query: Milloin PIK-12 teki ensilentonsa?

title: PIK-12

text: Ilmailutoimisto hyväksyi koneen koelentäjiksi suunnittelija Ilkka Lounamaan ja Olavi Roinasen. Ensilentopäivänä 27. toukokuuta 1956 tehtiin yksi lentokonehinaus ja viisi vintturistarttia, joista yksi kaksipaikkaisena. Ensilennon lensi Ilkka Lounamaa. Saavutusarvojen ja lento-ominaisuuksien todettiin vastaavan odotettuja, eikä kone pyrkinyt syöksykierteeseen. Ainoa havaittu ongelma oli koneen korkeasta ja litteästä rungosta aiheutunut heikohko suuntavakaus.[2]

title: PIK-12

text: PIK-12-koneita valmistettiin lopulta prototyypin lisäksi vain kolme, joista yksi PIK:lle, yksi Tampereen ilmailuyhdistykselle ja yksi Porin Ilmailukerholle. Tampereelle meni koneyksilö OH-KYB, joka valmistui heinäkuussa 1957, ja Poriin OH-KYD, joka valmistui vuonna 1963. PIK:n kone rakennettiin 1959 tuhoutuneen prototyypin OH-KYA tilalle.[1]

title: PIK-20

text: PIK-20 purjekoneen muottien ja proton rakentamiseen osallistui TKK:n kevytrakennetekniikan laboratoriossa diplomitöiden tekijöiden lisäksi useita kymmeniä Polyteknikkojen ilmailukerhon jäseniä. Tuotantoon Jämijärvellä ja Lahdessa osallistuivat edellä mainittujen Korhosen ja Hiedanpään lisäksi PIK:n jäsenistä mm. DI Ilkka Rantasalo, DI Stefan Nyström ja DI Aki Suokas. Koneen ensilento tapahtui 10. lokakuuta 1973. Sen teki DI Raimo Nurminen Jämijärvellä. Suomen ilmailumuseo sai 10. lokakuuta 1988 PIK-20-koneen prototyypin, OH-425X, kokoelmiinsa.

title: PIK-20

text:
- PIK-20E (EII ja EII F)
"Mopu piki" Sisään kelattavalla moottorilla (Rotax 501 ja 505 2-tahtimoottorit) varustettu moottoripurjelentokone, jolla on kyky itsenäisesti nousta kiitotieltä. JT-6 moottoripurjelentokoneen prototyypistä kehitettiin PIK-20 D:n suurennettua runkoa ja korkeusohjainta sekä nuolimuotoon käännettyjä siipiä käyttäen uusi moottoripurjelentokone PIK-20 E ja EII. Moottoripurjekonetta valmistettiin 103 kappaletta, joiden lisäksi tehtiin noin 17 moottoripurjelentokonetta (joista osa tyyppimerkinnällä PIK-30 (17 m kärkiväli)) lisenssillä Ranskassa.

title: Candi Milo

text:
Milo teki myös näytelmärooleja vuosien 1984–1990 aikana elokuvissa ja muutamia vierailevia esiintymisiä televisiossa, kuten "The Tonight Show Starring Johnny Carson" -ohjelmassa, jonka myötä hän sattumalta ryhtyi ääninäyttelijäksi elokuvan Cool Worldin myötä, jossa Milo loi 12:lle eri hahmoille ääniä. Samalla hänestä on tullut yksi tunnetuimmista ääninäyttelijöistä ja on luonut yli 200:lle animaatiohahmolle ääniä.
Milo on ääninäytellyt animaatioissa, kuten ChalkZone, Tiny Toons, Mucha Lucha, Astro Boy, The Life and Times of Juniper Lee, Pet Alien, W.i.t.c.h., Cow & Chicken ja Dexterin laboratorio, jossa hän korvasi uransa lopettaneen Christine Cavanaughin äänittämän Dexterin.

title: Valmet PIK-23 Towmaster

text: Valmet PIK-23 Towmaster eli Suhinu (Superhinauskone) on suomalainen kaksipaikkainen purjelentokoneiden hinauslentokone, joka on täysin komposiittirakenteinen. Sen ensilento tehtiin 22. maaliskuuta 1982.

title: Lockheed F-80 Shooting Star

text: XP-80:ksi nimetty prototyyppi teki ensilentonsa 8. tammikuuta 1944. Sen moottorina oli de Havilland Vampire-hävittäjän prototyypistä otettu Halford H1 (myöhemmin 'Goblin') suihkumoottori. Lockheedin pääkoelentäjä Milo Burcham kuoli 20. lokakuuta 1944 lentäessään koneen toisella prototyypillä. Myös lentäjä-ässä Richard Bong kuoli koelentämänsä P-80:n maahansyöksyssä. Shooting Star tuli palveluskäyttöön vuoden 1945 alkupuolella ja 45 toimitettiin USAF:ille ennen sodan loppua.

title: PIK-27

text: Suomessa on paljon kokemusta ja näkemystä hinauskoneen suunnittelusta ja sellaisten kerhotyönä tapahtuvasta rakentamisesta. PIK-27:n on lahtelaisen "Windcraft Oy:n" tuote. Ensimmäinen kone (OH-XYA) on Lahden ilmailukerho (LIK) r.y. valmistama. Suunnittelija on DI Aki Suokas. Ensilento tapahtui 21. joulukuuta 2006.

title: Pik Botha

text: Roelof Frederik "Pik" Botha (27. huhtikuuta 1932 Rustenburg, Transvaalin provinssi – 12. lokakuuta 2018 Pretoria, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi apartheidin viimeisinä vuosina maansa ulkoministerinä ja Kansallisen yhtenäisyyden hallituksessa vuosina 1994–1996 energia- ja mineraaliasiain ministerinä. Pik Bothan katsottiin kuuluvan Kansallispuolueen liberaaliin "verligtes"-ryhmittymään (). Frederik de Klerkin lähdettyä kansallisen yhtenäisyyden hallituksesta vuonna 1996 Botha lopetti aktiivisen poliittisen uransa. Vuonna 2000 hän liittyi ANC:hen ja antoi tukensa presidentti Thabo Mbekille.

title: PIK-20

text:
- PIK-20D
Eniten valmistettu kaikista malleista. Muutoksista suurimpana edellisiin versioihin voidaan mainita siipiin lisätyt Schempp-Hirth lentojarrut. Samalla siiven jättöreunalaippojen liikerata rajoitettiin alueelle −12 – +20 astetta. Korkeusperäsintä siirrettiin eteenpäin 12 senttimetriä. Hiilikuitusalot ja rungonvahvistukset vakiovarustuksena. Rungon päällä siipien pääsalon kohdalla olevaa huoltoluukkua siirrettiin keskilinjalta vasemmalle. 167 valmistettua kappaletta. Kevyin valmistetyista koneista tyhjämassa n 220 kg ja max lentoonlähtömassa 450 kg.

title: PIK-12

text: Lounamaan suunnittelemaa alkeis- ja jatkokoulutukseen soveltuvaa purjekonesuunnitelmaa lähdettiin viemään eteenpäin. Koneen suunnittelutavoitteiksi otettiin soveltuvuus lentokerhojen rakennettavaksi ja lento-ominaisuuksien tulisi täyttää hyvän harjoituskoneen vaatimukset. Saavutusarvojen suhteen etusijalle otettiin pieni vajoamisnopeus ja koneen rakenteet suunniteltiin pilvilentoon soveltuviksi. Ohjaintuntuma ja ohjaamorakenteet pyrittiin saamaan samoiksi kuin yksipaikkaisessa PIK-5-purjekoneessa, jotta siirtyminen tyypistä toiseen kävisi vaivatta.[2]

title: Kai Mellén

text: Kai Mellén on suomalainen diplomi-insinööri ja lentokonesuunnittelija. Mellén on osallistunut useiden Polyteknikkojen ilmailukerhon PIK-sarjan lentokoneiden suunnitteluun. Hän osallistui pääsuunnittelijana PIK-11 Tumpun, PIK-15 Hinun, PIK-21 Super-Sytkyn ja PIK-26 Mini-Sytkyn suunnitteluun. Super-Sytkyn hän myös itse rakensi. Mellén toimi myös koelentäjänä, lentäen esimerkiksi PIK-10 Moottoribabylla, PIK-11 Tumpulla, PIK-15 Hinulla ja PIK-21 Super-Sytkyllä. Myöhemmin hän kuului muun muassa PIK-15 Hinun pohjalta kehitetyn PIK-19 Muhinun suunnittelua seuranneeseen asiantuntijaryhmään.

title: PIK-5

text: PIK 5A ”Cumulus” - Kaarlo J. Temmeksen alkuperäinen versio. PIK-5B - Ilkka Lounamaan jatkokehittelemä versio. Valmistettu 16 yksilöä. PIK-5C - Keijo Tiusasen jatkokehittelemä versio, jossa oli uudelleenmuotoiltu runko ja peräsin. Alkuperäisestä PIK-5A:sta säilytetty vain siiven aerodynaaminen muotoilu. Valmistettu 11 yksilöä.

title: PIK-12

text: Juhani Heinonen teki OH-KCA-tunnuksen saaneen prototyypin lopputarkastuksen Jämillä 27. toukokuuta 1956. Tarkastuksessa tuli useita rakenteita koskevia huomautuksia, ja koneen opettajan paikka todettiin epämukavaksi. Polkimien välitykset olivat huonot ja ohjainsauva liian takana. Oppilaan mittarien näkyvyys arvioitiin ”kyseenalaiseksi”. Koneen massa oli 192,5kilogrammaa eli 6,5kg suunniteltua enemmän.[2]

title: Polyteknikkojen ilmailukerho

text:
Kerho alkoi hyvin pian rakentaa omien suunnitelmien pohjalta purjelentokoneita. Näistä ensimmäiset perustuivat ulkomaisten koneiden ”kopiointiin”, esimerkiksi Wrona-purjelentokone oli PIK-1-koneen taustalla. Myöhemmin, 1940-luvulta lähtien, purjelentokoneet on suunniteltu siten, että suunnittelutyö on ollut lentotekniikkaa opiskelevien teekkareiden harjoitustöitä ja diplomitöitä. Kuuluisin, kaupallisesti menestynyt ja kilpailuissa menestynyt oli PIK-20-purjelentokone 1970-luvulla.
PIK on ollut 1980-luvulla Suomen suurin purjelento- ja moottorilentokouluttaja. Se toimii Malmin ja Räyskälän lentokentiltä. Moottorikonekalustoon kuuluu Diamond DA-40 TDI OH-DDS, Cessna 152 OH-CAO ja PIK-23 Suhinu OH-TOW. Lisäksi yhdistys omistaa Diamond DA-40 TDI -koneen hylyn (OH-FDA), joka teki pakkolaskun mereen keväällä 2007 Helsingin edustalle. Purjekonekalustona on kaksipaikkaiset DG-505 Orion, Grob G103A ja yksipaikkaiset LS8-18, LS4-a sekä Grob G102.

title: PIK-20

text:
- PIK-25
Viimeisin näistä Eiriavion:n kehitystöistä oli DI (TkT) Erkki Sointeen suunnittelema kärkiväliltään 18-metrinen moottoripurjelentokone, johon olisi asennettu PIK-20 EII mallissa hyväksi todettu moottorijärjestelmä. Siivet, runko ja korkeusohjain olivat uutta suunnittelua. Moottoripurjelentokone jäi perussuunnitteluasteelle. Projektin työnimi oli PIK-25, tämän saman numeron PIK ry myönsi myöhemmin DI Ari Vahteran diplomityölle; "harrasterakennettavan lentokoneen perussuunnittelu".

title: PIK-15 Hinu

text: Prototyyppi valmistui ja sen ensilento suoritettiin 24. lokakuuta 1964. Pitkässä koelento-ohjelmassa konetyypin suurimmaksi ongelmaksi paljastui sen syöksykierreominaisuudet, joihin saatiin pientä parannusta jatkamalla runkoa. Hinuja valmistui 1970-luvun loppuun mennessä kuusi koneyksilöä, minkä lisäksi yksittäisiä koneita on valmistunut myöhemminkin. Suomen ilma-alusrekisterissä oli kahdeksan koneyksilöä vuonna 2015.

title: PIK-16 Vasama

text:
Pik-16 "Vasama" on suomalaisvalmisteinen yksipaikkainen vakioluokan purjelentokone. Kurt Hedström ja Tuomo Tervo aloittivat suunnittelun vuonna 1959. Kone on suunniteltu Teknillisen korkeakoulun opinnäytteenä ja Polyteknikkojen ilmailukerhon (PIK) puitteissa. Prototyyppin rekisteritunnus oli OH-XVA ja ensilento tapahtui 1. kesäkuuta 1961.
KK Lehtovaara valmisti Vasamaa kaikkiaan 56 kpl ja niistä neljäkymmentä meni vientiin, joten voidaan sanoa, että kyseessä oli melkoinen vientimenestys. Ainoastaan PIK-20 ylittää suomessa suunnitellun ja valmistetun lentokoneen vientimäärien lukumäärässä. Menestykseen vaikutti varmasti OSTIV:n palkinto vuoden parhaasta vakioluokan purjekoneesta 1963 ja Argentiinan MM-kisojen kolmas sija samana vuonna. Vasama oli Puolalaisen Fokan ohella viimeisiä vanerirakenteisia purjekoneita ennen lasikuidun yleistymistä purjelentokoneiden rakennusmateriaaleina.

title: PIK-12

text: PIK-12 aerodynaamisten ratkaisujen pohjaksi otettiin PIK-5c, ja koneissa olikin sama siipimuoto ja -profiili. Siipiin ei laitettu kiertoa, vaan sakkausominaisuudet hoidettiin PIK-sarjan aiempien purjekoneiden tapaan solasiivekkeillä. Siipirakenne tukeutui koko siiven matkalla kulkevaan pääsalkoon ja tyven apusalkoihin. Siipisalot ja niiden päälle asennettu vaneri muodostivat jäykän tyviosan. Jättöreuna ja ohjainpinnat olivat kangaspäällysteiset. Siipipuoliskot painoivat koottuina vain 50kilogrammaa puoliskolta ja olivat melko yksikertaiset valmistaa.[2]

title: Artur Pikk

text: Pikk teki A-maajoukkuedebyyttinsä Viron maajoukkueessa kesäkuussa 2014 Tadžikistania vastaan.

title: Eurocopter EC145

text: EC145 teki ensilentonsa 12. kesäkuuta 1999 Donauwörthissä Saksassa. Saksan "Luftfahrt-Bundesamt" ja Japanin ilmailuviranomaiset serifiovat EC145 -helikopterin vuonna 2000, ja Yhdysvaltojen Federal Aviation Administration vuonna 2002.

