994, Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2004 ja Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2014.

title: Logiikka: Perusteet

text: Logiikka: Perusteet on Seppo K. Miettisen kirjoittama oppikirja logiikan perusteista. Teos ilmestyi 2002 Gaudeamuksen kustantamana.

title: Satama

text: Satamia voidaan ryhmitellä usealla eri tavalla. Yleisesti satamia luokitellaan niiden kautta kulkevien tuote- ja tavaravirtojen perusteella. Satamia voidaan luokitella myös omistuspohjan mukaan yleisiin, tavallisesti kunnan omistamiin satamiin ja yksityisiin, esimerkiksi teollisuusyrityksen omistamiin satamiin. Maantieteellisen sijainnin perusteella satamat voidaan ryhmitellä meri-, joki-, kanava- ja sisävesisatamiin. Rakenteen perusteella voidaan tehdä jako luonnonsatamiin ja keinotekoisiin satamiin. Käytön perusteella ryhmittely voi sisältää jaon esimerkiksi kauppa-, sota- , vene- ja piensatamiin.

title: Bahai-usko

text: Bahai-uskon juuret ovat islaminuskon šiialaisen haaran šaikhilaisessa koulukunnassa. Se uskoi kätketyn, Imaamin, Mahdin ilmestymiseen, joka merkitsisi ylösnousemuksen ja ihmiskunnan uuden aikakauden alkua. Vuonna 1844 Bab perusti šaikhilaisuuden ympärille baabilaisen uskonnollisen liikkeen. Hänet teloitettiin poliittisten selkkausten johdosta vuonna 1850.[7] Baabilaisen liikkeen johtajaksi tuli Baha’ullah, joka julisti olevansa Babin ennustama uusi profeetta. Baha’ullah joutui monien vaiheiden jälkeen karkotetuksi Palestiinaan ja perusti baabilaisuuden jatkoksi bahai-uskon vuonna 1866.[7]

title: Niittynurmikkaryhmä

text: Hoikkanurmikka ("Poa angustifolia", syn. "Poa pratensis" ssp. "angustifolia") eroaa niittynurmikasta lyhyiden rönsyjensä ja yhteenkasvaneen röyhynsä sekä usein tiiviisti mätästävän kasvutapansa perusteella. Luminurmikka eli lapinnurmikka ("Poa arctica", syn. "Poa rigens") eroaa niittynurmikasta puolestaan pienemmän kokonsa, tyvellä olevien karvojensa sekä ulkohelpeidensä ulkonäön perusteella. Matalanurmikka ("Poa humilis", syn. "Poa subcaerulea", "Poa pratensis" ssp. "subcaerulea") muistuttaa pikkunurmikkaa, mutta eroaa siitä pidempien rönsyjensä sekä monihaaraisen ja hopeankiiltoisen röyhynsä perusteella. Pikkunurmikka ("Poa irrigata", syn. "Poa pratensis" ssp. "irrigata") eroaa niittynurmikasta pienemmän kokonsa sekä lyhyiden ja leveämpien lehtiensä perusteella. Pohjannurmikka ("Poa alpigena", syn. "Poa pratensis" ssp. "alpigena") taas eroaa niittynurmikasta yksittäin kasvavien varsiensa, lyhyiden ja kaarelle taipuneiden rönsyjensä sekä kolmisuonisten ulkohelpeidensä perusteella.

title: Baabilaisuus

text: Baabilaisuudessa oli vahva viimeisten aikojen messiaaninen odotus. Se ei kuitenkaan merkitsisi maailmanloppua vaan pikemminkin uuden aikakauden alkamista.[14] Baabilaisuuteen kuului myös sosiaalisia uudistuksia, kuten maareformi, vaikka ne eivät näkyneet liikkeessä vahvana.[15] Baabilaisuuden laaja kannatus perustui pitkälti Persiassa vallalla olleeseen sosiaaliseen tyytymättömyyteen. Maan talous oli heikko, kulkutaudit levisivät, persialaiset olivat kärsineet sotilaallisia tappioita ja šiialaisten pyhä kaupunki Karbala oli tuhottu kahteen kertaan.[16]

