query: Kuka ohjasi Henkien kätkemä -elokuvan?

title: Henkien kätkemä

text: Henkien kätkemä () on Hayao Miyazakin ohjaama ja Studio Ghiblin tuottama anime-elokuva vuodelta 2001. Elokuva voitti parhaan animaatioelokuvan Oscarin vuonna 2003 ja on Japanin katsotuin elokuva. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2002.

title: Hayao Miyazaki

text: Monet hänen elokuvistaan käsittelevät ihmisen suhdetta luontoon. Miyazakin elokuvissa ei yleensä ole mustavalkoista hyvää ja pahaa. Jopa ”pahoilla” hahmoilla (esimerkiksi "Henkien kätkemän" Yubaba ja "Prinsessa Mononoken" neiti Eboshi), jotka ovat länsimaisissa animaatiossa kaiken toivon ulkopuolella, voi olla hyvät puolensa. Juuri tämä erottaa hänen elokuvansa monista perinteisistä länsimaisista animaatioista, joita esimerkiksi The Walt Disney Company tekee. Länsimaisesta näkökulmasta tyypillistä Miyazakin elokuville on myös tietynlainen hullunkurisuus; esimerkiksi mielikuvituksellisen Henkien kätkemä -elokuvan olennot eivät muistuta lainkaan perinteisiä länsimaisia satuhahmoja. Merkittävä on myös Miyazakin tapa sekoittaa eläimet ja ihmiset keskenään. Hänen eläinhahmoissaan on aina hyvin inhimillisiä piirteitä, mikä vaikuttaa siihen, etteivät Miyazakin elokuvat ole varsinaisia lastenelokuvia vaikka ne joskus niiksi mielletäänkin. Miyazakin elokuvien keskeisiä aiheita ovat lentäminen ja lentävät koneet. Useiden elokuvien kaupungit ja maisemat puolestaan muistuttavat eurooppalaisia paikkoja, joista Miyazaki on piirtänyt luonnoksia matkoillaan. Toinen tärkeä ainesosa ovat osittain japanilaiseen tarustoon perustuvat hahmot. Tunnetuimpia Miyazakin elokuvien hahmoja ovat eräänlainen metsänhenki Totoro (elokuvasta "Naapurini Totoro") sekä kissa Jiji (elokuvasta "Kikin lähettipalvelu"), jotka ovat päätyneet myös monien pehmolelujen ja muiden elokuvien oheistuotteiden aiheiksi.

title: Studio Ghibli

text: Ghibli toimintaperiaate oli pitkään se, että filmejä tehtiin yksi kerrallaan, katsottiin, menestyykö se teattereissa, ja jos menestyi, niin tehtiin toinenkin elokuva. Aluksi Ghibli oli vaakalaudalla, koska elokuvien tuotto kattoi juuri ja juuri niiden kustannukset. Nykyisin Ghibli on menestyvä yritys, joka on tuottanut monia huippusuosittuja elokuvia, kuten Miyazakin Prinsessa Mononoken, Naapurini Totoron (tunnetaan myös nimellä Näkymätön ystävä), Henkien kätkemän ja Liikkuvan linnan, Takahatan Tulikärpästen haudan sekä Yoshifumi Kondōn Sydämen kuiskauksen. Eräs Ghiblin perussäännöistä on se, että menestyneillekään elokuville ei tehdä jatko-osia.

title: Ponyo rantakalliolla

text: Ponyo rantakalliolla () on 19. heinäkuuta 2008 maailmanensi-iltansa saanut Tōhōn levittämä ja Studio Ghiblin tuottama japanilainen animaatioelokuva, jonka on ohjannut Hayao Miyazaki. Se on "Henkien kätkemän" jälkeen seitsemään vuoteen ensimmäinen elokuva, jossa Miyazaki on vastannut sekä alkuperäisideasta, ohjauksesta että käsikirjoituksesta. Elokuvan yksityiskohdat julkistettiin virallisesti 19. maaliskuuta 2007. Elokuvan Suomen-ensi-ilta oli 25. syyskuuta 2009.