title: PIK-12

text: PIK-12 sai tyyppihyväksynnän 21. heinäkuuta 1959 ilmailutoimiston tarkastettua koneen lujuuslaskut, piirustukset, prototyypin ja sen koelentoraportit. Hyväksyntä oli auttamattomasti myöhässä siinä mielessä, että konetyypistä olisi haluttu tehdä Suomen purjelentokoulutuksen ”peruskaksipaikkainen”. Yksipaikkakoulutuksesta oli siirrytty kaksipaikkakoulutukseen PIK-12 kehittelyn aikana, eivätkä kerhotkaan olleet enää samaan tapaan kiinnostuneita kerhorakentamisesta, ja olivat suunnanneet katseensa suorituskykyisempiin tyyppeihin. Kaksipaikkaiset koulukoneet hankittiinkin moniin kerhoihin ulkomailta, ja niillä olikin merkittäviä etuja kotimaiseen PIK-12 nähden. Esimerkiksi saksalaisten Schleicher Ka 2b:n ja Scheibe Bergfalke II:n suoritusarvot olivat huomattavasti suomalaista kilpailijaansa paremmat.[1]

title: Viidennen sukupolven suihkuhävittäjät

text:
Venäjän oman viidennen sukupolven hävittäjän Suhoi PAK FA:n prototyyppi T-50 lensi ensilentonsa tammikuussa 2010. Intian alan kehityshanke on "Medium Combat Aircraft" (ensilennon tavoiteajankohta on vuonna 2012), Etelä-Korea kehittää KFX-konetta (ensilento vuonna 2014). Venäjä kehittää Suhoi PAK FA:ia yksin ja Intian kanssa Suhoin ja HALin yhteistä FGFA-konetta (ensilento vuonna 2010).
Kiinan viidennen sukupolven hävittäjäprototyyppi Chengdu J-20 teki ensilentonsa tammikuussa 2011.

title: PIK-15 Hinu

text: Uuteen kilpailuun osallistui kaikkiaan kolme ehdotusta, joista parhaaksi valittiin jälleen Kai Mellénin 90 hevosvoiman moottorilla varustettu ”Tumppu HIS-100” -nimen saanut suunnitelma. Kaksi muuta kilpailijaa olivat Ilkka Lounamaan ylätasoinen ”Super-Sytky” ja Urho Pikkaraisen ”Urbanus”. Valinnan suorittanut lautakunta ei tosin ollut täysin tyytyväinen yhteenkään esitetykseen. Mellén olikin aloittanut jo korkeampitehoisella 150 hevosvoiman moottorilla varustettua suurempaa Juhani Heinosen HK-2 Valkuaisen pohjalta kehitettyä konetyyppiä, jonka lautakunta lopulta hyväksyi rakennettavaksi ja antoi tyypille tunnuksen PIK-15. Mellén valittiin syyskuussa 1960 pidetyssä kokouksessa koneprojektin pääsuunnittelijaksi, minkä lisäksi kokouksessa päätettiin lykätä tuhoutuneen PIK-12:n tilalle hankittavan purjelentokoneen tilaamista PIK-15 hyväksi.

title: PIK-11 Tumppu

text: Tuolloin noin 50 lentotunnin kokemuksen omannut Kai Mellén lensi Tumpun 15-minuuttisen ensilennon 15. maaliskuuta 1953 Jämillä. Valtion lentokonetehtaan koelentäjän Esko Halmeen piti alun perin lentää OH-YMA -rekisteritunnuksen saaneen prototyypin ensilento, mutta Halmeen myöhästymisen vuoksi Mellén päätti jättää odottelun sikseen ja lentää itse ensilennon, jolta saatu ensivaikutelma oli positiivinen. Suunnittelijoiden mieliä vaivanneista mahdollisista puutteista huolimatta koneen lento-ominaisuudet osoittautuivat odotettua paremmiksi, eikä aerodynaamisia muutoksia tarvittukaan. Jämillä lennettiin vielä saman päivän aikana muutama lyhyt lento, minkä jälkeen Mellén lensi koneen Tampereen kautta Malmin lentokentälle Helsinkiin. Koelennot jatkuivat ja koneeseen tehtiin pieniä muutoksia siihen tulleiden pikkuvikojen korjaamiseksi. Vielä saman kuun lopulla konetta esiteltiin kutsuvierastilaisuudessa muun muassa professori Bernard Wuolleelle, hallitussihteeri K. T. B. Koskenkylälle ja PIKn ensimmäiselle puheenjohtajalle, Jorma Serlachiukselle. Paria kuukautta myöhemmin, vappuna 1953, koneella lennettiin Helsingin yllä ylioppilaiden tempauksessa, johon osallistui myös Akateemisen lentokerhon Praga E.114 -lentokone OH-PRB. PIK lensi prototyypillä ensimmäisten koelentojen jälkeen varsin perusteellisen yhdysvaltalaisiin CAR part 3 -lentokelpoisuusvaatimuksiin pohjautuneen koelento-ohjelman. Koneella lensi myös Tekniikan Maailma -lehden toimittaja Eero Juurikkala, jonka kirjoittama artikkeli koneesta julkaistiin lehden numerossa 5/1960.[3]

title: PIK-12

text: PIK-12 palveli vuosikymmeniä sitä käyttäneissä ilmailukerhoissa. Tampereen OH-KYB myytiin esimerkiksi vasta vuonna 1973 Kurikan lentokerholle, jolloin kone sai myös tunnuksen OH-179. Kone päätyi myöhemmin viimeiselle omistajalleen Suupohjan lentokerholle. Kone poistettiin Suomen ilma-alusrekisteristä vuonna 1984 noin 2100tuntia lentäneenä. Porin OH-KYD sai myöhemmin tunnuksen OH-285 ja poistui rekisteristä 1980-luvulla 1300tuntia lentäneenä. PIK:n tuhoutuneen prototyypin tilalle rakennettu OH-KYC lensi aina vuoteen 1980, jolloin se poistettiin käytöstä 1400tuntia lentäneenä ja myytiin Edustusliike Harald O. Tandefeltille. Kone lahjoitettiin myöhemmin Suomen ilmailumuseolle Vantaalle.[1]

title: PIK-11 Tumppu

text: Mikkelissä aloitettiin kolmen Tumpun rakentaminen samoihin aikoihin PIK:n prototyypin kanssa. Ensimmäinen mikkeliläinen kone, OH-YHB, valmistui ja lensi ensilentonsa maaliskuussa 1955. Kone tuhoutui tosin myös melko pian, ollen lentänyt vain 20 tuntia tuhoutuessaan Lappeenrannassa saman vuoden huhtikuussa Seuraava kone, OH-YMC, valmistui viitisen vuotta myöhemmin heinäkuussa 1960. Kone myytiin myöhemmin Joensuuhun, mistä se siirtyi Helsinkiin ja lopulta Lappeenrantaan.[4]

title: PIK-12

text: PIK-12 prototyyppi, OH-KYA (aiemmalta tunnukseltaan OH-KCA) tuhoutui Nummelassa 7. elokuuta 1959 onnettomuudessa, jossa sai surmansa koneessa olleet lennonopettaja ja oppilas. Onnettomuuspäivänä 8-10tuntia lentäneet purjelentokurssilaiset harjoittelivat sakkauksia suorasta lennosta. PIK:n alkeiskurssin opettaja Erkki Ojantakanen lähti oppilaan kanssa epäonniselle lennolle kello 7.51. Kone hinattiin ilmaan vintturilla, ja hinaus sujui normaalisti. Maassa olleet henkilöt huomasivat koneen jonkin aikaa myöhemmin, kun se syöksyi pystyasennossa 250–300metrin korkeudessa kohti maata. Syöksy alkoi hitaasti oieta, mutta kone katosi metsikköön 10–15asteen liukukulmalla. Kone syöksyi metsään suurella nopeudella ja hajosi 120 metrin matkalle. Oppilas kuoli heti ja lennonopettaja myöhemmin Lohjan sairaalassa.[1]

title: PIK-12

text: PIK-12 oli suomalainen puurakenteinen kaksipaikkainen koulutuspurjelentokone, jonka suunnitteli Polyteknikkojen ilmailukerhon (PIK) Ilkka Lounamaa. Koneesta haluttiin tehdä PIK-5:n tapaan Suomen yleisin kaksipaikkainen koulutuspurjekone, mutta tavoitteessa epäonnistuttiin, kun tyyppi myöhästyi kaksipaikkakoulutuksen nopeasta läpilyönnistä 1950-luvun puolivälissä. Konetyyppiä valmistettiinkin lopulta vain neljä yksilöä, kun monet lentokerhot hankkivat kaksipaikkaiset purjekoneensa ulkomailta. Lempinimen ”kaksitoistapaikkainen”[1] saanut PIK-12 palveli monia suomalaisia lentokerhoja vuosikymmenten ajan.

title: PIK-12

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Raunio, Jukka| title = Lentäjän näkökulma 3: PIK-sarjan lentokoneet| location = Kerava| publisher = Omakustanne| year = 1995| isbn = 951-96866-1-4}}

title: PIK-5

text: PIK-5 oli suomalaisen Polyteknikkojen ilmailukerhon valmistama, Kaarlo J. Temmeksen diplomityönä suunnittelema yksipaikkainen purjelentokone. PIK-5A ”Cumulus” kehitettiin puolalaisen W.W.S.1 Salamandra -purjelentokoneen pohjalta, minkä tapaan PIK-5:n oli kokopuinen rakenne. Konetyyppi suunniteltiin korvaamaan Suomen purjelentokerhojen yleisesti käyttämät vanhemmat harjoituskoneet, kuten Grunau Babyt. PIK-5A:n suunnittelu käynnistyi vuonna 1945, ja ensimmäinen prototyyppi lensi ensilentonsa seuraavana vuonna. Ilkka Lounamaa lähti jatkokehittämään PIK-5A -mallia, ja jatkokehitetty versio sai tunnuksen PIK-5B vuonna 1949. B-versiota valmistettiin kaikkiaan 16 koneyksilöä, kunnes B-tyypin koneelle OH-PAA vuonna 1951 sattuneen onnettomuuden jälkeen tuli tarve kehitellä uusi paranneltu versio. PIK-5C -mallitunnuksen saaneen version suunnittelusta vastasi Keijo Tiusanen. C-versioon tuli kokonaan uudelleen muotoillut peräsin ja runko, ja alkuperäisestä PIK-5A:sta otettiin muutoksitta vain siiven aerodynaaminen muotoilu. PIK-5 oli yleisin purjekonetyyppi Suomessa 1960-luvun alulla, mutta tyyppi alkoi vähitellen korvaantua uudemmilla saksalaisilla lujitemuovikoneilla 1970-luvun loppupuolella.


query: Voiko tulivuori peittää kokonaisen saaren?

title: Tulivuorenpurkaus

text: Tulivuorenpurkaus voi myös luoda tappavia pitkäaikaisvaikutuksia tuhoamalla viljelysmaat. Purkaus tappaa yleensä 2/3 uhreistaan ensimmäisen kuukauden sisällä. Tulivuoren laava voi virrata hyvinkin pitkiä matkoja, jopa kymmeniä kilometrejä. Yleensä laava virtaa muutaman metrin tai kilometrin tuntivauhtia, mutta voi jyrkillä rinteillä virrata 10km/h. Laava, jonka lämpötila on 500–1200°C, polttaa, murskaa ja hautaa kaiken alleen. Ihmiset ja muut eläimet ehtivät kuitenkin yleensä pois sen alta. Vammoja on tullut, kun uteliaat menevät liian lähelle, tai kun ihmiset jäävät loukkuun eri suunnista lähestyvien laavavirtojen väliin.[5]

title: São Miguel

text: São Miguelin saari muodostui 50 000 vuotta sitten kahdesta saaresta, kun silloisen läntisen saaren tulivuori purkautui ja yhdisti saaret. Nykyään tämä tulivuori tunnetaan romahtaneena "Sete Cidades"in kalderana. Saari on edelleen tuliperäinen ja siellä on paljon kuumia lähteitä ja rikkipitoista vettä.

title: Agung (tulivuori)

text: Agung () on tulivuori Balin saarella Indonesiassa. Vajaan kolmen kilometrin korkuinen tulivuori on Balin korkein vuori, ja se on saarelaisille pyhä. Tulivuoren tiedetään purkautuneen neljästi historiallisella ajalla. Viimeisin purkaus tapahtui vuonna 2018.

title: Valkovoikko

text: VanhemmatEi-voikko (CC)Voikko (CCrC)Valkovoikko (CCrCCr)Ei-voikko (CC)100 % ei-voikko (CC)50 % ei-voikko (CC) 50 % voikko (CCrC)100 % voikko (CCrC)Voikko (CCrC)50 % ei-voikko (CC) 50 % voikko (CCrC)25 % ei-voikko (CC) 50 % voikko (CCrC) 25 % valkovoikko (CC)25 % voikko (CCrC) 75 % valkovoikko (CCrCCr)Valkovoikko (CCrCCr)100 % voikko (CCrC)25 % voikko (CCrC) 75 % valkovoikko (CCrCCr)100 % valkovoikko (CCrCCr)

title: Indonesian maantiede

text: Sumatran saarta halkoo Barisanvuorten vuorijono, joka sijoittuu Sumatran saaren länsipuolelle. Sumatran korkeimmat vuorenhuiput ovat yli 3 000 metriä korkeita. Saaren korkein vuori on 3 800 metriä korkea Gunung Kerinci, joka on myös Indonesian korkein tulivuori. Sumatran eteläosan jälkeen tulivuorien jono kääntyy itä–länsi-suuntaiseksi Jaavan ja Pienten Sundasaarten läpi Bandanmerelle asti. Pienien Sundasaarien saarista Balilla ja Floresilla sijaitsee useita tulivuoria. Sen sijaan saariston suurin ja itäisin saari Timor ei ole enää tuliperäinen. Useat Jaavalla sijaitsevat tulivuoret ovat hyvin aktiivisia ja purkautuessaan ne saattavat aiheuttaa laajalti tuhoa. Kuuluisimmat tulivuorenpurkaukset ovat Sundasalmella sijaitsevan Krakataun ja Sumbawan saarella sijainneen Tamboran purkaukset 1800-luvulla. Näistä Tamboran purkaus vuonna 1815 aiheutti maailmanlaajuisen ilmaston viilenemisen seuraaviksi vuosiksi.

title: Barisanvuoret

text: Barisanvuoret ("Bukit Barisan") on vuoristo Sumatran saarella Indonesiassa. Vuoristo sijaitsee saaren länsirannikolla. Vuoret muodostavat pitkin koko saarta kulkevan vuorijonon, jonka pituus on 1 700 km. Läntisillä rinteillä Barisanvuoristo laskee nopeasti kohti Intian valtamerta, ja rannikkokaistale on vain noin 32 kilometriä leveä. Vuoret ovat lähinnä tulivuoria, joita peittää taaja viidakko. Suurin osa alueesta on muodostunut nuorista magmakivistä ja vulkaanisesta tuhkasta. Vuoriston korkein huippu on Gunung Kerinci, joka nousee 3 805 metrin korkeuteen. Tulivuori on purkautunut viimeksi 2004. Marapivuori on Barisanin aktiivisin tulivuori ja se on purkautunut 58 kertaa vuoden 1770 jälkeen.