title: Peruskoulu Suomessa

text: Perusopetuksen tuntijaon perusteista säädetään perusopetuslaissa ja -asetuksessa, mutta varsinaisen opetussuunnitelman perusteet määrää opetushallitus. Opetuksenjärjestäjillä, yleisimmin kunnilla, on velvollisuus laatia paikallinen opetussuunnitelma opetussuunnitelman perusteiden pohjalta. Kunnalliset ja koulukohtaiset opetussuunnitelmat sovittavat perusteissa säädetyn sisällön paikallisiin olosuhteisiin ja opetustapaan. Oppilaiden huoltajilla on oikeus osallistua opetussuunnitelmatyöhön. Oppilaita ei saa peruskoulussa jakaa pysyviin tasoryhmiin, vaan opetuksen eriyttäminen on toteutettava yksittäisen ryhmän sisällä tai vaihtelevin joustavin ryhmittelyin.

title: Maku (kaupunki)

text: Antiikin aikana Maku kuului Meediaan ja myöhemmin Persian valtakuntaan. Safavididynastian hajoamisen jälkeen Maku oli itsenäinen kaanikunta. Maku on Bahá'in historiassa merkittävä kaupunki, sillä baabilaisuuden perustaja Báb oli vangittuna kaupungissa yhdeksän kuukautta.

title: Legio I Adiutrix

text: Legio I Adiutrix oli roomalainen legioona. Legioona perustettiin vuonna 68, mutta on epävarmaa kuka sen perusti. Eräiden lähteiden mukaan sen perusti Nero, Dio Cassiuksen mukaan legioonan perusti Galba.

title: 2007 TU24

text: 2007 TU:n fysikaalisista ominaisuuksista ei tiedetä mitään, mutta sen uskotaan olevan S-tyypin asteroidi. Kohteen kirkkauden ja tyypin perusteella oletetun albedon perustella sen läpimitan arvellaan olevan noin 0,15–0,6 km. Ensimmäisten tutkamittausten perusteella kohde näyttäisi olevan hyvin epäsäännöllisen muotoinen ja sen läpimitaksi arvioidaan noin 250 metriä. Lähiohituksen aikana 2007 TU:aa oli tarkoitus havaita mm. Goldstonen sekä Arecibon radioteleskoopeilla. Näiden havaintojen perusteella saatettiin saada aikaan kolmiulotteinen kuva asteroidista.

title: Bab

text: Bab kirjoitti monia kirjoja, joista tärkeimmät olivat hänen ensimmäinen kirjansa "Qayyum al-asma’" sekä vuonna 1847 ilmestynyt "Bayan". Hänen kuolemansa jälkeen Baha’ullah perusti baabilaisuuden pohjalta bahai-uskonnon.

title: Bahai-uskon historia

text: Abdulbaha’ alkutaival liikkeen johdossa oli hankala, koska suurin osa perheenjäsenistä liittoutui häntä vastaan Mirza Muhammad Alin johdolla. Nuorturkkilaisten vallankumouksen seurauksena kaikki poliittiset vangit vapautuivat vuonna 1908. Vapautunut Abdulbaha’ siirtyi Haifaan, matkusti laajalti vuosina 1910–1913 ja palasi Haifaan uuden uskonnon maailmankeskukseen. Samaan aikaan Mirza Muhammad Alin joukkojen kannatus kuihtui. Abdulbaha’n vahva karisma ja haluttomuus sitoutua selkeästi määrättyyn oppiin, pitivät liikkeen yhtenäisenä sen leviämisen aikana. Baha’ullahin ja Abdulbaha’n kirjoitukset levisivät 1890-luvulta lähtien. Varhaiskauden bahailaisuus oli opillisesti baabilaisuuden jatkaja, mutta leviäminen Lähi-idän ulkopuolelle – varsinkin Amerikkaan – muutti bahai-uskoa. Se sai vaikutteita kristinuskosta ja länsimaisesta humanitaarisuudesta.

