query: Milloin käytiin Vietnamin sota?

title: Vietnamin sota

text: Vietnamin sota (myös toinen Indokiinan sota, , , ”vastarintasota Yhdysvaltoja vastaan”) oli Vietnamissa vuosina 1954–1975 käyty sota, joka käytiin Pohjois- ja Etelä-Vietnamin valtioiden sekä kummankin osapuolen kansainvälisten liittolaisten välillä.

title: Vietnamin–mongolien sota

text: Vietnamin–mongolien sota käytiin vuosina 1257–1288 mongolien ja liittoutuneiden Đại Việtin (Pohjois-Vietnamissa) ja Champan (Keski-Vietnamissa) välillä. Mongolit tekivät alueelle kolme hyökkäystä: vuosina 1257, 1284 ja 1287.

title: Phước Longin taistelu

text: Phước Longin taistelu oli taistelu Pohjois-Vietnamin ja Etelä-Vietnamin joukkojen välillä Phước Longin maakunnassa Vietnamin keskisellä ylänköalueella 12. joulukuuta 1974–6. tammikuuta 1975. Taistelut käytiin Pariisin rauhan jälkeen ja Pohjois-Vietnamin tavoitteena oli koetella Etelä-Vietnamin joukkojen suorituskykyä, sekä Yhdysvaltojen vastausta taistelun aloittamiseen. Etelä-Vietnamin joukkojen suoristuskyky osoittautui alhaiseksi ja Yhdysvallat ei enää liittynyt uudestaan sotaan, mikä mahdollisti Phước Longinin valtaamisen jälkeen sotatoimet muuta Etelä-Vietnamia vastaan.

title: Vietnamin sota

text: Yhdysvallat ei sitoutunut koko voimallaan Vietnamin sotaan ja kavahti Etelä-Vietnamin armeijan takia tappioita. Mutta Vietkong ja Pohjois-Vietnamin armeija halusivat voittaa sodan suurista tappioista piittaamatta. Tämä johtui osin siitä, että kommunisti-vietnamilaiset kävivät isänmaallista sotaa omalla maaperällään. Amerikkalaiset kävivät kaukana Indokiinassa sotaa, jota eivät kokeneet omakseen.[25] Kun sota pitkittyi, se junnasi paikoillaan ja tuli tappioita. Tappiot ja ihmisoikeusloukkaukset käänsivät ihmisiä vuosi vuodelta yhä enemmän sotaa vastaan, niin että vuonna 1967 hieman yli puolet Yhdysvaltain kansasta vastusti sotaa. Sensaationhakuinen, kriittinen lehdistö etsi aktiivisesti virheitä amerikkalaisten toimista.[26] Niinpä sodan kannattajat hävisivät "tiedotussodan" kotikentillä.

title: Yhdysvaltain sotahistoria

text: 1964–1973: Myös Vietnamin sota käytiin Neuvostoliiton tukeman pohjoisen ja Yhdysvaltain tukeman etelän välillä. Yhdysvaltalaisia sotilaita osallistui sotaan 2,59 miljoonaa, joista kuoli 58169 ja 304000 haavoittui.

title: Hävittäjä-ässä

text: Vietnamin sota oli Vietnamissa vuosina 1955–1975 käyty sota, joka käytiin Pohjois-Vietnamin valtion ja Etelä-Vietnamin valtion sekä kummankin osapuolen kansainvälisten liittolaisten välillä.

title: Kambodžan–Vietnamin sota

text: Kambodžan–Vietnamin sota käytiin 1978–1989. Se alkoi, kun Vietnam hyökkäsi Kambodžaan. Vietnam valtasi Kambodžan nopeasti, syrjäytti punakhmerien johtaman Demokraattisen Kamputsean ja perusti maahan Kamputsean kansantasavallan. Miehitys jatkui vuoteen 1989, jolloin Vietnam vetäytyi Kambodžasta. Sota jatkui tämän jälkeen sisällissotana punakhmerien ja vietnamilaismielisen Kamputsean kansantasavallan välillä. Rauhaan päästiin vuonna 1991.

title: Guangxi

text: Kiinan sisällissodassa Bai ja Li ajautuivat erimielisyyksiin Tšiang Kai-šekin kanssa sodan johtamisesta ja vuoden 1949 lopulla Tšiang joutui eroamaan presidentin virastaan Lin korvatessa hänet. Kommunistien etenemisen takia Lin kausi jäi lyhyeksi ja hän pakeni lopulta Yhdysvaltoihin. Taakseen hän jätti satoja tuhansia sotilaita, jotka kävivät sissisotaa kommunisteja vastaan aina vuoteen 1953 saakka. Alueen hallitsemisen vaikeus saattoi osaltaan vaikuttaa siihen, että kommunistit perustivat vuonna 1958 Guangxin autonomisen alueen. Vietnamin sodan seurauksena alueelle muutti monia Vietnamissa asuneita etnisiä kiinalaisia pakolaisina. Myöhemmin Kiinan–Vietnamin sota käytiin vuonna 1979 Guangxin ja Vietnamin vastaisella rajalla. Guangxi on ollut pitkään naapuriaan Guangdongia köyhempi ja taloudelliset uudistukset vuodesta 1978 eteenpäin vaikuttivat hitaasti. Alue avattiin ulkomaisille sijoituksille vuonna 1984 ja sittemmin talouskasvun lähteitä on löytynyt esimerkiksi turismista Guilinissa ja kaupassa Vietnamiin sen rajalla.

title: Vietnamin sota

text: Taistelut käytiin pääosin Etelä-Vietnamissa, mutta Yhdysvaltojen tultua mukaan sotaan Tonkininlahden välikohtauksen seurauksena 1964 se ulotti pommituslentonsa myös Pohjois-Vietnamiin, Laosiin ja Kambodžaan. Vietnamin sodan tapahtumat vaikuttivat merkittävästi myös Kambodžan sisällissotaan.[1]

title: Vietnamin sota

text: Vietnamin sota oli päättymisensäkin jälkeen arkaluontoinen aihe Yhdysvalloissa, eikä sitä haluttu käsitellä elokuvissa. Kirjallisuudessa sotaa kuitenkin käsiteltiin jo pian sen loppumisen jälkeen, ja esimerkiksi David Morrell herätti kiivasta keskustelua vuonna 1972 ilmestyneellä kirjallaan Ajojahti. Kirjassa John Rambo -niminen Vietnamin sodan veteraani joutuu kotimaahansa palattuaan yhteisön syrjimäksi ja sodasta saamiensa traumojen takia aloittaa yksinäisen sotansa pienen kaupungin poliisivoimia vastaan. Morrell on sanonut kirjan ajatukseksi siirtää Vietnamin sota Yhdysvaltain maaperälle. Kirja sovitettiin vuonna 1982 elokuvaksi Taistelija, jossa pääosaa esittää Sylvester Stallone. Erittäin merkittävä Vietnamin sissiliikkeestä (vietkong) kertova kirja on Wilfred Burchettin tekemä ”näin toimivat vietnamin sissit”.

title: Kiinan–Vietnamin sota

text: Kiina ei saavuttanut kaikkia tavoitteitaan. Vietnam ei perääntynyt Kambodžasta, eikä se muuttanut politiikkaansa maan kiinalaisen vähemmistön suhteen. Sota toi myös esiin Kiinan asevoimien heikkoudet etenkin viestinnässä, logistiikassa ja aseistuksessa. Neuvostoliitto ei osallistunut suoraan sotaan Vietnamin puolella, mutta se kuljetti Vietnamiin ilmateitse tarvikkeita. Maa myös kaksinkertaisti sotilasneuvonantajiensa määrän Vietnamissa ja lähetti maan aluevesille oman laivastonsa yksikköjä. Neuvostoliiton sukellusveneet alkoivat käyttää sodan jälkeen Cam Ranhin tukikohtaa Vietnamissa.

title: Vietnamin sota

text: Moni yhdysvaltalainen sotaan lähtenyt palasi sodasta vakavasti haavoittuneena tai psyykkisesti vammautuneena. Kaikkiaan 58000 yhdysvaltalaissotilasta kuoli; kesti pitkään ennen kuin he saivat muistomerkkinsä, koska sota miellettiin tappioksi, jollaiseen Yhdysvallat ei ollut tottunut. Siirtyminen ammattiarmeijaan oli yksi Vietnamin sodan seuraus. Reaganin aikana oltiin asevarustelusta ja patrioottisuudesta huolimatta hyvin varovaisia sotilasoperaatioissa juuri Vietnamin sodan haamun takia.

title: Vietnamin sota

text: Taistelut käytiin pääosin Etelä-Vietnamin maaperällä, mutta Yhdysvaltain pommituslennot ulottuivat myös Pohjois-Vietnamin alueelle sekä niin sanotuissa mustissa operaatioissa osittain myös Laosin ja Kambodžan alueelle.[3] Etelän puolella taisteli Saigonin hallituksen joukkojen lisäksi Yhdysvaltain, Etelä-Korean, Thaimaan, Australian, Uuden-Seelannin ja Filippiinien joukkoja. Pohjois-Vietnamin joukkoihin kuului Hanoin hallituksen lisäksi Etelä-Vietnamissa operoinut sissiliike Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama. Pohjoinen sai sotilaallista tukea Neuvostoliitolta ja Kiinalta.[4] Vietnamin sotaa voidaan määritellä yhdeksi kylmän sodan niin sanotuista proxy-sodista.[5]

title: Ähtäri

text: Epävakautta aiheutti myös jatkuva sotiminen. Suurvalta Ruotsi hyökkäsi milloin Saksaan, milloin Baltiaan. Kolmikymmenvuotinen sota käytiin 1618–1648. Suuressa Pohjan sodassa, Ruotsin suurvalta-asema romahti.[8]

title: Kiinan–Vietnamin sota

text: Vietnamin puolustusministeri Võ Nguyên Giáp ei aluksi halunnut keskittää kiinalaisia vastaan uusia joukkoja, vaan odottaa ja katsoa minne kiinalaisten hyökkäys keskittyisi. Vietnamin asevoimia komensi kenraali Van Tiên Dung, joka teki läheistä yhteistyötä puolustusministerin kanssa. Kiinan tavoitteena oli pakottaa hänet vetämään Vietnamin joukkoja Laosista ja Kambodžasta. Kun kuitenkin rajakaupunki yksi toisensa jälkeen menetettiin, vietnamilaisten oli pakko toimia. Kolme kunnostautuneena tunnettua divisioonaa siirrettiin toiselle puolustuslinjalle samaan aikaan, kun taisteluja käytiin Lạng Sơnissa 3. maaliskuuta. 5. maaliskuuta julistettiin yleinen liikekannallepano, yksi armeijakunta eli kolme divisioonaa kutsuttiin takaisin Kambodžasta ja yksi divisioona siirrettiin Đà Nẵngista tukemaan joukkoja Móng Cáissa.

title: Operaatio Lam Son 719

text: Yhdysvaltojen kongressi oli 29. joulukuuta 1970 vienyt läpi niin sanotun Cooper–Church-lisäyksen, jonka mukaan Yhdysvallat ei saanut käyttää maavoimiaan Laosin alueella.[2] Lisäyksen tarkoituksena oli estää presidenttiä laajentamasta Vietnamin sotaa Kambodžaan tehdyn hyökkäyksen jälkeen vuonna 1970. Vietnamilaisten tukena ei näin ollut amerikkalaisia neuvonantajia tai tiedustelijoita.[1] Yhdysvaltain joukot antoivat kuitenkin huomattavaa logistista apua tukikohdistaan Etelä-Vietnamista. Etelä-Vietnamin joukkoja saatettiin myös tukea tykistöllä ja ilmavoimilla.[2]

title: Vietnamin sota

text: Vietnamissa käytiin myös hävittäjäsotaa. Yhdysvallat pudotti 217 lentokonetta, Pohjois-Vietnam 121 ja kiinalaiset kahdeksan. Vietnamilaisten käyttämää havaintotutkaa kutsuttiin nimellä Fan Song.[22]

title: Vietnamin–chamien sota (1446–1471)

text:
Vietnamin–chamien sota (1446–1471) käytiin Vietnamin keisarikunnan eli Đại Việtin ja nykyisessä Keski-Vietnamissa sijainneen Champan kuningaskunnan kesken.
Vuonna 1446 Đại Việt hyökkäsi Champan keskiosiin ja valtasi pääkaupunki Vijayan, mutta chamit valtasivat pääkaupunkinsa takaisin seuraavana vuonna.
Vuonna 1471 Vietnamin armeija kuningas Le Thanh Tongin johdolla valtasi Vijayan ja surmasi tuhansia sen asukkaita. Eloonjääneet chamit pakenivat valtakunnan lounaisosiin ja monet heistä kääntyivät shia-muslimeiksi.

title: Vietnamin sota

text: Yksi suurista puheenaiheista oli Vietnamin sotaan liitetyt huumeet. Yksi tutkimus arvioi, että 10 prosenttia Vietnamissa palvelleista kokeili heroiinia. Huumeita oli Vietnamissa helposti saatavilla, minkä on esitetty hieman lisänneen sodan jälkeistä huumeidenkäyttöä Yhdysvalloissa.

title: Quảng Trị

text: Maakunnassa käytiin kiivaita taisteluita Vietnamin sodan aikana, ja siellä on sotaan liittyviä muistomerkkejä.

title: Vietnamin sodan vastaiset protestit Yhdysvalloissa

text: Tammikuussa 1968 pohjoisvietnamilaiset suorittivat massiivisen yllätyshyökkäyksen yhdysvaltalaisia joukkoja vastaan. Hyökkäys tuli yllätyksenä yhdysvaltalaisille ja lisäsi sotaa vastustaneiden määrää entisestään. Helmikuussa 1968 tehdyssä gallupissa vain 35 prosenttia vastanneista ilmoitti kannattavansa presidentti Johnsonin linjaa Vietnamin sodan käymisestä. Sotaa vastustaneiden määrä kasvoi entisestään, kun sodasta palanneet halvaantuneet sotilaat alkoivat esiintyä televisiossa. Tämän jälkeen myös poliisien ja mielenosoittajien yhteenotot alkoivat tulla entistä väkivaltaisemmiksi; kun mielenosoittajat valtasivat Columbian yliopiston hallintorakennuksen huhtikuussa 1968, joutui poliisi turvautumaan voimankäyttöön poistaakseen heidät rakennuksesta. Tämän jälkeen myös aktivistit alkoivat käyttää kovempia keinoja muun muassa sabotoimalla Vietnamiin napalmipommeja tuottaneita tehtaita ja silppuamalla kutsuntakeskuksissa olleita dokumentteja. Valtavan vastustajajoukon takia Johnson päätti olla pyrkimättä enää toiselle kaudelle. Johnsonin tilalle demokraattien presidenttiehdokkaaksi tuli sotaa vastustanut Eugene McCarthy, joka sai vastaehdokkaakseen republikaanien Richard Nixonin. Nixon lupasi kampanjassaan palauttaa maahan järjestyksen viitaten sodanvastaisiin mielenosoituksiin sekä Martin Luther Kingin salamurhan jälkeisiin mellakoihin. Joulukuussa 1969 Yhdysvaltain hallitus määräsi niin kutsutut "kutsunta-arvonnat", joissa arvottiin uudet sotilaat Vietnamiin. Useat yhdysvaltalaiset pakenivat kutsuntoja erilaisten verkostojen avulla Kanadaan tai Ruotsiin. Myös kirkot auttoivat kutsuntoja pakenevia nuoria.