title: Maui

text: Haleakala on suuri ei aktiivinen tulivuori saaren itä-osassa. Se peittää saaresta jopa 75 %. Tulivuoren nimen suora käännös nimestä tarkoittaa "auringon kotia". Tulivuori ei ole kuitenkaan täysin sammunut, ja viimeinen tulivuoren purkaus oli vuonna 1790.

title: Una Una

text: Una Una on aktiivinen tuliperäinen saari Indonesiassa. Viimeinen purkaus oli vuonna 1983, jolloin koko saaren peitti musta tuhka, mutta kukaan ei kuollut. Indonesian hallitus onnistui evakuoimaan kaikki paikalliset Wakaihin tai Ampanaan. Jotkut heistä tulivat takaisin ja tällä hetkellä väestö on noin 100 henkeä. Valtion tutkijalaitos ennustaa seuravaa purkausta vuodelle 2083. Tulivuori on edelleen aktiivinen, mutta täysin vaaraton. Saarella on valtava määrä mineraaleja, rikkiä, vulkaanisia kiviä, koralleja ja metalleja, jopa kultaa.

title: Mýrdalsjökull

text: Jäätikkö peittää alleen toimivan Katla-tulivuoren. Sen kaldera on ovaalin muotoinen ja läpimitaltaan noin 10 kilometriä. Jäätikkö peittää sen kokonaan 200–700 metrin paksuisena.

title: Islannin tulivuoret

text: Islannissa on huomattavan suuri määrä toimivia tulivuoria sen erikoisten geologisten olosuhteiden vuoksi. Saarella on noin sata tulivuorta, jotka eivät ole purkautuneet tuhanteen vuoteen, ja noin 30–40 aktiivista tulivuorta jotka ovat purkautuneet viime vuosisatoina. Suurin osa tulivuorista sijaitsee Euroopan ja Pohjois-Amerikan mannerlaattojen saumakohdassa, joka kulkee saaren halki lounas-koillinen suunnassa.

title: Kailua-Kona

text: Konan rantoja peittää ajoittain vog riippuen Kīlauea-tulivuoren aktiivisuudesta ja tuulista. Kailua-Kona sijaitsee Huolalai-tulivuoren suojapuolella, joten kaupunki on suojassa kovimmilta tuulilta ja sateilta.

title: Indonesian maantiede

text: Toinen tulivuorien keskittymä sijaitsee Sulawesin saaren pohjoisosassa, sekä Molukkien saariryhmään kuuluvalla Halmaheran saarella. Sulawesin toimivat tulivuoret keskittyvät saaren pohjoisosiin, saaren eteläosassa tulivuoret ovat sammuneet. Pohjoisosan tulivuoret ovat aktiivisia, sillä laattatektoniikka Sulawesin ja Halmaheran välissä olevalla Molukkienmerellä on monimutkaista. Mannerlaatat alueella ovat pirstaleisia ja pieni Molukkienmeren laatta muodostaa mikrolaatan, joka vajoaa sekä Euraasian laatan ja toisen pienen Filippiinienmeren laatan alle. Kaksoissubduktio on synnyttänyt laatan reunoille idässä Halmaheran kaaren ja lännessä Sangihen kaaren, johon kuuluvat myös Sulawesin pohjoisosien tulivuoret. Halmaheran, sekä Sulawesin pohjoisosien ja Sulawesin pohjoispuolella olevien Sangihesaarten tulivuoret syöksevät laavaa joka on peräisin maan sisuksiin painuvasta molukkienmerenlaatasta. Muutaman miljoonan vuoden kuluttua molukkienlaatta on vajonnut maan syvyyksiin ja Halmaheran ja Sangihen kaaret yhdistyvät ja kaksoisalityöntövyöhykkeestä jää jäljelle vain vähäisiä todisteita.

title: Kilpitulivuori

text: Monet maapallon suurimmista tulivuorista ovat kilpitulivuoria. Suurin tulivuorista on Havaijin suurimmalla saarella sijaitseva Mauna Loa. Kilpitulivuoria on myös mm. Galápagossaarilla sekä Luoteis-Yhdysvalloissa Oregonin ja Washingtonin osavaltioissa. Réunionin saarella sijaitseva "Piton de la Fournaise" on yksi maapallon aktiivisimpia tulivuoria. Se purkautuu keskimäärin kerran vuodessa.

title: Tulivuori

text: Tulivuoren räjähdyspurkaus saarella aiheuttaa tsunamin eli valtavan hyökyaallon. Räjähdyksessä syntyneen kalderan, kattilalaakson, täyttyminen vedellä luo hyökyaallon. Hyökyaalto, joka voi olla ainakin viisi metriä korkea, syntyy purkauspilven romahtaessa veteen. Jos tulivuori on valtameren rannalla, se voi aiheuttaa megatsunamin, yhden ihmiskunnan suurimmista katastrofeista. Tämä vaatisi sen että tulivuoresta lohkeaisi pala joka romahtaisi mereen. Tällainen mahdollisuus saattaa tiedemiesten mukaan olla esimerkiksi La Palman saarella.[24]

title: Chaitén

text: Chaitén on Chilessä Andeilla sijaitseva kalderatulivuori. Tulivuori alkoi purkautua toukokuussa 2008, ja purkaus on jatkunut siitä lähtien. Purkauksen seurauksena lähikylät ja naapurikaupunki Chaitén evakuoitiin. Tulivuori levitti tuhkaa Argentiinaan saakka ja peitti Futaleufún kaupungin 30 sentin paksuiseen tuhkaan. Purkaus muistutti vuoden 1912 Novaruptan purkausta. Vuonna 2010 purkaus rauhoittui joksikin aikaa.

title: Teneriffa

text: Montaña Negran tulivuori syntyi vuonna 1706 Teneriffan luoteisosaan noin seitsemän kilometriä Garachicon kaupungista etelään. Syntyneessä tapahtumaketjussa laava peitti Garachicon rannikkokaupungin ja tuhosi saaren pohjoisrannikon tärkeimmän sataman. Nykyinen kaupunki on rakennettu uudelleen laavakielekkeen päälle.

title: Uusi-Britannia

text: Saari on vulkaanisesti aktiivinen ja siellä on useita toimivia tulivuoria. Vuoristojen hallitseman saaren korkein vuori on toimiva tulivuori Mount Sinewit (2 438 m) saaren pohjoisosassa. Useat muutkin huiput kohoavat yli kahden kilometrin korkeuteen. Muita tulivuoria ovat muun muassa Ulawun, Langila, Tavurvur sekä Suluvuoret.

title: Concepción (tulivuori)

text: Concepción on Nicaraguassa sijaitseva tulivuori, joka muodostaa yhdessä toisen Maderas -nimisen tulivuoren kanssa Ometepen saaren Nicaraguajärvessä.

title: San Cristóbal (Galápagossaaret)

text: San Cristóbal on itäisin saari Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Saaren pohjoisosissa on eroosion kuluttamia tulivuoria, eteläosaa peittää rehevä kasvillisuus. Puerto Baquerizo Morenon kaupunki on Galapagosin toiseksi suurin taajama. Koska saarella on toinen Galapagoksen kahdesta lentokentästä, monet matkailijat käyvät siellä.

title: Marum (tulivuori)

text: Marum on aktiivinen tulivuori Ambrymin vulkaanisella saarella Vanuatulla. Tulivuoren kraatterissa on aktiivinen laavajärvi.

title: Bali

text: Mannerlaattojen törmäyskohdassa sijaitsevan Balin saaren maaperä on tuliperäistä ja sen vuoristo koostuu tulivuorista, jotka ovat jatke Jaavan vuoriketjulle. Korkein vuori ja saaren korkein kohta on 3 142 metriä korkea Gunung Agung. Se on aktiivinen tulivuori ja sen viimeisimmät purkaukset ovat tapahtuneet vuosina 1963 ja 2017. Vuoden 1963 purkaus tuhosi useita kyliä ja siinä sai surmansa 1500 ihmistä. Saaren aktiivisin tulivuori on Gunung Batur. Se on myös matkakohteena saaren merkittävin tulivuori. 30 000 vuotta sitten tapahtuneen Baturvuoren purkauksen on todettu olleen yksi tunnetun historian voimakkaimmista tulivuorenpurkauksista.

title: Jan Mayen

text: Jan Mayen on vulkaaninen saari, jota peittää osittain lakijäätiköltä virtaavat toistakymmentä jäätikköä. Saari jakautuu kahteen kannaksen yhdistämään osaan. Saari sijaitsee Grönlannin ja Pohjois-Norjan välissä. Saaren korkein huippu on Beerenberg pohjoisessa (2 277 m), joka on maailman pohjoisin tulivuori. Vuoren luultiin sammuneen, mutta vuonna 1970 se purkautui rajusti.

title: Nísyros

text: Saaren korkein kohta on Profítis Ilías (698 metriä). Saaren keskiosaa hallitsee tulivuoren kaldera. Nísyroksen tulivuori on aktiivinen, mutta nukkuva. Tulivuori ei ole toisen lähteen mukaan purkautunut tuhansiin vuosiin, kun taas toinen lähde kertoo tulivuoren purkautuneen viimeksi vuonna 1933. Tulivuoresta purkautuu toisinaan kuumia höyryjä ja mutaa. Nísyroksen kalderalla on noin 20 nimettyä kraatteria. Suurin kraattereista on nimeltään Stéfanos. Se on muodoltaan ellipsi ja leveyttä sillä on kapeimmassa kohdassa reilut 200 metriä. Syvyyttä on puolestaan miltei 30 metriä. Kaldera-alueella on merkittyjä polkuja, joilta poikkeaminen saattaa olla vaarallista, sillä maankuori kaldera-alueella on paikoin ohut. Kalderan reunamilla sijaitsevat kylät Emporeiós ja Nikiá.

title: Billy Mitchell (tulivuori)

text: Billy Mitchell on kerrostulivuori Bougainvillen saarella lähellä Bagana-tulivuorta Papua-Uudessa-Guineassa. Tulivuoren keskellä on kaksi kilometriä leveä ja 90 metriä syvä kaldera, joka on nykyään kraatterijärvi. Tulivuoren edellinen suuri purkaus tapahtui arviolta vuonna 1580. Tulivuori on saanut nimensä kenraali Billy Mitchellin mukaan.

title: Soufrière Hills

text: Soufrière Hillsin tulivuori () on aktiivinen kerrostulivuori ja Montserratin saaren korkein kohta. Vuori aktivoitui pitkän hiljaiselon jälkeen vuonna 1995 ja on purkautunut siitä lähtien. Sen purkaukset ovat tehneet isosta osasta saarta asuinkelvottoman, ja se on tuhonnut pääkaupungin Plymouthin. Noin kaksi kolmannesta saaren asukkaista ovat jättäneet saaren tulivuoren takia.

title: Sumbawa

text: Sumbawa on tuliperäinen ja sillä on useita tulivuoria. Näistä tärkein on saaren pohjoisosassa sijaitseva Tambora, jonka purkaus vuonna 1815 on tunnetun historian suurin tulivuorenpurkaus. Purkauksessa kuoli lähes 100 000 ihmistä ja se ilmeisesti tuhosi kokonaisen kulttuurin. Saaren sammuneista tulivuorista mainittakoon Olet Sangenges ja Soromundi.

title: Saint Lucia

text: Tulivuoren lähellä kohoavat Pitonsit, joiden erikoinen muoto on tunnettu maamerkki. Saaren sisäosia peittää rehevä sademetsä, jossa kasvaa jättiläissaniaisia ja muita kotoperäisiä puita, bromelioita, orkideoita ja sieniä. Metsässä elää myös värikkäitä ja harvinaisia lintuja, kuten saintlucianamatsoni, saintlucianturpiaali, valkorintamatkija ja antillienpiivi.

title: Jaava

text: Jaava sijaitsee laattatektonisesti euraasian laatan ja indo-australian laatan saumakohdassa, paikassa jossa Jaavan saari on vajoamassa indo-australian laatan alle.[8][9] Mannerlaattojen saumakohdassa sijaitseva Jaava on vulkaanisesti hyvin aktiivinen ja saarella sijaitsee yli sata tulivuorta, joista noin neljäkymmentä on aktiivisia.[6] Itä-länsi suunnassa kulkeva vuorijono muodostaa saaren selkärangan. Korkein tulivuori on 3676 metriä korkea Semeru. Aktiivisin tulivuori saarella on Merapi, joka purkautuu 5-10 vuoden välein.[10][6][11]

title: Tungurahua

text: Illalla 16. elokuuta tulivuori räjähti ja heitti ilmaan tuhkaa ja kiviä. Yön aikana tuhka- ja kivikerros peitti koko Tungurahuan provinssin, mukaan lukien Ambaton, Pelileon ja Bañoksen kaupungit ja Chimborazon provinssin ja sen pääkaupungin Riobamban. Purkauksen pyroklastinen pilvi tappoi seitsemän henkilöä ja laavavirta tuhosi tulivuoren rinteen kasvillisuutta ja vaurioitti Bañoksen ja Penipen välistä tietä pahasti.

title: Lanzarote

text: Lanzaroten saari nousi vedenpinnan yläpuolelle noin 19 miljoonaa vuotta sitten. Saari on maisemiltaan hyvin karu ja kasvillisuutta on vähän. Lanzaroten maisemaa hallitsevat lukuisat tulivuorenkraatterit ja laavavirrat. Noin puolet saaresta muutti ulkonäköään vuosien 1730 ja 1824 välisissä tulivuorenpurkauksissa, joiden laava peitti noin neljäsosan saaresta alleen. Lanzaroten tulivuoret eivät kuitenkaan ole kovin vaarallisia: uusia purkauksia ei odoteta tapahtuvan ainakaan seuraavan parin sadan vuoden aikana. Korkein huippu on 670 m korkea Peñas del Chache.

title: Havaiji

text: Havaijisaaret ovat syntyneet Tyynenmeren mannerlaatan liikkuessa luoteeseen niin sanotun kuuman pisteen yli. Kuuman pisteen kohdalla muodostuu tulivuori, joka ajan myötä nousee merenpinnan yläpuolelle synnyttäen saaren. Mannerlaatan liikkuessa vuosimiljoonien kuluessa tulivuoret ovat liikkuneet pois kuumasta kohdasta luoteeseen, sammuneet ja eroosion vaikutuksesta pienentyneet. 35kilometriä Havaijin saaresta etelään on syntymässä uusi saari, Loihi[6]. Havaijin tunnetuimpia tulivuoria ovat Mauin Haleakala ja Havaijin saaren Mauna Kea, Mauna Loa ja Kilauea, joista kaksi viimeisintä ovat edelleen aktiivisia[7].


query: Onko Pikachu tyttö vai poika?

