query: Missä Chad Kolarik on syntynyt?

title: Chad Kolarik

text: Chad Edward Kolarik (s. 26. tammikuuta 1986 Abington, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Adler Mannheimissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä,[1] mutta Kolarik osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan myös kuusi NHL-ottelua. Kolarik on pelannut Euroopassa myös Ruotsissa, KHL:ssä ja Sveitsissä. Hän laukoo oikealta.[2]

title: Lightspeed Rescue Power Rangerit

text: Chad oli ennen rangeriksi ryhtymistään harjoitellut kamppailulajeja karatemestari Tomashiron alaisuudessa, jonka mielestä Chadin oikea kohtalo olisi ollut ryhtyä karatemestariksi rangeriuden sijasta. Myöhemmin Chadiin pettynyt Tomashiro ryhtyi Cyclopter nimisen demonin mentoriksi, josta hän toivoi kehittyvän vielä Chadiakin parempi. Cyclopter kääntyi kuitenkin opettajaansa vastaan heti kun oli oppinut häneltä kaiken mahdollisen. Chad löysi Tomashiron lyötynä ja todisti hänelle yhä muistavansa kaikki aiemmin oppimansa asiat. Sen jälkeen Chad voitti Cyclopterin kaksintaistelussa. Hirviön tuhoutumisen jälkeen Chad esitteli Tomashirolle Lightspeedin tukikohtaa.

title: Chad Vader

text: Juoni keskittyy Chad Vaderin ympärille. Chad on Darth Vaderin vähemmän tunnettu ja karismaton veli, joka työskentelee (aluksi) päivävuoropäällikkönä kaupassa nimeltä Empire Market. Chadilla on ongelmia asiakkaiden ja muiden työntekijöiden kanssa. Tarinassa käytetään Star Warsista tuttua dialogia ja ideoita. Chad inhoaa erityisesti Clintiä, kaupan yövuoropäällikköä, joka haluaa päivävuoropäälliköksi. Kaikki suhteet eivät ole kuitenkaan vihan sävyttämiä. Chad on kiintynyt Clarissaan, yhteen elintarvikekaupan kassatytöistä. Tämä on Clintin kanssa nahistelun ohella yksi juonen keskeisistä elementeistä.

title: Chad Kolarik

text: Alkukauden 2010–2011 Kolarik pelasi Blue Jacketsin uudessa farmijoukkueessa, Springfield Falconsissa, kunnes marraskuussa 2010 Blue Jackets kauppasi hänet New York Rangersiin vaihdossa Dane Byersiin.[7] Kolarik pelasi loppukauden lähinnä seuran farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä hän oli Kris Newburyn kanssa 17 osumallaan. Pudotuspeleissä Kolarik oli joukkueen paras maalintekijä John Mitchellin kanssa kolmella osumallaan.[1] Hän pelasi kauden aikana Rangersissa neljä NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kesäkuussa 2011 Kolarik teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.[8]

title: Chad Kolarik

text: Kaudeksi 2013–2014 Kolarik siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Linköpings HC:hen.[12] Hän voitti 30 osumallaan koko liigan maalipörssin ja palkittiin kauden päätteeksi Håkan Loob Trophylla. Kolarik teki runkosarjassa kaikkiaan 48 tehopistettä, joilla hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies ja sijoittui SHL:n pistepörssissä viidenneksi. Kolarik oli myös liigan tehokkain ulkomaalaispelaaja. Pudotuspeleissä hän oli Linköpingin paras maalintekijä kuudella osumallaan.[1] Kolarik voitti myös European Trophyn pistepörssin tehoilla 5+7=12. Kaudella 2014–2015 hän oli Mestarien liigassa joukkueensa paras syöttäjä Jeff Taffen kanssa kuudella syöttöpisteellään.[2] Lokakuussa 2014 Kolarik siirtyi loppukauden sopimuksella KHL-joukkue Avangard Omskiin.[13]

title: Chad Brown

text: Manhattanilla, New Yorkissa syntynyt ja Bronxissa varttunut Brown muutti Los Angelesiin 1990-luvun alussa ja alkoi työskennellä Hollywoodissa. Hän näytteli sivurooleissa muutamissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän asui myöhemmin Kanadan Vancouverissa.

title: Chad Kolarik

text: Kolarik meni elokuussa 2011 naimisiin entisen telinevoimistelija Kylee Bottermanin kanssa. Heillä on vuonna 2014 syntynyt poika Christian.[14]

title: Chad Brown

text: Chad Brown oli aiemmin naimisissa pokerinpelaaja Vanessa Rousson kanssa.

title: Dane Byers

text: Byers nousi kaudella 2009–2010 Wolf Packin kapteeniksi ja hän teki AHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 25+26=51, joilla Byers oli joukkueen toiseksi paras pistemies. Hän pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua tehden yhden maalin ja keräten 31 jäähyminuuttia. Byersin NHL-uran avausmaali syntyi 30. lokakuuta 2009 Minnesota Wildin Niklas Bäckströmin taakse. Kesäkuussa 2010 hän teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Rangersin kanssa. Byers jatkoi kaudella 2010–2011 seuran uudelleen nimetyn farmijoukkue Connecticut Whalen kapteenina, kunnes marraskuussa 2010 hänet kaupattiin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Chad Kolarikiin. Helmikuussa 2011 Byers ja Rostislav Klesla kaupattiin sieltä Phoenix Coyotesiin vaihdossa Scottie Upshalliin ja Sami Lepistöön. Hän ei pelannut kauden aikana otteluakaan NHL:ssä. Byers pelasi Whalessa, Springfield Falconsissa ja San Antonio Rampagessa kauden aikana pelaajakauppojen mahdollistamana yhteensä 84 ottelua, mikä on AHL:n kaikkien aikojen yhden kauden ennätys.

title: Chad Botha

text: Chad Botha (s. 9. maaliskuuta 1984 Durban, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Hänen viimeisin seuransa Suomessa oli FF Jaro. Chad Botha palasi kauden 2007 jälkeen kotimaahansa. Hänen veljensä Ryan Botha pelaa myös jalkapalloa.

title: Chad Donovan

text: Chad Donovan (s. 11. tammikuuta 1972 Ohio) on yhdysvaltalainen homopornonäyttelijä. Hän aloitti uransa esiintyjänä vuonna 1994 ja aloitti lisäksi ohjaustyöt vuonna 2001. Hän on käyttänyt myös nimiä Chad Donavan ja Aaron West. Hän on 175-senttinen. Vuonna 2005 Donovanille myönnettiin Hall of Fame -paikat sekä GayVN- että Grabby-palkintojen jaon yhteydessä.

title: Chad Vader

text: Kuudennessa jaksossa hän käy useilla työpaikoilla, mutta mikään ei onnistu hienosta solmiosta huolimatta. Hän ymmärtää, että elintarvikekaupan työpaikka on tarkoitettu hänelle. Seitsemännessä jaksossa Chad juonii päästäkseen Clintin tilalle kaupan päivävuoropäälliköksi. Hän varastaa Clintin nimilätkän ja kiusaa hämmentyneitä asiakkaita. Juoni onnistuu, ja lopulta Chad kohtaa Clintin silmästä silmään. Kahdeksannessa jaksossa Clint tyrmää Chadin lyömällä tätä päähän. Tällöin Chad menettää uskon omiin kykyihinsä, mutta työkaverit ja ostoksilla olevat ihmiset valavat häneen uskoa. Chad nousee maasta ja tyrmää Clintin käyttämällä voimaa. Chad saa tekosyyn väittää johtajalle, että Clintillä on mielenterveyden ongelmia. Johtaja kertoo, että Clintin isä omistaa kaupan, mutta suuren kauppaketjun uskotaan sen. Johtaja päättää erottaa Clintin ja laittaa Chadin hänen tilalleen päivävuoropäälliköksi. Omanarvontuntoinen Chad sopii toiset treffit Clarissan kanssa, ja kaikki on taas mallillaan.

title: Luettelo televisiosarjan Power Rangers sivuhahmoista

text: Marina oli Chad Leehen ihastunut merenneito. Paha Vypra käytti häntä omiin kataliin juoniinsa ja houkutteli Marinan avulla Chadin ansaan. Myöhemmin Marina nähtiin uudestaan, kun hän palasi pyytämään Chadin apua hänen Neptunus-isältä varastetun atraimen löytämisessä.

title: Chad Kolarik

text: Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Arizona Coyotesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt

title: Chad Kolarik

text: Kolarik edusti Yhdysvaltoja Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004, jolloin Kolarik voitti hopeaa.[2]

title: Chad Brown

text: Chad Brown pelasi nimimerkillä ChadBrownPRO Team PokerStars Pro-jäsenenä.

title: Chad Kolarik

text: Phoenix Coyotes varasi Kolarikin seitsemännellä kierroksella 199. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Vuodet 2004–2008 hän kävi Michiganin yliopistoa. Kolarik voitti Freshman -vuotensa 2004–2005 päätteeksi CCHA:n mestaruuden. Kaudella 2005–2006 hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies Kevin Porterin kanssa tehoilla 12+26=38. Junior -vuotenaan 2006–2007 Kolarik sijoittui tehoilla 18+27=45 CCHA:n syöttöpörssissä seitsemänneksi ja jakoi pistepörssin kymmenennen sijan Western Michiganin Paul Szczechuran kanssa. Senior -vuotenaan 2007–2008 hän sijoittui tehoilla 30+26=56 koko sarjan pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Kevin Porter. Maalipörssissä Kolarik sijoittui kolmanneksi.[1] Hän voitti kauden päätteeksi CCHA:n mestaruuden ja Kolarik valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.[2]

title: Chad Vader

text: Lopulta Chad siirretään yövuoropäälliköksi, koska hän suututti kaupan johtajan. Kyllästyttyään yövuoropäällikön kiroihin Chad vaatii entistä hommaansa takaisin. Kun pomo ei sitä suostu antamaan, päättää Chad neljännessä jaksossa erota kokonaan. Työn loputtua Chad juopottelee baarissa. Chad juttelee baarissa Clarissalle, joka on siellä treffeillä Clintin kanssa. Clarissan puheiden perusteella Chad ymmärtää, että hän on "toivoton tapaus." Hän päättää tehdä itsemurhan hyppäämällä sillalta. Silloin ilmestyy Obi-Wan Kenobia parodioiva haamu, joka saa (Ihmeellinen on elämä -elokuvan hengessä) Chadin ymmärtämään mahdollisuutensa. Hän päättää hakea muita töitä.

title: Kilroy was here

text: Kilroy-lauseen yhteyteen on usein piirretty tyylitelty hahmo, jossa mies katsoo aidan takaa siten, että hänestä näkyy vain päälaki, silmät ja pitkä nenä. Kyseessä on alun perin toisen maailmansodan aikana Britanniassa syntynyt vitsihahmo, joka tunnettiin alkujaan nimellä Mr Chad. Brittiläisillä sotilailla oli tapana piirtää sodan aikana kaikkialle graffiteja, joissa kurkisteleva Chad-hahmo kommentoi pulaa erilaisista tarvikkeista lauseella ”WOT! No…” (). Eri teorioiden mukaan hahmon ulkonäkö olisi saanut innoituksensa joko sarjakuvapiirtäjä George ”Chat” Chattertonin vuonna 1938 luomasta hahmosta tai sähköteknikkojen käyttämästä vaihtovirran symbolista. Hahmo tunnettiin myös nimillä "Private Snoops" (”sotamies Kyylä”), "The Watcher" (”katselija”), "The Jeep", "Foo", "Phoo", "Flywheel" ja "Clem". Sodan aikana Chad-hahmon kuva ja ”Kilroy was here” -lause sulautuivat yhdeksi vitsiksi.

title: Kaksoisisku

text: Elokuva kertoo kaksosista Chad ja Alex Wagnerista jotka joutuivat erilleen toisistaan pienenä, vanhempien raa’an murhan seurauksena. Vuodet kuluvat, Chad ja Alex elävät toisistaan tietämättä. Chad toimii naisia naurattavana kuntosalinohjaajana Beverly Hillsissä, kun taas Alex elää Hongkongissa ja elättää itsensä salakuljettajana. Veljesten kohdatessa sattumalta, he huomaavat että jotain yhteistä heissä kuitenkin on: kummatkin taitavat itsepuolustuslajeja. Kaksikko lyöttäytyy yhteen ja päättää kostaa vanhempiensa murhaajille.

title: Akebono Taro

text: Akebono Taro (曙 太郎, s. 8. toukokuuta 1969), alun perin Chad Haakeo Rowan, on entinen sumopainija. Havaijilla syntynyt Akebono oli ensimmäinen ulkomaalainen, joka saavutti suurmestarin eli yokozunan arvon. Hänen aktiiviuransa kesti vuodesta 1988 vuoteen 2001.

title: Chad Kolarik

text: Kolarik pelasi kaudella 2000–2001 La Salle College High Schoolin joukkueessa ja kaudella 2001–2002 Deerfield Academyn joukkueessa, jonka jälkeen Kingston Frontenacs varasi hänet 102. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2002. Kolarik ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi jatkossa pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Kolarik pelasi kaksi seuraavaa kautta Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana.[2]

title: Chad Kolarik

text: Kolarik siirtyi kaudeksi 2015–2016 Sveitsin National League A:n Kloten Flyersiin, jonka sisäisen maalipörssin toisen sijan hän jakoi 15 osumallaan Matthias Bieberin kanssa edellään vain Vincent Praplan. Kaudeksi 2016–2017 Kolarik siirtyi Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+16=41. Kolarik jakoi koko liigan maalipörssin kolmannen sijan Grizzlys Wolfsburgin Brent Aubinin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli Adlerin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+6=9. Mestarien liigassa Kolarik oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton David Wolfin kanssa tehoilla 1+3=4.[2]

title: Chad Brown

text: Chad Brown oppi pelaamaan pokeria Bronxin italialaisissa kahviloissa.

title: Lilly Caul

text: Ennen Woodburyn löytämistä 29-vuotias, useista peloista ja ahdistuksista kärsivä Lilly Caul on osa niinkutsutun "telttakaupungin" väestöä. Ison sirkusteltan ja pienempien retkitelttojen suojissa majailee noin sata ihmistä johtajinaan useita eri ihmisiä, mukaan lukien Chad Bingham ja Josh Hamilton. Lilly selvisi telttakaupunkiin yhdessä Meganin, parhaan ystävänsä, sekä muutaman muun kanssa. Isänsä Everettin Lilly menetti ennen sinne pääsyä. Lilly ystävystyy useiden henkilöiden kanssa, Bob Stookeyn ja Sarah Binghamin, Chadin tyttären kanssa. Samalla hän ihastuu Joshiin, ja he päätyvät suutelemaan. Kulkijoiden hyökätessä kylään kuusitoista ihmistä, mukaan lukien Sarah, kuolee. Raivon vallassa oleva Chad miltei tappaa Lillyn tämän johdosta, mutta kuolee pian Joshin paiskatessa tämän puuta päin. Josh pian karkoitetaan kaupungista tapettuaan Chadin, jolloin Lilly, Bob, Megan sekä Meganin poikaystävä Scott lyöttäytyvät hänen mukaansa.