title: Koskemattomat

text: Elokuvasta tuli marraskuussa 2011 yhdeksän viikkoa ensi-iltansa jälkeen Ranskan kaikkien aikojen toiseksi katsotuin elokuva. Se sai 16 viikossa 19 miljoonaa katsojaa. Elokuvaa vietiin myöhemmin muualle Eurooppaan ja se oli Saksassa sekä Sveitsissä listaykkösenä 11 viikkoa. "Koskemattomista" tuli maailman tuottoisin ei-englanninkielinen elokuva, kun se ohitti elokuvan "Henkien kätkemä" (217 milj. €) ykköspaikan.

title: Cool Japan

text: "Henkien kätkemä" voitti parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2003 ja Japanin hallitus alkoi pian tukea otaku-kulttuuria. Ulkoministeriön vuoden 2004 julkaisussa viitattiin Cool Japaniin ja ehdotettiin, että maan taloutta, yhteiskuntaa ja kulttuuria voisi piristää vahvistamalla Japanin brändiä, erityisesti levittämällä maan ”niin sanottua alakulttuuria, kuten animaatiota, elokuvia, sarjakuvia (mangaa) ja japanilaista keittiötä”. Asō nimitettiin Japanin pääministeriksi syyskuussa 2008. Hän sanoi julkisesti, että aikoi käyttää Cool Japanin pehmeää valtaa parantaakseen talous- ja kansainvälisiä suhteita. Julkinen keskustelu Cool Japanin mahdollisuuksista keskittyi Akihabaraan, jota on pidetty Japanin populaarikulttuurin keskuksena. Tämän vuoksi Akihabaraan on panostettu ja sitä on siistitty.

title: Henkien kätkemä

text: Sen, Boh ja Kasvoton saapuvat Zeniban talolle ja huomaavat Zeniban olevankin varsin ystävällinen vanha nainen. Zeniba kertoo, että Senin rakkaus mursi sinetin kirouksen ja että Senin murskaama kotilo oli kirous, jolla Yubaba oli orjuuttanut Hakun. Illan venyessä yöksi Kasvoton ja Boh kutovat Senille purppuranvärisen, kiiltävän hiusnauhan. Zeniba kehottaa Seniä pitämään sitä hiuksissaan, sillä se suojelisi häntä, koska se on hänen ystäviensä tekemä. Haku ilmestyy lohikäärmemuodossaan hakemaan Senin ja Bohin, kun taas Kasvoton jää Zeniban luo. Sen käsittää, että hän putosi kerran pikkutyttönä Kohaku-nimiseen jokeen, ja arvaa että Haku on sen saman joen henki, joka pelasti hänet tuolloin hukkumiselta. Senin oivalluksen myötä Haku vapautuu Yubaban loitsusta.

title: Kalle Veirto

text: Yle uutisoi marraskuussa 2018, että Lahteen sijoittuvista lasten ja nuorten "Henkka & Kivimutka" -kirjoista tehdään elokuva. Elokuvan ohjaa Väinö Weckström, joka on aiemmin myös dramatisoinut sarjan kirjasta näytelmän. Elokuvaa aletaan kuvata ensi kesänä Lahdessa. Elokuvassa näyttelee koko kansalle tuttuja nimiä, kuten Annu Valonen, Pirjo Heikkilä, Sulevi Peltola ja Tapani Kalliomäki. Kaikkia näyttelijöitä ei ole vielä valittu. Koko perheelle suunnattu elokuva saa ensi-iltansa 2020.