title: Vietnamin–Kiinan sota (1418–1428)

text: Vietnamin–Kiinan sota käytiin vuosina 1418–1428. Kiinalaiset olivat valloittaneet Vietnamin pohjoisosat noin kymmenen vuotta aiemmin. Lê Lợi johti Lam Sonin kansannousua 1418. Vuoteen 1428 mennessä kiinalaiset oli ajettu pois Vietnamista ja la Lê Lợista tuli keisari Le Thai To. Lê Lợi oli varakkaan maanomistajasuvun poika, joka oli palvellut virkamiehenä ennen kiinalaisvalloitusta.

title: Kiinan–Ranskan sota

text: Kiinan–Ranskan sota käytiin elokuusta 1884 huhtikuuhun 1885 Pohjois-Vietnamin Tonkinin alueen hallinnasta.

title: Kiinan–Vietnamin sota

text: Kiina oli sotilaallisesti huomattavasti Vietnamia suurempi, mutta sen asevoimilla oli myös useita heikkouksia. Kiinan koko asevoimien koko oli 3,6 miljoonaa sotilasta ja sotaan Vietnamia vastaan keskitettiin aluksi 18 divisioonaa, eli noin 180 000 sotilasta. Myöhemmin sotilaiden määrä kohosi noin 600 000:een. Kiinan viimeisin suuri yhteenotto oli ollut Korean sota 1950-luvulla. Asevoimat painottuivat jalkaväkeen ja ne olivat huomattavan heikot muilla aloilla. Vietnamin koko asevoimien koko oli noin 615 000 sotilasta, jotka oli jaettu 25 divisioonaan. Suurin osa divisioonista oli kuitenkin Laosissa ja Kambodžassa. Vietnamia puolusti vain viisi divisioonaa ja niistä kolme oli sijoitettu Hanoin ympärille. Kiinan vastaisella rajalla oli noin 70 000 rajavartioston sotilasta, minkä lisäksi rajalla oli miinakenttiä ja muita esteitä. Vietnam saattoi myös kutsua palvelukseen kevyesti aseistettuja miliisijoukkoja. Molemmilla mailla oli ilmavoimat. Kiinalaisilla oli noin tuhat lentokonetta ja vietnamilaisilla 485. Kumpikaan osapuoli ei kuitenkaan käyttänyt ilmavoimiaan toisiaan vastaan.

title: Vietnamin sota

text: Vietnamissa oli käyty siirtomaavallan vastaista sotaa ensin japanilaisia ja sitten ranskalaisia vastaan. Điện Biên Phủn tappion jälkeen vuonna 1954 Yhdysvallat tuli merkittävimmäksi kansainväliseksi osapuoleksi – aluksi neuvonantajana, mutta 1964 Tonkininlahden välikohtauksen jälkeen avoimesti. Yhdysvaltalaisten joukkojen osalta vihollisuudet päättyivät Rauhansopimukseen Pariisissa 27.1.1973 solmitun aselevon jälkeen. Aselevon ollessa voimassa FNL:n ja Pohjois-Vietnamin joukot aloittivat uudelleen hyökkäyksen Etelä-Vietnamiin, eikä Yhdysvalloissa haluttu enää lähettää joukkoja Etelä-Vietnamin avuksi. Pohjois-Vietnamin joukot valtasivat Saigonin ja 30.4.1975 Saigonin hallitus antautui. 2.7.1976 Etelä- ja Pohjois-Vietnam yhdistettiin Vietnamin sosialistiseksi tasavallaksi.

title: Vietnamin sota

text: Vaikka Vietnamin sotaa kuvataan laajan liittouman käymäksi, suurin osa Etelä-Vietnamin puolella olleista valtioista lähetti ainoastaan muodollisen joukkoyksikön kunnioittaakseen liittosuhteitaan Yhdysvaltain kanssa. Iso-Britannia ei lähettänyt lainkaan joukkoja. Etelä-Koreasta saatiin suhteellisen suuri määrä joukkoja, joita Yhdysvallat tuki taloudellisesti. Myös australialaiset osallistuivat sotaan omilla joukkoyksiköillään. Thaimaakin lähetti taisteluun jonkin verran joukkoja. Suomalainen Lauri Törni osallistui sotaan amerikkalaisten riveissä nimellä Larry Thorne.

title: Vietnamin sota

text: Elokuvien varovainen linja Vietnamin sodan suhteen muuttui, kun Michael Ciminon Kauriinmetsästäjä sai vuonna 1978 viisi Oscar-palkintoa (muun muassa parhaan elokuvan Oscar-palkinnon) ja Francis Ford Coppolan Ilmestyskirja. Nyt vuonna 1979 kaksi Oscar-palkintoa. Siitä lähtien Yhdysvalloissa on tehty useita Vietnamin sotaa käsitteleviä valtavirtaelokuvia. Tunnetuimpia näistä ovat Stanley Kubrickin Full Metal Jacket (1987) ja Oliver Stonen omiin kokemuksiin pohjautuva Vietnam-trilogia, jonka ensimmäinen osa, Platoon – nuoret sotilaat (1986), sai neljä Oscaria. Vietnamin sotaa sivutaan myös elokuvassa Forrest Gump (1994).

title: RoboCop

text:
ED-209:n paljastava tutkija on nimeltään MacNamara, mikä luo yhteyden Vietnamin sotaan. Ylenpalttista väkivaltaa käyttävä robotti näyttää uudelleen voiman, jota Yhdysvaltain armeija käytti
Vietnamin sodassa samannimisen puolustusministerin aikakaudella.

title: Yhdysvallat

text: Toisen maailmansodan jälkeen alkoi kylmä sota, jossa olivat vastakkain kaksi suurvaltaa: Neuvostoliitto ja sitä tukevat kommunistiset maat ja Yhdysvallat ja sitä tukevat kapitalistiset maat. Yhdysvallat osallistui Korean sotaan 1950–1953 ja Vietnamin sotaan 1964–1975. Lisäksi maa tuki Sikojenlahden maihinnousuyritystä Kuubaan ja oli mukana Kuuban ohjuskriisissä. Neuvostoliittoa vastaan käytiin myös avaruuskilpaa. Presidentti Kennedy asetti Yhdysvaltain tavoitteeksi miehitetyn kuulennon, jonka teki Apollo 11 vuonna 1969.

title: Vietnamin historia

text: Etelä-Vietnam kärsi Pohjois-Vietnamin tukemien Việt Cộngin sissien hyökkäyksistä, ja Việt Cộngin hallitseman alueen edelleen laajentuessa Etelä-Vietnamissa, päätti Yhdysvaltain presidentti Lyndon B. Johnson laajentaa tukeaan Etelä-Vietnamin hallitukselle. Elokuussa 1964 tapahtui Tonkininlahden välikohtaus, jossa Pohjois-Vietnamin sukellusveneiden ilmoitettiin käyneen Yhdysvaltain hävittäjän kimppuun. Tapaus oli kyseenalainen, mutta se toimi lähtölaukauksena sille että Yhdysvallat sekaantui sotaan. Vaikka kyseessä oli pohjimmiltaan Vietnamin sisällissota, Yhdysvaltain mukaantulo kytki sodan yhä tiiviimmin osaksi kylmää sotaa. Kommunistiset Kiina ja Neuvostoliitto taas ilmaisivat tukensa Ho Tši Minhin johtamalle Pohjois-Vietnamille.


query: Missä Spede Pasanen syntyi?

title: Spede Pasanen

text: Pertti Olavi Pasanen syntyi 1930 Kuopiossa Kusti ja Helmi Pasasen esikoisena. Hänen isänsä oli metsäteknikko ja toimi paperiyhtiö Ahlströmin piiripäällikkönä. Perheeseen kuului myös Pertin pikkusisko Virpi ja pikkuveli Risto.[2] Perhe oli kuopiolaisittain vauraampaa keskiluokkaa. Lempinimi ”Spede” on peräisin jääkiekkokaukalossa saadusta Speedy-nimestä, ja seurasi Spedeä jo nuoresta iästä.[3] pitkän Pasasen Speedy-nimi tuli Warner Brothers -yhtiön sarjakuvan Looney Tunes and Merrie Melodies Series of Cartoons sankarihiiri Speedy Gonzalesista[4].

title: Spede Pasanen

text: Ruljanssiriihessä syntyi myös papukaija G. Pula-ahon hahmo. Pasanen halusi itselleen ohjelmaan vakituisen vastaparin ja kehitti kovanaamaisen papukaijan, joka laukoi totuuksia stadin slangilla. Pula-ahon puhetyylin hän lainasi Ota tai jätä -visailun juontajalta Tauno Rautiaiselta, jonka puhetyyli oli terävää ja slangivoittoista, ja ääninäyttelijäksi hän valitsi Leo Jokelan, joka loi Pula-ahon äänen puhumalla hampaat yhdessä. Speden ja Pula-ahon yhteisistä sketseistä, joissa terävä papukaija halvensi estoitta tyhmää juontajaa, tuli yleisön suosikkeja.[5] Pasanen julkaisi G. Pula-ahosta kirjan Papukaija G. Pula-ahon seikkailut, joka sisälsi radiossa esitettyjä sketsejä kirjallisessa muodossa.

title: Rotestilaulu

text: Tarina kertoo, että Rotestilaulu syntyi samana vuonna ilmestyneen "Millipilleri"-elokuvan kuvausten jälkeen, Pasasen silloisessa kotitalossa Lauttasaaressa. Kyseisenä päivänä Pasanen ja Salminen olivat saunoneet ja viettäneet aikaa saunaosaston uima-altaalla ja ajan myötä siirtyneet olohuoneeseen, jossa he jatkoivat keskustelua. Pasanen oli laittanut television päälle, jossa sillä hetkellä oli soinut Yleisradion ohjelma, jossa esitettiin protestilauluja. Illan edetessä Salminen sai idean "Rotestilaulusta", joka parodioi protestilauluja. Pasanen kirjoitti muistiin Salmisen keksimän sanoituksen, johon hän itse teki myös muutamia lisäyksiä. Kappaleen sanoitus syntyi 10 minuutissa. Simo Salminen esitti kappaleen ensimmäisen kerran samana iltana vaimolleen Marittalle sekä Speden vaimolle Pirjolle, jotka olivat istuneet iltaa keskenään talon yläkerrassa.

title: Spede Pasanen

text: Vuoden toinen elokuva oli Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika. Pasanen oli suunnittelemassa elokuvaa yhdessä Ere Kokkosen ja Vesa-Matti Loirin kanssa kahvilassa. Elokuva ei alkanut hahmottua, kunnes paikalle saapui Simo Salminen. Hän kysyi mitä miehet suunnittelee, kun hänelle kerrottiin, että Pasanen haluaa tehdä lännen elokuvan jossa hän on Speedy Gonzales eli lännen nopein. Salminen vastasi että hänelle se käy ja hän on sitten Hämeen hitain. Tämä laukaisi pattitilanteen ja miehet lähtivät oitis kirjoittamaan käsikirjoitusta.[5] Elokuvaa kuvattiin Hyrylän hiekkakuopilla, jonne oli MTV:n Kivikasvot-ohjelmaa varten lavastettu ”villi länsi”. Elokuvaan kuvattaessa kohtausta, jossa Leo Jokelan näyttelemä sheriffi hiipii Speedy Gonzalesin taakse ja työntää aseen tämän selkään, sankari nostaa kädet ylös, jonka jälkeen Jokelan taakse tulee toinen ja tekee aseella saman. Muodostuu jono, jossa seisoo letka miehiä ase edellä olevan selkään osoitettuna. Virtanen huomautti Pasasta ettei tämmöistä kohtausta voi tehdä, koska Marx-veljekset tekivät saman klassikkoelokuvassa Päivä lännessä. Pasanen ei ollut kuullutkaan kyseisestä elokuvasta. Virtasen mukaan Pasanen ei tarvinnut esikuvia vaan hän keksi itse omat ideansa.[26] Elokuva menestyi ja keräsi 305816 katsojaa ja tuotti voittoa 45000 markkaa.[27] Speedy Gonzales -elokuvan jälkeen Pasanen ja Ere Kokkonen riitaantuivat. Kokkonen ei kokenut saaneensa tarpeeksi arvostusta omalle työlleen. Vaikka hän ohjasi ja myös käsikirjoitti elokuvia, kaikki meni aina Speden nimiin. Pasanen selitti, että kun on luotu ”brändi” Spede-elokuvat, niin siitä ei pysty luopumaan, samalla lailla ei Disneykään mainitse varsinaisesti tekijöitään.

title: Spede Pasanen

text: Pasanen oli aloittanut X-Paroni-elokuvan tuotannon ja etsi sopivaa naista näyttelijäksi. Hän oli esiintymässä Turun mainosyhdistyksen juhlissa maaliskuussa 1964 ja ihastui siellä arpoja myyneeseen Pirjo Vainimäkeen.[6] Vainimäki sai roolin Speden ensimmäisessä omassa elokuvassa ja seuraavana vuonna hänestä tuli rouva Pasanen – häitä vietettiin 14.heinäkuuta 1965.[7] Perheeseen syntyi 31.joulukuuta 1965 tytär, Pirre Päivikki. Vuonna 1981 Pasasten liitosta oli liikkeellä monenlaisia erohuhuja. Pirjo muutti omaan asuntoon, joka sijaitsi Lauttasaaressa lähellä Speden asuntoa. Pirjo kertoi Apu-lehden haastattelussa 1981 avioliiton jatkuvan, vaikka he asuvatkin eri osoitteissa.[8] Virallinen ero astui voimaan vuosien kuluttua.

title: Speden Spelit

text: Ohjelmat juonsi lähes aina Pertti "Spede" Pasanen. Satunnaisesti Speden juontajasijaisina toimivat mm. Simo Salminen, Arja Koriseva sekä Linda Lampenius. Speden Pasasen spelityttöjen nimet ovat Pirre Pasanen, Nora Löfving, Saija Hakola, Alexandra Ounaskari ja Annika Metsäketo. Spede Pasasen menehdyttyä yllättäen 7. syyskuuta 2001 juontajaksi siirtyi 12. syyskuuta 2001 alkaen Saija Hakola, joka toimi ohjelman juontajana kunnes MTV3 lopetti ohjelman vuoden 2002 lopussa.

title: Spede Pasanen

text: pienoiskuva|Spede Pasanen ja Jaakko Pakkasvirta X-Paronissa vuonna 1964. Spede Pasanen ja Jaakko Pakkasvirta tapasivat toisensa Mikko Niskasen Hopeaa rajan takaa -elokuvan kuvauksissa 1963. Pakkasvirta ja Risto Jarva, kaksi nuorta elokuvantekijää, olivat Teknillisen Korkeakoulun Ylioppilaskunnan omistaman tuotantoyhtiö Filminorin johtohahmot. Heidän yhteinen esikoiselokuvansa Yö vai päivä (1962) oli tehnyt raskaat tappiot ja vienyt yhtiön konkurssin partaalle. Kun Jarva ja Pakkasvirta tutustuivat radiokoomikkona mainetta niittäneeseen Spedeen, he solmivat tämän kanssa sopimuksen komediaelokuvan tekemisestä, toivoen näin pelastavansa yhtiönsä talouden. Sopimuksen mukaan Filminor huolehtisi elokuvan teknisestä puolesta, Spede hankkisi rahoituksen ja näyttelisi pääosan.[5] Yhteistyön tuloksena oli komedia X-Paroni (1964), jota pidetään ensimmäisenä ”Spede-elokuvana”.