title: Chad Kolarik

text: Viimeisen yliopistokautensa jälkeen, huhtikuussa 2008 Kolarik teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa.[3] Hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue San Antonio Rampagen vahvuuteen. Kolarik teki seitsemässä playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Kolarik pelasi myös kauden 2008–2009 kokonaan Rampagessa, jossa hänen varsinainen AHL:n tulokaskausi toi 76 runkosarjaottelussa tehot 20+30=50. Kolarik oli joukkueen toiseksi paras pistemies Dave Spinan jälkeen.[1] NHL:n kauden 2009–2010, siirtotakarajalla maaliskuussa 2010 Coyotes kauppasi hänet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Alexandre Picardiin.[4][5] Kolarik debytoi loppukaudella myös Blue Jacketsin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Kolarik teki NHL-debyyttinsä runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 5. huhtikuuta 2010 vieraissa St. Louis Bluesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.54 minuuttia.[6]

title: Chad Kolarik

text: Kolarik oli kauden 2011–2012 kokonaan pelaamatta, kun hän sai polvivamman Rangersin syksyn 2011 harjoitusleirillä.[9] Alkukauden 2012–2013 Kolarik pelasi kokonaan farmijoukkue Hartford Wolf Packissa osaksi NHL:n työsulunkin vuoksi. Tammikuussa 2013 Rangers kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Benn Ferrieroon.[10][11] Kolarik pelasi loppukauden AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin vahvuudessa. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+18=33. Kolarik teki AHL:ssä kauden aikana kaikkiaan tehot 31+37=68, joilla hän jakoi liigan pistepörssin kolmannen sijan Oklahoma City Baronsin Mark Arcobellon kanssa. Pudotuspeleissä Kolarik oli Trevor Smithin kanssa Penguinsin paras maalintekijä viidellä osumallaan.[1] Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa.[2]

title: Chad Kolarik

text: 2002–2003US NTDPNAHL4416223843–––––2003–2004US NTDPNAHL103474–––––U18613422004–2005Univ. of MichiganCCHA4218173553–––––2005–2006Univ. of MichiganCCHA4112263830–––––2006–2007Univ. of MichiganCCHA4118274524–––––2007–2008Univ. of MichiganCCHA3930265624––––– San Antonio RampageAHL–––––742602008–2009San Antonio RampageAHL7620305047–––––2009–2010San Antonio RampageAHL5917183541–––––Columbus Blue JacketsNHL20000–––––Syracuse CrunchAHL17961514–––––2010–2011Springfield FalconsAHL13461018–––––New York RangersNHL40112–––––Connecticut WhaleAHL3617143136332502011–2012ei pelannut2012–2013Connecticut WhaleAHL4116193538–––––Wilkes-Barre/Scranton PenguinsAHL3515183317155611172013–2014Linköpings HCSHL5330184864146410162014–2015Linköpings HCSHL114374–––––Avangard OmskKHL297916101244882015–2016Kloten FlyersNLA3615122714210102016–2017Adler MannheimDEL5025164138736922017–2018Adler MannheimDEL4723234614100888OK200002 kauttayhteensäNHL60112–––––1 kausiyhteensäKHL297916101244885 kauttayhteensäAHL2779811120921125121022172 kauttayhteensäSHL6434215568146410162 kauttayhteensäDEL97483987521731417101 kausiyhteensäNLA361512271421010

title: Chad Kolarik

text: Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Kolarik on taitava ja offensiivinen laitahyökkääjä, joka osaa pelata myös sentterinä. Hän on nopea luistelija, joka hallitsee kiekkoa hyvin ja omaa hyvän laukauksen. Kolarikilla on myös hyvä pelikäsitys ja pelintekotaidot. Hän ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen ja Kolarikin tulisi parantaa puolustuspelaamista.[2]

title: Shaman (albumi)

text: Shaman on Santanan vuonna 2002 julkaistu studioalbumi. Se äänitettiin vuonna 2002 ja julkaistiin 22. lokakuuta 2002. Useimmissa levyn kappaleissa on mukana myös muita artisteja. Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”The Game of Love”, jossa on mukana Michelle Branch. Yhdysvalloissa julkaistiin singlenä myös ”Why Don’t You and I”, jossa on mukana Nickelbackin laulaja Chad Kroeger.Kappaleen kirjoitti ja lauloi albumille Chad Kroeger (vuonna 2002), mutta hän ei voinut tuolloin olla mukana promotoimassa laulua, koska hänen managerinsa mukaan se olisi häirinnyt liikaa Chadin yhtyeen Nickelbackin samana vuonna julkaistavaa uutta albumia. Chad päätti ehdottaa The Calling -yhtyeen solisti Alex Bandia Santanalle, ja niin kappale lopulta julkaistiin singlenä Alexin laulamana, pääsi radiosoittoon ja siitä tehtiin kesäinen musiikkivideo vuonna 2003.


query: Missä Ritchie Blackmore syntyi?

title: Ritchie Blackmore

text: Richard Hugh ”Ritchie” Blackmore (s. 14. huhtikuuta 1945 Weston-super-Mare) on merkittävä brittiläinen kitaristi. Blackmore on ollut kaksi kertaa perustamassa kahta tunnettua hard rock -yhtyettä, Deep Purplea ja Rainbow’ta. Nykyisin Blackmore soittaa renessanssihenkistä musiikkia yhtyeessään Blackmore’s Night.

title: Ritchie Blackmore’s Rainbow

text: Huomattuaan kuinka hyvin levytys sujui, Blackmore päätti singlen sijaan tehdä kokonaisen studioalbumin. Kokoonpanossa säilyivät Dio ja rumpali Driscoll ja uusina miehinä mukaan tulivat myös Elf-yhtyeestä basisti Craig Gruber ja kosketinsoittaja Mickey Lee Soule. Albumi nauhoitettiin noin kolmen viikon aikana Länsi-Saksan Münchenissä Musicland-studioilla helmikuussa 1975 ja mukana tuottajana oli myös Deep Purplen levyillä mukana ollut Martin Birch. Koska kyseessä oli alun perin sooloprojekti, albumin nimeksi tuli "Ritchie Blackmore's Rainbow". Blackmore kuitenkin erosi Purplesta kevään 1975 Euroopan-konserttien jälkeen ja päätti panostaa Rainbow-yhtyeeseen. Albumi julkaistiin elokuussa 1975.

title: Ritchie Blackmore’s Rainbow

text: Kun Deep Purple alkoi levyttää "Stormbringer"-albumia vuonna 1974, kitaristi Ritchie Blackmore halusi yhtyeen levyttävän cover-version Quatermass-yhtyeen kappaleesta "Black Sheep of the Family". Muut Purplen muusikot eivät pitäneet ideaa hyvänä, koska heidän mielestään Purplen ei kuulunut levyttää toisten materiaalia. Blackmore ei tästä lannistunut ja hän päätti levyttää kappaleen soolo-singlenä. Joulukuussa 1974 Floridassa pidetyssä studiosessiossa Blackmore levytti kyseisen kappaleen ja b-puoleksi tarkoitetun "Sixteenth Century Greensleeves" -kappaleen. Mukana levytyksessä olivat Elf-yhtyeen laulaja Ronnie James Dio ja rumpali Gary Driscoll, Electric Light Orchestran sellisti Hugh McDowell ja Procol Harumin kosketinsoittaja Matthew Fisher. Amerikkalainen Elf-yhtye oli lämmitellyt Deep Purplea ja Purplen jäsenet olivat tuottaneet Elfin albumeja. Etenkin Ronnie James Dion vahva ääni oli tehnyt vaikutuksen Blackmoreen, ja hän halusi käyttää Dioa sooloprojektissaan.

title: Rainbow (yhtye)

text: Rainbow (tunnettu myös nimellä Ritchie Blackmore’s Rainbow) on kitaristi Ritchie Blackmoren vuonna 1975 perustama hard rock -yhtye, joka oli suosionsa huipulla 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Blackmore toimi yhtyeen kiistattomana keulahahmona koko sen uran ajan. Kukaan muu Rainbow'n jäsen ei ole pysynyt yhtyeessä viittä vuotta pitempään. Blackmore vaihtoi soittajia useaan kertaan ja näin ollen jokaisella studioalbumilla soittaa eri kokoonpano. Yhtyeen alkuperäisenä musiikkisuuntana oli neoklassinen metalli/hard rock fantasia- ja mystiikka-aiheisine sanoituksineen ja myöhemmin kaupallisempi, AOR-vaikutteinen hard rock. Vaikka yhtye saikin kaupallista menestystä varsinkin 1980-luvun alussa, laulaja Ronnie James Dion aikaisia vuosia (1975–1978) pidetään yleisesti musiikillisesti yhtyeen parhaina.

title: Man on the Silver Mountain

text: Man on the Silver Mountain on brittiläisen rockyhtyeen Rainbow’n kappale vuoden 1975 "Ritchie Blackmore's Rainbow" -albumilta. Kappale julkaistiin vuonna 1977 ’Kill the King’ -singlen b-puolella. Kappaleen sävelsivät Ritchie Blackmore ja Ronnie James Dio.

title: Ritchie Blackmore

text: Nykyisin hän käyttää sähkökitaralla ENGL-vahvistimia. Akustisilla kitaroilla soittaessaan vahvistimena ovat olleet Trace Elliot, Fender Acustasonic, sekä jossain määrin ENGL. ENGL on hänen nimikkovahvistinmallinsa virallinen valmistaja. Blackmorella on ollut tapana olla käyttämättä konserttilavalla yleisölle esillä olevia vahvistimia. Blackmorelle työskennellyt kitarateknikko on sanonut että esimerkiksi Marshall - vahvistimien ja kaiutinkoteloiden takana oli käytössä oleva vahvistin Marshallien ollessa lavasteena. Blackmore on tehnyt tunnetuksi nauhojen välistä koverretun otelaudan.

title: Stone Cold

text: Kappaleen ovat kirjoittaneet yhteistyössä kitaristi Ritchie Blackmore, basisti Roger Glover ja solisti Joe Lynn Turner. ”Stone Cold” on siitä harvinainen Rainbow-kappale, että Blackmoren kitaran sijaan pääosassa on Turnerin laulu. Kappaleen sanoitus sai innoituksensa, kun basisti Glover oli kertonut Turnerille avioerostaan.

title: Ritchie Blackmore

text: Jerry Bloom: Musta ritari Ritchie Blackmore. Suom. Yasir Gaily. Like Kustannus, 2009. ISBN 978-952-01-0142-8.

title: Stargazer

text: Ritchie Blackmoren mukaan kappaleen idea syntyi kun hän joutui Deep Purple -yhtyeessä soittaessaan loukkuun hajonneeseen hissiin, jossa hän oli vähällä menehtyä tulen ja kaasun aiheuttamaan savuun ja hapettomuuteen, josta hänelle tuli myöhemmin mieleen tuska ja kärsimys, johon koko kappale viittaa.

title: Ritchie Blackmore

text: Ritchien ollessa kaksivuotias hänen perheensä muutti Hestoniin Middlesexiin. Isä osti hänelle kitaran noin vuonna 1955, jonka jälkeen hän otti joitakin klassisen kitaran tunteja. Aluksi Blackmore käytti Gibson ES-335-kitaraa, mutta myöhemmin (1969–1970) Blackmoren kitaraksi on vakiintunut Fender Stratocaster. Blackmore’s Night -yhtyeessä hän käyttää yhtyeen musiikkiin ja tyyliin sopivia kitaramalleja, mutta hänen näkee vieläkin soittavan Stratocasterilla jonkin verran.

title: Stranger in Us All

text: Stranger in Us All on kitaristi Ritchie Blackmoren kokoaman, Rainbow-yhtyeen perinnettä jatkavan kokoonpanon Ritchie Blackmore's Rainbow'n ainoaksi jäänyt albumi, joka ilmestyi vuonna 1995. Yhtye teki kiertueen levyn tiimoilta, mutta sen päätyttyä Blackmore päätti kääntää huomionsa toisenlaiseen musiikkiin ja perustaa Blackmore's Nightin.

title: Ritchie Blackmore

text: Ritchien tunnistettava kitarasoundi syntyi 1970-luvun alussa hänen ottaessaan kitarakseen Fender Stratocasterin. Vahvistimena toimi aivan nykypäiviin asti modifioitu 200-wattinen Marshall. Oman värinsä sointiin antoi edelleen käyttämänsä 60-luvun Aiwa-kelanauhuri. Blackmore käyttää sitä kaiku- ja viive-efekteihin sekä etuvahvistimena, jolla hän saa sointiin kompressiota. Lisäksi hän värittää soittoaan Moog Taurus - bassosyntetisoijalla, jota soitetaan kuten urkujen bassojalkiota.

title: Come Taste the Band

text: Vaikka kokoonpanon muutokset olivatkin yleisiä, kitaristi Ritchie Blackmoren lähtö oli yhtyeelle tavallista kovempi isku. Deep Purplen kolmannen kokoonpanon toisen ja viimeisen albumin "Stormbringerin" kiertueen aikoihin hän alkoi menettää motivaationsa yhtyeessä soittamiseen. "Stormbringer" oli ensimmäinen albumi sitten vuoden 1969 "Deep Purple" -albumin, jolle Blackmore ei ollut mukana kirjoittamassa kaikkia kappaleita. Samoihin aikoihin Blackmore alkoi suunnitella soolouraa ja alkoi äänittää Purplen lämmittelijän Elfin kanssa materiaalia. Viimeistään vuoden 1975 Euroopan-kiertueella, selvisi ettei Blackmore jatkaisi yhtyeessä. Kiertueen viimeisen, 7. huhtikuuta pidetyn konsertin jälkeen Deep Purplelta puuttui kitaristi.Ekblad / Heino, s. 47–50. Blackmore jatkoi heavy-linjoilla uuden yhtyeensä Rainbow'n kanssa, kunnes 1980-luvulle tultaessa hän ohjasi yhtyeensä kaupallisempaan suuntaukseen.Ekblad / Heino, s. 63.

title: Jürgen Blackmore

text: Jürgen Richard Blackmore (s. 1964, Lontoo) on saksalais-englantilainen kitaristi. Hänen isänsä on kuuluisa brittikitaristi Ritchie Blackmore, joka soitti muun muassa yhtyeissä Deep Purple, Rainbow ja Blackmore's Night. J.R. Blackmore kasvoi Hampurissa, ja aloitti ammattimuusikon uransa yhtyeessä Iron Angel.

title: Deep Purple

text: Deep Purplen uudelleenkasaamisesta liikkui huhuja lähes koko sen toimintatauon aikana. Ian Gillanin ja Ritchie Blackmoren välit olivat kohentuneet ja Blackmore muun muassa vieraili Gillanin soolokeikalla soittaen pari encorea. Blackmore taas oli pyytänyt Gillania Rainbow'n laulajaksi, joskin tuloksetta. Miehet kuitenkin suunnittelivat Deep Purplen ja sen kuuluisimman kokoonpanon eli kakkoskokoonpanon reunionia. Ensimmäisen kerran oli tarkoitus kokoontua vuoden 1983 alussa, mutta joidenkin soittajien muut projektit olivat vielä kesken tuolloin.