title: Pikachu

text: Pikachut ovat pieniä hiirimäisiä Pokémoneja, joilla on lyhyt keltainen turkki ja ruskeaa kuviointia selässä ja hännässä. Niillä on pitkät ja terävät mustapäiset korvat sekä punaiset poskipussit, joihin varastoituu sähköä.[3] Häntä ovat salamanmuotoinen.[12] Pokémon Diamond ja Pearl -videopeleissä esiteltiin Pokémoneja, joiden eri sukupuolet eroavat toisistaan fyysisiltä ominaisuuksiltaan. Naaras-Pikachun hännän päässä on lovi toisin kuin uroksella, jolloin hännänpää näyttää muodoltaan sydämeltä. Anime-sarjassa Pikachu käyttää kasvonilmeitä ja kehonkieltä sekä puhuu toistamalla tavuja sen nimestä eri äänenkorkeuksilla ja intervalleilla.

title: Pikachu

text: Pikachu kehittyy Raichuksi ukkoskiven avulla; on kuitenkin tavanomaista, että jotkut kouluttajat jättävät Pikachunsa kehittämättä. Pokémon Yellow -videopelissä ukkoskiven käyttäminen Pikachuun saattaa saada sen itkemään ja kieltäytymään kehittymästä. Toisen sukupolven Pokémon-videopeleistä eteenpäin Pikachulla on ollut edeltävä muoto, Pichu, joka kehittyy Pikachuksi muodostettuaan ensin läheisen suhteen kouluttajansa kanssa.

title: Marie Antoinette

text: Kuninkaallinen avioliitto toteutui fyysisellä tasolla vasta elokuussa 1777. Marie-Antoinetten ensimmäinen lapsi syntyi Versaillesin linnassa 19. joulukuuta 1778. Hänen oli synnytettävä kuningattaren makuuhuoneessa satojen hovilaisten läsnä ollessa. Lapsi oli tyttö, ja hänet kastettiin Marie Thérèse Charlotteksi. Hänestä tuli "kuninkaallinen prinsessa", koska kyseessä oli Ranskan kuninkaan vanhin tytär. Vaikka koko maa oli toivonut poikaa, Marie-Antoinette iloitsi tytöstä: "Poika olisi kuulunut valtiolle", hän sanoi, "mutta tämä lapsi on minun ja se saa kaiken hellyyteni; se saa iloita onnestani ja pehmentää surujani".

title: Tyttö ja kaiku

text: Tyttö ja kaiku (, ”Kesäloman viimeinen päivä”, ) on liettualaisen Arūnas Žebriūnasin ohjaama neuvostoliittolainen perhe-elokuva vuodelta 1964. Juri Nagibinin tarinaan perustuva elokuva kertoo 12-vuotiaasta tytöstä Vikasta, joka viettää kesälomansa loppua aurinkoisella ja vuoristoisella rannalla jossakin etelässä ja tutustuu samanikäiseen poikaan, joka vaikuttaa muita älykkäämmältä. Tyttö näyttää pojalle salaisen paikan, jyrkkien rantakallioiden välisen kaikuisan onkalon. Kun isommat pojat kiusaavat, poika kuitenkin jättää tytön yksin ja tyttö pettyy.

title: Septimus Heap

text: Septimus Heap on velhosuvun seitsemännen pojan seitsemäs poika, jolla on synnyinlahjanaan suuret taikavoimat. Poika kuitenkin kuolee melkein heti syntymänsä jälkeen ja kätilö vie ruumiin pois. Samaan aikaan perheen isä, perusvelho Silas Heap on palaamassa metsästä kotikaupunkiinsa Linnaan ja löytää hylätyn tyttövauvan kapaloon käärittynä pensaan alta. Silas päättää ottaa tytön perheeseensä. Saapuessaan Linnaan hän tapaa parasvelho Marcia Overstrandin, joka varoittaa yllättynyttä Silasta: "Älä kerro kenellekään, että hän on löytölapsi. Hän on syntynyt teille. Ymmärrätkö?" Myöhemmin käy ilmi, että ottotyttö, jolle Heapit ovat antaneet nimeksi Jenna, onkin todellisuudessa prinsessa, murhatun kuningattaren tytär. Tytöllä on vihollisia, jotka haluavat päästä hänestä eroon keinoja kaihtamatta. Vihollisista pahin on DomDaniel, kauhea ja vaarallinen manaaja.

title: Pokémon Adventures

text: Kaksi vuotta kuluu. Salaperäinen poika saapuu Pallet Towniin. Hän paljastuu Redin tutuksi ja vannoo etsivänsä hänet Pikan, Redin Pikachun, avulla. Pikachun kanssa Yellowksi paljastuva poika taistelee Greenin, Bluen, Redin sekä Kanto-alueen salipäälliköiden kanssa Elite Fouria vastaan, sillä ryhmän jäsenten suunnitelmalla saattaa olla tuhoisat seuraukset. Rakettiryhmän johtaja hajottaa ryhmän ja kukin jäsen lähtee omille teilleen.

title: Venäläisiä kansanlauluja (Žanna Bitševskajan albumi)

text: Laulussa "Kuu paistaa" nuorukainen on tullut Mašan asunnolle. Hänelle onkin jo sanottu, että olisi korkea aika ottaa Maša vaimoksi. Tytön ikkuna on kuitenkin pimeänä, ja nuorukainen on epätietoinen onko hän väärän ikkunan alla, onko tyttö jo nukkumassa vai olisiko hän esim. Petjan kanssa.

title: Pikachu

text: Pelisarjassa esiintyvä elektroninen Pokémon-lajien tietokantalaite Pokédex kertoo, että Pikachut syövät marjoja paahtaen ne sähköiskuilla ennen syömistä.[13] Ne varastoivat sähköä poskiinsa [3] ja voivat vapauttaa niistä kipinöitä, salamoita ja muita sähkön ilmenemismuotoja. Kun Pikachut ovat kykenemättömiä vapauttamaan sähköä poskistaan, mitä tapahtuu esimerkiksi magneettikentän läheisyydessä, ne saavat influenssan kaltaisia oireita. Pikachut tapaavat kokoontua alueille, joissa ukkostaa paljon. Uhattuna joukko Pikachuja voi tuottaa voimakkaan sähkötehon, josta syntyneet elektromagneettiset voimat voivat jopa synnyttää paikallisen, lyhytaikaisen ukkosmyrskyn.[14] Toisinaan ne käyttävät sähköiskua vahvistaakseen toista Pikachua, joka on heikossa kunnossa.[15]

title: Pikachu

text: Ash ja hänen Pikachunsa kohtaavat sarjan aikana muitakin Pikachuja, joista huomattavin on Ritchie-nimisen kouluttajan Pikachu Sparky. Kaikissa anime-versioissa Pikachun ääninäyttelijä on Ikue Ōtani.

title: Pokémon – Mewtwon vastaisku

text:
Saarella Ash ja kumppanit tapaavat muita myrskyn läpi selvinneitä kouluttajia sekä viestin lähettäneen nuoren naisen. Pian he saavat selville, että naisen "mestari" onkin maailman voimakkaimman kouluttajan lisäksi myös kaikkein voimakkain Pokémon. Mewtwo vapauttaa naisen otteestaan, jolloin tämä paljastuu aiemmin kadonneeksi hoitaja Joyksi, jota Mewtwo on pitänyt hallinnassaan. Mewtwo paljastaa, että hän ei aio sääliä "uutta maailmaa" luodessaan niin ihmisiä kuin hänen mielestään ihmisten orjina toimivia Pokémonejakaan. Kouluttajien Pokémonit eivät näytä pärjäävän Mewtwon voimille, jolloin Ash päättää haastaa Mewtwon otteluun.
Mewtwo paljastaa kloonanneensa itselleen alkuperäistä voimakkaammat kopiot Venusaurista, Blastoisesesta sekä Charizardista. Kutkin kouluttajat asettavat omat saman lajin Pokémoninsa klooneja vastaan (Ash käyttää Charizardia), mutta kaikki häviävät. Mewtwo vangitsee hävinneet Pokémonit ja paljastaa nyt aikovansa kloonata jokaisen saarella olevan Pokémonin ja pitävänsä niitä saarella, kun hänen myrskynsä tuhoaa maailman. Mewtwo luo armeijan mustia Poképalloja, jotka nappaavat kaikki Pokémonit sisäänsä ja siirtävät ne kloonausjärjestelmään. Ash yrittää suojella Pikachua niin hyvin kuin mahdollista, mutta lopulta myös Pikachu jää kiinni. Ash seuraa Pikachun napannutta palloa kloonauslaitteen luo ja ottaa sen väkisin takaisin, rikkoen samalla kloonauslaitteen ja vapauttaen alkuperäiset Pokémonit. Kaikki Pokémonit ehdittiin kuitenkin kloonata ja kloonit astuvat Mewtwon rinnalle areenalla. Samassa Ash kuitenkin palaa alkuperäisten Pokémonien kanssa ja yrittää iskeä Mewtwota, joka vain lennättää hänet pois. Silloin paikalle ilmestyy Mew, ja samalla kouluttajille käy ilmi, että Mewtwo on kloonattu Mew'sta. Mewtwo hyökkää Mew'n kimppuun, vaikkei se aluksi panekaan vastaan. Lopulta Mewtwo päättää todistaa klooniensa kelpoisuuden käyttämällä psyykkisiä voimiaan estääkseen niitä käyttämästä erikoiskykyjään ja usuttamalla ne sitten alkuperäisiä Pokémoneja vastaan samalla, kun itse taistelee Mew'n kanssa. Ashin Pikachu ei tosin suostu taistelemaan klooniaan vastaan, vaikka se epätoivoisesta yrittää saada Pikachun iskemään takaisin, mihin se ei suostu, ja lopulta uuvahtaa tyystin. Kaikki katselevat surullisena, kun Pokémonit kärsivät tuloksettoman taistelun keskellä. Ash juoksee Mewtwon ja Mew'n hyökkäysten väliin pyytäen heitä lopettamaan, mutta saa osuman ja muuttuu kiveksi. Kaikki kentällä olevat Pokémonit alkavat itkeä, ja niiden kyyneleet virtaavat Ashiin, joka herää taas henkiin.

title: Pressure

text: Musiikkivideo kertoo paineesta, joka teini-ikäisellä yleensä on. Videossa esiintyy poika ja tyttö (jotka myös seurustelevat keskenään) samaan aikaan kun videossa näytetään bändin soittoa hylätyssä varastohuoneessa. Videossa esiintyy myös vähäväliä painemittari. Sekä tyttö että poika vihaavat työtään. Poika työskentelee ravintolassa, jossa hän saa jatkuvaa huutoa niskoilleen ja huonoa käytöstä. Tyttö taas työskentelee mallina, ja häntä kielletään tekemästä asioita joista hän itse pitää (esimerkiksi valita omat vähemmän paljastavat vaatteensa, syödä suklaata). Pian poika eroaa työstään ja menee tapaamaan tyttöystäväänsä, joka on valmistautumassa valokuvauksiin. Poika painaa palohälytintä, jolloin pienistä putkista alkaa valua vettä. Painemittari nousee punaisen alueen rajalle. Sade kastaa bändin ja tytön ympärillä työskentelevät meikkaajat ja muut työntekijät. Työntekijät juoksevat pois rakennuksest paitsi tyttö, joka näyttää nauttivan sateesta. Video loppuu kun tyttö ja poika lähtevät yhdessä pois rakennuksesta ja painemittari laskeutuu nollaan.

title: Annan nuoruusvuodet

text: Kirja kertoo vanhoista sisaruksista Marillasta ja Matthew’sta, jotka adoptoivat 11-vuotiaan orpotytön Anna Shirleyn. Heidän tarkoituksenaan oli alun perin tilata itselleen poika auttamaan Matthew’ta tilan hoidossa, mutta väärinymmärryksen kautta heille lähetettiinkin tyttö. Juna-asemalta orpolasta hakemaan lähtenyt Matthew yllättyy pahanpäiväisesti kohdatessaan pojan sijasta tytön. Hän ei henno sanoa tytölle, että tämä on väärää sukupuolta, vaan päättää jättää ikävän tehtävän Marillan vastuulle. Kotimatkalla Matthew huomaa nopeasti, että tyttö on hyvin "mielenkiintoinen tapaus" ja hän tulee siihen tulokseen, että haluaisi miellään pitää Annan, vaikka tämä onkin tyttö. Marillan on sen sijaan vaikeampi niellä erehdystä ja hän haluaisi lähettää tytön takaisin. Väärästä sukupuolestaan huolimatta Anna onnistuu sulattamaan lopulta myös Marillan sydämen ja saa jäädä asumaan sisarusten luokseen Vihervaaraan (Green Gables), Marillan ja Matthew’n kotitilalle. Kirjassa seurataan Annan elämänvaiheita 16-vuotiaaksi asti, mutta teoksessa painottuvat hänen ensimmäiset vuotensa Marillan ja Matthew’n kasvattina, sillä loppua kohden kerronnan tahti kiihtyy. Kirjan juoni rakentuu episodimaisesti erilaisten seikkailujen ja tapahtumien varaan. Mitään selkeää, koko teoksen kattavaa juonellista kaarta teoksessa ei ole. Päähenkilöllä Annalla on taipumuksena joutua monenlaisiin hankaluuksiin, ja kirjassa seurataan sankarittaren edesottamuksia usein humoristiseen, mutta myös lempeään ja ymmärtävään sävyyn. Keskeistä tarinassa onkin päähenkilön henkisen kasvun kuvaus, ja romaani on nuoren tytön kasvukertomus: Anna yrittää ja erehtyy, ottaa opikseen ja kasvaa. Tarinan kuluessa Anna muun muassa onnistuu juottamaan parhaan ystävänsä Dianan humalaan luullen antavansa tälle vadelmamehua, värjää hiuksensa vahingossa vihreiksi tavoitellessaan korpinmustaa sävyä ja on vähällä hukkua dramatisoidessaan ystäviensä kanssa joella Alfred Tennysonin runoa Elaine ja ajelehtiessaan vuotavassa veneessä.

title: Kal Ho Naa Ho

text: Elokuva sijoittuu New Yorkiin. Naina Catherine Kapur (Preity Zinta) on vihainen nuori nainen. Hänen isänsä teki itsemurhan jättäen Nainan äidin Jenniferin (Jaya Bachchan) yksin kasvattamaan kahta pientä lasta. Jenniferin omistama ravintola on vararikon partaalla. Nainan isänäiti Lajjo (Sushma Seth) syyttää Jenniferiä poikansa itsemurhasta eikä suostu hyväksymään Giaa (Jhanak Shukla), Jenniferin adoptoimaa kuusivuotiasta tyttöä, vaan väittää tytön tuovan huonoa onnea. Naina joutuu kestämään päivittäistä riitelyä kotonaan. Hänen elämäänsä piristää hänen kurssikaverinsa Rohit (Saif Ali Khan).