title: Lastenelokuva

text: Japanin lastenelokuvakulttuurin ydin muodostuu piirretyistä anime-elokuvista, jotka ovat vuosituhannen vaihteen jälkeen saaneet suosiota ja arvostusta ympäri maailmaa. Hayao Miyazakin "Henkien kätkemä" äänestettiin BBC:n kriitikkokyselyssä vuonna 2016 alkaneen vuosisadan neljänneksi parhaaksi elokuvaksi maailmassa. Se sai myös eniten ääniä British Film Instituten vuoden 2005 äänestyksessä maailman kaikkien aikojen parhaista lasten ja varhaisnuorten elokuvista. Toinen BFI:n listan 50 joukkoon päässyt japanilaiselokuva on vuoden 1988 elokuva "Naapurini Totoro".

title: Animaatio

text: Toisen maailmansodan jälkeen japanilainen animaatio, anime, alkoi kehittyä voimakkaasti. Osamu Tezuka antoi töillään animelle suuntaviivat. Japanista on tullut animaation suurvalta, ja siellä tuotetaankin animaatiota enemmän kuin missään muualla. Maailmanlaajuisesti tunnettuja anime-elokuvia ovat esimerkiksi "Akira", "Ghost in the Shell – aaveääni" ja "Henkien kätkemä".

title: Henkien kätkemä

text: Sillä välin Senin kylpylään päästämä naamioitunut henki paljastaa olevansa ”Kasvoton”-niminen hirviö. Hirviö nielaisee yhden Yubaban palvelijoista voidakseen puhua ja tarjoaa sitten henkilökunnalle kultaa vastineeksi suuresta määrästä ruokaa. Kasvoton jatkaa syömistä ja kasvaa sen myötä valtavasti, ja lopulta alkaa syödä myös useita kylpylän työntekijöitä. Myöhemmin Sen syöttää Kasvottomalle loput oksetemykystä, mikä saa hirviön oksentamaan kaiken syömänsä ulos. Kasvoton palautuu takaisin alkuperäiseen muotoonsa ja lähtee Senin mukana Zeniban luo.

title: Henkien kätkemä

text: Työskennellessään Linin apulaisena Sen sallii salaperäisen naamioituneen hengen astua kylpylään. Myöhemmin kylpylään saapuu myös valtava ”haisuhenki” eli Lemu-jumala. Sen kylvettää haisuhengen, joka paljastuukin varastelevaksi saastuneen joen hengeksi. Palkkioksi puhdistuksestaan henki lahjoittaa Senille oksetusyrtti-mykyn.

title: Daveigh Chase

text: Vuonna 2001 Chase ääninäytteli japanilaista kymmenvuotiasta tyttöä "Henkien kätkemä" -elokuvassa, joka dubattiin japanista englanniksi.

title: National Treasure – kansallisaarre

text: National Treasure – kansallisaarre ("National Treasure") on 19. marraskuuta 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, jossa etsitään Vapaamuurarien kätkemää valtavaa aarretta. Elokuva sai Suomen ensi-iltansa 31. joulukuuta 2004. Elokuvan ohjasi Jon Turteltaub ja tuotti Jerry Bruckheimer. Elokuvan budjetti oli 100 miljoonaa dollaria ja maailmanlaajuinen tuotto oli noin 347,9 miljoonaa dollaria .

title: Henkien kätkemä

text: Henkien Kätkemällä oli suuri vaikutus animen länsimaalaisen suosion nousussa.

title: Henkien kätkemä

text: Luokka:Studio Ghiblin elokuvat Luokka:Vuoden 2001 elokuvat Luokka:Hayao Miyazakin ohjaamat elokuvat Luokka:Parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon voittaneet elokuvat Luokka:Fantasiaelokuvat Luokka:Seikkailuelokuvat Luokka:Perhe-elokuvat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

title: Bloody Sunday – verinen sunnuntai

text: "Bloody Sunday" jakoi Berliinin elokuvajuhlilla parhaan elokuvan Kultainen karhu -palkinnon japanilaisanimaation "Henkien kätkemä" kanssa. Se sai myös ekumeenisen tuomariston erikoispalkinnon. Irlannin elokuva- ja televisiogaalassa elokuva palkittiin vuoden parhaana sekä lisäksi käsikirjoituksestaan ja äänityksestään. Brittiläisessä Bafta-gaalassa Ivan Strasburg palkittiin kuvauksesta ja valaistuksesta, ja elokuva tuotti lisäksi neljä muuta ehdokkuutta. "Bloody Sunday" oli European Film Awards -ehdokkaana neljässä sarjassa, muun muassa parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen kategorioissa.