title: Come Hell or High Water

text: Come Hell or High Water on Deep Purplen vuonna 1994 julkaisema livealbumi. Se nauhoitettiin vuoden 1993 Euroopan kiertueella ja on viimeinen albumi, jolla Ritchie Blackmore on mukana. Hän erosi saman kiertueen päätteeksi Helsingin konsertin (17.11.1993) jälkeen. Myös samanniminen video ja DVD on julkaistu. Albumi on nauhoitettu Stuttgartissa (16.10.1993) ja Birminghamissa (9.11.1993).Albumin videopainos julkaistiin vuonna 1994. Sen kappaleet on kuvattu yhtyeen Birminghamin National Exhibition Centren konsertissa 9. marraskuuta 1993, joka jäi kitaristi Ritchie Blackmoren viimeiseksi yhtyeessä. Konserttimateriaalin lisäksi videolla on yhtyeen jäsenten haastatteluja Blackmorea lukuun ottamatta.

title: Since You Been Gone

text: Rainbow'n johtohahmo ja kitaristi Ritchie Blackmore oli päättänyt viedä heavy metalin parissa kunnostautunutta yhtyettään kaupallisempaan suuntaan. Yhtyeen manageri Bruce Payne soitti yhtyeelle tyttöyhtye Cloutin version ”Since You Been Gonesta”, ja ehdotti sen levyttämistä. Rumpali Cozy Powell piti ajatusta vitsinä, basisti Roger Glover sen sijaan kannatti sitä, ja Ritchie Blackmore suostui levytykseen ilman selkeää mielipidettä kappaletta kohtaan. Lopulta Powellkin suostui soittamaan kappaleen – mutta ”vain kerran”.

title: Andy Powell

text: 1970 Wishbone Ash toimi Deep Purplen lämmittelijänä. Powell oli juoninut ajatuksen päästä soittamaan Ritchie Blackmoren kanssa. Hän oli valmistellut omat vahvistimensa ja soittovälineensä, ja kun Blackmore aloitti oman soundchekinsä Powell hiipi lavalle kytki kitaransa ja alkoi vastata Blackmoren soittoon. Soundchek kehittyi jammailuksi jossa Powell palautti Blackmoren riffejä ja ideoita. Soundchekin päätteeksi Blackmore tuli kommentoimaan Powelille:""I thought you sounded pretty good"". Blackmore tutustutti yhtyeen Derek Lawrenceen josta tuli Wishbone Ashin tuottaja. Blackmore myös vakuutti MCA-levyhtiön, joka tekikin hänen suosittelunsa johdosta levytyssopimuksen Wishbone Ashin kanssa

title: Burn (Deep Purplen kappale)

text: Kappaleen riffi on lainattu George Gershwinin kappaleesta ”Fascinating Rhythm”, vaikkakin kitaristi Ritchie Blackmore väitti, että se oli vahinko. Kappaleessa on paikoin vaikutteita klassisesta musiikista. David Coverdale teki siihen neljät eri sanat, sillä hänellä oli toisinaan ongelmia kirjoittaa Blackmorea miellyttäviä sanoituksia. Blackmore halusi, että laulut käsittelisivät esimerkiksi demonologiaa ja mytologiaa.Young: s. 10.

title: Rainbow (yhtye)

text: Rainbow’n entiset jäsenet, kosketinsoittaja Tony Carey, laulaja Joe Lynn Turner, rumpali Bobby Rondinelli ja basisti Greg Smith kiersivät vuosina 2009–2010 nimikkeellä Over The Rainbow, soittaen kappaleita yhtyeen eri aikakausilta. Kitaristina yhtyeessä toimii Jürgen Blackmore, Ritchie Blackmoren poika. Tony Carey joutui jättämään yhtyeen sairastumisen vuoksi ja hänen tilalleen tuli vuosien 1993-1997 kosketinsoittaja Paul Morris. Alkuperäisen Rainbow’n johtohahmo Ritchie Blackmore on kertonut antaneensa suostumuksen ja ”siunauksensa” yhtyeelle, mutta olisi toivonut eri nimeä kokoonpanolle. Over the Rainbow on esiintynyt pariin otteeseen myös Suomessa. Myös mahdollisen studioalbumin teosta on ollut huhuja, mutta vuoden 2011 jälkeen yhtyeen toiminta on ollut tauolla sen jäsenten muiden projektien vuoksi.

title: Deep Purple in Rock

text: Albumilla soittavat yhtyeen alkuperäisjäsenistä Ritchie Blackmore (kitara), Jon Lord (koskettimet) ja Ian Paice (rummut). Uusina jäseninä yhtyeeseen liittyivät 1969 laulaja Ian Gillan ja basisti Roger Glover. Näin muotoutui yhtyeen toinen ja tunnetuin kokoonpano, niin sanottu ”Deep Purple Mark II”. Uuden kokoonpanon myötä Deep Purplen musiikki muuttui tällä albumilla progressiivisesta rockista ja popmusiikista raskassointisemmaksi heavy metaliksi. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat nopeatempoinen ja aggressiivinen aloituskappale ”Speed King” sekä yli 10-minuuttinen, progressiivinen ”Child in Time”, joka on kuuluisa varsinkin laulaja Ian Gillanin poikkeuksellisen korkeasta ylärekisteristä ja Ritchie Blackmoren mahtipontisista kitarasoolo-osioista.

title: Ritchie Blackmore

text: Blackmore oli perustajajäsen hard rock -yhtyeessä Deep Purple (1968–1976, 1984–1993) ja jatkoi yhtyeen jäsenenä ja luovana voimana vuoteen 1975. Yhtye hajosi vuonna 1976.

title: Ritchie Blackmore

text: Blackmore on saanut vuosien mittaan nimen "The Most Difficult Man in Rock" ('rockin hankalin mies'). Tämä siksi, että hän on monesti ajautunut erimielisyyksiin muiden artistien ja yhtyejäsenten kanssa. Deep Purplessa Blackmore riitaantui yhtyeen laulajan Ian Gillanin kanssa, mikä vaikutti Gillanin eroamiseen kahteen kertaan, 1973 ja 1989. Blackmorella oli ongelmia myös Rainbow'n jäsenten kanssa, täysin sama kokoonpano ei soita kertaakaan useammalla kuin yhdellä albumilla.

title: Ritchie Blackmore

text: Blackmore perusti Rainbow’n uudelleen (1994–1997). Liityttyään yhteen Candice Nightin kanssa hän soittaa nykyisin yhtyeessä Blackmore’s Night.

title: Ritchie Blackmore

text: Ensimmäisen Deep Purple -kautensa jälkeen Blackmore perusti toisen tunnetun heavy metal/hard rock -yhtyeen, Rainbow’n (1975–1984).

title: Ritchie Blackmore

text: Deep Purpleen Ritchie tuli takaisin vuonna 1984, kun se perustettiin uudelleen Mark II -kokoonpanolla. Yhtyeen ensimmäinen albumi tällä kokoonpanolla oli Perfect Strangers. Blackmore poistui yhtyeen riveistä jälleen vuonna 1993 The Battle Rages on... -albumin jälkeen kesken kiertueen. Blackmoren viimeinen esiintyminen Deep Purplessa oli Helsingissä 17. marraskuuta 1993.

title: Craig Gruber

text: Craig Gruber (k. 5. toukokuuta 2015 Florida) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Rainbow-yhtyeen alkuperäisenä basistina. Kitaristi Ritchie Blackmorea lukuun ottamatta Gruber oli muiden Rainbow’n alkuperäisjäsenten tapaan soittanut aiemmin Elf-yhtyeessä, jonka kokoonpanosta (kitaristia pois lukien) Blackmore Rainbow’n kasasi. Gruber soitti Rainbow’n ensimmäisellä albumilla "Ritchie Blackmore’s Rainbow". Pian albumin julkaisun jälkeen Blackmore erotti kaikki muut bändin jäsenet Ronnie James Dioa lukuun ottamatta.

title: Ritchie Blackmore

text: Blackmore avioitui ensimmäisen kerran vuonna 1964 saksalaisen Margrit Volkmarin kanssa. Tästä avioliitosta hänellä on vuonna 1964 syntynyt poika Jürgen Richard Blackmore, joka on myös kitaristi. Blackmore erosi Volkmarista vuonna 1969 ja avioitui samana vuonna saksalaisen Bärbel Babs Hardien kanssa. Kolmannen kerran hän avioitui Amy Rothmanin kanssa vuonna 1981.

title: Ritchie Blackmore

text: Blackmore soitti 1960-luvulla sessioissa ja esiintyi useiden yhtyeiden kanssa: Heinz & Wild Boys, Screaming Lord Sutch, The Outlaws, Glenda Collins, Tom Jones ja BOZ. The Outlawsin kanssa Blackmore säesti Jerry Lee Lewistä ja Gene Vincentiä. Vuonna 1971 Blackmore osallistui projektiin nimeltä Green Bullfrog.

title: Deep Purple

text: The Searchersin entinen rumpali Chris Curtis otti vuonna 1967 yhteyttä englantilaiseen liikemieheen Tony Edwardsiin ja ehdotti, että tämä alkaisi manageroida hänen uutta yhtyettään, jonka hän tulisi kokoamaan itsensä ympärille. Edwards innostui ajatuksesta ja yhdessä liikekumppaneidensa John Colettan ja Ron Hiren (HEC-Enterprises) alkoi toteuttaa suunnitelmaa. Ensin yhtyeeseen hankittiin urkuri Jon Lord, joka soitti The Artwoods -yhtyeessä. Lord otti yhteyttä sessiokitaristina tunnettuun Ritchie Blackmoreen, jonka hän suostutteli tulemaan Hampurista asti koe-esiintymiseen. Curtis kuitenkin päätti jättäytyä hankkeesta, mutta Lord ja Blackmore jatkoivat yhdessä. Basistiksi otettiin Lordin ja Blackmoren vanha soittokumppani Nick Simper. Kokoonpano oli valmis laulaja Rod Evansin ja rumpali Ian Paicen tultua mukaan. He olivat soittaneet The Maze -yhtyeessä. Yhtyeen nimeksi tuli Chris Curtisin ehdotuksen mukaan "Roundabout". Kevään 1968 lyhyen Tanskan-kiertueen jälkeen nimeksi muutettiin "Deep Purple" Ritchie Blackmoren isoäidin lempikappaleen mukaan.


query: Missä Sonic-videopelissä Knuckles esiintyi ensimmäisen kerran?

title: Knuckles the Echidna

text: Knuckles the Echidna () on Sonic-videopeleistä tutuksi tullut kuvitteellinen hahmo, jonka loi Takashi Yuda. Hahmo teki ensi esiintymisensä Sonic the Hedgehog 3 videopelissä vuonna 1994. Knucklesin ainoa oma peli on Knuckles' Chaotix jossa esiintyy myös tiimi Team Chaotix. Sonic the Hedgehog 3:n suomenkielisessä ohjekirjassa Knucklesia kutsuttiin Nyrkkiraudaksi, tämä toisaalta oli ainoa kerta kun häntä kutsutaan tällä nimellä.[1]

title: Knuckles the Echidna

text: Uudemmassa Sonic the Hedgehog -pelissä Knuckles jälleen kerran esiintyy Sonicin apurina, eikä hänellä jälleen kerran ole kovin tärkeää roolia. Hän on tällä kertaa pelattava Amigo hahmo. Knucklesilla voi pelata vain kahdessa kentässä tilaisuuden tullen.

title: Sonic the Hedgehog: The Movie

text: Sonic, Tails ja Knuckles etenevät kohti Eggmanlandin keskuksessa sijaitsevaa robottigeneraattoria. Generaattorin pysäyttävä vipu on liukuhihnan päällä ja Sonic yrittää kaikin voimin päästä sen luo. Tails ja Knuckles saavat vivun alas yhdessä. Samalla Sonic jää oudon valokuution vangiksi, joka "skannaa" hänet. Tämän jälkeen koko alue sortuu heidän edestään. Black Eggmanin romu nousee lattian läpi sinisen hehkun saattelemana. Romun sisältä paljastuvat Sara ja Eggman. Knuckles syyttää Saraa tapahtuneesta, joka purskahtaa itkuun osoittaen syyttävällä sormella Eggmania. Eggman näyttää Sonicille Hyper Metal Sonicin, Sonicin mekaanisen kopion ja pakottaa Sonicin taistelemaan tätä vastaan. Metal Sonic voittaa ensimmäisen erän vieden Sonicin mukanaan pois Eggmanlandista. Tails lentää heidän peräänsä, mutta Knuckles pysäyttää hänet. Yhdessä he palaavat rikkoutuneen Tornadon kanssa Taivasmaahan ja saavat selville Eggmanin todellisen suunnitelman. Metal Sonic pyrkii puhkaisemaan leijuvia mantereita yhdistävän jään ja vapauttamaan sen sisällä kulkevan magman, jotta jääsidokset sulaisivat ja mantereet ajautuisivat avaruuteen.

title: Knuckles the Echidna

text: Knuckles esiintyy myös vuonna 1996 tehdyssä Sonic the Hedgehog: The Movie-elokuvassa, mikä oli alun perin kaksi-osainen ja muutettu myöhemmin yksiosaiseksi. Elokuvassa hän ilmestyy auttamaan Sonicia ja Tailsia heidän tehtävässään pysäyttää Hyper Metal Sonic. Elokuvassa Sara kutsuu Knucklesia myyräksi, tietämättään hänen olevan nokkasiili. Elokuvassa Knucklesin japanilaisena ääninäyttälijänä on toiminut Yasunori Matsumoto sekä englanninkielisessä Bill Wise.

title: Knuckles the Echidna

text: Sonic the Hedgehog 3 -pelissä Robotnik uskotteli Knucklesille, että Sonic the Hedgehog ja Miles "Tails" Prower yrittivät varastaa Master Emeraldin. Robotnik/Eggman oli valehdellut ja suunnitteli oikeasti käyttävänsä Master Emeraldia avaruusasemansa Death Eggin voiman lähteenä. Pelin aikana Knuckles hidastaa Sonicin ja Tailsin matkaa. Myöhemmin Sonic & Knuckles -pelissä hän jatkaa samaa rataa, kunnes Hidden Palace -kenttään tultaessa hän taistelee heitä vastaan, mutta häviää heille. Samalla hän saa huomata, että Eggmanin lupaukset osoittautuvat valheeksi, kun hän on varastamassa Master Emeraldia. Knuckles yritti estää häntä, mutta ei kyennyt pärjäämään hänelle. Tämän tapahtuman myötä hän liittoutui Sonicin ja Tailsin kanssa pysäyttääkseen Eggmanin. Hän auttaa ystävykset nopeata reitiä Death Egg aluksen kyytiin. Sonicin tarinan jälkeen Knuckles kohtaa EggRobon, Eggmanin rakentaman kaksoinolennon, joka yrittää saada hänet pois päiviltä. Knuckles seuraa tätä, kunnes kohtaa tarinan lopussa Mecha Sonicin, joka tuhoaa EggRobon ja taistelee Knucklesia vastaan. Hän häviää ensimmäisen erän, mutta muuttuu Super-muotoonsa Master Emeraldin avulla, joka oli varastettu tarinan aikana. Knuckles voittaa hänet jälleen, ja hän pelastuu räjähdyksestä Sonicin ansiosta.