title: Luettelo Pokémon-sarjan Kanton alueen salijohtajista

text:
Surge on esiintynyt Pokémon -animesarjassa ainoastaan jaksossa "Shokkihoitoa kerrakseen" ("Electric Shock Showdown"). Ash saapui salille itsevarmana, toisin kuin hänen Pikachunsa, joka oli säikähtänyt nähdessään monia Surgen salilla hävinneitä Pokémoneja. Pikachun suhtautuminen kumminkin muuttui, kun se näki Surgen Pokémonin, Raichun. Pikachu otteli sisukkaasti, mutta hävisi lopulta selvästi. Hoitaja Joy tarjosi Ashille Ukkoskiveä ("Thunderstone"), jolla Pikachu voisi kehittyä itsekin Raichuksi ja voimistua. Pikachu kuitenkin kieltäytyi, haluten osoittaa voivansa voittaa ilman kehittymistä.
Ash palasi salille ja haastoi Surgen uudestaan. Tällä kertaa hän hyödynsi Pikachun Raichua suurempaa nopeutta ja onnistui lopulta voittamaan Raichun. Tappionsa merkiksi Surge luovutti Ashille salimerkin.

title: Pikachu

text: Time listasi Pikachun vuoden 1999 toiseksi "parhaaksi henkilöksi" kutsuen sitä "rakastetuimmaksi piirroshahmoksi sitten Hello Kittyn". Lehti nimesi Pikachun julkikuvaksi ilmiölle, joka oli levinnyt Nintendon nopeiten myyneestä videopelistä korttipeli-imperiumiksi: Pokémon-tuotesarja oli tuotoissa Ricky Martinin takana mutta edellä J. K. Rowlingia.[25] Vuonna 2003 Forbes listasi Pikachun vuoden kahdeksanneksi parhaiten tuottavaksi kuvitteelliseksi hahmoksi 825 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tuotoilla.[26] Vuonna 2004 hahmo putosi kaksi sijaa, mutta tuotot pysyivät samana.[27] Vuonna 2008 Oriconin toteuttamassa kyselyssä Pikachu äänestettiin neljänneksi suosituimmaksi videopelihahmoksi Japanissa.[28] Pikachua on pidetty Japanin vastauksena Mikki Hiirelle[2] ja osana "söpöyden kapitalismia".[29]

title: Pokémon Yellow

text: Peliin on piilotettu "Pikachu's Beach" -minipeli, jossa voi pelata Pikachulla surffaamassa. Peliä voi pelata talossa, jota Red ja Blue -versioista ei löydy. Peliä pystyy pelaamaan vain jos Pikachu osaa vesityypin "Surf"-liikkeen, jota se ei normaalisti voi oppia. "Surf"-liikkeen osaavan Pikachun voi voittaa pelissä kilpailusta. Liikkeen voi myös opettaa Pikachulle "Pokémon Stadium" -pelissä.

title: Pikachu

text: Koska Pikachu on tuotesarjan maskotti ja tunnetuin hahmo, siihen on viitattu populaarikulttuurissa useaan otteeseen. Vuonna 1998 Topekan kaupunginjohtaja Joan Wagon muutti kaupungin nimen päivän ajaksi muotoon "Topikachu" mainostapahtumana pelisarjan julkaisulle Yhdysvalloissa.[23] Macy'sin kiitospäivän paraatissa on vuodesta 2001 lähtien ollut Pikachu-pallo.[24] Pikachusta on myös ollut kuva ANA:n Boeing 747-400 (JA8962) -lentokoneessa.

title: Pikachun loma

text: Pikachun loma (, ) on lyhytelokuva, joka ilmestyi ensimmäisen Pokémon-elokuvan, "Mewtwon vastaiskun" mukana. Se oli ensimmäinen Pikachu-lyhytelokuva.

title: Miehuutta, rohkeutta ja karskeita miehiä

text: Elokuvan tapahtumat sijoittuvat pieneen Blossoms Bend -nimiseen kaupunkiin, jossa elämä kulkee verkkaiseen tahtiin. Lloydin esittämä neuroottisen pelokas poika on ihastunut naapurissa asuvaan tyttöön, mutta kilpakosija asettuu pojan onnen tielle. Pojan isoäiti säälii poikaa ja antaa hänelle onnenamuletin rohkaistakseen poikaa. Amuletti näyttää tehoavan ja poika onnistuu nappaamaan rikollisen ja karkottamaan naapurin tytön ympärillä hääräävän kilpakosijan.

title: Pikachu

text: Anime-sarjan ensimmäisessä jaksossa Ash Ketchum saa professori Oakilta Pikachun aloitus-Pokémonikseen. Aloittavat kouluttajat saavat aina aloitus-Pokémonin; Ashin kotiseudulla Kantossa se on yleensä Charmander, Squirtle tai Bulbasaur, mutta Ash nukkuu pommiin ja saa niiden sijaan Pikachun. Aluksi Pikachu suhtautuu välinpitämättömästi Ashiin: Se antaa hänelle jatkuvasti sähköiskuja eikä suostu matkustamaan Poké-pallon sisällä. Ash kuitenkin vaarantaa oman henkensä suojellessaan Pikachua Spearow-lintuparven hyökkäykseltä, ja vie Pikachun sen jälkeen hoidettavaksi Pokémon Centeriin. Ashin uhrautuvaisuus saa Pikachun lämpenemään hänelle, ja heistä tulee ystäviä. Pikachu ei silti edelleenkään halua matkustaa Poké-pallon sisällä. Pian Ashin Pikachu osoittaa kykynsä, jotka nostavat sen muita Pikachuja korkeammalle, ja Rakettiryhmä yrittää jatkuvasti kidnapata sen.[21]

title: Bacha posh

text: Syy, miksi se on niin vaikeaa bacha posh-tytöille palata takaisin tytöiksi, on koska he olivat poikia, kun he kehittivät persoonallisuuttaan, joten heille tuli poikamainen persoonallisuus ihan kuten heille opetettiin. Jotkut bacha posh-tytöt tuntevat, että he ovat menettäneet keskeisen osan lapsuuden muistoistaan ja identiteetistään tyttöinä. Loput tuntevat, että heille oli vain hyväksi kokeilla vapauksia, joita heillä ei olisi ollut, jos he olisivat kasvaneet normaaleina tyttöinä Afganistanissa.[4] Itse muutos voi olla hyvin vaikea useimmille jos ei kaikille. Naisen oikeudet ja vapaudet ovat viety muuntautuessa miehestä naiseksi. Monet naiset eivät halua palata tytöiksi, koska ovat kokeilleet vapauksia poikana. Afganistanin naisten oikeuksien liikkeen kannalta kiistan ydin on että onko bacha posh käytäntö voimaannuttamassa naisia ja auttaa heitä menestymään vai onko käytäntö psykologisesti vahingollista.[9] Monet naiset, jotka ovat käyneet prosessin läpi sanovat tuntevansa että kokemus enemmän voimaannuttaa kuin vieraannuttaa. Aktivistit sanovat että todellinen ongelma ei ole itse käytäntö vaan naisten oikeudet yhteiskunnassa.[3][9]

title: Luettelo Pokémon-lajeista (387–400)

text: Turtwig nähtiin ensi kerran animessa jaksossa "Gettin' Twiggy With It!" () Jossa se auttoi Pikachun pois Rakettiryhmän luota metsään. Kun Ash ja muut tulivat hakemaan Pikachua, Turtwig esteli heitä ja loppujen lopuksi Ash ja muut juoksivat metsään. Siellä oli järvi, jonka laidalla oli talo, jossa asui Clara niminen nainen. Clara kertoi pienen tarinan Turtwigistä ja siitä, kuinka siitä tuli niin suosittu metsässä. Sen jälkeen Ash meni etsimään Pikachua metsästä ja löysi hänet. Mutta Turtwig esteli taas, mutta Ash kertoi, että he eivät tehneet Pikachulle pahaa vaan Rakettiryhmä. Sitten Turtwig vielä kysyi Pikachulta onko tuo totta, ja se oli. Sitten kun he näkivät Linoonen tulevan puskasta aivan väsyneenä, Ash päätti viedä sen Claran luo. Claran luona he saivat syödä ja Turtwig antoi suurimman osan ruuastaan Linoonelle. Sitten Rakettiryhmä varasti Pikachun ja Turtwigin, ja Pikachun Iron Taililla he pääsivät vapaaksi, ja kuten tavallista Pikachu käytti Thunderboltia. Sitten kun Ash ja muut olivat lähdössä Turtwig jäi surullisena Claran viereen ja Clara sanoi ("Haluatko mennä mukaan? Mene vain, minä pärjään kyllä.) Sitten Turtwig tuli Ashin luo ja haastoi tämän otteluun, Pikachu voitti ja Turtwigista tuli Ashin neljäs pokemon.

title: Pikachu

text: Pikachun ensiesiintyminen tapahtui samaan aikaan 150 muun Pokémon-lajin ohella vuonna 1996, kun Game Freakin ensimmäinen Pokémon-videopeli, Pokémon Red, julkaistiin Game Boylle Japanissa.[5] Pikachun suunnitteli Ken Sugimori, joka on Pokémonin luojan, Satoshi Tajirin ystävä.[6] Sugimori sai idean Pikachusta, kun hänelle ehdotettiin sähkötyypin luomista, ja hän suunnitteli sen sähkön ja salaman käsitteiden pohjalta. Pikachusta luotiin näin ensimmäinen sähkötyypin Pokémon.[7] Nimi Pikachu muodostuu japanin kielen sanoista pikapika, joka on onomatopoeettinen ilmaisu sähköiselle kipinälle, ja chū, joka on japanilainen onomatopoeettinen ilmaisu hiiren vikinälle.[8] Pokémon-pelien suunnittelija Junichi Masuda on kertonut haastattelussa, että Pokémon-hahmojen nimien keksiminen on vaikeinta hahmoille, kuten Pikachulle, joiden nimen pitää vedota sekä amerikkalaiseen, eurooppalaiseen että japanilaiseen yleisöön.[9]

title: That’s What You Get

text: Musiikkivideossa Paramore on soittamassa olohuoneessa. Samaan aikaan videossa näytetään pätkiä tytöstä ja pojasta (Aaron Holmes ja Jenna Galing), jotka ovat ihastuneet toisiinsa. Poika kuitenkin tuntuu laiminlyövän tyttöä flirttaillen muille tytöille. Musiikkivideon loppupuolella poika särkee tytön sydämen flirttailemalla toiselle tytölle. Videon taustalla esiintyy myös joukko Paramoren jäsenien perheenjäseniä ja ystäviä. Ystävät pitävät hauskaa yhtyeen taustalla koko videon ajan.

title: Pikachu

text: Pokémon Yellow'ssa Pikachu on kuvattuna pelin kannessa ja on ainoa valittavissa oleva aloitus-Pokémon. Kuten anime-sarjassa, tässäkään pelissä Pikachu ei suostu menemään Poké-palloon, vaan seuraa päähahmoa peliruudulla. Pelattava kouluttaja voi puhua Pikachulle ja se voi reagoida eri tavalla riippuen siitä, kuinka sitä kohdellaan.[16] Toinen Pikachuun keskittyvä videopeli on Nintendo 64:lle julkaistu Hey You, Pikachu!. Pelaaja vuorovaikuttaa Pikachun kanssa kertomalla tälle komentoja mikrofonin avulla erilaissa minipeleissä ja tilanteissa.[17] Pokémon Channel on samankaltainen peli, mutta siinä ei käytetä mikrofonia.[18] Pikachu esiintyy myös lähes jokaisessa Pokémon Snapin tasossa. Se on myös yksi kuudestatoista hahmosta Pokémon Mystery Dungeon -videopeleissä. Pikachu on myös päähahmona vuonna 2009 ilmestyneessä Wii-pelissä PokéPark Wii: Pikachu's Adventure.[19]

title: Pikachu

text: Pikachu on yksi käytetyimmistä Pokémoneista useissa manga-sarjoissa. Pokémon Adventuresissa päähahmot Red ja Yellow harjoittavat samaa Pikachua eri aikoina. Magical Pokémon Journey - ja Getto Da Ze -mangoissa seikkailee myös Pikachuja, kun taas Electric Tale of Pikachu[22] - ja Ash & Pikachu -mangoissa seikkailee Ashin Pikachu. Pikachu on myös ollut edustettuna Pokémon-keräilykorttipelissä sen lanseeramisesta 1996 lähtien.

title: Lady Oscar

text: Ranskan Versaillesissa syntyy perheeseen kuudes lapsi. Isän pettymykseksi lapsi onkin tyttö eikä odotettu poika. Tästä huolimatta isä päättää kasvattaa tytön poikana ja antaa tälle jopa pojan nimen Oscar. Lady Oscarin täyttäessä 14 vuotta hän alkaa harrastaa miekkailutaitoja palvelijansa Andren kanssa. Oscar tutustuu prinsessa Marie Antoinetteen, jonka on määrä naida kuninkaan poika. Oscar itse uskoo, että hänellä on enää kuukausi elinaikaa. Oscar pyrkii kaikin keinoin puolustamaan kuningatartaan ja joutuu lopulta kaksintaisteluun Kreivi Germainin kanssa.

title: Luettelo Pokémon-lajeista (152–180)

text: Ledyba esiintyy ihan ensimmäisen kerran Pikachun lyhytelokuvassa "Pikachun pelastus" (). Siinä joukko lentäviä Ledyboita pelastaa putoavat pokemonit, kuten Ashin Pikachun, Squirtlen ja Bulbasaurin. Myöhemmin Ledyba on pääosassa 3. kauden jaksossa "Kuka vihelsi pelin poikki?" ("The Whistle Stop"). Jaksossa on nuori tyttö Arielle, joka kontrolloin kuutta Ledybaansa käyttäen vihellyspilliä apunaan. Rakettiryhmä kuitenkin ryöstä Ledybat, mutta Ash ystävineen pelastaa nämä.

title: Luettelo Pokémon-lajeista (21–40)

text: Anime-sarjan ensimmäisessä jaksossa Ash Ketchum saa professori Oakilta Pikachun aloitus-Pokémonikseen. Aloittavat kouluttajat saavat aina aloitus-Pokémonin; Ashin kotiseudulla Kantonissa se on yleensä Charmander, Squirtle tai Bulbasaur, mutta Ash nukkuu pommiin ja saa niiden sijaan Pikachun. Aluksi Pikachu suhtautuu välinpitämättömästi Ashiin, antaa hänelle jatkuvasti sähköiskuja eikä suostu matkustamaan Poké-pallon sisällä. Ash kuitenkin vaarantaa oman henkensä suojellessaan Pikachua Spearow-lintuparven hyökkäykseltä, jonka jälkeen hän vie Pikachun hoidettavaksi Pokémon Centeriin. Ashin uhrautuvaisuus saa Pikahun lämpenemään hänelle ja heidän välilleen muodostuu ystävyysside. Pikachu ei kuitenkaan vieläkään halua matkustaa Poké-pallon sisällä. Pian Ashin Pikachu osoittaa kykynsä jotka nostavat sen muita Pikachuja korkeammalle, ja Rakettiryhmä yrittää jatkuvasti kidnapata sen.