title: Spede Pasanen

text: Vuonna 1993 Pasanen alkoi tuottaa MTV3:lle Elina Halttusen kirjoittamaa draama-komediasarjaa Blondi tuli taloon (1994–1995), jota seurasivat Halttusen sairaalaan sijoittuvat sarjat Ihmeidentekijät (1996–1998) ja Parhaat vuodet (2000–2002). Vuonna 1995 Spede yllätti keksimällä Yle TV1:lle Bingolotto-peliohjelman, jossa mukana oli myös Veikkaus. Keväällä 1996 Spede kirjoitti ja tuotti 23 jakson verran Uuno Turhapuro -televisiosarjaa, joka ei menestynyt odotetulla tavalla. Näiden sarjojen lisäksi tuotannossa olivat läpi 1990-luvun Kymppitonni- ja Speden Spelit -ohjelmat.

title: Simo Salminen

text: Simo Salmisen varsinainen läpimurto tapahtui 1960-luvulla, kun Spede Pasanen huomasi Simon esiintyjänkyvyt ja päätti ottaa tämän mukaan televisiotyöhön. Salminen oli tutustunut Pasaseen pyydettyään tätä juontajaksi Härvelin pellehyppykilpailuihin 1960. Vuonna 1964 alkoi Simon ja Speden lähes neljä vuosikymmentä kestänyt yhteistyö elokuvalla "X-Paroni", jossa Salminen oli vielä pienehkössä roolissa gangsteriporukan yhtenä jäsenenä. Samana vuonna siihen asti radiossa vaikuttanut Spede sai oman televisio-ohjelman ja pyysi Simo Salmista koomikkoparikseen. Pasanen arvosti liikunnallista Salmista, ja tämän pellehyppääjä- ja akrobaattitaustaa hyödynnettiin monissa sketseissä. Speden aloittaessa vuonna 1965 televisiossa sketsisarjojensa ketjun Simo oli jo vakiokalustoa, ja 1967 hän oli jo toinen pääosanesittäjä Speden "Pähkähullussa Suomessa". Spede Pasasen varhaistuotannoissa mukana ollut Jukka Virtanen on todennut, että Simo Salminen oli Spedelle ihanteellinen koomikkopari, koska tämä ei varastanut Speden rooleja, mutta kykeni kuitenkin tuottamaan itsenäistä huumoria.

title: Spede Pasanen

text: 1960-luvulta lähtien Spede Pasanen teki lähes vuosittain komediaelokuvia, usein saman vuoden aikana ilmestyi 2–3 elokuvaa.

title: Spede-Yhtiöt

text: Speden muut firmat "Elokuvatuotanto Spede Pasanen", "Hupi-Klubi Oy", "Filmituotanto Spede Pasanen Oy", "Spede-Production Oy", "Amusement Films Oy", "Funny-Films Oy", "Spede-Video Oy", "Spede-Team Oy" ja "Spede-Studio Oy" ovat myös sulautuneet MTV Oy:öön. Samassa kaupassa MTV Oy sai myös kaikki esitys- ja levitysoikeudet Speden elokuviin ja tv-ohjelmiin. Kauppojen yhteydessä MTV Oy:n omistukseen siirtyi myös mm. suksiveneitä ja hevosia.

title: Spede Pasanen

text: Vuonna 1971 Spede Show -sarjassa esiintyneestä Vesa-Matti Loirin näyttelemästä Uuno Turhapurosta tuli nopeasti suosittu sketsihahmo. Pasanen keksi hahmon ja Loiri loi hahmon maskeerauksen. Uunoa on sanottu Pasasen ja Loirin lehtolapseksi. Turhapuro esiintyi noin 20 sketsissä, kunnes Pasanen alkoi miettiä olisiko aiheesta elokuvaksi asti. Elokuva päätettiin tehdä vuonna 1973 ja Pasanen sai houkuteltua Ere Kokkosen takaisin tiimiinsä. Kokkonen suostui lähinnä siksi että elokuva kuvattiin tv-tekniikalla ja pääosassa oli Loiri. Elokuva Uuno Turhapuro keräsi .[31] Elokuvalle ei heti tehty jatkoa. Turhapuro-elokuvassa esiintyi ensimmäisen kerran Pasasen näyttelemä Härski Hartikainen, josta tuli yksi hänen tunnetuimmista elokuvarooleistaan. Vuonna 1974 valmistui Pasasen ja Kokkosen elokuva Viu-hah hah-taja, jossa pääosassa olivat Spede Show’ssa esiintyneet koomikot Seppo Laine ja Jyrki Kovaleff.

title: Spede Pasanen

text: Elokuvien lisäksi Pasanen teki 1960-luvulla MTV Oy:lle useita sketsiviihdeohjelmia, vakituisena aisaparinaan Simo Salminen. Ensimmäinen näistä oli Spede Show (1964), jota seurasivat Speden saluuna (1965), Spedevisio (1965–1970) ja 50 pientä minuuttia (1967–1971). Näistä Pasasen varhaisista ohjelmista on säilynyt vain osia, sillä MTV:llä oli puutetta kalliista kuvanauhoista ja uusia ohjelmia tallennettiin vanhojen päälle.[22] Yksi varhaisten Spede-ohjelmien tunnetuimpia sketsejä oli rautakauppasketsi, jossa asiakas (Simo Salminen) saapuu rautakauppaan ostoksille ja kohtaa monumentaalisen laiskan ja palveluhaluttoman myyjän (Spede Pasanen). Vuonna 1978 sketsistä tehtiin toinen versio elokuvaan Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978), jossa asiakkaana on Kauko Helovirta ja myyjänä Uuno Turhapuro (Vesa-Matti Loiri).[5]

title: Spede Pasanen

text: Pasanen suunnitteli uuden Spede Show -ohjelman tekemistä vuonna 1982, mutta hanke kaatui Vesa-Matti Loirin työkiireisiin. Saman vuoden keväällä tehtiin kuitenkin kaksi Spede Show -kokoomajaksoa, joissa esitettiin vanhoja mustavalkoisia sketsejä ja joihin kuvattiin Speden, Simo Salmisen ja Vesa-Matti Loirin uudet juonnot väreissä. Vuonna 1984 alkoi uusi värillinen Spede Show -televisiosarja, josta tuli yksi 1980-luvun suosituimmista televisio-ohjelmista. Ohjelma sai eri tv-alan palkintoja ja Spede sai tunnustusta Erikois-Telviksen muodossa vuonna 1985. Joulukuussa 1987 Pasanen lopetti Spede Show -ohjelman teon ja keskittyi peliohjelmiensa (Spede Special, Spedestroikka, Speden sallitut leikit, Speden spelit) tekemiseen, joista ensimmäiseen hän myös kirjoitti uusia sketsejä. 1980-luvun lopulla Pasanen alkoi tuottaa myös ohjelmia, joissa ei itse esiintynyt tai ei muuten vaikuttanut juurikaan ohjelmien sisältöön. Näistä sketsisarjoista tunnetuimmat ovat Vesku Show (1988–1991) ja Pulttibois (1989–1991).[5]

title: Spede Pasanen

text: Vuoden 1971 aikana Pasanen saattoi elokuvateattereihin kolme elokuvaa, Kahdeksas veljes, Saatanan radikaalit ja Hirttämättömät,jotka kaikki tuottivat hänelle taloudellisesti tappiota. Kahdeksas veljes -elokuvan Pasanen kirjoitti ja myös ohjasi itse, sekä näytteli pääosan. Elokuva kertoi Jalli Riivatsalosta, joka oli Speden ajatusleikin mukaan Aleksis Kiven Seitsemän veljeksen salattu kahdeksas veljes. Elokuva jäi verran miinuksen puolelle.[28]

title: Spede Pasanen

text: Pasanen aloitti uransa radiossa 1950-luvun lopulla. 1960-luvulla hän teki sketsiohjelmia televisiolle ja loi sarjan menestyneitä elokuvakomedioita, kuten X-Paroni, Pähkähullu Suomi, Millipilleri ja Noin 7 veljestä. 1970-luvulla Pasanen keskittyi yksinomaan elokuviin ja loi Uuno Turhapuron hahmon, jonka ympärille rakennettu elokuvasarja kasvoi 19-osaiseksi ja jonka avulla hän saavutti suurimmat yleisömenestyksensä. 1980-luvulla hän teki paluun televisioon, ensin jatkamalla jo 1960- ja 1970-luvulla tehtyä Spede Show’ta ja sitten kilpailuohjelma Speden Speleillä. Pasanen sijoittui sijalle 17. Yleisradion järjestämässä Suuret suomalaiset -kilpailuohjelmassa.

title: Spede Pasanen

text: Spede lopetti televisio-ohjelmiensa teon vuonna 1975 ja keskittyen entistä enemmän elokuvatuotantoon. Ensimmäisen Turhapuro menestyksen johdosta Pasanen kirjoitti ja tuotti vuosina 1975–1978 joka vuosi uuden Turhapuro-elokuvan. Elokuvat menestyivät loistavasti. Viidennen Turhapuron jälkeen Pasanen piti kahden vuoden tauon aiheesta ja teki 1979 elokuvan Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit, jossa hän palasi jälleen näyttelemään pääosan. Elokuvan myötä Spede luopui mustavalkoisista elokuvista ja ryhtyi tekemään pelkkiä värielokuvia.[5]

title: Raimo Pasanen

text: Raimo (Spede) Pasanen pelasi pesäpallon SM-sarjassa vuodesta 1965 1970-luvun loppupuolelle saakka. Ensimmäinen mitali Spedelle ojennettiin 1966, Pronssia HoNsU:n väreissä. Lyöjäkuninkuuden Pasanen vei 1970 Haminan Palloilijoissa pelatessaan, jolloin myös tuli pronssiset mitalit. Suomen mestaruus tuli samassa seurassa kauden 1974 päätteeksi. Itä-Länsi -otteluun hänet on valittu kahdeksan kertaa. Pasanen on kilpaillut myös yleisurheilussa ja toiminut polyteknikkojen pesäpallojaoston puheenjohtajana.

title: Spede Pasanen

text: 2000-luvulla Pasanen ei enää tuottanut elokuvia, vaikka muutamia suunnitelmia hänellä vielä oli. Television puolella hän jatkoi juontamalla Speden Spelejä jokaviikkoiseen tapaan. Tuotannossa olivat edelleen Kymppitonni ja uutena Ihmeidentekijät -sarjan jatkosarja Parhaat vuodet (2000–2002). Ennen kuolemaansa Spede teki tuotantopäätöksen Anna-Leena Härkösen kirjoittamasta televisiosarjasta Kuumia aaltoja, joka toteutettiin vuonna 2003. Lisäksi Pasasella oli suunnitteilla keksintöihin liittyvä televisiosarja, jota hän ei ehtinyt toteuttaa.

title: Vesku Show

text: Spede Pasanen käsikirjoitti ja tuotti vuosina 1984–1987 Spede Show’ta, jonka näyttelijäkaartiin myös Vesa-Matti Loiri kuului. Ohjelma oli hyvin suosittu, mutta neljän vuoden jälkeen Pasanen päätti lopettaa sen, koska hän oli kyllästynyt sketsien tekemiseen. Pasanen tarjosi tällöin Loirille mahdollisuutta kerran kuukaudessa lähetettävään, tunnin mittaiseen omaan show’hun, jossa Loirille kuuluisi myös käsikirjoitusvastuu. Loiri päätti ottaa haasteen vastaan. Vuoden 1987 viimeiseen Spede Show -ohjelmaan kehiteltiin Pasasen ja Loirin välille kuvitteellinen erimielisyys, jonka seurauksena Pasanen jättäytyi show’sta pois ja päätti antaa Loirin yrittää omillaan.

title: Spede Pasanen

text: Speden tytär Pirre peri isänsä omaisuuden lähes kokonaisuudessaan. Pasanen testamenttasi ex-vaimolleen Pirjolle 170000 euroa.[16] Pasanen oli vuosien 1998–1999 aikana lainannut Maria Drockilalle yhteensä 1850000 markkaa 30 vuoden laina-ajalla ilman korkoa.[16] Pasasen 26. heinäkuuta 2000 laatiman testamentin mukaan Drockila saa velat anteeksi siten, että ne mitätöityvät ja raukeavat lopullisesti ja mitätöinnistä seuraava perintövero on maksettava kuolinpesän varoista.[16] Speden tytär Pirre ja Drockila riitelivät perintöveron maksamisesta ja 220000 markasta, jotka Spede lainasi vielä Drockilalle testamentin teon jälkeen.[16] He saivat riitansa sovittua ennen oikeudenkäyntiä.[17]

title: Spede Pasanen

text: Jukka Virtanen jätti yhteistyön ”Näköradiomiehen” jälkeen, mutta Ere Kokkosesta tuli Pasasen tärkein yhteistyökumppani koko hänen elokuvauransa loppuajaksi. Samalla Pasanen löysi kaksi miestä, joista tuli hänen luottonäyttelijänsä sekä televisiossa että elokuvissa: Simo Salmisen, joka esiintyi jo X-paronissa, sekä Vesa-Matti Loirin, jonka ensiesiintyminen tapahtui Noin 7 veljeksessä. 1960-luvun Spede-elokuvien vakiokasvoihin kuuluivat myös näyttelijät Leo Jokela, Olavi Ahonen, Jukka Virtanen ja Juhani Kumpulainen. Vuonna 1969 Pasanen teki ensimmäisen värielokuvansa, Pohjan tähteet. Elokuvan kustannukset olivat kuitenkin liian suuret ja Pasanen jatkoi 1970-luvulla mustavalkoelokuvien tekoa.[5]

title: Spede Pasanen

text: Speden saluuna, Speden perustama ravintola Kouvolassa Pirunpesä, Speden patsas Jalasjärvellä Mesopotamia, Speden piilopirtti Muoniossa

title: Spede Pasanen

text: Spede tutustui 1960-luvun alussa pellehyppääjänä tutuksi tulleeseen Simo Salmiseen. Salmisesta tuli pian Speden luottonäyttelijä ja myöhemmin televisio-ohjelmien koomikkopari. Salminen ja Pasanen olivat siviilielämässäkin läheisiä ystäviä sekä myös liikekumppaneita. Kaverukset viettivät paljon aikaa muun muassa Speden Mesopotamia-nimisellä mökillä Muonion Pallaksella. Salminen ja Pasanen laittoivat 1960-luvulla yhdessä pystyyn muutamia ravintoloita ja ajanviettopaikkoja, joista tunnetuimpia olivat Simon rysä Lappeenrannassa, Raikulimaa Lemillä ja Speden saluuna Kouvolassa.[9][10]

title: Spede Pasanen

text: Pertti Olavi ”Spede” Pasanen () oli suomalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja, tuottaja, lauluntekijä ja keksijä, jota on kutsuttu ”viihteen yleismieheksi”.[1] Hän oli suosittu ja menestynyt viihteentekijä Suomessa 1960-luvulta 1990-luvulle asti.

title: Spede Pasanen

text: Pasanen harrasti backgammonia ja menestyi hyvin kansallisella tasolla. Hän voitti suomenmestaruuden vuonna 1979.[13] Pasanen kirjoitti alkusanat Jaakko Salavan kirjaan Backgammonia opiksi ja huviksi.[14] Spede oli Suomen Mensan jäsen ja vuonna 1998 hänet palkittiin Mensan jokavuotisella Mensa-palkinnolla.[15]

title: Spede Pasanen

text: Pasanen toi radioon mukanaan lyseon konventeissa ja osakuntajuhlissa luomansa tyylin, sekopäisen kreisikomedian. Hän piti esikuvinaan amerikkalaisia elokuvakoomikkoja, kuten Bob Hopea, Jerry Lewisiä ja Danny Kayetä, ja halusi tuoda radioon nopean ja terävän amerikkalaisen komediatyylin. Hän oli myös kotonaan elävän yleisön edessä ja juonsi sulavasti suoria lähetyksiä, joita useimmat viihdetoimittajat kammoksuivat. Pasanen aloitti radiouransa juontamalla Tarvajärven entistä ohjelmaa, sunnuntaiaamujen viihdemakasiinia Aamutuimaan, ja ajanvieteosaston päällikön Antero Alpolan mukaan ohjelma muuttui nopeasti ”Speden persoonalliseksi, lähes ilman apujoukkoja toteuttamaksi pölvästelyshowksi”.[5] 1960 lauantai-illan parhaalla ohjelmapaikalla aloitti Pasasen Ruljanssiriihi-viihdeohjelma, jonka jatkoksi syntyi myöhemmin Hupiklubi. Nämä olivat tunnin mittaisia, suorina lähetyksinä toteutettuja viihdeiltamia, joissa yhdisteltiin sketsejä ja musiikkiesityksiä.[5] Kunkin vuoden viimeisessä lähetyksessä riihi tai klubi ”poltettiin” – ja vuodenvaihteen jälkeen ensimmäisessä rakennettiin uudelleen. Rakentamisesta tuli hyviä irtovitsejä: esimerkiksi kattotiilet olivat ”takaperin poltettuja priik-pruuk-tiiliä”.