title: Tri Ivo ”Eggman” Robotnik

text:
Gerald ja Maria kuolivat molemmat "G.U.N."-nimisen järjestön toimesta noin 50 vuotta ennen "Sonic Adventure 2":n tapahtumia.
"Sonic the Hedgehog 2":ssa nähtiin Silver Sonic -niminen robotti. "Sonic & Knucklesissa" oli Mecha Sonic. "Sonic the Hedgehog CD":ssä nähtiin Metal Sonic, joka esiintyi uudestaan "Sonic Heroesissa" muuttuen Neo Metal Soniciksi, joka kopioi toisten sankareiden tietoja. Neo Metal Sonic muuttui Metal Overlordiksi ja kääntyi Eggmania vastaan.Robotnik on esiintynyt lähes kaikissa Sonic-peleissä, lukuun ottamatta "Tails Skypatrol",
"Tails Adventures" ja "Sonic and The Black Knight"- pelejä.

title: Sonic the Hedgehog 2

text: Peli julkaistiin Japanissa Sega Mega Drivelle 21. marraskuuta 1992. Sega Genesiksen julkaisu Yhdysvalloissa ja Mega Driven julkaisu Euroopassa tapahtuivat kolme päivää myöhemmin 24. marraskuuta 1992. Kyseessä oli tiistai (englanniksi Tuesday), joten päivää kutsuttiin mainoksissa nimellä ”Sonic 2's day”. Segan mukaan he myivät 400 000 kappaletta viidessä päivässä. Peli on sen jälkeen julkaistu uudelleen useampaan kertaan:"Knuckles the Echidna in Sonic the Hedgehog 2" on Sonic Teamin ja Sega Technical Instituten kehittämä Sonic 2 - ja "Sonic & Knuckles" -pelien yhdistelmä, joka julkaistiin 24. helmikuuta 1994. Pelissä on mahdollista pelata Sonic 2:ta Knuckles-hahmolla. Erikoistasojen läpäisemiseksi sormuksia tarvitsee kerätä vähemmän ja erikoistasolle mentäessä kerätyt sormukset säilyvät palattaessa takaisin tasolle. Lisäksi pelistä on poistettu kaksinpeli.

title: Knuckles the Echidna

text: Sega Dreamcastin Sonic Adventure-pelissä Master Emerald hajoaa palasiksi, kun Eggman on jälleen pahanteossa vapauttaessaan Chaos 0 vesiolennon hengen Master Emeraldin sisältä, jonka seurauksena Angel Island putoaa taivaalta. Knucklesin tehtävänä on kerätä kaikki Master Emeraldin sirpaleet ja koota ne jotta hänen saarensa kohoisi takaisin taivaalle. Knuckles kohtaa taas Sonicin tarinan vaiheessa ja joutuu jälleen kerran yhdistämään voimansa hänen kanssa. Peli esittelee myös Knucklesin sukujuuria.

title: Knuckles the Echidna

text: Knuckles esiintyy amerikkalaisessa Sonic the Hedgehog-sarjakuvassa. Archie Comic julkaisi myös 32 numeroa Knuckles the Echidna-nimistä sarjakuvaa. Tämän lisäksi Knuckles esiintyy Sonic X ja Sonic Universe-sarjakuvissa. [3]

title: Sonic Adventure 2

text:
Sonic ja Knuckles pääsevät huoneeseen, joka muistuttaa jättimäistä Kaaossmaragdien pyhättöä. Edetessään keskelle huonetta, ilmestyy alkuperäinen projekti Shadown prototyyppi, Biolizard tyhjästä. Shadow itse tekee selvää prototyypistä Sonicin ja Knucklesin kerätessä Kaaossmaragdit. Tämän tehtyään Knuckles pysäyttää Kaaossmaragdit Master Emeraldin avulla ja pahoin loukkaantunut Biolizard käyttää Chaos Controllia ja katoaa ilmettyen Eclipse Cannonin kärkeen. Biolizard pitää ARK:in kurssissa kohti Maata.
Sonic ja Shadow muuntautuvat Super-muotoihinsa taistellakseen Biolizardia vastaan avaruudessa.

title: Luettelo Sonic the Hedgehog -tuotesarjan hahmoista

text:
Mighty the Armadillo on vyötiäinen ja "entinen" jäsen Chaotix-ryhmässä. Hän alun perin teki ensiesiintymisensä SegaSonic the Hedgehog-kolikkopelissä pelattavana hahmona Sonicin ja Rayn lisäksi. Hän esiintyi myöhemmin ryhmän jäsenenä ja pelattavana hahmona Knuckles' Chaotix-pelissä, jossa hän pystyi hyppimään seiniä pitkin. Hän ei ole tämän jälkeen esiintynyt pelisarjassa.Mightyä luullaan usein Sonicin "klooniksi", koska
Knuckles' Chatiox- pelissä Mightyn spritet on tehty alkuperäisten MegaDrive Sonic-
pelien Sonic- hahmon pohjalta. Mighty tekee paluun Ray the Flying Squirrelin kanssa Sonic Mania-pelin laajennettuun versioon "Sonic Mania Plus", jossa Mighty sekä Ray tulevat olemaan pelattavia hahmoja.

title: Sonic the Hedgehog 3

text: Sonic the Hedgehog 3:n ja Sonic & Knuckles:in piti olla alun perin samalla pelimoduulilla, mutta kiireisen aikataulun ja valmistuksen kulujen takia (32 megabitin kokoiset moduuleiden ollessa liian kalliita),[6] peli jaettiin kahtia ja tekijätiimille annettiin enemmän aikaa viimeistellä Sonic & Knuckles saman vuoden lopussa. Myöhemmin Sonic & Knuckles pelimoduuleihin suunniteltiin Lock-On Teknologia, jonka avulla käyttäjä pystyi yhdistämään Sonic 3 ja Sonic & Knuckles moduulit toisiinsa pelatakseen peliä kokonaisuudessaan. Sonic & Knuckles moduuliin pystyi myös yhdistämään Sonic 2 moduulin pelatakseen Knucklesilla Sonic 2:sessa.

title: Sonic the Hedgehog: Triple Trouble

text: Sonic The Hedgehog: Triple Trouble (eli Sonic Triple Trouble, tunnetaan Japanissa nimellä Sonic & Tails 2) on Segan kehittämä videopeli, joka julkaistiin Japanissa, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa Sega Game Gearille vuonna 1994 Sonic & Knucklesin jälkeen. Pelissä voi valita Sonicin tai Tailsin pelin alussa, koska Sonicin on kerättävä Special Stagessa kaaossmaragdit. Sillä Knuckles voi olla vaarassa Nack The Weaselilta.

title: Sonic the Hedgehog 4: Episode II

text: Toisen episodin mukana tuleva "Episode Metal" esittelee Metal Sonicin pelattavana hahmona ensimmäisen episodin tasoissa. Kenttiä on kuitenkin vain yksi jokaista tasoa myöten, joka tekee Episode Metal-tilasta lyhyen. Metal Sonicin hyppykorkeus on pienempi kuin Sonicin ja hänen rakenteensa vuoksi hän putoaa paljon nopeammin. Episode Metal on haastavampi kun ensimmäinen episodi peliin asetettujen ansojen ja badnikeiden määrän takia, vastaavasti kuin Knucklesin pelattavuus Sonic & Knuckles tai Knuckles the Echidna in Sonic the Hedgehog 2-pelissä.

text: EggRobo on yksi "Badnik-roboteista", joka esiintyi ensimmäistä kertaa pelissä Sonic & Knuckles. EggRobo on hänen luojansa tohtori Robotnikin robottiklooni. EggRobot ilmestyivät "Sky Sanctuary Zone"-tasossa ainoina vihollisina, joita tuli ulos "Death Egg"-avaruusaluksesta. EggRobot pystyivät lentämään raketeilla ja ampumaan suurella käsiaseella. Knucklesin tarinassa joka perustuu Sonicin tarinan jälkeen, yksi EggRoboista yritti päästä Knucklesista eroon ja hän toimi pomovastustajana Robotnikin sijasta, kunnes pelin loppussa Mecha Sonic tuhoaa EggRobon ja taistelee Knucklesia vastaan, tuhoutuen lopputaistelun jälkeen.

text: Charmy Bee on fiktiivinen, lempeä ja lapsekas mehiläinen, joka teki ensiesiintymisen pelissä Knuckles' Chaotix. Pelissä hän pystyi lentämään rajattomasta tasoja läpäistäessään. Hän myöhemmin esiintyi peleissä Sonic Heroes, Shadow the Hedgehog ja Mario & Sonic at the Olympic Games sekä Mario & Sonic at the Olympic Winter Games peleissä hän toimii tuomarina tietyissä lajeissa.

title: Metal Sonic

text: Metal Sonic muuttaa muotoaan ensimmäisen kerran pelissä "Knuckles’ Chaotix", jossa se muuttuu valtavaksi punaiseksi versioksi. Suuresta koostaan huolimatta Chaotix-ryhmä voittaa sen lopulta.

title: Knuckles’ Chaotix

text: Vector ja Charmy olivat seuraavan kerran pelattavia hahmoja vasta 2004 Sonic Heroes-pelissä, Espio sen sijaan esiintyy Sonic The Fighters-pelissä pelattavana hahmona, hänkin on mukana Sonic Heroes-pelissä. Peli on Heavyn ja Bombin ainoa esiintyminen. Jokaisella hahmolla on omat erikoisominaisuutensa, Knuckles osaa edelleen liitää ja kavuta seiniä kuten Sonic & Knucklesissa. Espio kykenee kiipeämään seinien lisäksi myös katossa ja palloksi kääriytymisen sijaan Spin Dash-liikettä suoritettaessa hän vääntyy tornaadoksi ja voi tuhota suojautumattomia vihollisia juoksemalla päätä pahkaa niitä kohti täydessä vauhdissa. Mighty on pelin nopein juoksija ja hän kykenee kiipeämään seiniä jaloillaan ja puskemaan itseään ylemmäs. Vector taas on Chaotixin suurin hahmo. Hän kykenee syöksähtämään ilmassa ja kipuamaan seinien päälle. Charmy on pelin pienin hahmo, mutta hänen kykynsä lentää on hänen suurin etunsa muihin hahmoihin nähden.

title: Sonic the Hedgehog: The Movie

text:
Sonic herää metsästä. Hän tajuaa Metal Sonicin tietävän kaiken, mitä hän tietää, tekee tai on tehnyt. Hän suuntaa presidentin talolle ja kuulee kaiken koskien tätä jäätikködilemmaa, jonka piti olla vain Knucklesin ja presidentin välinen asia. Sonic suuntaa suoraan kohti jäätiköitä ja Metal Sonicia. Tails ja Knuckles saapuvat paikalle korjatulla Tornadolla. Tällä välin Eggman yrittää kosia Saraa (Tri. Eggmanin päämääränä elokuvassa on tuhota maailma ja hallita sitä Saran kanssa). Sonic kohtaa Metal Sonicin uudelleen ja he taistelevat pitkään. Sara putoaa Eggmanin aluksen kyydistä, mutta Knucklesin onnistuu pelastaa hänet. Metal Sonic pitää Sonicia pinteessä, mutta Tails vapauttaa hänet hipaisemalla Metalia Tornadon siivenkärjellä. Eggman raivostuu ja ampuu Tailsin perään kaksi ohjusta, joista toinen osuu. Metal saa kuristusotteen Sonicista, mutta onneksi Tailsin onnistuu käyttää Eggmanin antamaa navigaattoria pysäyttämään Metal Sonic, antaen Sonicille tilaisuuden tehdä Spin Dash ja laukaista Metal Sonic kauemmas.
Samaan aikaan presidentti saapuu paikalle ilma-aluksellaan, joka törmää jääseinään lähelle magmapurkausta. Tails ja Knuckles yrittävät vapauttaa presidentin rikkomalla aluksen kabiinin, kunnes Sonicin iskemä Metal Sonic iskeytyy alukseen räjäyttäen sen. Pahoin vaurioutunut Metal Sonic pelastaa Presidentin. Sonic tajuaa, että Metal Sonicilla on myös tunteet, koska se on ohjelmoitu Sonicin persoonallisuudella ja ajatuksilla. Räjähdys lennättää Metalin kraatteriin. Kuorikerros hajoaa ja kraatteri alkaa täyttyä laavalla. Sonic yrittää pelastaa Metal Sonicin, mutta Knuckles estää Sonicia menemästä lähemmäs. Juuri kun Sonic on saamassa Metal Sonicin käteensä tämä työntää hänen kätensä pois. Metal Sonic ”sanoo” (Metal Sonic ei puhu) "There is only one real Sonic" ("On vain yksi oikea Sonic"). Sonic yrittää vielä pelastaa Metalin, mutta ei ehdi, ja Metal Sonic uppoaa laavaan sulaen. Lopuksi Eggman toteaa, että hänellä on edelleen Sonicin tiedot tallella levyllä uuden Metal Sonicin rakentamista varten. Toinen hänen ohjuksistaan tulee takaisin ja räjäyttää levykkeen. Kaikkia paitsi Eggmania naurattaa. Knuckles lyö Sonicia päähän (koska Sonic astui hänen päälleen taistelun tuoksinnassa) ja he alkavat jahdata toisiaan. Lopuksi kaikki seuraavat Sonicia, kunnes hän syöksähtää ruutuun.
Alkuperäistä japanilaista versiota on jouduttu siistimään, koska se on alun perin kohdennettu teini-ikäisille.
Kun Sonic ja Tails ensimmäistä kertaa kohtaavat "Black Eggmanin", alkuperäisessä versiossa (1996) Tails läimäyttää itseään takamukselle ja Sonic näyttää keskisormea solvatessaan Black Eggmania. Nämä ovat muutetut uudesta versiosta (1999) mm. muuttamalla keskisormi etusormeksi. Knucklesin jäädessä kiinni Black Eggmanin liimaan hän huutaa "Now I’m stuck!", alkuperäisessä versiossa hän huutaa "Shit!" teksteissä lukiessa "Oh No!" Myöhemmässä vaiheessa elokuvaa, kun Metal Sonic iskeytyy Eggmanin aluksen lattian läpi, Sara kutsuu Metalia perverssiksi (koska tämä vaikuttaa katsovan ylös hänen hameensa alle). Sonic, joka on synkronoinut itsensä Metal Sonicin kanssa, taas tuntee häpeää tai kipua, koska hänen nivusensa osui Eggmanin alukseen.
Eräässä kohtauksessa Tails tarrautuu vahingossa Saran rintoihin ja Knuckles huutaa hänelle "TAILS! I never thought you would stoop that low" ("Tails! Tuollaista en olisi sinusta uskonut!").

title: Sonic the Fighters

text: Sonic the Fighters on Sonic Teamin kehittämä, Segan Sonic the Hedgehog -sarjaan kuuluva, videopeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä Japanissa vuonna 1996 ja 2005 ensimmäisen kerran konsolipelinä Sonic Gems Collection pelikokoelmassa PlayStation 2:lle ja GameCubelle. Japanissa peli tunnetaan nimellä Sonic Champions.