title: Erotuslaji

text: Erotuslaji, opaskasvi tai indikaattorilaji on kasvilaji joka perusteella tarkennetaan metsätyyppioppiin liittyvin perustein metsän tai suon kasvupaikkatyyppiä siitä, mihin on päädytty tunnuslajin perusteella joka taas puuttuu toisesta kasvillisuustyypistä.

title: Bahai-uskon historia

text: Šaikhilaisuuden johtajana Bab seurasi aluksi edeltäjiään ja väitti olevansa neljäs pilari. Samalla hän ilmoitti olevansa kätkeytyneen imaamin portti "(Bab)". Hän esitti väitteitään aluksi yksityisesti, mutta alkoi kohottaa omaa uskonnollista asemaansa asteittain. Väitteet johtivat liikkeen jakautumiseen Babin seuraajiin ja maltillisiin šaikhilaisiin. Liike aloitti lähetystyön, joka levitti sanomaan kätkeytyneen imaamin odotuksesta. Baabilaisuuden kasvava kannatus alkoi hermostuttaa maallista valtaa ja niinpä siirrettiin Persian luoteiskolkkaan sisäiseen maanpakoon vuonna 1847. Vuonna 1848 Bab ilmoitti julkisesti vankilasta käsin olevansa itse kätkeytynyt imaami, mikä oli šiialaiselle oppineistolle kapinan merkki. Syyskuussa 1848 šaahin kuolema johti maan poliittiseen sekasortoon ja osa baabilaisista marssi joukkoineen Māzandarāniin. Sieltä käsin he taistelivat puolen vuoden ajan hallituksen joukkoja vastaan ja lopulta heidät tapettiin verilöylyssä. Tämän jälkeen liike hiipui ja siirtyi maan alle. Kapina voimistui uudestaan alkuvuodesta 1850 mikä sai hallituksen turvautumaan äärikeinoihin. Bab teloitettiin 9. heinäkuuta 1850, minkä jälkeen kapinointi väheni.

title: Tulospalkkaus

text: Kun tulospalkkauksen käyttö kannustimena alkoi kehittyä ja laajentua Suomessa 1980-luvulla, perustuivat järjestelmät reaalitalouden suureisiin organisaation kaikilla tasoilla. Osakeperusteinen tulospalkkaus tuli Suomeen Yhdysvalloista 1990-luvulla. Osakeperusteisia tulospalkkioita on arvosteltu voimakkaasti niiden suuruuden perusteella. Palkkioiden suuruuden syy eli palkkioiden perusteiden spekulatiivinen luonne on jäänyt vähemmälle huomiolle. Ristiriitaa voi synty siitä, että valtaosa henkilöstöstä saa tulospalkan yrityksen reaalisen suorituskyvyn kehittymisen perusteella ja pieni osa saa sen spekulatiivisin perustein.

title: Pizza

text: Vappuna vuonna 1961 perusti Giovanni Tedeschi Haminaan Suomen ensimmäisen pizzaravintolan, Ravintola "Giovannin". Perustaja oli italialainen keittiömestari ja merimies, joka oli työskennellyt pizza-alalla Yhdysvalloissa ennen tuloaan Haminaan. Ravintola Giovanni lopetti toimintansa 1980-luvun alussa. Seuraavan oikeaoppisen pizzaravintolan, "Adriano Barin" perusti Adriano Vinciguerra Lappeenrantaan vuonna 1964. Suomessa pizzeriat ja pizza yleistyivät 1970-luvulla. Vuonna 1975 Dennis Rafkin perusti Turkuun ensimmäisen Pizzeria Dennisin. Vuonna 1976 Rabbe Grönblom perusti pizzerian "O sole mio", josta hän kehitteli "Pizzeria N:o 1" -ketjun. Vuonna 1987 hän perusti Suomen suurimmaksi kasvaneen pizza-liikkeiden ketjun Kotipizzan. Nykyisin Kotipizza on Pohjoismaiden suurin pizzaravintolaketju. Pizzan suosiota levitti myös S-ryhmän vuonna 1978 perustama Rosso-perheravintolaketju.