title: Speden Spelit

text: Ohjelman lähtökohtana oli, että Spede Pasanen oli kyllästynyt omien sketsien kirjoittamiseen. Hän lopetti Spede Show’nsa ja antoi Vesa-Matti Loirille mahdollisuuden jatkaa sketsien tekoa, jolloin syntyi uusi sarja Vesku Show. Tämän jälkeen Spede keskittyi omaan pelisarjaansa.

title: Spede Pasanen

text: Funny-Films Oy Elokuvatuotanto Spede Pasanen Filmituotanto Spede Pasanen Oy Spede-Production Oy Spede-Video Oy Spede-Team Oy Spede-Studio Oy Hupi-Klubi Oy Amusement Films Oy

title: Spede Pasanen

text: Menestyksen rohkaisemana Pasanen perusti Filmituotanto Spede Pasanen -nimisen yhtiön ja ryhtyi suunnittelemaan itsenäisesti seuraavaa elokuvaa. Yhteistyökumppaneikseen hän otti vanhan ystävänsä Jukka Virtasen sekä Mainostelevision nuoren ohjaajan Ere Kokkosen. Kolmikon Pasanen–Virtanen–Kokkonen kynästä syntyi nopeaan tahtiin joukko menestyksekkäitä komedioita: liikemieshupailu Millipilleri (1966), parodinen itsenäisen Suomen 50-vuotisjuhlaelokuva Pähkähullu Suomi (1967), Robin Hood -legendan suomalaisversio Noin 7 veljestä (1968) sekä televisiomaailmaa satirisoiva Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut (1969). 1960-luvun elokuviensa myötä Pasanen vakiinnutti lopullisesti asemansa maan suosituimpana koomikkona.


query: Mistä Suomen Valkoiset saivat lentokoneita käyttöönsä?

title: Suomen ilmavoimien historia

text: Suomen hallituksen eli Suomen tasavallan joukkojen, valkoisten lentotoiminta sai alkunsa ruotsalaisista ja venäläisiltä jääneistä koneista. Tammikuussa 1918 muodostetuilla tasavallan joukoilla ei ollut yhtään konetta eikä lentäjää ja tällöin sotilasjohto pyysi Ruotsista apua. Se ei kuitenkaan antanut apua valtiona ja myös aktiivipalvelussa olevia ruotsalaisia lentoupseereja kiellettiin lähtemästä Suomeen. Ensimmäinen kone, N.A.B. Albatros ostettiin ruotsalaisten lahjoitusvaroilla 20. helmikuuta 1918. Kuusi muuta ruotsalaiskonetta saatiin sodan aikana, ensimmäisenä Eric von Rosenin lahjoittama Morane-Saulnier Parasol 6. maaliskuuta, josta muodostui Suomen ilmavoimien vuosipäivä. Tarkoituksena oli käyttää lentokoneita valkoisten tukena, mutta ne eivät olleet sopivia sisällissodan olosuhteisiin.

title: Pigmentti

text: Jotkut pigmentit ovat myrkyllisiä, etenkin raskasmetalleista valmistetut. Lyijyvalkoinen eli emäksinen lyijykarbonaatti oli suosittu 1800-luvulle asti, kunnes sen tilalle saatiin myrkyttömiä synteettisiä valkoisia pigmenttejä. Lyijyvalkoinen oli niin myrkyllinen, että jotkut sitä käyttäneet taiteilijat saivat siitä lyijymyrkytyksen oireita[5]. Suomessa lyijyvalkoisen käyttö kiellettiin joitain historiallisia kohteita lukuun ottamatta vuonna 1993.[6] Myös muut lyijystä, kromista ja kadmiumista valmistettavat pigmentit[7], sekä aito sinooperi[8] ovat myrkyllisiä.

title: Sotamateriaalitilanteen kehitys Suomessa välirauhan aikana

text: Ilmavoimien lentokoneiden kokonaismäärä talvisodan päättyessä oli 231 (pl. harjoitus- ja koulukoneet), joista peräti 62 kpl oli sotatoimiin kelpaamattomia tai jopa poistokuntoisia. Välirauhan aikana jälkimmäisistä osa siirrettiin koulutuskäyttöön tai todellakin poistettiin käytöstä. Talvisodan aikana suomalaiset menettivät 62 lentokonetta, joista (tappioluvuissa mukana myös ruotsalaisten vapaaehtoisten pohjois-Suomessa menettämät koneet):

title: Suomen ilmavoimien historia

text: Itsenäisen Suomen ensimmäinen lentoasema sijaitsi Kolhossa sahan rannassa. Sinne rakennettiin vaja kolmea lentokonetta varten. Ensimmäinen lentokone tuotiin Kolhoon rautateitse 7. maaliskuuta 1918. Kymmenen päivää myöhemmin nousi lentokone Kolhossa ensimmäisen kerran Kaijanselän jäältä ilmaan. Suomen ilmavoimat saivat 1918 käyttöönsä yhdeksän venäläisten jättämää Stetinin M-9 -lentokonetta.

title: M100 (juna)

text: Junien näytöt olivat alkuun valkoisia, mutta ne vaihdettiin keltaisiin vuonna 1998, kun Vuosaaren haara otettiin käyttöön. Peruskorjauksen myötä junat saivat uudet sähköiset määränpäänäytöt, aikaisemmin ennen peruskorjausta länsipäässä oli tekstit "Kamppi" ja "Ruoholahti" sekä itäpäässä "Mellunmäki" ja "Vuosaari" (lisäksi aiemmin vuosina 1982–1998 "Itäkeskus" ja vuosina 1986–1989 "Kontula"). Ohjaamon ja matkustamon välillä oli myös aiemmin ikkuna, joka tosin peitettiin myöhemmin levyllä. Levy on maalattu valkoiseksi peruskorjatuissa M100-junissa. Prototyyppivaunuissa ohjaamon ja matkustamon välisten ikkunoiden reunat ovat näkyvillä.

text: Talvisodan alkaessa Suomen ilmavoimilla oli käytettävissään mm. 51 hävittäjä-, 18 pommitus-, 56 yhteistoiminta- sekä 178 koulutuskonetta. Taisteluarvoltaan edes tyydyttäviksi oli sodan aikana osoittautunut vain 41 hävittäjää (Fokker D.XXI -tyyppiset), joista lentokuntoisia sodan alkaessa 31 kpl) ja 18 varsinaista pommituskonetta (BL, joista lentokuntoisia 16). Taistelutappioista huolimatta lentojoukkojen käytössä ollut kalusto lisääntyi sodan aikana, koska Suomeen saapui ulkomailta uusia lentokoneita. Suomen oma lentokoneteollisuus joutui sodan aikana keskittymään ainoastaan olemassa olevien koneiden korjaustoimintaan, eikä uusia lentokoneita talvisodan aikana valmistunut. Lentokoneiden maahan saapuminen ei käytännössä tarkoittanut valmiita taisteluyksiköitä. Vain osa koneista ehti osallistua sotatoimiin ja mm. lentäjien ja mekaanikkojen koulutus uusiin konetyyppeihin oli vielä pahasti kesken. Sodan päätyttyä (tilanne 15. maaliskuuta 1940) Suomessa oli yhteensä:

title: Jefreitteri

text: Suomessa jefreitterin arvo oli käytössä Suomen suuriruhtinaskunnan sotaväessä sekä myöhemmin vuoden 1918 sisällissodan aikana muodostetussa valkoisessa armeijassa. Se oli käytössä myös Jääkäripataljoona 27:ssä palvelleilla suomalaisilla jääkäreillä. Sisällissodassa jääkärijefreitterit saivat sotilasarvoonsa nähden huomattavan vaativia koulutus- ja esikuntatehtäviä. Osa toimi jopa komppanianpäälliköinä.

title: Suomen sisällissota Lapissa

text: Suomen sisällissodan tapahtumat Lapissa keskittyivät silloiseen Peräpohjolaan Kemin, Tornion ja Rovaniemen seuduille. Varsinaisia taisteluja käytiin ainoastaan Tervolassa sekä Torniossa, jossa yhteenotto oli suojeluskuntalaisten ja venäläisten välinen. Valkoiset saivat alueen haltuunsa nopeasti jo helmikuun alussa, jonka jälkeen parituhatta punaista pakeni Ruotsiin, Norjaan ja Neuvosto-Venäjälle. Seudun valkoiset puolestaan lähettivät noin 1 000 miestä taistelemaan Etelä-Suomen rintamille.

title: Kolho

text: Itsenäisen Suomen ensimmäinen lentoasema sijaitsi Kolhossa sahan rannassa. Sinne rakennettiin vaja kolmea lentokonetta varten. Ensimmäinen lentokone tuotiin Kolhoon rautateitse 7. maaliskuuta 1918. 17. maaliskuuta 1918 nousi lentokone Kolhossa ensimmäisen kerran Kaijanselän jäältä ilmaan. Suomen ilmavoimat saivat 1918 käyttöönsä yhdeksän venäläisten jättämää Stetinin M-9-lentokonetta.

title: Liikenne Suomessa

text: Liikenteen turvallisuusvirasto Trafi ylläpitää siviili-ilma-alusrekisteriä, jonka ulkopuolelle jäävät Suomessa puolustusvoimien käytössä oleva lentokalusto, joka on rekisteröity puolustusvoimien ylläpitämään sotilasilma-alusrekisteriin.[61] Siviili-ilma-alusrekisterissä on noin 1500 ilma-alusta.[62][63] Vuonna 2014 niistä 661 oli lentokoneita, 111 helikoptereita ja autogiroja, 390 purje- ja moottoripurjekoneita, 54 ilmaa kevyempiä ilma-aluksia (lähinnä kuumailmapalloja) ja 318 ultrakevyitä lentokoneita. Rekisteröidyistä tyypeistä määräillisesti yleisimmät olivat vuonna 2014 Piper PA-28 Cherokee (68 konetta) ja Cessna 172 (41 konetta).[64] Lentoyhtiö Finnairin käytössä oli kaikkiaan 45 lentokonetta vuonna 2015.[65]

title: Valkoiset

text: Valkoiset saivat merkittävää tukea saksalaisilta joukoilta, joiden käyttöä muun muassa Mannerheim ja Maalaisliiton Alkio vastustivat.

title: Nieuport 21

text: Valkoiset saivat yhden Nieuport 21 -koneen (valmistusnumero 1 325) sotasaaliiksi Tampereella huhtikuussa 1918. Kone oli käytössä tunnuksella D86/18 4. huhtikuuta 1923 tapahtuneeseen poistoon asti.

title: Valkoiset

text: Valkoisten lentotoiminta sai alkunsa ruotsalaisista lahjoituskoneista ja venäläisiltä jääneistä koneista. Valkoisella puolella oli enimmäkseen ruotsalaisia ja venäläisiä lentäjiä. Toiminta oli hajanaista tiedustelua, kunnes Saksan asevoimat toivat omat lentokoneensa, mutta niidenkin käyttö oli sodan kulun kannalta merkityksetöntä. Sodan aikana ainoa jääkärilentäjä B. Mårtenson ryhtyi hankkimaan kalustoa tuleville Suomen ilmavoimille Saksasta.

title: Suomen presidentinvaali 1988

text: Valitsijamiesjärjestelmää oli varsinkin edellisen, presidentinvaalin 1982 yhteydessä kritisoitu erityisesti sen vuoksi, että valitsijamiehillä oli mahdollisuus äänestää "mustaa hevosta". Suomen hallitusmuotoa (1919–2000) olikin muutettu vuonna 1987 niin, että valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi ainoastaan virallisia, ennen valitsijamiesvaaleja asetettuja presidenttiehdokkaita. Näin "mustan hevosen" mahdollisuutta ei enää ollut vaalissa 1988 ja samalla presidentin valitsijamiehet valittiin viimeisen kerran. Äänestäjillä oli käytössään kaksi vaalilippua, joista valkoisella äänestettiin presidenttiehdokasta ja ruskealla valitsijamiesehdokasta. Professori Risto Sänkiahon mukaan presidentinvaalin muuttumista luonteeltaan henkilövaaliksi osoitti selvästi se, että valitsijamiesten vaalikampanja jäi täysin presidenttiehdokkaiden kampanjoinnin varjoon eivätkä valitsijamiehet tosiasiassa käyneet juuri minkäänlaista vaalikamppailua. Lisäksi vaalissa äänioikeuttaan käyttäneistä noin neljä prosenttia äänesti vain presidenttiehdokasta eikä lainkaan valitsijamiesehdokasta.

title: Tupolev

text: Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikaupan aikana tarjottiin neuvostoliittolaisia lentokoneita myös Finnairille, mutta lähinnä niiden suuren huoltotarpeen ja polttoainekulutuksen vuoksi Finnair pitäytyi yhdysvaltalaisen McDonnell Douglasin lentokoneissa. Suomen ilmavoimien Neuvostoliitosta hankitut sotilaslentokoneet ovat olleet Mikojan-Gurevitšin (MiG) MiG-15 UTI-, MiG-21F- ja MiG-21bis -malleja sekä Iljušin Il-28. Toisen maailmansodan aikana Suomen ilmavoimilla oli käytössään muutamia sotasaaliiksi saatuja Tupolevin pommikoneita (DB- ja SB-koneita) ja lukuisia muita neuvostoliittolaisia tyyppejä.

title: Aleksanteri Torikka

text: Viipurin venäläisiin kuulunut Torikka/Krasheinin palveli ensimmäisen maailmansodan aikana keisarillisen Venäjän armeijan ilmavoimissa tähystäjänä. Suomen sisällissodan aikana hänet värvättiin hankkimaan lentokoneita bolsevikkien hallitsemasta Pietarista sisällissodan Karjalan rintaman valkoisille jotka olivat perustaneet Antreaan Lento-Osasto II:n nimellä tunnetun lähinnä harrastajalentäjistä koostuneen joukko-osaston. Torikka/Krasheinin onnistui Pietarissa värväämään viisi lentäjää jotka 10. – 11. huhtikuuta 1918 sieppasivat Pietarin Kolomjagin lentokentältä ja Oranienbaumin lentotukikohdasta viisi lentokonetta (kaksi Nieuport 10-tiedustelukonetta, kaksi Nieuport 17-hävittäjää ja Stetinin M-9 lentovene) ja lensivät niillä Antreaan. Koneet ja lentäjät liitettiin Aarne Sihvon komentaman valkoisten Karjalan armeijakunnan ilmailuosastoksi joka oli ainoa lajissaan sisällissodan Karjalan rintamalla. Osasto joka sai koneita myös Ruotsista ja Saksasta toimi tiedustelu- ja pommituslentoja tehden Antrean lentoasemalta käsin jossa oli huhti-toukokuussa 1918 Suomen ensimmäinen tilapäinen maalentokenttä. Lentotoiminta siirtyi 10. toukokuuta Lappeenrantaan jonne perustettiin Suomen ensimmäinen pysyvä, nykyisinkin käytössä oleva maalentokenttä.