title: Sonic Classic Collection

text: Sonic Classic Collection sisältää 6 erilaista Sonic-peliä jotka ovat "Sonic the Hedgehog", "Sonic the Hedgehog 2", "Sonic the Hedgehog 3", "Sonic & Knuckles", "Knuckles in Sonic the Hedgehog 2" ja "Sonic 3 & Knuckles". Kaikissa versioissa on tietty omat samat toimintonsa, mutta "Sonic the Hedgehog", "Sonic the Hedgehog 2" ja "Knuckles in Sonic the Hedgehog 2" -pelien kohdalla on tehty sellainen muutos, että niissä pelaaja pystyy tallentamaan pelin minä hetkenä hyvänsä toisin kuin alkuperäisissä Mega Driven versioissa. Sonic Classic Collection sisältää myös "Illustrations"-moodin jossa on muutamia kaikkiin kokoelman peleihin liittyviä konseptikuvia.

text: Espio the Chameleon on fiktiivinen, vakavamielinen kameleontti, joka esiintyi ensimmäisen kerran pelissä Knuckles' Chaotix. Espio on hiljainen ja mystinen.

text: Metal Knuckles on kuvitteellinen hahmo Sonic R-pelistä. Kuten nimi viittaakin, Metal Knuckles on robottiversio Knuckles the Echidnasta, jonka tri. Eggman on luonut. Ei tiedetä tosin mihin tarkoitukseen Metal Knuckles on luotu. Sonic Advance-pelissä esiintyy samanlainen robotti nimeltään Mecha Knuckles, joka näyttää ja taistelee kuin Knuckles, mutta joka paljastuu klooniksi ja omii kyvyn ampua ohjuksia suustaan.

title: Knuckles the Echidna

text: Knuckles esiintyy Sonic Boom-animaatiossa. Animaatiossa hän on pidempi ja hoikempi kuin peleissä. Hän on animaatiossa myös huomattavasti tyhmempi. Monissa jaksoissa hän usein kilpailee Sonicin kanssa milloin mistäkin, mutta he ovat silti hyviä ystäviä. Tails toimii usein tuomarina Knucklesin ja Sonicin välisissä kilpailuissa. Hän usein riitelee Amy Rosen kanssa, mutta useimmiten he tulevat hyvin toimeen. Sticks the Badgerin kanssa Knucklesilla on ystävä-kilpailija-suhde. Usein Knucklesin tyhmyys ja Sticksin villeys aiheuttaa ongelmia.

title: Sonic the Hedgehog 3

text: Peli on ensimmäinen, jossa esiintyy Sonicin tuleva apuri Knuckles the Echidna. Peliin voi kiinnittää myös sen jatko-osan Sonic & Knucklesin, jonka avulla peli laajenee 6 tasoisesta jopa 14 tasoiseksi sekä Knucklesista tulee pelattava kaikkiin tasoihin. Tässä pelissä hahmo ei ole pelattavana muuten kun moninpelissä.

title: Sonic Advance

text: Peli sisältää neljä pelattavaa hahmoa; Sonicin, Tailsin, Knucklesin ja Amyn. Jokaisella hahmolla on samat liikkeet kuin Sonic the Hedgehog 3 ja Sonic & Knuckles -peleissä. Jokaisella hahmolla on oma erikoisliike, mm. Sonicilla on liitoskilpi, Tailsillä lentäminen ja Knucklesilla liitäminen ja kiipeäminen. Skeittaamiskaiteet joita kohdattiin ensimmäisenä Sonic Adventure 2 pelissä tekevät tässä pelissä ensiesiintymisen 2D-muodossa. Tässä pelissä Sonicin ja Tailsin voi saada samaan aikaan läpäisemään tasoja painelemalla huijauskoodin hahmovalikkoon. Kuitenkin, kyseisen tyylinen pelaaminen on tuttua Sonic the Hedgehog 2 pelistä jossa 1 pelaaja ohjaa Sonicia kun taas Tails seuraa häntä aina sinne minne Sonic menee.

title: Sonic the Hedgehog (pelisarja)

text: Seuraavana vuonna julkaistiin Sonic the Hedgehog CD Mega Driven lisäosalle, Sega Mega-CD, mutta ei myynyt hyvin Mega-CD:n huonon menestyksen takia. Pelissä esiintyy ensimmäistä kertaa Amy ja Metal Sonic. Vuonna 1994 julkaistiin Sonic the Hedgehog 3, jossa esiintyy ensi kertaa Knuckles, josta tulee myöhemmin Sonicin hyvä apuri. Peli oli huomattavasti lyhyempi kuin edeltäjänsä, mutta samana vuonna julkaistiin Sonic & Knuckles, joka on suoraa jatkoa Sonic 3:lle. Sonic & Knuckles-pelikasetin voi yhdistää muihin Mega Driven pelisarjan kasetteihin. Sonic 2:een ja Sonic 3:een yhdistettynä peleissä voi pelata Knucklesilla. Sonic 1-pelikasettiin yhdistettynä pääsee pelaamaan Blue Sphereä.

title: Sonic & Knuckles

text: Sonic & Knuckles on Sonic Teamin kehittämä ja Segan julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna Sega Mega Drivelle.

title: Knuckles the Echidna

text: Master Emerald itsessään on erittäin voimakas jalokivi, sen lisäksi että se pitää Angel Islandin ilmassa, Robotnik valjasti sen Kuoleman Munan voimanlähteeksi nostaakseen sen Angel Islandilta (Sonic & Knuckles-pelissä). Lisäksi muun muassa Mecha Sonic muuttui Super Mecha Soniciksi ilman Kaaossmaragdeja hyppäämällä Master Emeraldin päälle. Sarjakuvissa myös Sonicin on nähty käyttäneen samaa metodia taistellessaan Enerjak-Knucklesia vastaan.

text: Chaotix on fiktiivinen ryhmä, joka esiintyi ensimmäistä kertaa kokonaisuudessaan Knuckles' Chaotix-pelissä. Ryhmään on kuulunut pelin ilmestyttyään erilaisia jäseniä monissa medioissa. Sonic Heroes pelistä lähtien ryhmään on kuulunut vakituisesti Vector the Crocodile, Espio the Chameleon ja Charmy Bee, jotka myöhemmin esiintyvät Sonic X-piirrossarjassa. Alun perin pelissä Knuckles Chaotix ryhmään on myös kuulunut Knuckles the Echidna ja Mighty the Armadillo, joista kumpikin on esiintynyt erillisissä peleissä.


query: Onko Nerkoonjärvi Kihniön suurin järvi?

title: Nerkoonjärvi

text: Nerkoonjärvi [1][2] on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Nerkoonjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta. Se on Kihniön suurin ja Suonen 205. suurin järvi.[1][2][3] Järven vedenpintaa säännöstellään.[4] Viranomaiset kohtelevat Kylmälahtea omana erillisenä järvenä [5], mutta tässä se luetaan Sammallahden sivulahdeksi (Huom! Tietolaatikko oikealla).

title: Nerkoonjärvi

text: Myllyjoen aikaisempi nimi oli "Nerkoonjoki".[6][7] Vanhasta 1800-luvun Parkanon ja Kihniön pitäjänkartasta voi poimia lähihistoriaan liittyviä havaintoja. Länsirantojen taloja olivat tuolloin Vaivionlahti, Lahdentausta, Kärkelä, Viikeri ja Kirvesniemi. Etelärannalla sijaitsi Soisenlahti ja Korpiniemi. Järven itäpäässä sijaitsivat Hietanen, Jokela ja Viinamäki ja pohjoisessa oli lisäksi Kovanen.[8][9]

title: Kankarinjärvi

text: Rantaviivan pituus on 31 kilometriä. Mitta sisältää myös järven saarien rantaviivaa. Järven länsiranta on lähes katkeamatonta peltomaata, mutta itäranta on peltoa vain puoliksi. Rannoille on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asuntoja, joita on myös kolmessa saaressa. Myös maatiloja on runsaasti. Pohjoispäässä sijaitsee Naarminkylä, itärannalla Pyhäniemen lomakylä ja eteläpäässä Koskenkylä. Kankarin Kaluste Oy sijaitsee Vääräjoen äärellä. Naarmikylän kautta kulkee Kuivasjärveltä Kihniöön keskustaan yhdystie 13341 ja valtatie 23 ohittaa järven kaakossa parin kilometriä päästä seuraten läheltä Nerkoonjärven rantoja. Tampere-Seinäjoki-rata ohittaa järven kolmen kilometrin etäisyydeltä.

title: Hirvijärvi (Kihniö)

text: Hirvijärvi on Pirkanmaalla Kihniössä ja Parkanossa Hirviperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Hirvijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Kihniö

text: Kihniön naapurikuntia ovat Kurikka, Ylöjärvi, Parkano, Seinäjoki ja Virrat. Suurimmat vesistöt ovat Kankarinjärvi ja Nerkoonjärvi. Vapaa-ajan asuntoja kunnassa on 777.

title: Paskolampi (Kihniö)

text: Paskolampi on Pirkanmaalla Kihniössä keskustan lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Paskolampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Vähä Korpijärvi

text: Vähä Korpijärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Vähä Korpijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Syyslampi (Kihniö)

text: Syyslampi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Syyslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Launoslampi (Kihniö)

text: Launoslampi on Pirkanmaalla Kihniössä Niskoksessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Launoslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Nerkoonjärvi

text: Järven pituus on 8,4 kilometriä, leveys 4,6 kilometriä ja sen pinta-ala on 15,3km². Se sijaitsee neljä kilometriä Kihniön kirkolta etelään. Nerkoojärven valuma-alueen pinta-aja on 162km² ja siihen laskee useampi järvi tai lampi. Valuma-alueen järvisyys on 12%.[4] Idästä siihen laskee 600 metriä pitkä Niskosjoki, joka on Niskoslammen, Launoslammen ja Aittoluoman valuma-alueen yhteinen laskujoki. Järveen laskee etelästä Haukkalampi ja Jänisjärvi omia laskuojia myöten. Tämä lähelle laskee Heinämaanlammen, Vähä Korpijärven, Iso Korpijärven, Jouttijärven, Vähä Jouttijärven, Aureen Korpijärven, Pikku Luppolammen ja Petäjälammen vedet Mäntysenluomaa pitkin. Eteläpäähän laskeva Hirvijoki on Hirvijärven, Vähä Hirvijärven, Iso Luppolammen ja Kirjaslammen laskujoki. Pohjoisesta laskee vielä pieni Pikku Palolampi Nerkoonjärven Pohjanlahteen. Kylmälahden luusuasta lähtee neljä kilometriä pitkä Nerkoonjärven oma laskujoki Myllyjoki, joka laskee Tarsianjärven ja Syväjärven kautta Kankarinjärveen.[1][2][5]

title: Syväjärvi (Kihniö)

text: Syväjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Syväjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Kankarinjärvi

text: Järvi on 7,0 kilometriä pitkä, 2,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 748 hehtaaria eli 7,5 km². Se sijaitsee 3,5 kilometriä lounaaseen Kihniön kirkolta. Järvellä vaikuttaa olevan pieni valuma-alue ja se onkin vesistöalueensa ainoa järvi. Idästä siihen laskee 250 metriä pitkä Syväjärven laskujoki. Se tuo Kankarijärveen Nerkoonjärven valuma-alueen vedet (valuma-alue 162 km² ). Pohjoisessa Kankarinjärveen laskee 400 metriä pitkä Naarmijärven laskujoki, joka tuo siihen Naarmijärven valuma-alueen vedet (valuma-alue 43 km² ). Pohjoispäähän laskee myös Vääräjoki, jonka valuma-alue on 25 km² eikä se sisällä muita järviä. Muut laskuojat ovat pienialaisia ja laskevat Kankarinjärveen lähinnä suovettä. Kankarinjärven oma laskujoki on Koskelanjoki, joka laskee 2,7 kilometrin mittaisen Linnanjärveen.

title: Tarsianjärvi

text: Järven pituus on 1000 metriä, leveys 730 metriä ja sen pinta-ala on 53 hehtaaria. Se sijaitsee lähellä Kihniön keskustaa. Järveen laskee Myllyjoki, joka tuo vettä Nerkoonjärven valuma-alueelta, jonka pinta-ala on 162 km2. Myös Sulkuejärvi laskee Tarsinjärveen 100 metristä ojaa myöten. Nämä joen tuovat lähes kaikki vedet, sillä muut laskuojat ovat vain lyhyitä metsäojia. Rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä. Peltomaata on rannassa vain Tarsian kohdalla. Vapaa-ajan asuntoja on toistakymmentä.

title: Petäjälampi (Kihniö)

text: Petäjälampi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Petäjälampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Palolampi (Kihniö)

text: Palolampi on Pirkanmaalla Kihniössä Nevalankylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Palolampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Vähä Hirvijärvi (Kihniö)

text: Vähä Hirvijärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Vähä Hirvijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Kakkurilampi (Kihniö)

text: Kakkurilampi on Pirkanmaalla Kihniössä Korhoskylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Kakkurilampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Hirvijärvi (Kihniö)

text: Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 550 metriä ja sen pinta-ala on 31 hehtaaria. Se sijaitsee Kihniön ja Parkanon välisellä rajalla Parkanon Hirviperällä, joka on suoperäistä metsämaata. Aivan järven vieressä sijaitsevat Hirvinevan ja Kirjasnevan turvetuotantojalueet. Järven ympäristö on tiheästi ojitettua suota, josta osa Selkänevan ja Vähä Saarinevan suo-ojista laskee suoraan järveen. Itäpuolelta Kirjaslammen vedet kulkeutuvat Hirvijärveen. Järven oma laskioja on Hirvijoki, joka laskee 7 kilometrin jälkeen Nerkoonjärven hirvilahteen. Hirvijärven rantaviiva on 3,8 kilometriä pitkä. Järven länsiranta on kovaa metsämaata, mutta muuta rannat ovat metsäistä suota tai avosuota. Rannoille tai rannan läheisyyteen on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdysteiltä 13357, joka erkanee Etelä-Nerkoossa valtatiestä 23. Kuntien välinen raja ylittää mutkakisena järven Pettuvuoren pohjoispuolelta siten, että yli puolet jää Parkanon puolelle.

title: Kirjaslampi (Kihniö)

text: Kirjaslampi on Pirkanmaalla Kihniössä ja Parkanossa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Kirjaslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Haukkalampi (Kihniö)

text: Lammen pituus on 700 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 10 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Huhdanmäen pohjoispuolella. Siihen laskee muun muassa Isonevalta suo-ojia. Se oma laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja juoksee peltoakean läpi Hietalammen suolle, jossa jatkuu suohon kaivettu oja. Suolla olevat kaksi lampea ovat kuivatetun Hietalammen jäänteet. Lampien läpi kuljettuaan laskuoja jatkaa matkaansa ja laskee Nerkoonjärven Hietalahteen. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Rannat ovat itärannoilla kovaa metsämaata, joka laskee jyrkästi veteen. Länsirannat ovat rannastaan suota, mutta kauempaa kovaa metsämaata. Rannoille on rakennettu vain kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 3350. Ylöjärven ja Kihniön välinen raja ohittaa lammen itäpään alle 100 metrin päästä.

title: Iso Korpijärvi (Kihniö)

text: Iso Korpijärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Iso Korpijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Kankarinjärvi

text: Kankarinjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Kankarinjärvi on osa Kankarinjärven aluetta. Kankarinjärvi lukeutuu Nerkoonjärven ja Korhosjärven ohella Kihniön suurimpiin järviin.