title: Šaikhilaisuus

text: Šaikhilaisuus (kirjoitetaan myös Shaikhilaisuus) on islamin šiialaisuuden sisällä vaikuttanut uskonnollinen liike, jonka perusti Ahmad al-Ahsa’i 1800-luvun alussa. Liike nousi aikoinaan merkittäväksi tekijäksi Persiassa. Samalla se avasi tietä baabilaisuudelle ja tätä kautta bahai-uskolle. Nykyisin šaikhilaisuus on maltillinen koulukunta šiialaisen valtauskonnon sisällä.

title: Mölnlycke Health Care

text: "Mölnlycke Väfveri AB:n" perusti 1849 saksalainen Gustav Ferdinand Hennig (1786–1853). Hänen laivansa haaksirikkoutui Bohuslänin rannikolle, ja 26-vuotias Hennig asettui asumaan Göteborgiin. Muuan tukkukauppias Melin mahdollisti hänen opintonsa Saksassa ja Englannissa, ja palattuaan takaisin Hennig perusti oman tukkukaupan ja meni naimisiin Melinin tyttären kanssa. Hennig kiinnostui tekstiilialasta ja perusti puuvillakehräämön ja -värjäämön Mölndalin kosken ääreen 1823. Vuosikymmentä myöhemmin hän perusti kehräämön myös Rosendahlsiin. Vuonna 1847 eläkeikää lähestyvä Hennig myi tehtaansa, muttei sietänyt toimettomuutta vaan perusti uuden puuvillatehtaan ostamalleen Rådan säteritilalle Härrydan kuntaan. Hennig kuoli pian, mutta hänen vävynsä Bruno Wendel jatkoi kehräämön toimintaa.

title: Abdulbaha’

text: Baha’ullahin ja Abdulbaha’n kirjoitukset levisivät 1890-luvulta lähtien. Varhaiskauden bahailaisuus oli opillisesti baabilaisuuden jatkaja, mutta leviäminen Lähi-idän ulkopuolelle – varsinkin Amerikkaan – muutti bahai-uskoa. Jumalaa ei voinut tuntea suoraan, mutta sen sijaan hänen ilmentymiään olivat olleet profeetat Abraham, Zarathustra, Mooses, Jeesus, Muhammad, Bab ja viimeisenä Baha’ullah. Virallisenkin opin kannalta Jeesus oli eräs tärkeimmistä profeetoista ja hänen odotettiin palaavan viimeisinä päivinä. Abdulbaha’n uskonnollista auktoriteettia lisättiin opilla, jonka mukaan hän oli "Liiton Keskus". Oppi muistutti bahai-uskoa edeltäneen šaikhilaisuuden oppia kätketyn imaamin ainoasta maanpäällisestä edustajasta, "ruknista".

title: Subh-i azal

text: Baabilaisuuden johtajan Babin kuoleman vuonna 1850 jälkeen johtajaksi nousi testamentin perusteella Subh-i azal. Liike oli menettänyt suuren joukon kannattajiaan hallituksen vainoissa. Subh-i azalin johdolla baabilaisuus etääntyi aiemmasta radikaalisuudestaan. Vuonna 1852 šaahi Nasiraddania vastaan tehtiin murhayritys. Tapahtuman johdosta koko baabilaisuus joutui vainon alle. Tapahtuman johdosta vanhempi veli joutui neljäksi kuukaudeksi vankeuteen.