title: Monisikiöraskaus

text: Kolmosraskaudessa on lukuisia eri sukupuoliyhdistelmiä: Yleisimmässä tapauksessa syntyy 2 tyttöä ja 1 poika. Muut vaihtoehdot ovat 3 tyttöä tai 2 poikaa ja 1 tyttö, sekä harvinaisimpana 3 poikaa.

title: Onni Toivola

text:
Onni Toivola (Viitasaari 17. syyskuuta 1929 – Lahti 26. heinäkuuta 1990) oli suomalainen laulaja. Vuosina 1972–1975 hän oli Tulipunaruusut -yhtyeen laulusolistina. Vuoden 1975 lopulla hän perusti omaa nimeään kantavan yhtyeen "Onni Toivola ja Alaska", joka muodostui hänen elämäntyökseen.
Kaksi ensimmäistä vuottaan Onni eli Viitasaarella, isänsä Juho Emil Öhmanin ja äitinsä Anna Korpelan (o.s. Toivola) kanssa, kunnes äiti muutti poika ja vielä syntymätön tytär mukanaan takaisin kotiseudulleen Alavudelle. Etelä-Pohjalaisena Onni aina itseään pitikin, sanoi käyneensä vain syntymässä Keski-Suomessa. Alavudelle saavuttuaan Anna-äiti sai kotitilaltaan palan maata, jonne sai luvan rakentaa kodin Onnille ja Anna-Liisalle. Kovalla työllä ja kyläläisten yhteishengellä, torppa Koskihakaan Kuivasjoen rantaan valmistui. Jo Kansakoulussa Onnin musikaalisuus ja laulunlahjat huomattiin, niinpä hän saikin pian esiintyä erilaisissa tilaisuuksissa, joissa laulajaa tarvittiin. Vuonna 1948 hän meni naimisiin Bertta Toivolan (o.s. Räntilä) kanssa ja lähti vielä armeijaankin samana vuonna, niinpä laulaminen jäikin hieman vähemmälle. Nuorena Onni oli myös lahjakas hiihtäjä, toinen sija Puolustusvoimain mestaruushiihdoissa jäi hänen viimeiseksi kilpailukseen talvella -49, sillä työelämä kutsui ja aikaa harjoitteluun ei ollut. Aluksi perhe asui Alavudella ja Onni kävi "Rapanevalla" töissä, mutta kun työt loppuivat he muuttivat Ähtäriin Myllymäelle, koska siellä oli metsätöitä tarjolla. Alavus säilyi kuitenkin aina Onnin elämän kiintopisteenä, vaikka "työnperässä" muuttaminen veikin perheen tien Etelä-Suomeen. Vuonna 1955 saavuttiin Hämeenlinnaan, josta seuraavaksi Hausjärvelle Torttilan kartanoon. Hausjärvellä Onni elätti perheensä renkinä ja metsätöillä, silloin lapsia oli jo viisi: kolme poikaa ja kaksi tyttöä. Hausjärvellä kipinä laulamiseen syttyi uudelleen, niinpä hän osallistui vuonna 1958 Suomen iskelmälaulumestaruuskilpailuihin Helsingin Kultturitalolla, kotiin tuomisenaan toinen sija. 60- luvun alussa perheen paluun Alavudelle mahdollisti Jokivarren kylästä ostettu pienviljelystila. Eihän sellainen muutaman hehtaarin tila suurperhettä elättänyt, siksi laulamalla hankitut lisäansiot olivat tarpeen. Samoihin aikoihin Alavudelle oli myös muuttanut Kauhajoelta "Hanuristi" Jaakko Mäntysorvari, jonka "Panama"-yhtyeeseen Onni kiinnitettiin solistiksi. Jokivarrella "Pienviljeliä" perhe sai kaksi lasta lisää, joten kyseessä olikin "suurperhe", jonka elättäminen Alavudella kävi ylivoimaiseksi. Niinpä vuonna 1969 Onni ja Bertta päättivät myydä tilan ja muuttaa seitsemän lapsensa kanssa takaisin Hausjärvelle ja sieltä edelleen Riihimäelle. Onni jatkoi laulamistaan Riihimäellä Haka-kvartetin solistina vuonna 1971 ja seuraavaksi olikin vuorossa Tulipunaruusut. Ennen poismenoaan "Onni Toivola Alaska yhtyeineen" ehti kiertää Suomen tanssilavoja 15 vuoden ajan. Lukuisien televisio-esiintymisten lisäksi,levytyksiä hänelle kertyi 85 kpl ja 2 kantanauhaa, joista tunnetuimmat "Rajaseudun tyttö" ja "Matti naistenmies". 10 viimeistä elinvuottaan Onni asui Kärkölän Järvelässä ja häntä jäi kaipaamaan kahdeksan lasta perheineen.
Onni Toivola on haudattu Kärkölän hautausmaalle, sen eteläiseen rinteeseen.


query: Miksi Neuvosto-Venäjä hyökkäsi Georgiaan?

title: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan

text: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan (), myös Neuvosto-Venäjän–Georgian sota[1] (, ) oli neuvosto-Venäjän puna-armeijan Georgian demokraattista tasavaltaa vastaan kohdistama sotilaallinen hyökkäys, joka käytiin 15. helmikuuta – 17. maaliskuuta 1921. Hyökkäyksen tarkoituksena oli kaataa Georgian sosiaalidemokraattisen puolueen menševikkihallitus ja tuoda maahan bolševikkihallinto. Konflikti johtui Neuvosto-Venäjän laajentumispolitiikasta, jonka tavoitteena oli saada takaisin hallintaan ensimmäisen maailmansodan tapahtumiin saakka Venäjän keisarikuntaan kuuluneet alueet,[2][3] sekä Venäjälle siirtyneiden georgialaisten bolševikkien vallankumouspyrkimyksistä. Bolševikeilla ei Georgiassa ollut tarpeeksi tukea, että he olisivat voineet nousta valtaan ilman ulkomaiden apua.[4][5]

title: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan

text: Vuoden 1920 alusta paikalliset bolševikit lietsoivat Georgiassa aktiivisesti poliittisia levottomuuksia. He keskittyivät levottomuuksiin maaseudulla ja maan etnisten ryhmien välisiin jännitteisiin. Neuvosto-Venäjän sotilaallis-poliittisten voimien toimintakeskus Kaukasuksella oli Kavburo, joka oli yhteydessä Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomiteaan. Vuonna 1920 luotua toimintaelintä johti georgialainen bolševikki Grigori Ordžonikidze avustajanaan Sergei Kirov. Kaukasian tuominen neuvostovaltaan näyttäytyi bolševikkijohtajille helppona tehtävänä, ensimmäisen maailmansodan ympärysvaltojen keskittyessä Turkin itsenäisyyssotaan.[6] Lisäksi Turkin Ankarasta käsin toiminut, Mustafa Kemalin johtama hallitus ilmaisi täyden tukensa yhteistyölle Moskovan kanssa. Se lupasi taivuttaa "Georgian ... ja Azerbaidžanin ... liittymään unioniin Neuvosto-Venäjän kanssa ... ja ... aloittaa sotilastoimet ekspansionistista Armeniaa vastaan".[6] Neuvostojohto käytti menestyksekkäästi tilannetta hyväkseen ja lähetti armeijansa miehittämään Bakua, Azerbaidžanin demokraattisen tasavallan pääkaupunkia.

title: Etelä-Ossetian konflikti

text: 1980-luvun loppupuolella Georgian sosialistisessa liittotasavallassa noussut nationalismi ja maan siirtyminen kohti itsenäisyyttä alkoivat herättää vastustusta Ossetian nationalistisessa organisaatiossa, Ademon Nykhasissa. Organisaatio vaati suurempaa itsenäisyyttä ja lopulta yhdistämistä Venäjälle kuuluvaan Pohjois-Ossetiaan. 10. marraskuuta 1989 Etelä-Ossetian korkein neuvosto hyväksyi päätöksen, jolla Etelä-Ossetia yhdistettäisiin Venäjän sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan kuuluvaan Pohjois-Ossetian autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Päivää myöhemmin Georgian korkein neuvosto kumosi päätöksen. 23. marraskuuta tuhannet georgialaiset nationalistit marssivat Zviad Gamsakhurdian ja muiden opposition johtajien johtamina Etelä-Ossetian pääkaupunkiin Tskhinvaliin pitämään kokousta. Ossetialaiset tukkivat tien ja Puna-armeijan väliintulo esti kahden mielenosoituksen yhteenoton. Puna-armeijan komentajat saivat Georgian mielenosoittajat kääntymään takaisin. Myöhemmissä georgialaisten ja ossetialaisten yhteenotoissa kuitenkin haavoittui useita ihmisiä.

title: Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta

text: Abhasia oli aiemmin ollut Georgian demokraattisen tasavallan autonominen provinssi. Se joutui neuvostojoukkojen hallintaan, kun Neuvosto-Venäjän puna-armeija hyökkäsi Georgiaan helmi–maaliskuussa vuonna 1921. 4. maaliskuuta 1921 puna-armeija otti yhdessä paikallisten vallankumoustaistelijoiden kanssa haltuunsa Abhasian pääkaupungin Suhumin, jonne perustettiin väliaikainen neuvostohallinto, Abhasian vallankumouskomitea (revkom). 31. maaliskuuta 1921 Abhasian SNT julistettiin perustetuksi erityisessä konferenssissa, johon osallistuivat Sergo Ordžonikidze, Šalva Eliava, Efrem Ešba ja Nestor Lakoba, mutta kysymys tasavallan suhteista Georgiaan ja Venäjään jätettiin avoimeksi. 21. toukokuuta 1921 Georgian revkom toivotti tervetulleeksi uuden "itsenäisen Abhasian sosialistisen neuvostotasavallan" ja sanoi, että suhteiden laadusta pitäisi sopia tasavaltojen ensimmäisissä omissa työväen kongresseissa.

title: Georgian paikallisvaalit 2010

text: Kolme viikkoa ennen vaaleja viisi Tbilisin pormestariksi pyrkivää ehdokasta keskustelivat ainoassa televisiodebatissaan työpaikoista, sosiaalipolitiikasta, kaupungin infrastruktuurin kehittämisestä ja kunnallisista maksuista. Georgian yleisradion järjestämään 90 minuuttia kestäneeseen debattiin osallistuivat Yhdistyneen kansallisen liikkeen Gigi Ugulava, Liitto Georgian puolesta -vaaliblokin Irakli Alasania, Kansallisen neuvoston nimittämä Konservatiivisen puolueen Zviad Dzidziguri, Kristillisdemokraattisen liikkeen Giorgi Tšanturia ja Teollisuus pelastaa Georgian Gogi Topadze:Yllättäväksi keskustelunaiheeksi nousivat alle kaksi viikkoa vaalien alla uskonnolliset ääriliikkeet. Ilia Tšavtšavadzen valtionyliopiston professori Ghia Nodian mukaan yksi syy tälle oli se, että Yhdistyneelle kansalliselle liikkeelle ei ollut juuri vakavasti otettavia haastajia ja mielenkiintoisinta oli seurata, liittyisikö vaaleihin jonkinlaisia levottomuuksia. Jotkut radikaalia oppositiota edustavat poliitikot varoittivat georgialaisia ”uudesta Biškekistä” viitaten Kirgisian keväisiin levottomuuksiin ja vallankaappaukseen. Huomiota ennen vaaleja herätti välikohtaus Kavkazia-televisiokanavalla, jossa yhteen ottivat liberaalit, kirjailija Erekle Deisadzea puolustavat Ilia Tšavtšavadzen valtionyliopiston opiskelijat ja opettajat sekä poliitikko ja journalisti Malkhaz Gulašvilin perustaman Ortodoksisten vanhempien unionin edustajat. Kiistan aiheutti Deisadzen kirjoittama teos, joka satirisoi uskontoa. Osapuolet ottivat ensin yhteen yliopistolla, minkä jälkeen televisiokanava kutsui heidät keskustelemaan aiheesta, mutta Gulašvilin ryhmä ryntäsi studioon ja hyökkäsi sen henkilökuntaa vastaan. Kahdeksan ryhmän jäsentä pidätettiin ja Gulašvili pakeni Tskhinvaliin. Nodian mukaan liberaalien suuntausten ja konservatiivisen, länsimaalaisvastaisen ajattelun vastakkainasettelulla on Georgiassa geopoliittinen puoli, sillä länsimaalaisvastaisuus tarkoittaa Georgiassa lähes samaa kuin Venäjä-myönteisyys. Nodian mielestä monet liittävät Georgiassa radikaalit ortodoksiryhmät osaksi laajempaa yritystä saada aikaan Venäjää tukeva oppositioliike.

title: Georgian demokraattinen tasavalta

text: Kansainliiton kiellettyä Georgian liittymisen maa sai "de jure" -tunnustuksen liittoutuneilta 27. tammikuuta 1921. Tämä ei kuitenkaan estänyt Neuvosto-Venäjää hyökkäämästä Georgiaan kuukautta myöhemmin.

title: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan

text: Suuren julkisen paineen alla Georgian SNT:n ylimmän neuvoston puheenjohtajisto loi 20. kesäkuuta 1989 erikoiskomission tutkimaan vuoden 1921 tapahtumia lain kannalta. Komissio tuli johtopäätökseen,[31] että "Neuvosto-Venäjän joukkojen lähettäminen Georgiaan ja sen alueen valtaaminen oli lain näkökulmasta sotilaallinen interventio ja miehitys, jonka tarkoituksena oli vaihtaa olemassa oleva hallinto".[32] Ylimmän neuvoston erikoiskokouksessa 26 toukokuuta 1990 tapahtumat tuomittiin virallisesti "Neuvosto-Venäjän miehitykseksi ja valtaukseksi".

title: Georgian historia

text: Venäjän vallankumous lokakuussa 1917 veti Venäjän veriseen sisällissotaan, jonka aikana useat Venäjän alueet julistautuivat itsenäisiksi. Georgia oli yksi niistä, ja itsenäinen Georgian demokraattinen tasavalta julistettiin 26. toukokuuta 1918. Uutta maata hallitsi sosiaalidemokraattisen puolueen menševikki-haara, joka perusti maahan parlamentaarisen monipuoluejärjestelmän – vastoin bolševikkien proletariaatin diktatuuria Venäjällä. Tärkeät eurooppalaiset valtiot tunnustivat Georgian 1918 ja Neuvosto-Venäjä toukokuussa 1920.