title: Haukkalampi (Kihniö)

text: Haukkalampi on Pirkanmaalla Kihniössä Mäkikylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Haukkalampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Ikaalisten reitin valuma-alueen lasketut järvet

text: Nerkoonjärven valuma-alueella pääjärven Nerkoonjärven vedenpintaa on laskettu 1930–1940-lukujen vaihteessa, jolloin myös Niskoslammen vedenpinta laski itsestään. Kihniön Mäkikylässä sijaitsevalla suolla sijaitsi vielä vuonna 1960 Hietalampi , jonka läpi johdettiin kaivetun ojan kautta suo-ojien vettä. Ojankaivuun seurauksena järven vedenpinta aleni niin, että Jänisjärven mittaisesta lammesta jäi jäljelle kaksi pientä lampea. Kankarinjärven järvenlasku vaikutti myös Syväjärven vedenpintaan niin, että sen rantaviiva muuttui. Pieni Palolampi laskee Sulkuejärveen. Palolammen vedenpinta on voinut alentua ojankaivuun takia.

title: Jouttijärvi (Ylöjärvi)

text: Jouttijärvi on Pirkanmaalla Kihniön ja Ylöjärven rajalla Haavistonperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Jouttijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Jänisjärvi (Kihniö)

text: Järven pituus on 450 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa Jänisnevan ja Välivuoren välissä. Rannat ovat suomaata lukuun ottamatta kahta pientä rantaosuutta. Järveen laskee vajaa kymmenen suo-ojaa ja laskuoja on kaivettu alkamaan järven luoteispäästä. Laskuoja on 900 metriä pitkä ja se laskee Nerkoonjärven etelärantaan Korpiniemen viereisen lahdenpohjukkaan. Rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannalle on rakennettu yksi loma-asunto. Sille johtaa tie, jolle pääsee yhdystieltä 13359. Käytöstä poistettu Aitonevan rata ohittaa järven pohjoisrantaa myöten.

title: Tarsianjärvi

text: Tarsianjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Tarsianjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Jänisjärvi (Kihniö)

text: Jänisjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä Mäkikylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Jänisjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Sulkuejärvi

text: Sulkuejärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sen keskustassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Sulkuejärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.

title: Rajalampi (Kihniö)

text: Rajalampi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Rajalampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.


query: Milloin Radclyffe Hall kuoli?

title: Radclyffe Hall

text: Radclyffe Hall (alk. Marguerite Radclyffe-Hall; 12. elokuuta 1880 Bournemouth, Hampshire (nyk. Dorset, Britannia) – 7. lokakuuta 1943 Lontoo) oli brittiläinen runoilija ja kirjailija.

title: Radclyffe Hall

text: Marguerite Radclyffe Hall syntyi flirtailevan isän ja riidanhaluisen äidin tyttäreksi. Hall oli lapsena yksinäinen, sillä hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan pieni, ja hän oli äitinsä ja isäpuolensa laiminlyömä. Hän sai koulutuksensa Lontoon King's Collegessa ja sen jälkeen Saksassa.

title: Radclyffe Hall

text: Baker, M. (1985): Our Three Selves. The Life of Radclyffe Hall (New York: William Morrow) Cline, Sally. (1999): Radclyffe Hall: A Woman Called John (Overlook Press) Souhami, Diana (1998): The Trials of Radclyffe Hall (London: Weidenfeld & Nicolson) Troubridge, Una (1961): The Life and Death of Radclyffe Hall (London: Hammond)

title: Radclyffe Hall

text: Hall oli seksuaaliselta suuntaumiseltaan lesbo[1] ja kuvaili itseään "synnynnäiseksi invertiksi", termi joka on peräisin Havelock Ellisin ja muiden vuosisadan vaihteen seksologien kirjoituksista.

title: Timo (Seitsemän veljestä)

text:
Makeasti oravainen
makaa sammalhuoneessansa;
Sinnepä ei Hallin hammas
Eikä metsämiehen ansa
Ehtineet milloinkaan

title: Radclyffe Hall

text: Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet

title: Radclyffe Hall

text: Hall asui Troubridgen kanssa Lontoossa ja 1930-luvulla pienessä Ryen kaupungissa, joka on tunnettu monista kirjailijoista, kuten E. F. Besonista. Hän kuoli 63-vuotiaana paksusuolen syöpään, ja hänet on haudattu Pohjois-Lontoossa sijaitsevalle Highgate Cemetery -hautausmaalle.

title: Unelmien voima

text:
Kate tuntee sietämätöntä vetovoimaa Templeton hotellien uuteen johtajaan Byron De Wittiin. Kate ei salli itselleen tunteita Byroniin, koska mies näyttää päälle päin häikälemättömältä
naistenmieheltä, ja Kate ei siedä sellaisia miehiä. Totta puhuen, Byronkin on aivan lääpällään Kateen, ja suorastaan nauttii saadessaan naisen hikeentymään. Kate milloin ottaa Byronin kanssa
rajusti ja äänekkäästi yhteen, ja vihaa tätä koko sydämensä voimalla, ja milloin rakastaa tätä niin ettei näe muuta maailmaa ollenkaan. Byroniin tutustuessaan Kate joutuu
tajuamaan, ettei tunteita voi hallita kuin työprojektia, ja yllättäen, Kate eksyykin lakanoiden väliin Byronin kanssa. Pian he ovat suloinen pari vailla vertaistaan.

title: Singhasari

text: Singhasarin kuningaskunnan pääkaupungiksi tuli Tumapel. Arok kuoli jo 1227 ja hänen jälkeensä kuninkaaksi kruunattiin Anusapati, joka hallitsi 20 vuotta. Häntä seurasi 1247 Tohjaya, Arokin poika jalkavaimon kanssa, mutta hän kuoli kapinassa vain kolme vuotta myöhemmin ja valtaan nousi Arokin poika Visnuwardhana (hallitsi 1250-1268). Vishunwardhanaa seurasi Kertanegara (hallitsi 1268-1292), Singhasarin maineikkain kuningas, jonka aikana valtakunta oli laajimmillaan.

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Kida saa tietää, että Milo osaa lukea Atlantiksen muinaisia kirjoituksia, joten hän vie Milon katsomaan useita seinäkirjoituksia ja pyytää tätä kääntämään ne. Milo selittää, että Atlantis ja sen asukkaat saavat energiaa ”Atlantiksen sydämeksi” kutsutun suuren sinisen ”kristallin” elinvoimasta. Kristallin voimaa on säilötty kaikkien atlantislaisten käyttämiin hohtaviin sinisiin kristallikaulakoruihin. Kida muistelee, miten hänen äitinsä kuoli tuhansia vuosia sitten, kun ”Atlantiksen sydän” valitsi tämän suojellakseen kaupunkia jättimäiseltä tsunamilta, jonka atlantislaiset olivat saaneet aikaan käyttäessään ”Sydämen” voimia väärin. Kaksikko palaa takaisin retkeltään ja saa tietää, että Rourke ja muut ryhmäläiset ovat juonitelleet saadakseen ”Atlantiksen sydämen” haltuunsa ja viedäkseen sen sitten yläpuoliseen maailmaan. Rourke pahoinpitelee kuninkaan kohtalokkaasti pakottaakseen tämän paljastamaan ”Sydämen” olinpaikan, joka sattuu olemaan aivan valtaistuinsalin alapuolella. Rourke, Sinclair, Milo ja Kida laskeutuvat luolaan, jossa ”Sydän” leijuu korkealla ilmassa ympärillään Atlantiksen muinaisten kuninkaiden kiviveistoksia. ”Sydän” vetää Kidaa puoleensa, niin että se lopulta imeytyy prinsessan sisään ja lakkaa tuottamasta energiaa Atlantikselle ja sen asukkaille. Rourken miehet säilövät Kidan metallikonttiin ja valmistautuvat kuljettamaan sen takaisin pinnalle. Siinä samalla Milon ystävät kuitenkin hylkäävät Rourken, kun he ymmärtävät, että ”Sydämen” vieminen tarkoittaa atlantislaisille kuolemaa. Kuningas tekee kuolemaa, mutta ehtii kertoa Milolle totuuden "Sydämestä" ja pyytää häntä pelastamaan sekä sen että Kidan.

title: Milo Hamilton

text: Milo Hamilton nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2000.

title: Radclyffe Hall

text: 1915 Hall rakastui Mabel Battenin serkuun kuvanveistäjä Una Troubridgeen (1887–1963), joka oli amiraalin vaimo ja pienen tyttären äiti. Batten kuoli seuraavana vuonna, ja 1917 Hall ja Troubridge alkoivat asua yhdessä.[3] Suhde jatkui Hallin kuolemaan saakka. Vuonna 1934 Hall rakastui venäläiseen emigrantiin Evguenia Soulineen ja aloitti hänen kanssaan pitkän suhteen, minkä Troubridge tuskallisesti sieti.[4] Vuosien saatossa Hallilla oli useita naissuhteita, mahdollisesti myös blues-laulaja Ethel Watersin kanssa.[5]

title: Edwin Herbert Hall

text: Hall nimitettiin Harvardin yliopiston fysiikan professoriksi vuonna 1895. Harvardin yliopistossa Hall työskenteli vuoteen 1921 asti, milloin hän jäi eläkkeelle. 17 vuotta myöhemmin Hall kuoli Cambridgessä, Massachusettsissa, Yhdysvalloissa.

title: Gottfried von Cramm

text: Biseksuaalisuudestaan huolimatta von Cramm onnistui välttämään keskitysleirit. Hän oli propagandasyistä natseille tärkeä arjalaista rotua edustavana menestyksekkäänä kilpaurheilijana. Von Cramm ei kuitenkaan suostunut milloinkaan liittymään natsipuolueeseen. Vuonna 1940 von Cramm määrättiin armeijaan ja hän taisteli itärintamalla. Sodan jälkeen von Cramm toimi liikemiehenä ja kuoli auto-onnettomuudessa liikematkallaan Egyptin Kairossa vuonna 1976. International Tennis Hall of Fameen hänet nimettiin vuonna 1977 ja Saksan urheilun Hall of Fameen 2008.

title: Radclyffe Hall

text: The Forgotten Island (London: Chapman & Hall,1915) Dedicated to Sir Arthur Sullivan (England: s.n., 1894) A Sheaf Of Verses: Poems (London: J. And E. Bumpus, 1908) Twixt Earth And Stars (London: John And Edward Bumpus Ltd., 1906) Poems Of The Past & Present (London: Chapman And Hall, 1910) Songs Of Three Counties And Other Poems (London: Chapman & Hall, Ltd. 1913) Rhymes and Rhythms (Milan, 1948)

title: Yksinäisyyden kaivo

text: Vuonna 1926 Radclyffe Hall oli uransa huipulla. Hänen kirjastaan "Adam's Breed" italialaisen hovimestarin henkisestä heräämisestä, oli tullut bestseller, se voitti pian ilmestymisensä jälkeen sekä Prix Femina että James Tait Black Prize -palkinnot.

title: Radclyffe Hall

text: Hall tapasi vuonna 1907 Saksassa Bad Homburg -kylpylässä tunnettun lied-laulajan Mabel Battenin. Batten (lempinimeltään "Ladye") oli 51-vuotias ja naimisissa. He rakastuivat toisiinsa, ja Battenin aviomiehen kuoltua he muuttivat yhteen. Batten antoi Hallille lempinimen John, jota hän käytti tästä loppuelämänsä ajan.[2]

title: Michael C. Hall

text:
Michael Hall syntyi Raleighissa, Pohjois-Carolinassa. Hän oli perheen ainoa lapsi, mutta hänellä oli sisko, joka kuoli ennen Hallin syntymää. Hallin ollessa vasta 11-vuotias hänen isänsä William Hall kuoli syöpään. Hallin äiti on Janice Hall.
Hall valmistui Earlham Collegesta vuonna 1993 ja opiskeli myöhemmin New Yorkin yliopistossa. Hall meni vuonna 2002 naimisiin Amy Spangerin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2006.

title: Radclyffe Hall

text: Seuraavaksi ilmestyi toinen huumorikirja A Saturday Life (1925) ja sitten Adam's Breed (1926), kirja italialaisesta hovimestarista, joka kyllästyttyään työhönsä ja jopa itse ruokaan, luopuu omaisuudestaan ja muuttaa elämään metsään erakkona. Kirjan mystisiä teemoja on verrattu Hermann Hessen teokseen Siddhartha.[8] Se myi melko hyvin, sai kriitikoilta hyviä arvosteluja ja palkittiin Prix Feminalla sekä myös James Tait Black -palkinnolla.

title: Radclyffe Hall

text: Guardian-lehden artikkeli: Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. From the Encyclopedia of Gay, Lesbian, Bisexual, Transgender, & Queer Culture Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. , Teksasin yliopiston Harry Ransom Centerissä Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

title: Top Gun – lentäjistä parhaat

text: Elokuvassa Cruise esittää huimapäistä yhdysvaltalaista laivaston hävittäjälentäjää nimeltä Pete ”Maverick” Mitchell, joka on tunnettu kurittomuudestaan. Maverickin elämää varjostaa myös muisto hänen isästään, joka oli aikoinaan laivaston paras hävittäjälentäjä, mutta joka kuitenkin kuoli epämääräisissä olosuhteissa Vietnamin sodassa. Maverickin aisaparina on Anthony Edwardsin esittämä Nick ”Goose” Bradshaw. Holtittomuudestaan huolimatta kaksikko lähetetään elokuvan alussa Top Gun -nimiseen laivaston hävittäjälentäjäkouluun Kalifornian Miramariin. Heti alussa käy selville, että kurssilla on kaksi lentäjäkaksikkoa ylitse muiden, Maverick & Goose sekä Val Kilmerin esittämä Tom ”Iceman” Kazanski & Rick Rossovichin esittämä Ron ”Slider” Kerner. Maverick ei tule lainkaan toimeen Icemanin kanssa ja heillä on kiistaa milloin pukuhuoneessa, milloin koulun käytävillä. Koulussa Maverick myös rakastuu kauniiseen siviilikouluttajaan, Kelly McGillisin esittämään Charlotte ”Charlie” Blackwoodiin. Elokuvan aikana Maverick kisailee jatkuvasti Icemanin kanssa, milloin baarissa, milloin lennettäessä, milloin lentopallokentällä. Charlien ja Maverickin rakkauskaan ei ole aivan mutkatonta.

title: Natalie Clifford Barney

text: Coletten vuonna 1903 ilmestynyt "Claudine S'en Va" sisältää lyhyen kohtauksen, jossa Barney esiintyy nimellä Miss Flossie viitaten lempinimeen, jonka hän oli saanut aikaisemmin de Pougyn romaanissa "Idylle Saphique". Renée Vivien kirjoitti Barneysta useita runoja sekä symbolistisen kirjan "Une Femme M'Apparut" (1904). Remy de Gourmont viittasi häneen teoksessaan "Letters to the Amazon" ja Truman Capote mainitsee Barneyn viimeisessä, keskeneräiseksi jääneessä kirjassaan "Answered Prayers". Barney on henkilönä myös Francesco Rapazzinin teoksessa "Un Soir chez l'Amazone" (2004) sekä Anna Livian kirjassa "Minimax" (1991). Barney oli esikuvana Radclyffe Hallin teoksen The Well of Loneliness salonginpitäjän Valérie Seymourin hahmolle.