title: Henkien kätkemä

text: Tuuve Aro: , arvio MTV:n sivustolla

title: Esa Anttala

text: Anttala, tuolloin Urpo Lempiäinen, suunnitteli yhdessä Eugen Wistin kanssa kesällä 1940, välirauhan aikana, laitonta "partiomatkaa" Neuvostoliiton puolelle, kotiseudulleen, Uudenkirkon Kaipialan kylään, johon Wistin isä oli joutunut kätkemään kultasepänliikkeensä hopeavaraston. Hopeiden noutoretki suunniteltiin yhteistyössä Yleisesikunnan tilastotoimiston alatoimisto U2/V:n kanssa. Lempiäisestä, Wististä ja kolmannesta matkan osanottajasta, Toivo Paavilaisesta, tuli U2/V:n, myöhemmän Erillinen pataljoona 4:n 1. komppanian tiedustelijoita ja kaukopartiomiehiä. Anttala kirjoitti 1961 retkestä romaanin "Hopeaa rajan takaa" josta Mikko Niskanen ohjasi 1963 samannimisen elokuvan.

title: Maan kätkemät

text: Aarnio on kertonut saaneensa ajatuksen "Maan kätkemiin", kun hän alkoi kuvitella, minkälaisia fantasiaolentoja voisi olla juuri Suomessa. Muinaiset suomalaiset ajattelivat, että kaikilla asioilla oli henkiä ja haltijoita. Tämä ilmeni taikavoimana, väkenä. Kirjan loitsut on kirjoitettu suomalaista runomittaa väljästi mukaillen.

title: 50 elokuvaa jotka kannattaisi nähdä ennen kuin täyttää 14

text: Arvioinnissa eniten ääniä sai tuolloin melko tuore japanilaisanimaatio "Henkien kätkemä", joka on menestynyt hyvin myös myöhemmissä kriitikkoarvioinneissa maailman parhaista elokuvista.

title: Nina Hagen

text: Nina Hagen on aina pukeutunut huomiota herättävästi. Sekä Jean-Paul Gaultier että Vivienne Westwood ovat suunnitelleet Hagenille vaatteita. Se johti Hagenin perustamaan oman vaatemerkin nimeltä "Mother of Punk". Nina Hagen on tehnyt äänirooleja muun muassa Tim Burtonin elokuvassa "Painajainen ennen joulua" (saksankielinen versio), Michael Schoemannin elokuvassa "Hot Dogs" ja japanilaisessa "Henkien kätkemä" -animaatiossa. Hagen on myös näytellyt useissa saksalaisissa ja ulkomaalaisissa elokuvissa.