title: Suomi

text: Tammikuun 1918 aikana keväästä 1917 lähtien kiihtynyt vastakkainasettelu kärjistyi punaisten ja valkoisten väliseksi sisällissodaksi 27. tammikuuta 1918. Suomi jakaantui Kansanvaltuuskunnan Etelä-Suomea Helsingistä käsin hallitsemaan punaiseen Suomeen ja Suomen Senaatin Keski- ja Pohjois-Suomea Vaasasta käsin hallitsemaan valkoiseen Suomeen. Sisällissodassa valkoiset saivat merkittävää tukea keisarilliselta Saksalta ja punaiset Neuvosto-Venäjän bolševikeilta. Sotaan osallistui vajaat 200000 suomalaista ja noin 20000 ulkomaista sotilasta. Suomalaisarmeijoissa merkillepantavaa oli alaikäisten lapsisotilaiden suuri osuus, ja myös naisten osallistuminen sotaan. Valkoiset voittivat sodan. Tämä oli seurausta punakaartien alkeellisesta taistelutaidosta, saksalaisten laatuyksiköiden ja suomalaisjääkäreiden antamasta sotilaallisesta tuesta Vaasan senaatille ja sen käytössä olleista ammattiupseereista, jotka mahdollistivat heikosti koulutettujen suojeluskuntien ja asevelvollisten joukkojen tehokkaamman käytön. Valkoisen armeijan voittoon päättynyt taistelu Tampereen kaupungista ja Saksan armeijan osastojen maihinnousut Hangossa ja Loviisassa sekä saksalaisten suorittama Helsingin valtaus olivat sodan kannalta ratkaisevat tapahtumat. Sodan molemmat osapuolet harjoittivat poliittista terroria yhtenä sodankäynnin muotona. Terrorissa sai surmansa kaikkiaan noin 11000 – 13000 uhria. Sodan jälkeen noin 70000 punaista ja punaiseksi epäiltyä suljettiin vankileireille, valtiorikosoikeuksien tuomittaviksi. Vuoden 1918 sisäisen sodan romahduttaman elintarviketilanteen ja hävinneen osapuolen huonon kohtelun vuoksi leireillä menehtyi kesän 1918 aikana nälkään ja tauteihin (erityisesti espanjantautiin) noin 13000 henkeä. Sisällissodassa sai surmansa kaikkiaan noin 37000 ihmistä.[63]

title: Hävittäjä (lentokone)

text: Joistain lentäjistä, jotka saivat jopa kymmeniä ilmavoittoja, tuli sodan suuria sankareita. Yli viisi konetta pudottanutta sanottiin Kuninkaallisissa ilmavoimissa lentäjä-ässäksi. Kuuluisimpia lentäjiä olivat muun muassa Saksan Manfred von Richthofen eli ”Punainen paroni”, Lothar von Richthofen (edellisen pikkuveli), Oswald Boelcke, Max Immelmann, Werner Voss, Hermann Göring sekä Ernst Udet. Ympärysvaltojen puolella saivat hyvin monia ilmavoittoja Kuninkaallisten ilmavoimien irlantilainen Edward Mannock, Albert Ball, Yhdysvaltain Eddie Rickenbacker sekä ranskalaiset Rene Fonck ja Georges Guynemer. Kuninkaalliset ilmavoimat kielsi laskuvarjojen käytön arvellen niiden heikentävän taistelumoraalia. Saksan lentäjät ammuttiin yleensä alas oman maan päällä, joten he ottivat käyttöön laskuvarjon. Vihollisen alueelle kuolleet lentäjät haudattiin täysillä sotilaallisilla kunnianosoituksilla.

title: Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat 1918–1939

text: Suomen ilmavoimat saivat käyttöönsä sekalaisen lentokonekalustonsa monista eri lähteistä. Punaiset hankkivat koneita Venäjältä, valkoiset Ruotsista ja Saksasta. Näiden koneiden joukossa oli muun muassa kolme Nieuport 10-, yksi Nieuport 17-, yksi Nieuport 21-, kolme Nieuport 23 -hävittäjää, yksi Spad S.VII- ja yksi Rumpler 6B -hävittäjä.

title: Hakaristi

text: Suomen ilmavoimat sai alkunsa, kun ruotsalainen Eric von Rosen lahjoitti lentokoneen hallituksen joukoille eli valkoisille Suomen sisällissodan aikana. Kone oli ollut von Rosenin lentokoulun kone, mutta siivissä ollut koulun tunnus oli korvattu von Rosenin henkilökohtaisella onnenmerkillä, sinisellä hakaristillä. Sininen hakaristi sijoitettuna valkoiseen ympyrään määrättiin armeijan lentokoneiden tunnukseksi maaliskuussa 1918. Hakarististä tuli myös armeijan panssaroitujen ajoneuvojen tunnus ennen jatkosodan alkua.

title: Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat

text: Suomen ilmavoimat saivat käyttöönsä sekalaisen lentokonekalustonsa monista eri lähteistä. Punaiset hankkivat koneita Venäjältä, valkoiset Ruotsista ja Saksasta. Näiden koneiden joukossa oli muun muassa kolme Nieuport 10-, yksi Nieuport 17-, yksi Nieuport 21-, kolme Nieuport 23 -hävittäjää, yksi Spad S.VII- ja yksi Rumpler 6B -hävittäjää.

title: Friedrichshafen FF 49

text: Suomen ilmavoimille ostettiin helmikuussa 1918 Saksasta kahdeksan lentokonetta, joista kaksi oli FF 49C-tyyppiä, saksalaiselta tunnukseltaan 1749, suomalaiselta F18 (myöh. C.59/18) ja vastaavasti 1750, F22 (myöh. C.72/18 ja 2A300). Edellinen saapui höyrylaiva "Virgolla" Vaasaan 20. huhtikuuta 1918 ja jälkimmäinen kesällä 1918. Lisäksi Tallinnan saksalaiselta lentoasemalta ostettiin 26. marraskuuta 1918 kaksi FF 49C- ja yksi FF 49B-kone. C-mallit olivat saksalaisilta tunnuksiltaan 1807, suomalaisilta C.82/18 (myöh. 2B306) ja 1810, C.85/18 (myöh. 2C302). B-malli oli saksalaiselta numeroltaan 1546 ja suomalaiselta tunnukseltaan C.84/18 (myöhemmin 2B307). Friedrichshafen FF 49-koneet, jotka saivat Suomessa lempinimen "Fredrika", olivat käytössä vuoteen 1923.

title: Suomen sisällissota

text: Suomalaisia ohjaajia ei ollut, vaan koneiden lentäjät ja mekaanikot tulivat Ruotsista. Jääkäreistä luutnantti Bertil Mårtenson oli saanut Saksassa lentäjänkoulutuksen, mutta hän jäi sisällissodan ajaksi Saksaan muun muassa ostamaan Suomelle lentokoneita. Suomen ilmavoimissa lensi 29 ruotsalaista, 7 venäläistä, 4 suomalaista ja 2 tanskalaista, joihin liittyi muutamia saksalaisia. Toiminta oli hajanaista tiedustelua, kunnes Saksan asevoimat toivat omat lentokoneensa, mutta niidenkin käyttö oli sodan kulun kannalta merkityksetöntä.[143]

title: ZSU-57-2

text: Suomeen ilmatorjuntapanssarivaunu ZSU-57-2:t (ItPsv 57-2) saapui lokakuussa 1960. Varusmieskoulutusoulutus alkoi ensin Tampereen Ilmatorjuntapatteristossa Kangasalan Vatialassa ja vuonna 1966 koulutus siirrettiin Panssariprikaatin vaunupataljoonalle. Vaunujen päivittämistä harkittiin ja siihen olisi kuulunut esimerkiksi tutkajärjestelmän asennus. Päivityssuunitelmat peruttiin kuitenkin lopulta hinnan takia. Vaunut säilyivät käytössä aina vuoteen 2006 saakka.ZSU-57-2-vaunut osallistuivat varsinaisiin sotatoimiin ensimmäisen kerran arabien ja Israelin välisissä sodissa 1960- ja 1970-luvuilla Egyptin ja Syyrian armeijoissa. Kuuden päivän sodan alussa israelilaiset M48 Patton-panssarivaunut kohtasivat egyptiläisiä ZSU-57-2-vaunuja El Arishin lentokentällä. Egyptiläiset tulittivat israelilaisia vaunuja onnistumatta kuitenkaan läpäisemään näiden panssarointia. Vietnamin sodan kannalta ZSU-57-2-vaunut saapuivat liian myöhään Pohjois-Vietnamiin, jotta niillä olisi ollut merkittävää vaikutusta maan ilmapuolustuksen kannalta. Ne olivat kuitenkin selkeä parannus aiemmin käytössä olleisiin kiinalaisiin Type 63-ilmatorjuntapanssarivaunuihin verrattuna. Pääsiäisoffensiivin aikaan ZSU-57-2 suojasi Pohjois-Vietnamin eteneviä joukkoja. Ne saivat joitakin osumia Yhdysvaltojen ja näiden liittolaisten lentokoneisiin, mutta nykyiaikaiset lentokoneet kuten F-4 Phantom osoittautuivat niille liian nopeiksi.

title: Neuvostoliiton ilmavoimat

text: Venäjän luhistuttua ja kommunistisen järjestelmän noustessa ilma-ase oli 1920-luvun puoliväliin huonossa kunnossa. Tuolloin alkoi intensiivinen lentokoneiden kehitys, joka kiihtyi vuoden 1937 puhdistusten jälkeen. Leninin aikana kehityksen kohteena olivat etenkin ajankohtaan nähden valtavat pommikoneet (douhetismi). Tämä muuttui 1930-luvun alussa pyrkimykseen aikaansaada nopeita kokometallisia ja suorituskykyisiä lentokoneita. Esim. Polikarpov I-16 oli nk. ensimmäinen moderni hävittäjäkone, joka voitti saksan Espanjan sisällissodassa käyttämät kaksitasoiset ja kiinteälaskutelineiset lentokoneet, mikä pani vauhtia Messerschmitt Bf 109:n käyttöön otolle, minkä saksalaiset saivat korvaamaan aikaisempia tyyppejä.

title: Mighty Morphin Power Rangersin zordit

text: Kun Rito Revolto onnistui tuhoamaan rangereiden käyttämät Thunderzordit he lähtivät etsimään Ninjoria, joka antoi heille vielä Thunderzordejakin voimakkaammat Ninjazordit. Ne perustuivat nykyaikaisiin eläimiin. Toisin kuin monet Thunderzordeista, Ninjazordit olivat Dinozordien tapaan hyödyllisiä taisteluissa yksinkin. Ninjazordeja käytettiin taistelussa Zeddin ja Ritan hirviöitä vastaan kolmannen tuotantokauden ensimmäisellä puoliskolla. Ninjazordien käyttöä vähennettiin, kun rangerit saivat käyttöönsä vielä niitäkin tehokkaammat Shogunzordit. Ninjazordit eivät koskaan tuhoutuneet, mutta niistä tuli myöhemmin käyttökelvottomia, kun Zedd ja Rita tuhosivat rangereiden ninjakolikot (koska Ninjazordit saivat voimansa niistä). Ninjazordeista näytettiin myös niiden ohjaamoja, jota oli Thunderzordien tapauksessa tehty vain Red Dragon Thunderzordin kohdalla. Myöhemmin kolmannen tuotantokauden toisella puoliskolla käytetyissä Shogunzordeissa oli samanlaiset ohjaamot, paitsi vaaleanpunainen ranger joutui jakamaan Valkoisen Shogunzordin valkoisen rangerin kanssa.

title: Sirkus Papukaija

text: Estradiohjelmassa esiintyivät muun muassa sirkustirehtööri-toimittaja Orvo Kontio, taikuri Fakiiri Kronblom (Nils Hedengren), joka otti käyttöön taikasanat "suolaa, suolaa, enemmän suolaa", professori Hajamieli (Martti Varpama) sekä Onni-klovni (Onni Gideon Tervonen), jonka housut ja kengät määrittelivät klovnin Suomen lasten mielikuvissa. Myös Eveliina Pokela oli ohjelman vakioesiintyjiä. Ohjelmassa oli tapana piilottaa tai esimerkiksi pudottaa lentokoneesta papukaijamerkkejä, jonka löytäneet saivat palkinnon palauttaessaan sellaisen televisiostudioon. Tämä "etu" koski lähinnä helsinkiläislapsia.

title: Caudron C.60

text: CA-27 lentokone, josta ensi kertaa 26.6.1931 Suomessa pelastauduttiin laskuvarjolla. Koneiden käytössä kuoli yksitoista ihmistä.Suomen ilmailumuseossa Vantaalla on yksi Suomessa lisenssillä valmistettu Caudron C.60-lentokone, tunnukseltaan CA-84, valmistusnumeroltaan 24.

title: Eric von Rosen

text: Von Rosen lahjoitti Suomen valkoiselle armeijalle ensimmäisen palvelukäyttöön päässeen lentokoneen, Thulin Typ D:n 6. maaliskuuta 1918 ja tätä päivämäärää on vietetty Suomen ilmavoimien vuosipäivänä 1923 alkaen. Hän oli maalauttanut koneen siipin onnenmerkkinsä, sinisen hakaristin, johon oli tutustunut kaukomatkoillaan. Hakarististä tuli Suomen ilmavoimien laajasti käyttämä tunnus, joka tosin vaihdettiin toisen maailmansodan jälkeen huhtikuussa 1945 valko-sini-valkoiseen kansallisuustunnukseen liittoutuneiden valvontakomission pyynnöstä.

title: Ultrakevyt lentokone

text: Ultralight-koneet tulivat käyttöön 1970-luvun lopulla, jolloin ne olivat pääosin 2-tahtimoottorilla varustettuja painopisteohjattuja riippuliitimiä. Tätä luokkaa kutsutaan Suomessa Ultra-A:ksi. Tätä kalustoa on Suomessa vain noin 20 prosenttia rekisteröidyistä ultrista. 1980-luvun alussa tuli kuvaan mukaan ohjainpinnoilla ohjattava niin sanottu Ultra-B-lentokone.

title: Ragnar Heikel

text:
Heikel siirrettiin sisällissodan jälkeen siihen komppaniaan päälliköksi, joka oli valittu rykmentistä lähetettäväksi 16. toukokuuta 1918 ylipäällikön määräyksestä perustettuun Suomen valkoiseen kaartiin. Suomen valkoisesta kaartista hänet siirrettiin 15. kesäkuuta 1918 Yleisesikuntaan, missä hänestä tuli ulkomaantiedustelusta vastanneen alaosaston päällikkö. Yleisesikunnan uudelleenorganisoinnin yhteydessä Heikel nimitettiin vuoden 1920 alusta toimisto V:n eli tosiasiallisen tiedusteluosaston johtoon, missä tehtävässä hän jatkoi 1. helmikuuta 1921 asti. Yleisesikunnasta hänet siirrettiin 19. syyskuuta 1921 Sisäasiainministeriön käyttöön ja määrättiin 1. lokakuuta 1921 alkaen Petsamon rajavartioston päälliköksi, missä hän yleni myöhemmin rajakomendantiksi. Hänet siirrettiin 1. kesäkuuta 1925 takaisin Yleisesikuntaan, missä hän toimi toimistoupseerina ja 22. syyskuuta 1925 alkaen uudelleen toimisto V:n päällikkönä aina kuolemaansa asti. Heikel teki vuonna 1926 Varsovassa sopimuksen Suomen ja Puolan yleisesikuntien välisestä Neuvostoliittoa koskevien tiedustelutietojen vaihdosta.
Hänen kohtalokseen oli joutua lento-onnettomuuteen paluumatkalla Tallinnasta Helsinkiin Suomenlahdella 16. marraskuuta 1927 Aero Oy:n koneella Junkers F 13 K-SALD. Hänen viralliseksi kuolinsyykseen merkittiin hukkuminen. Hänen lisäkseen turmassa saivat surmansa koneen ohjaaja Kalle Karlstedt, mekaanikko K. Petzold ja toisena matkustajana ollut ratsumestari Armas Klinthe.