title: Yksinäisyyden kaivo

text: Yksinäisyyden kaivo () on vuonna 1928 ilmestynyt brittiläisen kirjailija Radclyffe Hallin romaani. Se kertoo yläluokkaiseen perheeseen syntyneen brittinaisen Stephen Gordonin elämästä, jonka ”synnynnäinen invertismi” (eli homoseksuaalisuus) on ilmiselvää lapsuudesta alkaen. Kirja esittää invertismin luonnollisena asiana ja vetoaa lukijan suvaitsevaisuuteen.

title: Radclyffe Hall

text: Hall käytti varhaisissa runokokoelmissaan koko nimeään mutta lyhensi sen muotoon M. Radclyffe Hall The Forge -kirjaa varten. Kirja oli pienoinen menestys ja nousi John O'London's Weekly -julkaisun bestseller-listalle.[7]

title: Radclyffe Hall

text: Hallin ensimmäinen kirja oli The Unlit Lamp, tarina nuoresta Joan Ogden -nimisestä tytöstä, joka unelmoi muuttavansa Lontooseen ystävänsä Elisabethin kanssa ja opiskelevansa lääkäriksi mutta joka tuntee olevansa riippuvainen manipuloivasta äidistään. Kirja oli pitkä ja synkkä eikä mikään myyntimenestys, joten hän valitsi kevyemmän teeman seuraavaan kirjaansa, yhteiskunnalliseen komediaan The Forge.[6]

title: Natalie Clifford Barney

text: Barney oli seksuaaliselta suuntautumiseltaan lesbo ja aloitti rakkausrunojen kirjoittamisen naisille omalla nimellään vuonna 1900. Hänen mielestään tästä seurannut skandaali ”oli paras tapa päästä eroon kiusankappaleista”. Kirjoituksissaan hän tuki feminismiä, pakanallisuutta ja pasifismia. Barney vastusti monogamiaa ja hänellä oli useita lyhyitä ja pitkiä suhteita, mukaan lukien romanssit runoilija Renée Vivienin ja tanssija Armen Ohanianin kanssa sekä 50 vuotta kestänyt suhde taidemaalari Romaine Brooksin kanssa. Hänen elämänsä ja rakkaussuhteensa toimivat inspiraationa useille kirjoille, kuten ranskalaiselle bestsellerille "Idylle Saphique" ja Radclyffe Hallin teokselle "Yksinäisyyden kaivo", jota pidetään 1900-luvun kuuluisimpana lesboutta käsittelevänä kirjana.

title: Jussi Halla-aho

text: Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Halla-aho valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiirin toiseksi suurimmalla[8] ja koko maan kuudenneksi suurimmalla äänimäärällä (15074).[30] Halla-ahon vaalirahakeräys tuotti reilut 60000 euroa, kaikki 910 yksityiseltä lahjoittajalta. Halla-aho arvioi, että kyseessä on suurin summa, jonka eduskuntavaaliehdokas on milloinkaan kerännyt yksittäisiltä lahjoittajilta.[31]

title: Ruotsin hallitsija

text: Islantilaisten saagojen mukaan Ruotsia hallitsi monen vuosisadan ajan Ynglinga-suku, jonka kantaisänä oli Odinin jälkeläinen Yngve. Todellisuudessa Ruotsi ei kuitenkaan liene muodostanut yhtenäistä kuningaskuntaa ennen 1100- tai 1200-lukua, vaan oli jakautunut moniin eri alueisiin. Ensimmäinen kuningas, jonka elämästä tiedetään enemmän kuin vain nimi ja muutamia yksittäisiä tapahtumia, on Eerik Voittoisa (Segersäll). Hän hallitsi Upplannissa 900-luvun lopulla. Ennen 1200-lukua ei yleensä tarkalleen tiedetä, missä, milloin ja kuinka kauan jokin kuningas hallitsi. Valintansa jälkeen kuningas vieraili eri maakunnissa. Vierailua nimitetään eerikinretkeksi.

title: Radclyffe Hall

text: The Forge (1924) The Unlit Lamp (1924) A Saturday Life (1925) Adam's Breed (1926) The Well of Loneliness (1928) The Master of the House (1932) Miss Ogilvy Finds Herself (1926) The Sixth Beatitude (William Heineman Ltd, London, 1936)

title: Radclyffe Hall

text: Hall tunnetaan parhaiten teoksestaan Yksinäisyyden kaivo (The Well of Loneliness), joka on ainoa hänen kahdeksesta kirjastaan, jonka teemana on lesbous. Vuonna 1928 ilmestynyt teos käsittelee maskuliinisen lesbon Stephen Gordonin elämää. Vaikka Gordonin asenne omaan seksualisuuteensa on ahdistunut, kirja esittää lesbouden luonnollisena asiana ja vetoaa suurempaan suvaitsevaisuuteen.[9] Vaikka kirja ei ole seksuaalisesti avoin, se kuitenkin joutui Britanniassa siiveettömyysoikeudenkäynnin kohteeksi, ja teoksen koko painos määrättiin tuhottavaksi.


query: Missä käytiin vuoden 1812 sodan suurin taistelu?

title: Vuoden 1812 sota

text: Vuoden 1812 sota oli 18. kesäkuuta 1812 – 17. helmikuuta 1815 käyty sota Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian välillä. Sodan taustalla olivat Napoleonin sotien aiheuttamat jännitteet maiden välillä esimerkiksi kauppaan liittyen. Sodan päätti Gentin rauha 24. joulukuuta 1814, mutta tiedon hitaan liikkumisen takia sodan suurin taistelu New Orleansista käytiin rauhan solmimisen jälkeen tammikuussa 1815. Gentin rauha päättyi status quo ante bellum, eli tilanteeseen ennen sotaa. Britit pitivät joidenkin yhdysvaltalaisten havitteleman Kanadan, kun taas Yhdysvalloissa sotaa pidettiin voittona maan säilyttäessä itsenäisyytensä.

title: Wuhanin taistelu

text: Wuhanin taistelu oli suuri taistelu Kiinan ja Japanin välisessä sodassa. Taisteluun osallistui Kiinan puolella yli miljoona vallankumousarmeijan sotilasta Tšiang Kai-šekin johdossa sekä Neuvostoliiton ilmavoimien vapaaehtoisia lentäjiä. He puolustivat kaupunkia Yasuji Okamuran johtamien japanilaisten joukkoja vastaan. Taistelu käytiin Jangtse-joen pohjoisilla ja eteläisillä rannoilla, leviten laajoille alueille Anhuin, He'nanin, Jiangxin ja Hubein provinsseihin. Se kesti yhteensä neljä ja puoli kuukautta ja oli pisin, suurin ja yksi merkittävimmistä taisteluista koko sodassa.

title: Napoleonin sotaretki Venäjälle

text: Ranskan Grande Armée ylitti Niemen-joen 24. kesäkuuta vuonna 1812 ja aloitti etenemisen kohti Vilnaa ja Moskovaa. Ranskalaiset ja heidän liittolaisensa menestyivät aluksi hyvin, ja voittivat useita taisteluita mm. Smolenskin taistelun, mutta Polotskin ensimmäisessä taistelussa venäläisten onnistui pysäyttää Ranskan joukkojen eteneminen kohti Venäjän pääkaupunkia Pietaria. Venäläiset käyttivät laajasti poltetun maan taktiikkaa. Sodan käännekohdaksi muodostui lopulta lähellä Moskovaa 7. syyskuuta käyty Borodinon taistelu, joka on suurin ja tuhoisin sekä Isänmaallisen sodan että kaikkien Napoleonin sotien taisteluista. Ranska voitti taistelun, mutta kärsi siinä hirvittäviä tappioita, joita se ei enää pystynyt korvaamaan. Venäjän armeija sen sijaan toipui tappioistaan. Kenraalisotamarsalkka Mihail Kutuzov päätti evakuoida Moskovan ja jättää sen ranskalaisille. Napoleon joukkoineen siirtyi tyhjennettyyn kaupunkiin 14. syyskuuta, mutta kaupunki syttyi palamaan pian ranskalaisten miehitettyä sen. Ranskalaiset lähtivät paluumatkalle Moskovasta lokakuussa. Sotaretken loppuun mennessä käytännössä koko Grande Armée oli tuhoutunut.

title: Pjotr Vjazemski

text: Pjotr Vjazemski syntyi rikkaaseen aatelisperheeseen ja sai erinomaisen kotisivistyksen. Isän kuoltua hänen holhoojanaan toimi kirjailija Nikolai Karamzin. Vuoden 1812 isänmaallisessa sodassa Vjazemski osallistui Borodinon taisteluun. Sodan jälkeen hän suhtautui kriittisesti hallituksen toimintaan. Vuodesta 1817 lähtien Vjazemski työskenteli virkamiehenä Varsovassa, jossa hän osallistui Venäjän perustuslain valmisteluun ja seurusteli puolalaisten liberaalien kanssa. Oppositiohenkisten kannanottojensa takia hänet erotettiin palveluksesta vuonna 1821.

title: Karl Gustav Baggovut

text:
Napoleonin Venäjän sotaretken taisteluissa Isänmaallisessa sodassa Baggovut komensi 2. jalkaväkiarmeijakuntaa, joka kuului kenraali Michael Barclay de Tollyn 1. Läntiseen Armeijaan. Hän osallistui Smolenskin ja Valutinon taisteluun 16.–18. elokuuta 1812 () sekä Borodinon taisteluun 7. syyskuuta 1812 (). Borodinon taistelussa Baggovutin armeijakunta oli venäläisten oikealla sivustalla ja siirtyi kriittisellä hetkellä vasemmalle Utitsan alueelle vahvistamaan kenraali Pjotr Bagrationin armeijaa. Taistelun loppuvaiheessa Baggovut komensi kaikkia vasemman sivustan joukkoja.
Baggovut sai surmansa Tarutinon taistelussa 18. lokakuuta 1812 () johtaessaan sivustahyökkäystä. Hänet haudattiin Lavrentin luostariin Kalugaaan 7. marraskuuta 1812 (). Taistelun jälkeen keisari Aleksanteri I kirjoitti kenraalin leskelle: «Я потерял в нем храброго военачальника, полезного отечеству». (Menetin Hänessä isänmaalle tarpeellisen ja urhean sotilasjohtajan).

title: Chatham-Kent

text: Vuoden 1812 sodan Thamesin taistelu käytiin 5. lokakuuta 1813, Moraviantownin ja Thamesvillen esikaupunkien välisellä alueella.

title: Creek-sota

text: Vuoden 1812 alkupuolella creekien sisällissota sai laajempia mittasuhteita. Joitakin creekien alueille muuttaneita siirtolaisia surmattiin ja intiaaniasianmies Hawkins pyrki saamaan oikeutta murhatuille creekien oman neuvoston kautta. Neuvosto päättikin langettaa kuolemantuomiot viidelle creekille Thomas Meredithin murhasta maaliskuussa 1812. Jännitteet purkautuivat, alkoi liikkua huhuja creekien olevan sodassa Yhdysvaltoja vastaan. Huhut muuttuivat puolestaan itsestään todeksi. Yhdysvallat oli tällä aikaa ajautunut sotaan Isoa-Britanniaa vastaan ja creek sodasta tuli vuoden 1812 sodan näyttämö. Britit liittoutuivat luonnollisesti punaisten keppien kanssa luovuttaen näille esimerkiksi varusteita. Kesäkuussa 1813 joukko punaisia keppejä oli matkalla hakemaan varusteita Pensacolasta Peter McQueenin johdolla, kun he joutuivat amerikkalaisen miliisin väijyttämäksi. Taistelussa sai surmansa muutamia molemmilta puolilta ja punaiset kepit päättivät kostaa.

title: Vuoden 1812 sota

text: Vuoden 1812 sodan pääsotanäyttämöt olivat Suurien järvien alue ja Atlantin valtameri. Yhdysvaltalaiset olivat suunnitelleet hyökkäyksen tekemistä Kanadan tiheimmin asutulle alueelle Niagaralla ja Detroitista käsin. Ylä-Kanadaa puolustanut kenraalimajuri Isaac Brock oli kuitenkin valmistautunut sotaan. Aluelle oli tuotu vahvistuksia, minkä lisäksi hän oli nyt tuhansia intiaaneja 30 heimosta johtaneen Tecumsehin henkilökohtainen ystävä. Tecumsehin joukot eristivät Detroitin ja auttoivat brittejä valtaamaan Michilimackinacin tärkeä turkiskauppakeskuksen. Saman vuoden elokuussa Main Pocin johtamat potawatomit valtasivat nykyisen Chicagon paikalla sijainneen Fort Dearbornin ja surmasivat suurimman osan sen varuskunnasta. Detroitissa kenraali William Hull antautui briteille muutamaa päivää myöhemmin ilman taistelua uskoen väärin vihollisen johtavan ylivoimaista joukkoa.[2]

title: Cabo de Gatan taistelu

text: Vuoden 1812 sodan sytyttyä Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian välille Algerian dey Hadji Ali hyödynsi tilannetta irtisanomalla aiemmin solmitut sopimukset Yhdysvaltojen kanssa ja hyökkäämällä amerikkalaista laivaliikennettä vastaan. Amerikkalaisia laivoja oli vaikea löytää, sillä suuri osa niistä oli jo brittien kaappaamia, mutta kesällä 1812 algerialaiset valloittivat yhdysvaltalaisen prikin "Edwinin" Espanjan rannikolla sen ollessa matkalla Maltalta Yhdysvaltoihin. Laiva tuotiin Algeriin ja sen kymmenhenkinen miehistö pantiin vankilaan.

title: Kursk

text: Toisen maailmansodan aikana Kursk oli saksalaisten miehittämänä vuodet 1941–1943. Kesällä 1943 sen hallinnasta käytiin maailmanhistorian suurin panssaritaistelu, Kurskin taistelu, joka oli myös sodan eräs käännepiste.