title: Hayao Miyazaki

text: "Tuulen laakson Nausicaä" oli yksi Miyazakin ensimmäisistä elokuvista sekä käsikirjoittajana että ohjaajana. Se perustui hänen kaksi vuotta aikaisemmin aloittamaansa samannimiseen mangaan. Myöhemmin hän perusti Isao Takahatan ja Yasuyoshi Tokuman kanssa animaatioyhtiön, Studio Ghiblin, ja on tuottanut lähes kaikki myöhemmät työnsä sen kautta. Vuonna 1997 ilmestyneestä "Prinsessa Mononokesta" tuli Japanin kaikkien aikojen tuottoisin elokuva ("Titanic"-elokuvaan asti), ja se voitti parhaan elokuvan Nippon akademī -palkinnon. "Mononoken" jälkeen Miyazaki vetäytyi eläkkeelle ajatellen sen jäävän viimeiseksi ohjaamakseen elokuvaksi. Hän kuitenkin palasi eläkkeeltään tavattuaan ystävänsä tyttären, jolta sai innoituksen tehdä "Henkien kätkemän". Vuonna 2001 Japanissa ensi-iltansa saanut elokuva saavutti huikean menestyksen 30,4 miljoonan jenin lipputuloilla ja yli 23 miljoonalla katsojallaan pudottaen samalla "Titanicin" Japanin katsotuimman ja tuottoisimman elokuvan ykköspaikalta. "Henkien kätkemä" voitti lukuisia palkintoja, muun muassa vuoden 2001 parhaan elokuvan Nippon akademī -palkinnon, Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun 2002 ja parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon.

title: Henkien kätkemä

text: The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.[1] Vuonna 2016 Henkien kätkemä äänestettiin BBC:n kyselyssä kuluvan vuosisadan neljänneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.[2] Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.[3]

title: Joe Hisaishi

text: , taiteilijanimeltään Joe Hisaishi (), (s. 6. joulukuuta 1950) on japanilainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti pitkäaikaisesta yhteistyöstään elokuvaohjaaja Hayao Miyazakin kanssa. Hän on säveltänyt musiikkia Studio Ghiblin suosituimpiin elokuviin, kuten "Henkien kätkemään", "Naapurini Totoroon" ja "Prinsessa Mononokeen".

title: Steampunk

text: Studio Ghibli on julkaissut useita elokuvia, joista voi löytää viitteitä steampunkiin. Tunnetuimpia ovat ohjaaja Hayao Miyazakin "Henkien kätkemä" (2001) ja "Liikkuva linna" (2004). Myös Katsuhiro Ōtomon "Steamboy" vuodelta 2004 on steampunk-elokuva. Lisäksi hänen "Memories – muistoja tulevaisuudesta" -elokuvansa (1996) jaksossa ”Cannon Fodder” on vahvoja steampunk-vaikutteita.

title: David Ogden Stiers

text: Stiers teki myös useita äänirooleja, erityisesti Disneyn elokuviin, kuten "Kaunotar ja hirviö" (1991), "Pocahontas" (1995), "Notre Damen kellonsoittaja" (1996), ja "Lilo ja Stitch" (2002). Hän esiintyi myös anime-elokuvan "Henkien kätkemä" englanninkielisessä versiossa (2001) sekä lukuisissa piirrossarjoissa.

title: Henkien kätkemä

text: Chihiro Ogino on 10-vuotias tyttö, joka eksyy vanhempiensa kanssa ilmeisen hylättyyn huvipuistoon. Chihiron vanhemmat ahmivat tyhjässä myyntikojussa olevia ruokia ja Chihiro vaeltaa omille teilleen. Eräs poika lähestyy häntä ja varoittaa, että heidän tulee lähteä pois ennen iltaa. Kun Chihiro juoksee takaisin vanhempiensa luo, hän saa huomata heidän muuttuneen sioiksi. Huvipuisto alkaa pimentyä ja täyttyä hirviöistä.

title: Anime

text: Suomessa animen suosio on nousussa. Miyazakin Oscar-palkittu Henkien kätkemä sai Suomen ensi-iltansa vuoden 2002 lopussa,[4] ja sen jälkeen Suomen elokuvateattereihin on ilmestynyt pikkuhiljaa uusia anime-elokuvia. Sub-tv on näyttänyt englanniksi dubattua Magic Knight Rayearthia ja Dragon Ball Z:aa sekä ruotsiksi dubattua Sailor Moonia. Vuoden 2005 alussa näytettiin Hideaki Annon kuuluisa sarja Neon Genesis Evangelion. MTV3 on esittänyt pitkään Pokémonia, mutta lisäksi myös Hamtaroa. Nelonen esitti Digimonia pitkään suomeksi dubattuna, mutta myöhemmässä vaiheessa alkuperäisellä japanilaisella ääniraidalla. Tämän lisäksi Yle Teemalla pyöri vuoden 2005 alussa neljän anime-elokuvan sarja, joka sittemmin on myös uusittu kahdesti. Sub on sittemmin esittänyt myös Fullmetal Alchemist -animea. Sub esitti myös Fullmetal Alchemist: The Conqueror of Shamballa -elokuvan. Lisäksi Yle TV2:lla on esitetty 90-luvulta alkaen satunnaisesti Hayao Miyazakin anime-elokuvia.