query: Minkä yhtyeen kappale on Muoviruusuja omenapuissa?

title: High Tension Wire

text: High Tension Wire on vuonna 1982 julkaistu Hassisen koneen englanninkielinen albumi. Albumi julkaistiin promokäyttöön ulkomaiden markkinoille. Suomessa se julkaistiin Historia 1980–82 -kokoelmalevyn yhteydessä. High Tension Wire jäi Hassisen koneen viimeiseksi albumiksi yhtyeen hajottua samana vuonna. Albumi sisältää pääosin englanninkielisiä versioita albumin Harsoinen teräs kappaleista. Harsoisen teräksen kappaleista puuttuvat "Eksyneet lampaat", "Kuollut eläköön" ja "Olen toki, vain sen tiedän", ja albumin ulkopuolelta mukana ovat kappaleet "Muoviruusuja omenapuissa" ja "Hiljaa virtaa veri", jotka suomenkielisinä versioina ovat yhtyeen viimeisellä singlellä. Mats Hulden ja Ismo Alanko ovat tehneet sanoitukset.[1]

title: Center-Inn

text: Kun perhe myi vuonna 2007 ravintolaketjun, jonka ensimmäinen ravintola oli Helsingin Makkaratalossa toiminut Omenapuu, siihen kuuluivat Cafe de Paris, Famiglia Pizza & Steak Cellar, Friday, Gaselli, König, La Famiglia, Michelle, Omenapuu, Rafaello, Simone, Sir Eino ja Soopeli. Ostajina olivat ravintoloitsija Henri Klimscheffskij, Vantaan Jumbon Citymarket-kauppias Matti Himberg ja Iso-Omenan Citymarket-kauppias Toni Pokela. Ketju siirtyi vuonna 2013 HOK-Elannolle.

title: Kikka Laitinen

text: Kikka Laitinen Co. -yhtye on toiminut vuodesta 1992, ja yhtye on julkaissut 8 albumia. Yhtyeessä soittavat Kikka Laitinen (laulu, piano, koskettimet), Kustaa Kantelinen (kitara), Petteri Korhonen (rummut) ja Mikko Yli-Knuuttila (basso). Yhtyeen tuorein albumi (julkaistu 25.5.2018) on nimeltään Puut, linnut ja taivas. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat "Kanssa vanhan omenapuun" ja "Elämisen keveys". Albumi sisältää suomenkielistä, perinteitä kunnioittavaa rock-folk -musiikkia.

title: Omenapuut

text: Omenapuut ovat kesävihantia puita tai pensaita, joilla on yleensä ehyet ja sahalaitaiset lehdet. Sarjamaisessa kukinnossa on 2–6 kukkaa. Terälehdet ovat yleensä valkoisia tai vaaleanpunaisia. Hedelmä on pohjushedelmä, jossa siementen ympärillä olevia sikiäimestä kehittyneitä kovia kalvoja ympäröi mehevöitynyt kukkapohjus.

title: J. V. Snellmanin muistomerkki (Kokkola)

text: Teos koostuu omenapuusta, jonka varjossa istuu lukeva poika. Teoksen erikoisuus ovat poikkeavan kirkkaat värit. Poika, kirja ja omena ovat terästä. Omenapuun rungon muottina on käytetty oikeaa omenapuuta. Teos on valettu Taidevalimo P. Venäläisellä Lapinlahdella ja maalaustyö tehty yhdessä Lainosalo Oy:n kanssa. Teoksen pohja- ja pintamaali sekä pintalakka ovat Tikkurila Oy:n tuotantoa.

title: Petri Saarela

text: Petri Tapani Saarela on suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Kultakuume-yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. Kultakuume voitti Rockin SM-kilpailut vuonna 1987. Petri Saarela on julkaissut myös soololevyn "Pulu" (1994) sekä singlet "Kymmenen lasta ja omenapuu" (1994), "ABC-kirja" (2018), "Family Man" (2018), "Delfiini" (2018) ja "Kellot" (2018). Saarela on kirjoittanut kappaleita myös muille artisteille. Eero Raittisen levyttämä "Kuin enkeli" (1992) on näistä tunnetuin.

title: Max And The Ducks

text: Yhtyeen ensimmäinen kappale oli "Aqui The Disco Queen". Yhtye teki omakustannelevyn Ducktales, joka sisältää 14 kappaletta ja yhden remix kappaleen. Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran kokoonpanolla Pippuri-Kuusjärvi-Eronen levyn julkistuskonsertissa 1. kesäkuuta 2010 DTM clubilla. Vuonna 2011 yhtye osallistui Sveitsin Euroviisukarsintaan kappaleella "Down On Your Knees" sekä Suomen Euroviisukarsintaan kappaleella "All The Way". Vuonna 2012 yhtye osallistui uudelleen Sveitsin Euroviisukarsintaan kappaleella" Sin In The City" sekä Anna-Kaisalle erikseen kirjoitetulla kappaleella "My Heart Is On The Road Again", joka saavutti suosiota erityisesti Sveitsiläisellä musiikki kanavalla LabelTV, jossa se nousi katsotuimmaksi videoksi elokuussa 2013. Yhtye on ehdolla Sveitsin euroviisukarsintaan 2014 kappaleella Misery. Vuonna 2013 yhtye saavutti listamenestystä iTunesin Download Chartilla Suomen Rock musiikki kategoriassa. Snowman oli korkeimmillaan sijalla 8 ja Misery sijalla 7. Misery nousi Suomen viralliselle listalle sijalle 8 viikolla 45. 7. kesäkuuta 2014 DTM Klubilla yhtye julkaisi kolme kappaletta sisältävän singlen Don´t Tell Mama . Kappaleen Don´t Tell Mama videon taiteellisena johtajana ja pääroolin esittäjänä esiintyy näyttelijä Mikko_Rasila drag queen roolissa. Videon on ohjannut Jaana Monto. Suomen viralliselle lataus listalle nousivat Don´t Tell Mama, (korkeimmillaan sijalla 13) sekä Fields Of Karelia (korkeimmillaan sijalla 28). Yhtye oli mukana vuoden 2015 Sveitsin Euroviisukarsinnoissa kappaleella A Song For Life. Kappale nousi suomen viralliselle latauslistalle korkeimmillaan sijalle 5 viikolla 43.

title: Tarhaomenapuu

text: Kasvitieteellisesti omena on epähedelmä, koska sen pääosa ei ole muodostunut emin sikiäimestä vaan kukkapohjuksesta. Kun omenapuun kukkapohjus kasvaa omenaksi, sikiäin ja siinä olevat siemenet jäävät sen sisään ja siitä tulee omenan siemenkota, joka siis on omenapuun varsinainen hedelmä termin kasvitieteellisessä merkityksessä.

title: I’m with You (albumi)

text: Albumi levytettiin samassa studiossa, kuin vuoden 1999 menestysalbumi "Californication". Yhtye alkoi kappaleiden tekemisen Klinghofferin kanssa 12. lokakuuta 2009, jolloin sai alkunsa kappaleet ”Brendan’s Death Song”, joka kertoo yhtyeen läheisestä ystävästä Brendan Mullenista ja osa kappaleesta ”Annie Wants a Baby”. Flea kertoi Stereogumille tehdyssä haastattelussa, että yhtye kirjoitti noin 60 kappaletta, yhdeksän kuukautta ennen studioon astumista Rick Rubinin kanssa. Tuottaja Rubin kertoi, että yhtye oli tuottelias levytysten aikaan. Yhtyeellä oli kasassa tarpeeksi kappaleita, joten se olisi voinut julkaista toisen, Stadium Arcadiumin kaltaisen, kaksilevyisen albumin. Vaikka yhtyeen oli vaikea olla jakamatta kaikkea materiaalia, heidän mielestä kappaleita oli kuitenkin liikaa ja he päättivät, että albumille tulisi 12 kappaletta, mutta koska yhtyeen jäsenet eivät pystyneet päättämään, mitkä 12 kappaletta he ottavat albumille, he päättivät, että albumille tuleekin 14 kappaletta. Rubin kertoi myös, että yhtyeen yhteistyö Josh Klinghofferin kanssa sujuu hyvin: ”Josh on fantastinen. Hän soitti monta vuotta yhdessä John Fruscianten kanssa ja hän on ollut kiertueella yhtyeen kanssa.” Rubin kertoi myös, että Fruscianten ja Klinghofferin soittotyylit eivät eroa paljon toisistaan.

title: July Morning

text: Kappaleessa kosketinsoittimia soittanut Ken Hensley on kertonut, että yhtye lisäsi kappaleen ensinauhoituksen albumille, koska yhtye ei saanut millään tallennettua alkuperäisessä versiossa ollutta tunnelmaa uudelleen. Sitä pidetäänkin "Look at Yourself" -albumin nauhoitusten muistettavimpana kappaleena. Yhtye itse pitää myös kappaletta yhtenä suosikeistaan. Yhtye huomasi nauhoitusten aikana, että heillä oli kolme erillään olevaa sävellystä, jotka kaikki olivat C-mollissa. Yhtye liitti nämä sävellykset yhteen, jolloin kappaleen intro syntyi. Myös Manfred Mann vieraili kappaleessa soittaen moogia, ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa.

title: Päärynä

text: Hedelmänviljelyn alkuaikoina on Suomeen tuotu myös päärynäpuiden taimia. Monet pakkastalvet ovat olleet kuitenkin tuhoisia omenapuuta aremmalle päärynäpuulle. Viljelys on levinnyt kaikkiin lauhkean ilmaston maihin; Suomessakin sitä kasvatetaan kotipuutarhoissa lähinnä Etelä-Suomessa, mutta kotipuutarhurit ovat saaneet kestävimmillä lajikkeilla hyviä tuloksia pohjoisempanakin. Päärynää viljellään ja lisätään kuten omenapuuta. Tärkeimmät loiset ja tuholaiset ovat hedelmärupi, päärynäpunkki ja kirsikkapistiäinen.. Päärynän kasvupaikan tulee olla aurinkoinen, lämmin ja suojattu kylmiltä tuulilta. Parhaiten päärynä viihtyy syvämultaisessa, hiekkapitoisessa ja lämminpohjaisessa maassa. Se ei viihdy savimaassa. Varmimmin päärynän kasvatus onnistuu säleikköpuuna lämpimällä seinustalla..

title: Covers All – The 25th Anniversary Album

text: Covers All – The 25th Anniversary Album on suomalaisen heavy metal -yhtyeen Waltarin cover-albumi. Se on julkaistu vuonna 2011 yhtyeen 25-vuotisen taipaleen kunniaksi.Kappaleet "Duke" on englanninkielinen versio Dingon kappaleesta "Levoton Tuhkimo", sekä "Plastic Ships" on englanninkielinen versio Hassisen Koneen kappaleesta "Muoviruusuja omenapuissa". Kappaleet on sanoittanut Kärtsy Hatakka.

title: Yellow (kappale)

text: ”Yellow” kirjoitettiin Walesissa Rockfield-studioiden Quadrangle-nimisessä studiossa, jossa yhtye työsti debyyttialbumiaan. Kun yhtye oli saanut äänitettyä "Shiverin", yhtye piti tauon ja meni ulos studiosta. Kappaleen tuottajan Ken Nelsonin mukaan ulkona oli vain muutamia valoja ja tähdet näkyivät hyvin. Hän käski yhtyeen katsoa tähtiä; yhtye katsoi, ja yhtyeen laulajan Chris Martinin mieleen tuli kappaleen melodia. Martin lauloi kappaleen melodian Neil Youngin äänellä yhtyeelle. Martin on sanonut: Yhtyeen rumpalin, Will Championin, mukaan melodia oli aluksi paljon hitaampi ja kuulosti Neil Youngin kappaleelta. Vaikkei Martin ottanut ideaa tosissaan, se kehittyi, kun hän keksi kertosäkeelle tempon. Yhtyeen kitaristi Jonny Buckland alkoi soitella, ja idea kehittyi, kun hän keksi kappaleelle riffin, joka teki kappaleesta "hieman raskaamman".

title: Parhaat 1990–2000

text: Kikka Laitinen Co. Parhaat 1990–2000 on suomalaisen laulajan Kikka Laitisen yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 2013. Se on äänitetty mm. JJ-studiolla Tampereella ja Finnvoxilla Helsingissä. Remasteroinnin on tehnyt Studio Popissa vuonna 2013 Jorma "Hämis" Hämäläinen. Kannen on suunnitellut Timo Honkanen. Sävellykset ja sanoitukset ovat pääosin Kikka Laitisen käsialaa. Kokoelma sisältää useita hittikappaleita vuosien varrelta, mm. Mä tahdon luoksesi tulla, Sydän valvoo, Omenapuut ja Kun radio auki on sekä harvinaisia helmiä.

title: Tarhaomenapuu

text: Ammattiviljelmillä on viime vuosina Suomessa alettu käyttää ns. kääpiöiviä ja puolikääpiöiviä omenapuita, jotka kasvavat ainoastaan 2–2,5 metriä korkeiksi. Ne ovat runsassatoisia ja niiden tuottamien hedelmien poiminta ja hoitotoimet ovat vähemmän työtäitä, kuin korkeilla, isoksi kasvavilla omenapuilla. Lisäksi hedelmät ovat niissä suurempia, paremmin värittyneitä ja muotopuhtaampia. Satoikä alkaa kääpiökasvuisilla omenapuilla varhain, jo 3–4-vuotiaina. Kääpiöpuut ovat tuettava salkoon tms., sillä niiden heikko juuristo ei jaksa yksinään pitää puuta pystyssä. Lisäksi ne ovat vaateliaampia kastelun ja lannoituksen suhteen. Istutusvälinä käytetään nykyään n. 1 metriä ja rivivälinä 3–4 metriä. Myös kotipuutarhoissa kääpiökasvuiset omenapuut valtaavat nykyään yhä enemmän alaa suurilta, paljon tilaa vieviltä, omenapuilta.

title: Vesterinen Yhtyeineen

text: Yhtyeen kappaleet ovat pääosin Tero Vesterisen, Teemu Jokisen ja Janne Riionheimon sanoittamia, mutta koko yhtye osallistuu kappaleiden sävellys- ja sovitustyöhön, esimerkiksi "Kukaan ei koskaan" -kappale on Teemu Jokisen säveltämä ja sanoittama. Kappaleiden tekijänimeksi onkin usein merkitty koko yhtye. Lisäksi yhtye on levyttänyt joitakin cover-kappaleita, esimerkiksi debyyttialbumilla "Jönköping" on cover-versio Aki Sirkesalon kappaleesta "Naispaholainen" ja "Erikoismiehen jäähyväiset" -levyllä on Martti Heikkilän tekemä kappale "Villihevosia" jonka levytti aikaisemmin Hanna Ekola.