title: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan

text: Kun Bakuun oli perustettu neuvostohallitus huhtikuussa 1920, Ordžonikidze – todennäköisesti omasta aloitteestaan – siirtyi Georgiaan tukeakseen suunniteltua bolševikkivallankaappausta Tbilisissä. Kaappaus kuitenkin epäonnistui, mikä salli Georgian hallituksen keskittää onnistuneesti kaikki joukkonsa estämään venäläisten joukkojen eteneminen Georgian-Azerbaidžanin rajalta. Neuvosto-Venäjän johtaja Vladimir Lenin oli joutumassa sotaan Puolaa vastaan, ja hän käski aloittaa neuvottelut Georgian kanssa. Neuvosto-Venäjä tunnusti 7. toukokuuta 1920 allekirjoitetussa Moskovan sopimuksessa Georgian itsenäisyyden ja solmi hyökkäämättömyyssopimuksen. Sopimus vahvisti de jure maiden väliset rajat ja vaati Georgiaa lakkauttamaan kaikkien Moskovan vihamielisinä pitämien kolmansien osapuolien toiminta. Salaisessa lisäpöytäkirjassa Georgia lupasi laillistaa paikallisen bolševikkipuolueen toiminnan.[7]

title: Georgian kansanäänestys itsenäisyydestä 1991

text: Neljä päivää lopullisten tulosten julkistamisen jälkeen Georgian korkein neuvosto julisti yksimielisesti maan itsenäiseksi 9. huhtikuuta 1991. Samana päivänä oli kulunut kaksi vuotta siitä, kun neuvostoarmeija hyökkäsi rauhanomaisia mielenosoittajia vastaan Tbilisissä.

title: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan

text: Välikohtauksia syntyi myös Dušetin kaupungissa ja osseettien keskuudessa Koillis-Georgiassa. Osseetit eivät pitäneet Georgian hallituksesta, sillä se ei suostunut antamaan heille autonomiaa. Georgialaiset joukot onnistuivat hillitsemään liikehdintää joillakin alueilla, mutta Neuvosto-Venäjän hyökkäyksen valmistelut olivat jo pitkällä. Kun Georgian armeija siirtyi Lorriin murskaamaan kapinaa, Lenin lopulta myöntyi Stalinin ja Ordžonikidzen toistuviin pyyntöihin[19] sallia puna-armeijan hyökätä Georgiaan. Lopullisen päätöksen teki 14. helmikuuta Neuvosto-Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitea:

title: Georgian demokraattinen tasavalta

text: Vuonna 1920 Neuvosto-Venäjän aiheuttama uhka kasvoi. Valkoisen armeijan hävittyä puna-armeija eteni Kaukasusta kohti, ja tilanne Georgiassa kiristyi. Tammikuussa Neuvostohallitus ehdotti Georgialle, Armenialle ja Azerbaidžanille liiton muodostamista Etelä-Venäjän ja Kaukasuksen alueen valkoisia armeijoita vastaan. Demokraattisen tasavallan hallitus kieltäytyi kaikista sotilasliitoista, viitaten puolueettomuuspolitiikkaansa, mutta ehdotti poliittisten neuvottelujen aloittamista maiden välisistä suhteista, toivoen tämän johtavan Georgian itsenäisyyden tunnustamiseen Moskovassa. Venäjän johtajien Georgian kieltäytymistä kohtaan lausumaa ankaraa kritiikkiä seurasivat paikallisten kommunistien yritykset järjestää suuria hallituksenvastaisia mielenosoituksia. Ne eivät kuitenkaan onnistuneet.

title: Georgian demokraattinen tasavalta

text: Georgian demokraattinen tasavalta (georgiaksi საქართველოს დემოკრატიული რესპუბლიკა, "Sakartvelos Demok'rat'iuli Resp'ublik'a") oli vuosina 1918–1921 ensimmäinen moderni georgialainen valtio. Tasavalta luotiin Venäjän vallankumouksen jälkeen tsaarinvallan romahdettua. Se rajoittui pohjoisessa Venäjään ja Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavaltaan, etelässä Turkkiin, Armeniaan ja Azerbaidžaniin. Valtion pinta-ala oli noin 107,600 km² (nykyisen Georgian valtion ala on vertailun vuoksi 69,700 km²) ja sen väkiluku oli noin 2,5 miljoonaa. Kuten nykyään, pääkaupunkina toimi Tbilisi ja virallisena kielenä georgia. Transkaukasian federaation hajottua 26. toukokuuta 1918 perustettua tasavaltaa johti sosiaalidemokraattinen menševikkipuolue. Sisäisten ja ulkopoliittisten ongelmiensa vuoksi nuori valtio ei pystynyt torjumaan Neuvosto-Venäjän joukkojen hyökkäystä maahan ja romahti helmi-maaliskuussa 1921 tullakseen Georgian neuvostotasavallaksi.

title: Huhtikuun 9. päivän tragedia

text: Huhtikuun 9. päivän tragedia radikalisoi Georgian neuvostovaltaa vastustavan opposition. Muutamaa kuukautta myöhemmin snt:n korkeimman neuvoston 17.–18. marraskuuta pidetyssä kokouksessa tuomittiin virallisesti Georgian demokraattisen tasavallan miehitys ja liittäminen Neuvosto-Venäjään vuonna 1921.

title: Georgian demokraattinen tasavalta

text: Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen ja tsaarin kukistumisen jälkeen suurin valta Kaukasuksella oli Venäjän väliaikaisen hallituksen "Transkaukasian erityiskomitealla" ("Ozakom" eli "Osobij Zakavkazskij Komitet"). Kaikki neuvostot olivat Georgiassa tiukasti menševikkien hallussa. He seurasivat Petrogradin neuvoston esimerkkiä ja tukivat väliaikaishallitusta. Lokakuun bolševikkivallankumous muutti tilanteen dramaattisesti, eivätkä Kaukasian alueen neuvostot suostuneet tunnustamaan Leninin hallintoa. Entisen Venäjän Kaukasuksen armeijan yhä bolševistisempien sotilaiden suunnalta tuleva uhka, etniset jännitteet ja anarkia pakottivat Georgian, Armenian ja Azerbaidžanin poliitikot luomaan yhteisen alueellisen auktoriteetin, Transkaukasian komissariaatin (14. marraskuuta 1917), ja myöhemmin parlamentin, Sejmin (23. tammikuuta 1918). 22. huhtikuuta 1918 Sejm julisti Transkaukasuksen alueen itsenäiseksi Transkaukasian federaatioksi.

title: Georgia

text: Antiikin aikana Georgian aluetta hallitsivat kaksi kuningaskuntaa, Kolkhis ja Iberia. Niistä jälkimmäinen oli yksi ensimmäisistä kristinuskon virallistaneista valtioista 300-luvun alussa ja muodosti ytimen, jonka ympärille yhdistynyt Georgian kuningaskunta muodostui 1000-luvulla. Poliittisen, taloudellisen ja kulttuurisen kukoistuskauden jälkeen kuningaskunta taantui 1200-luvulla ja hajosi lopulta useiksi kuningas- ja ruhtinaskunniksi 1500-luvulla. Kolme vuosisataa kestäneen osmanien ja Persian valtakuntien hegemonian jälkeen Georgia liitettiin Venäjän keisarikuntaan 1800-luvun alussa. Vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen jälkeen Georgia oli lyhyen aikaa itsenäinen demokraattinen tasavalta (1918–1921), mutta puna-armeija hyökkäsi maahan vuonna 1921 ja valtasi sen. Georgiasta tuli Neuvostoliiton osa, Georgian SNT, joka itsenäistyi jälleen vuonna 1991. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisiä vuosia leimasivat sisäinen konflikti ja taloudelliset vaikeudet. Georgian tilanne alkoi vakautua vähitellen vuonna 1995 ja parani verettömän vallanvaihdon, niin kutsutun ruusuvallankumouksen jälkeen vuonna 2003. Georgia kärsii kuitenkin edelleen ratkaisemattomista konflikteista Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa. Suhteet naapurimaahan Venäjään ovat pysyneet huonoina näiden kiistojen ja Georgian Nato-jäsenhakemuksen vuoksi: elokuussa 2008 Venäjä miehitti osan Georgiasta Etelä-Ossetiassa syttyneen sodan yhteydessä.

title: Poti

text: Potin koko ja merkitys kasvoivat erityisesti Niko Nikoladzen pormestarikaudella vuosien 1894 ja 1912 välillä. Nikoladzea pidetään nykyisen Potin perustajaisänä, joka valvoi useita nykyaikaistamis- ja rakennusprojekteja, joihin kuuluivat draamateatteri, suuri katedraali, kaksi lukiota, sähköasema, öljynjalostamo ja niin edelleen. Vuoteen 1900 mennessä Potista oli tullut yksi Mustanmeren tärkeimmistä satamista, jonka kautta vietiin ulkomaille valtaosa Georgian tuottamasta mangaanista ja hiilestä. Venäjän ensimmäisen vallankumouksen aikana joulukuussa 1905 Potista tuli työläisten lakkojen ja barrikaditaistelujen näyttämö. Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen ja sitä seuranneen sisällissodan aikana Poti toimi Georgian tärkeimpänä ikkunana Eurooppaan ja paikkana, johon saksalaiset ja heitä seuranneet brittiläiset joukot saapuivat. 28. toukokuuta 1918 Potissa solmittiin Saksan ja Georgian välinen alustava liittosopimus. 14. maaliskuuta 1921 Georgiaan hyökännyt Neuvosto-Venäjän puna-armeija miehitti Potin, ja Georgiaan perustettiin neuvostohallitus. Neuvostokaudella Poti säilytti asemansa satamana, ja kaupunkia teollistettiin ja militarisoitiin edelleen.

title: Etelä-Ossetia

text: 8. elokuuta 2008 Georgian ja Venäjän välille syttyi Etelä-Ossetiassa sota. Georgialaiset ottivat Tskhinvalin kaupungin hallintaansa, minkä jälkeen Venäjä hyökkäsi Georgiaan ja miehitti Etelä-Ossetian.

title: Georgian demokraattinen tasavalta

text: Vaikka rauhalla Georgian kanssa oli alun perin Leninin tuki, se päättyi lopulta 11. helmikuuta, kun armenialaiset ja georgialaiset bolševikit järjestivät kapinan Lorrissa. Armeniassa ollut 11. armeija marssi Tbilisiin, samalla kun muut venäläiset joukot hyökkäsivät muilta suunnilta. 25. helmikuuta mennessä Georgian huonosti järjestäytyneen armeijan epätoivoinen vastarinta murtui pääkaupungissa ja Georgian bolševikit julistivat Georgian sosialistisen neuvostotasavallan. Lähes samanaikaisesti turkkilaiset joukot ottivat haltuunsa Ardahanin provinssin, Artvinin ja Batumin. 17. maaliskuuta menševikkien ja Neuvosto-Venäjän edustajat sopivat tulitauosta ja yhdistivät voimansa Batumin takaisinvaltaukseen. 18. maaliskuuta demokraattisen tasavallan johto lähti maasta. Moskovan saneleman Turkin kanssa solmitun Karsin sopimuksen mukaan (13. lokakuuta 1921) Georgian piti hylätä vaatimuksensa Artvinin ja Ardahanin alueisiin vastineeksi Batumin sisällyttämisestä autonomisena Neuvosto-Georgiaan. Myös Abhasia ja Etelä-Ossetia saivat autonomian.

title: Georgian perustuslaillinen kokous

text: Georgian perustuslaillinen kokous () oli Georgian demokraattisen tasavallan lakiasäätävä elin. Se valittiin vaaleilla helmikuussa 1919 ratifioimaan lain Georgian itsenäisyydestä ja laatimaan maalle uuden perustuslain. Kokous toimi aktiivisesti, kunnes Neuvosto-Venäjän puna-armeijan hyökkäys teki lopun Georgian kolmivuotisesta itsenäisyydestä maaliskuussa 1921.

title: Georgia

text: 1800-luvun lopun poliittinen, sosiaalinen, taloudellinen ja kulttuurinen kehitys loivat pohjan vuosisadan alun vallankumouksille ja Georgian itsenäisyydelle. Huomattavaan asemaan maan poliittisessa evoluutiossa nousi marxilainen liike. Sen johtohahmoihin kuului Noe Žordania, joka nousi menševikkisiiven johtoon sosiaalidemokraattien jakautumisen jälkeen. Hänen vastustajiinsa kuului bolševikkien Josif Stalin. Vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen Žordanian menševikit jäivät hallitsevaan asemaan Georgiassa. Vuoden 1917 vallankumouksissa keisarikunta kaatui, ja Georgia julistautui Saksan suojeluksessa itsenäiseksi lyhytikäisestä Transkaukasian federaatiosta seuraavan vuoden toukokuussa. Vuonna 1919 järjestetyissä vapaissa vaaleissa menševikit säilyttivät asemansa uuden Georgian demokraattisen tasavallan johdossa. Georgia kärsi kuitenkin talousvaikeuksista. Euroopan suurvallat tunnustivat Georgian itsenäisyyden ja Leninin Neuvosto-Venäjä seurasi niitä, mutta jo seuraavana vuonna Venäjän puna-armeija vyöryi Georgiaan, maan hallitus joutui pakenemaan ja suuria alueita Georgiasta luovutettiin Turkille.

title: Elokuun kansannousu

text: Kansannousun tarkoituksena oli palauttaa Georgian itsenäisyys Neuvostoliitosta. Sitä johti Georgian itsenäisyyden komitea, ryhmä neuvostovastaisia poliittisia järjestöjä Georgian menševikkipuolueen ajamana. Se oli kolmivuotisen bolševikkihallinnon vastaisen kamppailun huipentuma. Bolševikit olivat ottaneet vallan käsiinsä sen jälkeen, kun Neuvosto-Venäjän puna-armeija oli hyökännyt Georgian demokraattiseen tasavaltaan vuoden 1921 alussa. Puna-armeija ja Tšeka kukistivat kansannousun, mitä seurasi aalto sortotoimia, joissa useita tuhansia georgialaisia tapettiin. Elokuun kansannoususta tuli yksi viimeisistä varhaista neuvostohallitusta vastaan suunnatuista kapinoista, ja sen epäonnistuminen merkitsi kommunistisen hallinnon lopullista perustamista Georgiaan.

title: Georgian perustuslaillinen kokous

text: Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen Georgia erosi Venäjästä ensin osaksi Transkaukasian federaatiota 9. huhtikuuta 1918 ja sitten omaksi tasavallakseen 26. toukokuuta 1918, kun Georgian kansallinen neuvosto hyväksyi lain maan itsenäistymisestä.

title: Menševikit

text: Menševikit johtivat vuosina 1919–1921 Georgian demokraattisen tasavallan hallitusta. Georgian pääministerinä toimi menševikkeihin kuulunut Noe Žordania. Demokraattinen tasavalta romahti, kun Neuvosto-Venäjän armeija valtasi koko Georgian helmi–maaliskuussa 1921.

title: Georgian kansallinen neuvosto

text: Georgian kansallisen neuvoston jäsenet valittiin Georgian kansalliskongressissa, joka pidettiin Tbilisin Valtionvarainministeriön teatterissa (nykyinen Tbilisin ooppera- ja balettiteatteri). Kongressi alkoi 19. marraskuuta 1917 ja päättyi 23. marraskuuta. Siihen osallistui 329 edustajaa maan kaikista tärkeistä poliittisista puolueista ja sosiaalisista järjestöistä aina ammattiliitoista aatelisten yhdistyksiin ja kirkkoon saakka. Kongessi pidettiin Venäjällä tapahtuneen bolševikkien vallankaappauksen vuoksi; Georgia kuului tuolloin edelleen muodollisesti Venäjään. Neuvostoa hallitsi Georgian sosiaalidemokraattinen puolue ja menševikki Akaki Tškhenkeli valittiin sen puheenjohtajaksi.