title: Vuoden 1812 sota

text: Britit alkoivat nyt olla valmiita rauhaan. Kansa alkoi olla väsynyt jo yli 20 vuotta jatkuneen sodan takia Euroopassa. Venäjän tsaari oli tarjoutunut välittämään neuvottelut osapuolten välillä heti sodan alettua, mutta ajatus oli aluksi hylätty Britanniassa. Neuvottelut Belgian Gentissä alkoivat elokuussa 1814. Rauhansopimus allekirjoitettiin lopulta 24. joulukuuta ja sen lopputuloksena oli status quo ante bellum eli tilanne ennen sotaa.[1] Vuoden 1814 sodan suurin taistelu käytiin kuitenkin rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen tammikuussa 1815.[2] Brittikomentaja Edward Pakenham ei ollut saanut tietää rauhan solmimisesta, vaan 8. tammikuuta hän johti jo aiemmin suunniteltua hyökkäystä New Orleansia vastaan. Taistelu päättyi kuitenkin Andrew Jacksonin johtamien yhdysvaltalaisten puolustajien voittoon.[1]

title: Tenskwatawa

text: Profeetankaupunki jälleenrakennettiin, mutta Tenskwatawa ei enää saanut aiemman kaltaista suosiota. Profeetankaupungin tuhoa seuranneena vuonna 1812 syttyi sota Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen välille. Britit liittoutuivat Tecumsehin johtamien intiaanien kanssa. Tenskwatawa oli mukana sodan tapahtumissa, mutta ei varsinaisissa taisteluissa. Vuonna 1813 käytiin Thamesin taistelu, jonka aikana brittijoukot pakenivat jättäen Tecumsehin intiaanit taakseen. Tecumseh sai surmansa, mutta Tenskwatawa oli paennut yhdessä brittien kanssa. Taistelun lopputulos tarkoitti käytännössä intiaanien vaikutusvallan loppua tuolloisilla luoteisalueilla. Sodan jälkeen Tenskwatawa asui Ylä-Kanadassa. Hän palasi Ohioon Yhdysvaltoihin vuonna 1824. Vuonna 1826 Tenskwatawa ja muut shawneet karkotettiin Ohiosta Kansasiin, jonne he saapuivat vuonna 1828. Tenskwatawa kuoli marraskuussa 1836 nykyisen Kansas Cityn alueella.

title: Tippecanoen kirous

text: Nimitys "Tippecanoen kirous" viittaa vuonna 1811 käytyyn Tippecanoen taisteluun. William Harrison oli tuolloin Indianan territorion kuvernöörinä. Vuonna 1809 hän neuvotteli intiaanien kanssa Fort Waynen sopimuksen, jolla nämä luovuttivat laajoja maa-alueita Yhdysvaltain hallitukselle. Saadakseen intiaanipäälliköt suostumaan sopimukseen hän oli kuitenkin turvautunut lahjuksiin ja juottanut heille "tulilientä" Shawnee-johtaja Tecumseh raivostuikin sopimuksesta, ja niinpä liittovaltion ja intiaanien välille syttyi Tecumsehin sota. Tecumseh ja hänen veljensä perustivat Tecumsehin liiton, jonka tarkoituksena oli estää Yhdysvaltoja laajenemasta länteen. Vuonna 1811 Tecumsehin joukot, joita johti hänen veljensä, hyökkäsivät Harrisonin armeijaa vastaan Tippecanoen taistelussa, mikä toisaalta teki Harrisonin erityisen kuuluisaksi, ja hänestä alettiinkin käyttää nimitystä "Old Tippecanoe". Hänen kuuluisuutensa vahvistui ennestään, kun hän voitti britit Thamesin taistelussa vuoden 1812 sodassa Myöhemmin on syntynyt legenda, jonka mukaan Tecumsehin veli, profeettana tunnettu Tenskwatawa, olisi taistelun jälkeen langettanut kirouksen Harrisonille ja samalla kaikille myöhemmille presidenteille, jotka valitaan virkaansa kahdenkymmenen vuoden välein Harrisonin valinnan jälkeen.

title: Thousand Islands

text: Thousand Islandsissa käytiin useita vuoden 1812 sodan ratkaisevista taisteluista. 1870-luvulla joella alkoi risteillä höyrylaivoja ja saarille rakennettiin suuria, ylellisiä hotelleja ja varakkaiden ihmisten kesäasuntoja. Seutu on edelleen suosittu matkailukohde, joka houkuttelee etenkin veneilijöitä ja urheilukalastajia.

title: Cornwall (Ontario)

text: Brittiläisille uskolliset kaupungin asukkaat nousivat jälleen aseisiin puolustamaan rajaa Yhdysvaltain hyökkäyksiltä, kun vuoden 1812 sota syttyi. Suurin osa taisteluista käytiin läntisessä Kanadassa, mutta kaupunkilaiset osallistuivat Montréaliin kohdistuneen hyökkäyksen torjumiseen ja estivät yhdysvaltalaisia joukkoja käyttämästä Saint Lawrence -jokea joukkojen ja tarvikkeiden kuljetukseen.

title: Kanada

text: Vuoden 1812 sota, käytiin Yhdysvaltain ja Britannian välillä. Siinä Kanadasta tuli merkittävä taistelukenttä. Sodan aikana Yhdysvallat yritti liittää Kanadan itseensä, mutta sota päättyi lopulta umpikujaan.[26] Gentin rauhassa 1814 palautettiin sotaa edeltävä tilanne, mutta siinä myös määritellään Yhdysvaltain ja Kanadan raja Lake of the Woodsille asti.[3] Britannian kiinnostus oli suunnattu enemmän Euroopassa käytyihin Napoleonin sotiin, joiden päätyttyä Euroopassa marraskuussa 1815 alkoi laajamittainen siirtolaisuus Euroopasta Kanadaan.[27] Vuoden 1812 sodan jälkeen pienen eliitin valta kasvoi, mikä kärjistyi 1837 kummassakin siirtokunnassa alkaneeseen kapinaan. Tämän jälkeen siirtokunnat liitettiin 1840 yhteen Kanadan provinssiksi ja perustettiin Kanadan parlamentti, johon kumpikin siirtokunnista sai yhtä monta paikkaa.[25]

title: Borodinon taistelu

text: Borodinon taistelu (venäjäksi Бородинское сражение, "Borodinskoe sraženie"; ranskaksi Bataille de la Moskova, 7. syyskuuta 1812 Moskovan lähistöllä oli suurin ja tuhoisin taistelu isänmaallisessa sodassa ja myös kaikissa Napoleonin sodissa. Ranskan ensimmäisen keisarikunnan Grande Armée hyökkäsi keisari Napoleon I:n johdolla Borodinon kylän luona. Venäjän keisarikunnan armeijaa komensi jalkaväenkenraali Mihail Kutuzov. Ranskalaiset onnistuivat valloittamaan taistelukentän tärkeimmät kohteet, mutta epäonnistuivat suurista tappioistaan huolimatta tuhoamaan suuren osan Venäjän keisarillisen armeijan joukoista. Napoleon menetti lähes kolmasosan armeijastaan kaatuneina tai haavoittuneina.

title: Fallen Timbersin taistelu

text: Fallen Timbersin taistelu (myös "kaatuneiden puiden taistelu") oli Yhdysvaltain armeijan ja Suurten järvien alueen intiaanien välinen yhteenotto, joka käytiin Eriejärven länsirannalla 20. elokuuta 1794. Vain tunnin kestäneen yhteenoton aikana kenraalimajuri Anthony Waynen johtamat joukot onnistuivat ajamaan intiaanit pakoon. Taistelu oli merkittävä voitto Yhdysvalloille, sillä se lopetti alueen sodat vuosina 1812 - 1814 käytyyn Yhdysvaltain - Iso-Britannian sotaan asti.

title: Laura Secord

text: Laura Secord (13. syyskuuta 1775 – 17. lokakuuta 1868) oli kanadalainen vuoden 1812 sodan sankari. Hän varoitti brittijoukkoja amerikkalaisten lähestymisestä ja siten pelasti nämä joutumasta yllätyshyökkäyksen uhriksi Beaver Damsin taistelussa 24. kesäkuuta 1813. Secordin ansiosta britit pääsivätkin yllättämään amerikkalaiset ja voittivat taistelun.

title: Možaisk

text: Vuoden 1812 sodan aikana Borodinossa, 12 kilometriä Možaiskista länteen, käytiin suuri taistelu Venäjän ja Napoleonin joukkojen välillä. Toisen maailmansodan aikana lokakuusta 1941 tammikuuhun 1942 saakka kaupunki oli saksalaisten miehittämä.

title: James Madison

text: Kostona kauppasaarrosta Iso-Britannia alkoi Madisonin presidenttikaudella tukea intiaaneja taisteluissa uudisasukkaita vastaan ja värvätä yhdysvaltalaisia laivoja Royal Navyn palvelukseen. Yhdysvaltain kongressiin oli vuoden 1811 vaaleissa valittu noin parikymmentä "War Hawks" () -nimityksellä tunnettua demokraattis-republikaanista poliitikkoa. Haukat saivat hankittua kongressin tärkeimmät paikat ja he aloittivat marraskuussa 1811 erilaisten armeijaa tukevien lakiehdotusten ajamista läpi. Armeijan varustaminen huipentui kesäkuussa 1812, kun ensin edustajainhuone (4. kesäkuuta) ja myöhemmin myös senaatti (18. kesäkuuta) hyväksyivät sodan Isoa-Britanniaa vastaan. Madison hyväksyi lain vielä samana päivänä aloittaen vuoden 1812 sodan. Yhdysvalloilla ei kuitenkaan ollut lisääntyneestä asevarustelusta huolimatta tarpeeksi vahvoja asevoimia ylivoimaista Isoa-Britanniaa vastaan. Useimmat osavaltiot kieltäytyivät lähettämästä sotajoukkoja, ja sota saikin lempinimen "Mr. Madison's War" ().

title: Yhdysvaltain merijalkaväki

text: Ensimmäinen Yhdysvaltain rajojen ulkopuolinen sota merijalkaväelle oli ensimmäinen barbareskisota vuosien 1801 ja 1805 välillä. Kenraali William Eatonin ja aliluutnantti Presley O’Bannonin johdolla merijalkaväki ratkaisi sodan kulun Yhdysvaltain eduksi Dernan taistelussa vuonna 1805, ja lopulta heikentynyt Osmanien valtakunta joutui antautumaan Yhdysvalloille. Vuoden 1811 maaliskuussa merijalkaväki perusti Yhdysvaltain rauhan ajan ensimmäisen laivastotukikohdan Georgian osavaltioon, mutta tukikohta hylättiin kaksi vuotta myöhemmin 1813. Merijalkaväen ensimmäinen maataistelu käytiin vuoden 1812 sodassa Sackets Harborissa New Yorkin osavaltiossa. Vuoden 1812 sodassa merijalkaväen sotilaita palveli myös eversti Winfield Scottin yllätyshyökkäyksessä Kanadan puolelle sekä kenraali Andrew Jacksonin puolustuslinjassa kukistamalla englantilaisten maihinnousun New Orleansin satamassa. Vuonna 1817 presidentti Jackson määräsi merijalkaväen tunkeutumaan Espanjalle kuuluneen Floridan maaperälle ja Yhdysvallat kaappasi Itä-Floridan hallintaansa.

title: Oliver Hazard Perry

text: Oliver Hazard Perry (20. elokuuta 1785 - 23. elokuuta 1819) oli yhdysvaltalainen laivastoupseeri. Hänestä tuli kansallissankari, kun hän voitti englantilaiset Vuoden 1812 sodan Eriejärven taistelussa.

title: Sinsheim

text: Varhaisin kirjallinen maininta Sinsheimista on vuodelta 770 Lorschin koodeksissa. Kaupunkioikeudet Sinsheimille myönsi keisari Henrik VI vuonna 1192. Vuodesta 1329 vuoteen 1803 kaupunki oli osa Kurpfalzin ruhtinaskuntaa. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1600-luvulla Sinsheimia piinasi köyhyys. Kaupungin ympäristössä käytiin suuria taisteluita, kuten Mingolsheimissa sekä Wimpfenissä, ja Johann Tillyn joukot hävittivät kaupunkia. Vuonna 1674 käytiin Sinsheimissa 20 000 sotilaan taistelu, jossa ranskalainen Henri Turenne joukkoineen löi Saksan keisarilliset joukot. 1689 kenraali Ezéchiel de Mélacin johtamat Ludvig XIV:n joukot polttivat kaupungin.

title: Ohio

text: Vuoden 1812 sodan aikana Ohiossa käytiin merkittävä Eriejärven meritaistelu, jossa Oliver Hazard Perry sai brittilaivastosta ratkaisevan voiton. Sodan päätyttyä 1815 Uudesta-Englannista alkoi muuttoaalto Yhdysvaltain uusille läntisille alueille. Myös Ohioon muutti paljon uusia asukkaita, ja vuonna 1850 se oli Yhdysvaltain kolmanneksi väkirikkain osavaltio.[16]

title: Long Islandin taistelu

text: Long Islandin taistelu käytiin Yhdysvaltain vapaussodassa 27. elokuuta 1776. Taistelu oli ensimmäinen Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoituksen jälkeen ja koko sodan suurin.

title: Welland

text: Tiettävästi ensimmäiset alueelle asettuneet eurooppalaiset siirtolaiset olivat 1788 Pennsylvaniasta muuttaneet ja Yhdysvaltain vapaussodassa taistelleet brittiläiset lojalistit, Cooksin veljekset, jotka perustivat alueelle valssimyllyn. 18–20 lokakuuta 1814, Wellandin itäpuolella sijaitsevassa Cooks Millsissä käytiin vuoden 1812 sodan viimeinen taistelu.

title: Erie

text: Vuoden 1812 sodan aikana vuonna 1813 Eriejärvellä käytiin tunnetuksi tullut Eriejärven taistelu, jossa yhdysvaltalaisen Oliver Perryn johtamat joukot voittivat brittilaivaston. Monet Perryn laivoista oli rakennettu Eriessä. Hänen lippulaivansa "Niagara" on edelleen kaupungin satamassa. Sataman tärkeyden ohella Erieen kasvoi myös teollisuutta ja etenkin rautasulattamoja. Vuonna 1844 avautui Beaver-Erien kanava ja seuraavalla vuosikymmenellä saapui rautatie. Kaupungin ja sen sataman merkitys väheni asteittain muiden liikennevälineiden yleistyessä. Sillä on kuitenkin edelleen merkitystä Pennsylvanian ainoana satamana Saint Lawrencen vesitien varrella.

title: Frederick Marryat

text: Muutamia kuukausia myöhemmin Marryat jälleen niitti kunniaa niitti kunniaa johtamalla yrityksen leikata "Aeoluksen" päämasto pelastaakseen laivan myrskyssä ja rohkeasti pelastamalla miehen hukkumasta. Sen jälkeen hän siirtyi fregatti HMS "Spartan"iin, osallistui moniin Amerikan laivojen valtauksiin (vuoden 1812 sota oli alkanut). 26. joulukuuta 1812 hänet ylennettiin luutnantiksi ja siinä asemassa hän palveli sluuppi HMS "Espiegle"ssä and HMS "Newcastle"ssa. Marryat johti neljää proomua jäljemmästä laivasta hyökkäysretkellä  Massachusettsin Orleansiin joulukuun 19. päivänä 1814. Sodan viimeinen taistelu käytiin Uudessa Englannissa (New England). Aluksi Marryat pysäytti amerikkalaiskuunarin ja kolme sluuppia, mutta pääsi pakoon vain yhdellä sluupilla. Sotatoimilla oli sekalaiset tulokset.

title: Malojaroslavets

text: Kaupungin on perustanut 1300-luvun lopussa Serpuhovin ruhtinas Vladimir Andrejevitš, joka nimesi sen poikansa mukaan Jaroslavetsiksi. Vuonna 1485 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, minkä jälkeen sitä alettiin nimittää Malojaroslavetsiksi erotuksena Jaroslavlista. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodassa seudulla käytiin ankaria taisteluja Napoleonin ja Venäjän armeijan välillä. Toisen maailmansodan aikana lokakuusta 1941 tammikuuhun 1942 kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyisin Malojaroslavetsissa on mm. metalliteollisuutta, kumitehdas ja elintarviketeollisuutta.