title: Baabilaisuus

text: Baabilaisuuden alkuaikana Babin uskonnolliset kannat olivat tukevasti kiinni šaihkilaisuudessa. Hän oli sovitteleva oppineistoa kohtaan ja lähetti edustajansa šiialaisten hengellisen johtajan luokse. Babin alkuperäisten vaatimusten torjuminen jyrkensi hänen kannanottojaan. Bab julisti olevansa kätkeytyneen imaamin sijainen ja myöhemmin itse kätkeytynyt imaami. Lopulta kannattajien keskuudessa syntyi käsitys aseellisesta kapinasta, mikä johtaisi kätkeytyneen imaamin, siis Babin, nousuun valtaan. Ainakin osa hänen kannattajistaan oli köyhiä nationalisteja, joiden ensisijainen motiivi oli oppineiston ja šaahin syrjäyttäminen.[12]

title: Bahai-uskon historia

text: Baha’ullah organisoi hajanaiseen liikkeen ja aloitti aktiivisen lähetystyön. Hän oli kirjallisesti tuottelias ja nosti baabilaisuuden uudelle tasolle. Baha’ullahin johtama baabilaisuus kasvoi nopeasti vuoden 1860 jälkeen. Persian vallanpitäjät huolestuivat tilanteesta ja painostivat Osmanien valtakuntaa siirtämään liikkeen kannattajat kauemmaksi. Baha’ullahin kannattajat siirrettiin ensin Istanbuliin elokuussa 1863 ja tämän jälkeen Edirneen saman vuoden joulukuussa. Viimeistään vuonna 1866 Baha’ullah ilmoitti julkisesti, että hän oli Babin mainitsema "Se, jonka Jumala tuo esiin".

title: Suomen sisällissodan aikajana

text: 20. tammikuuta 1921 – Noin 200 punavankia vapautetaan ja Neuvosto-Venäjälle paenneita armahdetaan.[15] 25. helmikuuta 1921 – Jääkäriliitto perustetaan. 21. toukokuuta 1921 – Uusi valtiorikosoikeudessa tuomittujen punaisten armahdus, jonka jälkeen punavankeja on jäljellä noin 1 000.[15] lokakuu 1921 – Itäkarjalaisten kansannousu alkaa. Mukana on noin 500 suomalaista vapaaehtoista. 7. joulukuuta 1923 – Uusi armahduslaki, jonka jälkeen vankeja on noin 500.[15] 1924 – Vapaussodan Invaliidien Liitto perustetaan 23. lokakuuta 1925 – Uusi armahduslaki, jonka jälkeen vankeja on noin 200.[15] 18. toukokuuta 1927 – Väinö Tannerin johtama sosialidemokraattinen hallitus armahtaa viimeiset 50 punavankia.[15] 1929 – Vapaussodan Rintamamiesten Liitto perustetaan. 1931 – Vapaussodan Kenttäharmaat perustetaan Vapaussodan Rintamamiesten Liiton kilpailijaksi. 8. joulukuuta 1935 – Vapaussodan Rintamamiesten Liiton jäseniä sotkeentuu Viron vapaussotureiden liiton epäonnistuneeseen vallankaappaushankkeeseen.[16] 10. maaliskuuta 1944 – Lex Tokoi astuu voimaan. 12. lokakuuta 1944 – Vapaussodan Kenttäharmaat lakkautetaan välirauhansopimuksen perusteella. 19. lokakuuta 1944 – Suomalaisten fasistien ja kansallissosialistien hallussa ollut Vapaussodan Rintamamiesten Liitto lakkautetaan välirauhansopimuksen perusteella.

title: Kreikan arkaainen kausi

text: 500-luvun alkupuolella kreikkalaisten mahdollisuudet perustaa siirtokuntia läntisen Välimeren alueelle vähenivät, kun Karthago alkoi perustaa omia siirtokuntiaan alueelle. Kreikkalaiset suuntasivat tämän vuoksi katseensa Hellespontokselle ja sen takaiselle Mustallemerelle. Alueilla oli hyvät mahdollisuudet maanviljelykseen ja kalastukseen. Aktiivisin siirtokuntien perustaja oli Miletos, joka perusti useita merkittäviä siirtokuntia, muun muassa Kyzikoksen (675 eaa.). Megara puolestaan perusti Byzantionin, Khalkedonin ja Herakleia Pontiken.

title: Kipu

text: Kipu voidaan luokitella monin tavoin, kuten keston tai ajallisen luonteen perusteella, sijainnin perusteella, elinjärjestelmän perusteella tai patofysiologisen mekanismin mukaisesti.