title: Vingåker

text: Varhaiskeskiajalta lähtien Vingåker oli Vingåkerin pitäjän kirkonkylä. Vuonna 1666 Gustaf Sparre rakennutti paikkakunnalle Sävstaholmin linnan (kirjoitetaan joskus myös muodossa "Säfstaholm"). 1800-luvulla linnan omisti Gustaf Trolle-Bonde. Vuonna 1851 pieni omenapuu pelastettiin kaatamiselta, ja nykyisin se tunnetaan Sävstaholm-nimisenä omenalajikkeena. Vuodesta 1921 kyseinen omenapuu on ollut rauhoitettu. Säfstaholmin linnaan käytettiin vuosien 1934 ja 1967 välillä poikien koulukotina. Sen jälkeen kunta osti linnan, joka sittemmin kunnostettiin valtion ja kunnan avustuksella.

title: Look at Yourself

text: Aloituskappale ”Look at Yourself” on kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn laulama ja erityisesti kosketinsoittimet ovat kappaleessa esillä, ja se edustaa yhtyeelle tyypillistä hard rockia. Kappaleen singleversio oli yhtyeen ensimmäinen maailmanlaajuisesti julkaistu single. Osibisa-yhtyeen Ted, Mac ja Loughty soittavat kappaleen lopussa rumpuja. Kappaleen sanoitukset kertovat siitä, mitä pahaa valheet saavat aikaan. Look at Yourselfia seuraa raskas ”I Wanna Be Free”, jossa erityisesti laulaja David Byronin laulua on kehuttu. Kappale julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa. Albumin progressiivisimpiin kappaleisiin lukeutuva ”July Morning” on yli kymmenen minuuttia pitkä, ja se koostuu monesta osasta. Kappale onkin yhtyeen tunnetuimpia ja siitä on tullut yhtyeelle tärkeä kappale live-esiintymisissä. Yhtye myös itse pitää sitä yhtenä suosikeistaan. Kappaleessa kuullaan ensi kertaa yhtyeen historiassa Moog-syntetisaattoria, jota soittaa Manfred Mann. July Morning päättä albumi a-puolen.

title: Breed

text: "Breed" on grunge yhtye Nirvanan kappale, joka julkaistiin yhtyeen "Nevermind"-albumilla. Kappale on albumin neljäs raita. Kappaleen on sanoittanut yhtyeen solisti Kurt Cobain ja säveltänyt koko yhtye. Kappaleen alkuperäinen nimi on "Imodium". Cobain sai idean kappaleen tekoon, kun Nirvana oli Euroopan kiertueella vuonna 1989 Tad-yhtyeen kanssa, jonka solisti Tad Toyle kärsi ruoansulatusongelmista.

title: Myrkytyksen oireet

text: ”Myrkytyksen oireita” on pidetty melodialtaan yhtenä Leskisen parhaista kappaleista. Hän on itse kertonut, että sävelmän taustalla on sekä brasilialaisen Antonio Carlos Jobimin säveltämä ”Adieu Tristesse” (suomeksi nimellä ”Pois suru jää”) että Queenin "’39". Teksti kertoo luonnon tuhoutumisesta ydinonnettomuuden jälkeen, ja siinä lauletaan: ”Kuule, istuta vielä se omenapuu / vaikka tuli jo tukkaasi nuolee / vaikka huomenna saaste jo laskeutuu / vaikka huomenna aurinko kuolee / Hyvin mielin voin vierelläs vilkuttaa / kun maailma hautaansa nilkuttaa.”

title: Konala Cartelli

text: Konala Cartellin ensimmäinen kappale "Konala Cartelli" julkaistiin vuonna 2001 suomihiphop.com -sivustolla (nyk. Basso.fi). Tällöin yhtyeen kokoonpanoon kuului vielä Solonen, joka erosi yhtyeestä ennen ensimmäisen albumin julkaisua. Ensimmäisen julkaistun kappaleen jälkeen yhtye julkaisi kappaleitaan Mikseri.netissä. Mängimies liitty yhtyeeseen vuonna 2002 ja yhtye julkaisi syksyllä 2002 "Konala Cartelli pt. 2" -nimisen kappaleen ja ilmoitti pian sen jälkeen ryhtyvänsä tekemään levyä. Konala Cartelli julkaisi omakustanteena "Kämmenlaiva"-nimisen albumin Pipefesteillä, elokuussa vuonna 2003. 2004 yhtye esiintyi uudelleen Pipefesteillä ja samaan aikaan yhtye julkaisi "Kuuminta hottia – Streettape vol. 1" -niminen mixtapen. Vuoden 2005 alussa Mängimies erosi yhtyeestä. Vuonna 2006 yhtye julkaisi 3 kappaletta sisältävän "Rakkauden tukkumyymälä"-singlen. Aktiivisesta bänditoiminnasta Tunkio on jättäytynyt vuoden 2010 tietämillä. Samoihin aikoihin aiemmin yhtyeen DJ:nä toiminut DJ D-lemma jäi taka-alalle ja DJ Jivefunkista tuli KC:n varsinainen DJ. Yhtyeen entinen jäsen Mängimies puolestaan liittyi takaisin yhtyeeseen vuonna 2010. Konala Cartellin ensimmäinen musiikkivideo "Jep jep joo" julkaistiin 25. marraskuuta 2011 ja sillä vierailee myös Solonen. Aiemmin vain tuottajan ominaisuudessa toiminut Visva räppää myös kyseisellä kappaleella. Lisäksi kappaleella räpätään yhtyeen aiemmasta linjasta poiketen pelkästään suomeksi. 2015 yhtye julkaisi singelnä "Mahottomat jutut" -nimisen kappaleen, jolla on mukana yhtyeen extended fämiin lukeutuva Oulusta Konalaan muuttanut räppäri Tembe. 29. joulukuuta 2017 KC julkaisi toisen musiikkivideonsa, "N.O.P.P.". Yhtye on vihjaillut palailevansa keikkalavoille vuoden 2018 aikana.

title: Omenapuut

text: Taloudellisesti tärkein laji on tarhaomenapuu ("Malus domestica"). Omenapuista on jalostettu myös monia lajikkeita koristekasvikäyttöön. Koristekasveina käytetään esimerkiksi koristeomenapuita eli purppuraomenapuita ("Malus" Purpurea-ryhmä), paratiisiomenapuita ("Malus" Prunifolia-ryhmä), pilariomenapuita ("Malus" Ballerina-ryhmä), marjaomenapuuta ("Malus baccata") ja japaninmarjaomenapuun ("Malus toringo") lajikkeita.

title: Afrikka, sarvikuonojen maa

text:
Afrikka, sarvikuonojen maa on suomirock-yhtye Eppu Normaalin toukokuussa 1988 julkaistu kappale ja single yhtyeen kymmenenneltä studioalbumilta "Imperiumin vastaisku". Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista ja menestyneimmistä, ja sitä soitetaan edelleen yhtyeen konserteissa. Kappaleen on säveltänyt ja sovittanut yhtyeen kitaristi Mikko Syrjä, joka on tehnyt kappaleen sanat yhdessä yhtyeen laulajan, Martti Syrjän kanssa.
Singlen b-puolella on kappale ”Viinaa tsat tsat tsaa”, joka julkaistiin myöhemmin vuonna 1991 "Paskahatun paluu" -kokoelmalevyllä.

title: Eino Väntsi

text: Talollisenpoika Eino Väntsi (1914-1997) kirjoitti toukokuun lopulla 1931 Kansallismuseoon kirjeen kotoaan Johanneksen Kaijalan kylästä. Kirjeessä oli näytteeksi joitakin saviastioiden paloja, jotka Väntsi oli löytänyt kotitalonsa puutarhasta. Väntsi on jälkikäteen myöntänyt nähneensä unta siitä, että kotitalon keskimmäisen ikkunan alle omenapuun istuttamista varten lyödyn seipään kohdalla maan sisällä oli merkillisiä saviruukun kappaleita. Heti herättyään Väntsi oli mennyt lapioimaan kyseistä kohtaa ja löytänyt ruukunpalaset.

title: Metsäomenapuu

text: Omenapuun puuaines on hyvin lujaa ja sitä on käytetty tarvekalujen valmistukseen. Saaristossa ainakin soutuveneiden hankaimet eli tullat on tavattu tehdä omenapuusta. Kaarnasta saatavaa keltaista väriä on käytetty värjäykseen. Kukinnoista ja lehdistä on tehty uutteita joidenkin vaivojen hoitamiseen. Omenat ovat liian kitkeriä syötäviksi, mutta niistä on valmistettu mm. siideriä ja hilloa.

title: Omenapuut

text: Omenapuut ("Malus") on ruusukasvien ("Rosaceae") heimoon kuuluva kasvisuku. Lajit kasvavat alkuperäisinä pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä.

title: Päärynä

text: Päärynä ("Pyrus communis") on hedelmäpuuna viljelty ruusukasvien ("Rosaceae") heimoon kuuluva puu, joka on läheistä sukua omenapuille ("Malus"). Päärynäpuu eroaa omenapuista suippokärkisten lehtien, huiskilokukinnon, valkoisten kukkien, kokonaan erillisten vartaloiden ja latvapuoleltaan tyvipuolta turpeamman hedelmän kautta.

title: Isaac Newton

text: David Brewsterin mukaan puu, josta omenan arvellaan pudonneen, oli hajonnut pahoin 1800-luvulle tultaessa. Noin vuonna 1820 puu kaatui myrskyssä, vaikka sitä oli yritetty aiemmin kunnostaa.[35] Puun osia otettiin talteen, ja nykyään niitä säilytetään hyvin varoen. Edward Turnor, kartanon omistaja, dokumentoi omenapuun hyvin tarkasti. Hänen mukaansa omenapuussa kasvoi hieman päärynän muotoisia omenia ja niiden maku oli hyvin omalaatuinen.[35]

title: Kikka Laitinen

text: Yhtyeen edellinen albumikokonaisuus julkaistiin trilogiana Suomalaisia rakkaustarinoita. Suomalaisia rakkaustarinoita osa 1 julkaistiin vuonna 2006, Suomalaisia rakkaustarinoita 2 vuonna 2008 ja Suomalaisia rakkaustarinoita 3 vuonna 2012. Suomalaisia rakkaustarinoita -trilogian tunnetuimmat laulut ovat ”Ei surullista”, ”Onni on pienissä asioissa", ”Tatuoitu neitoperhonen”, ”Suomalaisia rakkaustarinoita”, ”Jospa ne kaksi poikaa”, ”Da?”, ”Enää linnut laula ei” ja ”Rakkaus naista kuljettaa”. Muita tunnettuja Kikka Laitinen Co. -yhtyeen kappaleita ovat "Vaikka yhden keskikaljan", ”Sun mielikielisuudelma”, ”Kun radio auki on”, ”Sydän valvoo”, ”Omenapuut”, ”Mä tahdon luoksesi tulla”, jotka löytyvät myös vuonna 2013 julkaistulta kokoelmalevyltä Kikka Laitinen Co. Parhaat 1990–2000.

title: Hedelmänviljely

text: Hedelmätarhan puiden välimatka riippuu lajista. Luumupuita voidaan kasvattaa 3 metrin välein, omenapuiden perinteinen välimatka on 8-10 metriä, ja päärynäpuilla pidetään jopa 20 metrin välejä. Omenapuihin on kehitetty tavallista pienempiä kääpiörunkoja, joita voidaan istuttaa jopa kahden metrin välein. Sitrushedelmien kuten appelsiinien normaalikokoisten puiden väli on 4-8 metriä, kääpiöpuiden 2-3 metriä.


query: Mistä KGB vastasi?

title: KGB

text: KGB ([1] ), SNTL:n valtion turvallisuuskomitea oli Neuvostoliiton valtiollinen turvallisuuspoliisi vuodesta 1954 vuoteen 1991. Se vastasi ulkoisesta turvallisuudesta ja tiedustelusta lukuun ottamatta sotilastiedustelua, joka kuului GRU:lle.

title: Neuvostoliiton politiikka

text: KGB oli Neuvostoliiton valtiollinen turvallisuuspoliisi vuosina 1954–1991. Sen tehtävä oli hoitaa ulkoista turvallisuutta ja tiedustelua lukuun ottamatta sotilastiedustelua, mikä kuului GRU:lle. KGB:n toimialue vastasi karkeasti ottaen Yhdysvaltojen CIA:ta ja FBI:n vastavakoiluosastoa, mutta KGB:n alaisuuteen kuului myös esimerkiksi Neuvostoliiton rajavartiolaitos. Neuvostoliiton purkautuessa 1991 Neuvostoliiton KGB:n seuraajaksi perustettiin Venäjällä FSB. Valko-Venäjällä turvallisuuspoliisi toimii edelleen KGB:n nimellä.

title: Red Serpent

text: Steve Nicholas ("Michael Paré") on tavanomaisella työmatkalla Moskovassa järjestämässä laivakuljetuksia Yhdysvaltoihin. Liikeneuvottelut sujuvat rutiinilla, kunnes Steve joutuu häikäilemättömän huumekartellin pelinappulaksi ja hänet pakotetaan mukaan huumeiden salakuljetusoperaatioon. Lisäksi gangsterit sieppaavat Steven tyttären, koska he haluavat vakuuttua hänen yhteistyöhaluistaan. Epätoivoinen Steve saa avukseen entisen KGB-agentti Sergein ("Oleg Taktarov"), joka käy omaa taisteluaan kartellia vastaan.

title: Destroy All Humans! 2

text: Peli sijoittuu vuoteen 1969 eli 10 vuoden päähän ensimmäisen osan tapahtumien jälkeen. Yhdysvaltojen prsidenttinä esiintynyt "Cryptosporidium-137" on kuollut tuntemattomasta syystä. Hänen klooninsa, "Cryptosporidium-138" eli Crypto, ottaa hänen paikkansa ja jatkaa esiintymistä johtajana. KGB paljastaa, että Crypto-138 on ensimmäinen ja ainoa "Furon", jolla on sukupuolielimet, johon viitataan sanalla "The Package" (). KGB pitää avaruusolioita Neuvostoliiton uhkana, joten se tuhoaa avaruusolioiden emoaluksen ydinpommilla.

title: Punainen vaara (vuoden 1984 elokuva)

text: Tanner auttaa nuoria toteuttamaan iskuja miehittäjiä vastaan. KGB pakottaa Darylin nielemään jäljitinlaitteen, jonka avulla joukot pystyivät jäljittämään vastarintaliikkeen sijainnin. Nuoret selvittävät pian signaalin lähteen, joka johtaa Daryliin. Hän tunnustaa tekonsa ja pyytää armoa, mutta Robert teloittaa hänet, kuten myös neuvostoliittolaisen sotavangin.

title: KGB

text: Neuvostoliiton loppuvuonna 1991 KGB:n seuraajaksi perustettiin Venäjän neuvostotasavallassa VSFNT:n KGB/AFB.