title: Puolan–Neuvosto-Venäjän sota

text: Puolan johtaja Józef Piłsudski ei suostunut liittoutumaan länsivaltojen kanssa näiden tehtyä interventionsa Venäjällä. Britit ja ranskalaiset osallistuivat taisteluihin kaukana Galitsian itäpuolella Ukrainassa, Georgiassa ja Azerbaidžanissa, jolloin puolalaisten sitoutuminen poliittisin päämäärin ententeen liittolaisina olisi voinut rajoittaa puolalaisten omia vapaita käsiä Galitsian suhteen. Yleinen periaate Venäjän väliaikaisen hallituksen korvanneella Venäjän valkoisilla armeijoilla oli se, että keisarikunta pidetään yhtenäisenä. Monarkistiset kenraalit saattoivat kannattaa keisarin palauttamista, kun taas valkoista armeijaa kannattaneilla oikeistolaisilla liberaaleilla oli ajatuksena se, että sisällissodan ja ententen sekä muiden maiden, muun muassa Yhdysvaltain ja Japanin intervention päätyttyä Venäjän valtiorakenne ratkaistaisiin perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa. Neuvosto-Venäjä sen sijaan edellisen viivyttelyn vastustamiseksi myönsi bolševikien kansallisuuspolitiikan mukaisesti itsenäisyyksiä reunavaltioille, mutta huolehti myös siitä, että porvarillisille ja sosialidemokraattisille itsenäisille valtiolle oli olemassa Neuvosto-Venäjälle ystävällismielinen samaa valtioaluetta tarkoittava neuvostohallitus, joka voisi vallankumouksen tultua tapahtuneeksi liittyä vapaaehtoisesti jälleen Venäjään, Neuvosto-Venäjään.

title: Georgian kansallinen neuvosto

text: Georgian kansallinen neuvosto () oli Georgian ensimmäinen lakiasäätävä elin. Sen muodostivat maan tärkeimmät poliittiset puolueet ja järjestöt 19. marraskuuta 1917 Venäjän vallankumouksen aikana. Neuvoston toimiaikana 26. toukokuuta 1918 Georgian demokraattinen tasavalta antoi itsenäisyysjulistuksen, ja 8. lokakuuta 1918 neuvosto nimettiin Georgian parlamentiksi (). Parlamenttia seurasi Georgian perustuslaillinen kokous, joka valittiin maanlaajuisilla vaaleilla 14. helmikuuta 1919.

title: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan

text: Venäjä oli tunnustanut Georgian itsenäisyyden 7. toukokuuta vuonna 1920 solmitussa Moskovan sopimuksessa, eikä Georgian valloittamisesta oltu Moskovassa yksimielisiä. Hyökkäyksen pääsuunnittelijat olivat kaksi vaikutusvaltaista georgialaissyntyistä neuvostovirkamiestä, Josif Stalin ja Grigori Ordžonikidze, jotka saivat luvan hyökätä Georgiaan neuvostojohtaja Vladimir Leniniltä 14. helmikuuta 1921, maan "talonpoikien ja työläisten kapinan" tukemisen verukkeella. Neuvostojoukot valtasivat Georgian pääkaupungin Tbilisin raskaiden taisteluiden jälkeen ja julistivat Georgian SNT:n syntyneeksi 25. helmikuuta 1921. Maan loppuosa saatiin vallatuksi kolmen viikon sisällä, mutta neuvostovalta Georgiassa vakiintui vasta syyskuussa vuonna 1924. Turkin miehitys Georgian luoteisosassa lähes samanaikaisesti (helmi–maaliskuussa 1921) uhkasi kehittää kriisin Moskovan ja Ankaran välille, ja se johti merkittäviin alueluovutuksiin Neuvosto-Venäjältä Turkille Karsin sopimuksessa.

title: Puna-armeijan hyökkäys Georgiaan

text: Kun Turkin viranomaiset julistivat Batumin vallatuksi 16. maaliskuuta, Georgian hallituksen oli kuitenkin pakko tehdä valinta. Toiveet ranskalaisten tai brittien interventiosta olivat jo haihtuneet ilmaan, sillä Ranska ei ollut harkinnutkaan joukkojen lähettämistä, ja Yhdistynyt kuningaskunta käski Royal Navya olemaan sekaantumatta tapahtumiin. Lisäksi 16. maaliskuuta Britannian ja Neuvosto-Venäjän hallitukset allekirjoittivat kauppasopimuksen, jossa pääministeri Lloyd George käytännössä lupautui pidättäytymään neuvostovastaisista toimista kaikilla entisen Venäjän keisarikunnan alueilla. Samaan aikaan Moskovassa solmittiin ystävyyssopimus Neuvosto-Venäjän ja Turkin suuren kansankokouksen välillä. Siinä Ardahan ja Artvin annettiin Turkille, joka luopui vaateistaan Batumiin.

title: Georgian demokraattinen tasavalta

text: Pohjoisessa Georgia rajautui useisiin Venäjän sisällissodan eri osapuolten hallitsemiin alueisiin, kunnes bolševikit saivat jalansijan Pohjois-Kaukasuksella keväällä 1920. Neuvosto-Venäjän ja Georgian välisen rajan määritti vuoden 1920 Moskovan rauhansopimus. Sotšin konfliktin aikana Venäjän valkoisten joukkojen kanssa Georgia piti lyhyen aikaa hallussaan Sotšin aluetta (1918).


query: Montako järveä Jämsän alueella on?

title: Jämsä

text: Jämsän luonto on Järvi-Suomelle tyypillistä vesistöjen ja viljelysaukeiden täplittämää metsäistä mäkimaata. Metsät ovat havupuuvaltaisia, myös koivu on yleinen puulaji. Jalot lehtipuut ovat Jämsässä luontaisen levinneisyysalueensa pohjoisreunalla. Järvien ja jokien osuus Jämsän pinta-alasta on noin seitsemäsosa. Päijänteen lisäksi Jämsän alueella sijaitsee osa Längelmävedestä. Paikkakunnan muita järviä ovat muun muuassa Eväjärvi, Iso Rautavesi, Kankarisvesi, Koljonselkä, Kuorevesi, Nytkymenjärvi ja Salosvesi.

title: Ylänen (Jämsä, Halli)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,8 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi metsäojaa, joista toinen on Ristellinsuon kuivatusoja. Järven laskuoja johtaa Keskiseen, josta vesi laskee edelleen Pahajärven kautta Kuusjärveen. Vesireitin vedet laskevat lopulta Eväjärveen.

title: Leveäjärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,0 metriä mpy. Järveen tulee neljä metsäojaa, joiden valuma-alueilla sijaitsee Ahtaanrako. Järven oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja se laskee 1,2 kilometrin päähän Kekälejärveen, joka vuorostaan laskee Kekäleojaa myöten Eväjärven pohjoispäähän.

title: Kartiskajärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146,7 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa, joista lounaisrantaan laskeva on Ahvenjärven laskuoja, ja länsirantaan laskeva on Pahajärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee itäpäässä, missä järvestä työntyy kuruun kapea lahti. Laskuoja yhtyy suolla Saarijärveltä tulevaan laskuojaan. Oja laskee Vähään Kartiskajärveen, joka laskee puolestaan lopulta Väärä-Kalkkuun.

title: Pärnäjärvi (Jämsä)

text: Pärnäjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Korvenkylän kylän alueella sijaitseva järvi.

title: Kovasjärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,1 metriä mpy.

title: Kankijärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,5 metriä mpy. Siihen on johdettu yhdeksän metsäojaa, joista neljä tuovat suon kuivatusvesiä. Järvi laskee Vähään Valkaeajärveen vesireitille, jonka muodostuu peräkkäisten järvien ketjusta: Valkeajärvi, Vähä Valkeajärvi, Karttianjärvi, Liivesjärvi, Sulunjärvi, mikä laskee lopuksi Koljonselän Säkin Oinaspohjan lahteen.

title: Hangasjärvi (Jämsä, Korvenkylä)

text: Hangasjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Korvenkylän kylän alueella sijaitseva järvi.

title: Kaitajärvi (Jämsä, Rasi)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,3 metriä mpy.

title: Pahajärvi (Jämsä, Halli, läntinen)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Äväntäjärven valuma-alueeseen (35.724) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 172,3 metriä mpy. Järveen on johdettu lyhyt oja, mutta sillä ei ole laskuojaa. Sen sijaan sen rantasuolta lähtee kaivettu oja alamäkeen ja sen vedet on ohjattu Kempuralammen kautta Ison Kaukajärven suuntaan.

title: Hangasjärvi (Jämsä, Korvenkylä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,9 metriä mpy. Siihen laskee ainoastaan pienen Mustajärven laskuoja. Järvi itse laskee sen pohjoispäästä alkavan laskuojan kautta Väärä-Kalkun Pompunlahteen. Vesireitti laskee Myllyveden ja Haapaojan kautta Koljonselän Säkkiin.

title: Jämsän reitti

text: Jämsän reitti on vesistöreitti Jämsän, Petäjäveden ja Multian kuntien alueella Keski-Suomessa. Se kuuluu Kymijoen vesistöön, ja sen vedet laskevat Jämsänjokea pitkin Päijänteeseen. Reitin valuma-alueet ovat Multialta alkava Pengerjoen valuma-alue, Petäjävedeltä alkava Ala-Kintauden valuma-alue ja Petäjäveden alue. Pengerjoen ja Ala-Kintauden alueet yhtyvät Jämsänvesi-nimisessä järvessä. Ison Rautaveden valuma-alue on Koskenpäässä ja Jämsänjoen alue sen eteläpuolella.

title: Haarajärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,5 metriä mpy.

title: Tervajärvi (Jämsä, Kavala)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (35.614) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 104,8 metriä mpy.

title: Syväjärvi (Jämsä, Längelmäki)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,8 metriä mpy. Siihen on johdettu muutama lyhyt metsä- tai pelto-oja. Järven laskuoja on Myllyoja, joka laskee 1,2 kilometrin päässä Pitkäveteen. Järvien välinen korkeusero on 7,5 metriä.

title: Isojärvi (Kuhmoinen)

text: Isojärvi on järvi Kuhmoisissa, osaksi myös Jämsän puolella, Keski-Suomen maakunnassa. Järvi on rotkomainen ja monin paikoin kalliorantainen. Isojärven korkeus merenpinnasta on 118,9 metriä. Isojärvi on erittäin syvä, syvimmät paikat Kaatselällä putoavat yli 70 metrin syvyyteen. Isojärvellä sijaitsee Isojärven kansallispuisto, joka on alueen merkittävimpiä matkailukohteita.

title: Laihajärvi (Jämsä, Kuusjärvi)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 165,6 metriä mpy. Järveltä laskee koneellisesti perattu metsäoja Kotaseen, joka sijaitsee 24 metriä alempana. Laskuojan vesireitti laskee eteenpäin Kuusjärveen ja siitä edelleen Eväjärveen.

title: Peräjärvi (Jämsä, Rasi)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,2 metriä mpy.

title: Humalajärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,4 metriä mpy.

title: Pesäjärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,7 metriä mpy. Suo, jossa järvi sijaitsee, on ojittamatta. Järveen on kuitenkin johdettu kolme ojaa. Kaksi niistä tulee pohjoisesta ja yksi tulee Ruutanasta ja laskee eteläpäähän. Järven laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se yhtyy 1,6 kilometrin päässä Haukilammista alkavaan ojaan, joka vuorostaan laskee 1,7 kilometrin päässä Väärä-Kalkkuun. Sen vedenpinta on 30 metriä alempana kuin Pesäjärvellä.

title: Kuorevesi (järvi)

text: Kuorevesi on Keski-Suomessa Jämsässä ja Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Järvi on antanut nimen Kuoreveden kunnalle ja siihen laskevat useimmat entisen kunnan alueen vesistä.

title: Koukkujärvi (Jämsä, Halli)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,2 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä lyhyttä metsäojaa, joista lounaasta laskevat ojat tuovat ojitetun Ahvensuon ja Ahvenjärven vesiä. Järven laskuoja lähtee sen koillispäästä ja se laskee Lumpusen kautta Eväjärveen.

title: Särkijärvi (Jämsä, Eväjärvi)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,0 metriä mpy. Järveen on johdettu muutama metsäoja ja sen läpi virtaa vanhastaan Myllyoja, joka on toinen Kuusjärven laskuojista. Oja jatkaa Särkijärvestä Pirttijärveen ja sitten Vekuriin. Lopulta vesireitti laskee Eväjärveen.

title: Kaijanjärvi (Jämsä, Rasi)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,6 metriä mpy.

title: Leveäjärvi (Jämsä)

text: Vuoden 1963 peruskartassa järven lähialueella sijaitsi monia peltotilkkuja, jotka kuuluivat kahdelle maatilalle. Pohjoisessa oleva Isosuo oli harvaan ojitettu ja suon kuivatusojat laskivat järven pohjoispäähän. Vuoden 1980 karttaan on merkitty Isosuolle tiheämpi ojitus. Nyt on myös järven rannoille ilmaantunut mökkejä ja lähialueen peltotilkut on pääosin metsitetty.

title: Pirttijärvi (Jämsä, Eväjärvi)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,8 metriä mpy. Järven läpi virtaa Kuusjärvestä Myllyojana alkava puro, joka käy ensin Särkijärvessä ennen kuin se laskee Pirttijärveen, ja jatkaa sitten 200 metrin päähän Vekuriin. Vesireitti päätyy Eväjärveen, joka on valuma-alueen pääjärvi.

title: Vuorijärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,6 metriä mpy. Järveen ei ole johdettu metsäojia. Etelästä siihen laskee Lankajärven 250 metriä pitkä Lankaoja. Järvien korkeusero on 0,2 metriä. Pohjoisrantaan laskee Vekurin laskuoja, joka lähtee 1,5 kilometrin päästä. Järvien korkeusero on 15 metriä. Vuorijärven laskuoja on Vuorenjärvenoja, joka lähtee luoteisrannasta ja virtaa Pirttijärven läpi ennen kuin se laskee Eväjärveen 1,3 kilometrin päässä.

title: Vähäjärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,2 metriä mpy.

title: Nuottijärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,4 metriä mpy.

title: Lapinjärvi (Jämsä)

text: Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä metsäojaa, joista kolme tuovat suolta kuivatusvesiä. Etelärantaan laskee Ruutanan lammen laskuoja. Järvi laskee itärannasta lähtevällä laskuojalla Valkeajärveen. Valkeajärvi kuuluu vesireitille, jonka muodostuu peräkkäisten järvien ketjusta: Valkeajärvi, Vähä Valkeajärvi, Karttianjärvi, Liivesjärvi, Sulunjärvi, mikä laskee lopuksi Koljonselän Säkin Oinaspohjan lahteen.