title: Neuvostoliitto

text: KGB oli Neuvostoliiton valtiollinen turvallisuuspoliisi vuosina 1954–1991. Sen tehtävä oli hoitaa ulkoista turvallisuutta ja tiedustelua, paitsi sotilastiedustelua, joka kuului GRU:lle. KGB:n toimialue vastasi karkeasti ottaen Yhdysvaltojen CIA:ta ja FBI:n vastavakoiluosastoa, mutta KGB:n alaisuuteen kuului myös esimerkiksi Neuvostoliiton rajavartiolaitos. Neuvostoliiton purkautuessa 1991 Neuvostoliiton KGB:n seuraajaksi perustettiin Venäjällä FSB. Valko-Venäjällä turvallisuuspoliisi toimii edelleen KGB:n nimellä.[34]

title: Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat

text: Kun Neuvostoliitto hajosi, entinen KGB joutui alennustilaan. Monet erosivat turvapalvelusta esimerkiksi liikemiehiksi tai poliitikoiksi. Toiset perustivat yksityisiä turvapalveluja. Joillain yksityisillä turvapalveluilla näyttää olleen yhteyksiä järjestyneeseen rikollisuuteen, samoin kuin joillain jäljelle jääneiden turvapalvelujen osilla. Esimerkiksi entisten KGB-miesten perustama muun muassa Stels-nimellä kulkenut turvayhtiö oli todellisuudessa salaisen FSB:n rikollisjärjestöjä tutkivan osaston alainen yksikkö. Tämä turvapalvelun osasto oli vuodesta 1996 alkaen UPP. Sen tarkoitus oli käyttää valtion asiamiehiä, rikollisjärjestöjä ja ääriliikeitä rikollisjärjestöjen hajottamiseen ja rikollisten murhaamiseenkin[5]. Mutta 1990-luvun edetessä Stels joutui lopulta rikollisten soluttamaksi, kun sen isännöimä izmailovilainen rikollisliiga nielaisi sen. Muun muassa Korzakov, Barsukov ja Trofimov suojelivat Selsiä[6]. Stels murhautti rikollisten avulla muutamia mafiajohtajia, pankkiireja ja liikemiehiä murhaten murhat tehneet rikolliset todisteiden peittämiseksi. FSB:ssä työskennellyt yksityisen Lanoko-yhtiön edustaja, rikoksista syytetty virkailija oli Maksim Lazovski. Hän oli luultavasti isänmaallisten, korkeampien entisten KGB-miehien työrukkanen.

title: Neuvostopropaganda

text: Pelkästään GRU käytti yli miljardi dollaria propagandaan ja rauhanliikkeisiin Vietnamin sotaa vastaan. Kampanja oli ”valtavan menestyksellinen ja reippaasti hintansa väärti” GRU-loikkari Stanislav Lunevin mukaan. Hän väitti, että ”GRU ja KGB auttoivat rahoittamaan melkein kaikkia sodanvastaisia liikkeitä ja järjestöjä Yhdysvalloissa ja muualla”.

title: Lefortovon vankila

text: Vankila on perustettu 1881 ja siirtyi 2005 Venäjän federaation oikeusministeriön alaisuuteen. Siitä vastaa FSB. Neuvostoliiton aikana sitä käytettiin tutkintavankilana ja siitä vastasi salainen palvelu KGB.

title: KGB

text: Vuonna 2014 Verkkouutiset ja Nykypäivä kävivät läpi Vasili Mitrohinin arkistoa ja loivat sen pohjalta 38 nimeä sisältävän Mitrohinin listan suomalaisista KGB-kontakteista vuosina 1972–1984. Listaan tutustuneen Kimmo Rentolan mukaan useimpien henkilönkohdalla arkistomateriaalin tiedot ovat olleet varsin niukat ja henkilöt ovat voineet päätyä myös listalle tietämättään. Listalta myös puuttuvat myös lähes kokonaan poliitikot, talouselämän johto ja tärkeimmät virkamiehet vaikka KGB:lla oli Suomessa 1980-luvulla arviolta hieman alle sata poliittisen linjan kontaktia.[5]

title: KGB (Valko-Venäjä)

text: Komitet Gosudarstvennoi Bezopasnosti, KGB eli Valko-Venäjän valtion turvallisuuskomitea (, , (latinalainen), Камітэ́т дзяржа́ўнай бя́сьпекі, Kamitet dziaržaŭnaj biaśpieki) on Valko-Venäjän valtion turvallisuuspalvelu. Se perustettiin maahan Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen jatkamaan Tšekasta välivaiheiden kautta kehittyneen KGB:n toimialoihin kuuluvaa toimintaa.[1]

title: Stepan Bandera

text: Saksan korkein oikeus päätti Karlsruhessa, että Stašynski oli syyllistynyt Banderan murhaan ja että Neuvostoliiton hallitus oli siihen osasyyllinen. Entinen KGB:n johtaja Vladimir Krjutškov totesi vuonna 2005 "Komsomolskaja Pravda" -lehdessä, että Stepan Banderan murha oli yksi viimeisimmistä, missä KGB ryhtyi epäsuosittujen henkilöiden poistamiseen väkivaltaisesti, minkä jälkeen KGB vaihtoi nimekseen FSB.

title: Arne Treholt

text: Treholt tapasi ensimmäistä kertaa KGB-agentti Jevgeni Beljajevin vuonna 1967 cocktail-tilaisuudessa ja seuraavana vuonna miehet tapasivat vähintään kahdeksan kertaa. Beljajev esitteli Treholtin toiselle KGB-virkailijalle, Gennadi Titoville, vuonna 1971. Miehet ystävystyivät ja heidän ystävyytensä kerrotaan jatkuvan edelleen. Vuonna 1979 Norjan poliisin turvallisuuspalvelu (Politiets sikkerhetstjeneste), joka oli siihen asti tyytynyt seuraamaan Treholtin KGB-yhteyksiä, kytki FBI:n mukaan tutkimuksiinsa. Samana vuonna Treholt solmi yhteydet KGB-agentti Vladimir Šišiniin, joka toimi niin ikään YK:ssa ja josta tuli Treholtin yhteyshenkilö New Yorkissa.[3]

title: Kaarlo Tuomi

text: KGB värväsi Tuomen vuonna 1954. Koska hän osasi puhua sujuvasti englantia ja hänellä oli vielä Yhdysvaltain passi KGB ja GRU kouluttivat hänet ja lähettivät vuonna 1958 vakoilijaksi Yhdysvaltoihin. FBI pääsi kuitenkin selville Tuomen toiminnasta ja hänet saatiin ryhtymään kaksoisagentiksi. Tuomi työskenteli FBI:n ohjauksessa mutta hän jatkoi silti vielä KGB/GRU:n vakoilijana toimittaen venäläisille FBI:n antamaa aineistoa. Tätä jatkui aina vuoteen 1963 saakka.

title: KGB

text: Vuonna 1946 Neuvostoliiton kansankomissariaatit nimettiin ministeriöiksi ja NKGB:stä tuli valtion turvallisuusministeriö (lyh. MGB) ja NKVD:sta sisäasiainministeriö, MVD. Ne liitettiin jälleen yhteen 1953 Stalinin kuoltua, mutta erotettiin lopullisesti 1954, jolloin perustettiin Valtion turvallisuuskomitea (lyh. KGB) ministeriön sijaan. Sisäministeriölle jäivät rikospoliisi, rangaistuslaitokset ja palokunnat.

title: KGB

text: Time-lehden tiedustelulähteiden mukaan vuonna 1978 keskimäärin neljäsosa Neuvostoliiton diplomaateista oli KGB:n agentteja, näistä esimerkiksi 98 toimi Suomessa, 87 Länsi-Saksassa ja 53 Italiassa. Arviolta 35 prosenttia Neuvostoliiton Washingtonin lähetystön 136 diplomaatista toimi KGB:n hyväksi, lisää henkilöitä toimi Tassissa, Aeroflotissa, kaupallisissa edustustoissa ja muissa vastaavissa tehtävissä. YK-tehtävissä toimi noin 105–135 KGB-agenttia pelkästään Euroopassa.[4]

title: FSB

text: Venäläisen ihmisoikeusjärjestö Memorialin mukaan FSB:n oikeuksia laajentanut lakiesitys, jossa FSB:lle annetaan oikeus antaa varoituksia henkilöille jotka toimivat niin että syntyy edellytyksiä rikoksille, on suunnattu ensi sijassa oppositiota vastaan aivan kuten KGB aikoinaan antoi varoituksia toisinajattelijoille.

title: Arne Treholt

text: Treholtin tapaus herätti vilkasta keskustelua useissa vaiheissaan. Eräät pitivät tuomiota idealistisen itä-länsisuhteiden sillanrakentajan oikeusmurhana. Irakista saadut rahat ja salaiset KGB-tapaamiset kuitenkin monimutkaistivat tätä kuvaa. Tiedotusvälineiden roolista tapauksessa oli voimakasta keskustelua, samaten Kåre Willochin hallituksen päätöksestä päästää Treholt opiskelemaan puolustusvoimien korkeakoulussa 1982–1983, tämän ollessa jo epäilyksen alaisena vakoilusta. Perusteeksi kerrottiin, ettei Treholtin tulisi epäillä mitään häntä vastaan olevan tutkimuksen suhteen. Toisaalta häntä vastaan käytetyistä argumenteista raskauttavimpia olivat juuri vuosina 1982–1983 syyttäjän mukaan Treholtin KGB:lle toimittamat tiedot puolustusvoimien korkeakoulua koskien. Vankilatuomion pituudesta keskusteltiin myös vilkkaasti.[1]

title: Paavo Väyrynen

text: Suomettumisen aikaan 1970–1980-luvuilla Väyrysen on väitetty olleen läheisessä suhteessa Neuvostoliiton tiedustelupalvelun KGB:n kanssa. Entinen KGB-eversti Oleg Gordijevski kutsuu kirjassaan "Sokea peili" Väyrystä Kekkosen ja Karjalaisen lailla ”"omaksi mieheksi"”. Väyrynen on vastineessaan myöntänyt yhteydenpidon, mutta on katsonut sen ”normaaliksi isänmaalliseksi yhteydenpidoksi”. Dosentti Hannu Rautkallion mukaan Väyrynen peri KGB-suhteet Kekkoselta.

title: KGB

text: KGB:n toimialue vastasi karkeasti ottaen Yhdysvaltain CIA:ta ja FBI:n vastavakoiluosastoa, mutta KGB:n alaisuuteen kuului myös esim. Neuvostoliiton rajavartiolaitos. Vuonna 1978 KGB:n nimeksi tuli SNTL:n valtion turvallisuuskomitea, (lyh. KGB SSSR) ja sen puheenjohtajasta ministeriin rinnastettava henkilö.

title: Mauno Koivisto

text: Juhani Suomen mukaan Koivisto hoiti edeltäjiensä Paasikiven ja Kekkosen tavoin yhteyksiä Neuvostoliittoon KGB:n avulla. Kyse ei hänen mukaansa ollut tiedustelusta vaan järkevästä toiminnasta: KGB-yhteys oli suorin ja varmin linkki neuvostovaltion johtoon. KGB-toimitsija Viktor Vladimirovia Suomi luonnehtii Koivistojen perhetutuksi.[18]

title: Aleksandr Dugin

text: Keskinkertaisesti suoritetun lukion jälkeen hän aloitti isänsä toiveista opiskelun Moskovan ilmailuinstituutissa. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa huonojen tulosten, oman tahtonsa tai toisinajattelusta johtuneen pidätyksensä vuoksi. Vuonna 1983 KGB pidätti Duginin, kun hän oli ollut maalariystävänsä juhlissa soittamassa kitaraa ja laulamassa "mystisiä antikommunistisia lauluja". KGB löysi myös kiellettyä kirjallisuutta hänen huoneestaan, pääasiassa Aleksandr Solženitsynin ja Juri Mamlejevin teoksia. Dugin erotettiin ilmailuinstituutista.[2]

title: Sokos Hotel Viru

text: Neuvostoaikana hotellin 23. kerroksessa sijaitsi KGB:n käytössä ollut radiokeskus, josta käsin harjoitettiin hotellivieraiden salakuuntelua ja tarkkailua. 60 hotellihuoneessa oli salakuuntelulaitteet, ja myös joissakin Viru-hotellin ravintolan pöydissä oli mikrofoneja. KGB poistui hotellista Viron jälleenitsenäistyttyä vuonna 1991, mutta salainen huone paljastui vasta vuonna 1994. Entinen radiohuone on nykyisin museona.

title: Honda Shadow

text: Korjausoppaina kattavin on Hondan oma perusteos varaosanumerolla 62-KGB-00 , 63-KGB-00 tai 64-KGB-00 , josta oli suppeampia "Addendum"-lisäpainoksia mallimuutosten 2001 ja 2004 vuoksi. Tehdasoppaiden saatavuus on vaikea. Haynes kustantaa teosta: Mather, Phil; "Honda XL125V & VT125C Shadow Service and Repair Manual 2001-2010" (ISBN 1844258998) , ja ranskalainen ETAI teosta: ETAI Revue Moto Technique no. 119 (ISBN 2-7268-9229-9) . Käyttäjän suomenkieliset ohjekirjat ja huoltokortit eri versioille ovat saatavilla PDF-tiedostoina maahantuojan tukisivuilta, mikäli pyörän mukana tullut A4-vihkonen on kadonnut.

title: Venäjän federaatio 1993–1999

text: KGB-eversti Koržakov nimitettiin vuonna 1985 Jeltsinin turvamieheksi. Kun Jeltsin erotettiin puolueen viroista, Koržakov oli ainoa joka tuli tukemaan Jeltsiniä. Koržakov sanoi vapaaehtoisesti jättäytyvänsä KGB:stä vuonna 1987. Normaalistihan vastaavassa tilanteessa olisi Koržakovin kaltainen KGB-mies siirretty muihin tehtäviin epäsuosioon joutuneen puoluepomon rinnalta. Mutta KGB ilmeisesti pyrki Koržakovin avulla pitämään Jeltsiniä silmällä. Koržakovista tuli Jeltsinin päästessä valtaan kenraali, joka alkoi vuonna 1993 antaa neuvoja Jeltsinille ja tämän hallitukselle. Joulukuussa 1994 Koržakovin joukot ratsasivat Jeltsinin vastustajan, Moskovan pormestari Juri Lužkovin liittolaisen Vladimir Gusinskin saattueen. Gusinskin miehet joutuivat makaamaan lumihangessa tunteja, ja Gusinski pakeni vuodeksi Lontooseen. Pian Koržakov ilmoitti "Argumenti i fakti" -lehdessä harrastavansa "hanhenmetsästystä", Gusinski on suomeksi "Hanhela".

title: KGB

text: Christopher Andrew, Oleg Gordievski: KGB (Otava, 1991) ISBN 951-1-11502-2 Anne Kuorsalo, Ilmari Susiluoto, Martti Valkonen: Salaisen poliisin valtakunta: KGB, FSB ja suhteet Suomeen (Edita, 2003) ISBN 951-37-3863-9 (nid.)

title: Juha-Pekka Tikka

text: Tikka julkaisi syyskuussa 2014 ja myöhemmin syksyllä Verkkouutisissa niin sanotun Mitrohinin listan, jonka oli koonnut Cambridgessa KGB-loikkari Vasili Mitrohinin arkistosta löytämistään suomalaisista KGB-kontakteista 1972–1984.

title: Jack Barsky

text: Helmikuussa 1973 Dittrich ilmoitti läheisillensä, että hänestä tulee diplomaatti, hän lähtee yliopistosta ja että hän muuttaa Itä-Berliinin. KGB opetti hänelle Morsen aakkoset, kryptografiaa, tapoja välttää valvontaa ja myös Englannin kieltä. Hänet lähetettiin Moskovaan vuonna 1975, missä hänen Englannin kielensä arvioi amerikkalainen nainen, kuka oli naimisissa neuvostoliittolaisen kanssa. Hän "kärsi" kaksi lisävuotta KGB-koulutusta.

title: Aleksandr Litvinenko

text: 20. tammikuuta 2007 Scotland Yard ilmoitti todennäköisesti tunnistaneensa murhaajan. Oletettu myrkyttäjä löytyi Heathrow’n lentokentän turvakameranauhoilta. Kuvaa oletetusta myrkyttäjästä ei ole päästetty julkisuuteen. Britannian syyttäjäviranomaiset nostivat toukokuussa 2007 syytteen murhasta entistä KGB-agenttia Andrei Lugovoita vastaan. Lugovoi oleskelee Venäjällä, ja Venäjän valtio kieltäytyy luovuttamasta häntä oikeudenkäyntiin.