title: Studio Ghibli

text: Studio Ghiblin historia juontaa vuoteen 1983, jolloin julkaistiin Tuulen laakson Nausicaä mangana Tokuma shotenin Animage-lehdessä. Tokuma on Ghiblin emoyhtiö, joka on muun muassa välittänyt Disneylle video-oikeudet kahdeksaan Ghiblin elokuvaan sekä oikeudet Prinsessa Mononoken ja Henkien kätkemän maailmanlaajuiseen levittämiseen.


query: Kuka ohjasi kauhuelokuvan Night of the Living Dead?

title: Night of the Living Dead (vuoden 1968 elokuva)

text: Night of the Living Dead, televisioesityksessä myös Elävien kuolleiden yö,[1] on yhdysvaltalainen mustavalkoinen kauhuelokuva, joka valmistui vuonna 1968. Elokuvan ohjasi George A. Romero ja käsikirjoittajina toimivat John A. Russo ja Romero. Pääosissa ovat Duane Jones ja Judith O'Dea. Elokuvan tuotantovaiheessa se tunnettiin nimellä Night of the Flesh Eaters. Tom Savini ohjasi myöhemmin elokuvasta uudelleenfilmatisoinnin Night of the Living Deadin vuonna 1990.

title: L’ultimo uomo della terra

text: George A. Romero on sanonut suoraan rosvonneensa "Night of the Living Deadin" käsikirjoituksen idean Mathesonin romaanista. Kriitikoiden mukaan Romeron elokuvan zombit ovat myös selvästi ottaneet vaikutteita "L’ultimo uomo della terran" vampyyreistä.

title: Dan O’Bannon

text: Hän kirjoitti ja ohjasi kauhukomedian "The Return of the Living Dead" (1985).

title: Zombiepidemia

text: "Night of the Living Dead" (1968)

title: Children of the Night

text: Ennen "Children of the Nightia" Nash the Slash julkaisi ensimmäisen singlensä "Dead Man's Curve", kyseessä oli tosin eri versio kuin "Children of the Nightilla" kuultu. Kappale kohosi singlelistoille useissa maissa ja muodostui Nash the Slashin suurimmaksi soolohitiksi. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo ja sen B-puolena kuultiin "Reactor No.2", joka on julkaistu bonuskappaleena "Children of the Nightin" CD-versiolla. "Dead Man's Curvea" seurasi singlejulkaisuna "19th Nervous Breakdown / Danger Zone".

text: Myöhemmin Helen löytää kellarista zombiksi muuttuneen tyttärensä, joka syö isänsä ruumista. Karen tappaa äitinsä. Barbra näkee Johnnyn zombijoukossa ja järkyttyy niin paljon, ettei pysty puolustautumaan zombien murtautuessa talon sisälle.

title: Lucio Fulci

text: Fulcin kulta-aika oli vuosina 1979-82, jolloin hän ohjasi monia kauhuelokuvan kulttiklassikkoja, kuten "Zombie Flesh Eaters", "City of the Living Dead", "The Beyond", "The House by the Cemetery" ja "Viiltäjä". Monissa hänen elokuvissaan kuvataan yksityiskohtaisesti äärimmäisen väkivaltaisia rikoksia. Elokuvat herättivät yleistä paheksuntaa, mutta myös pienen piirin ihailua. Fulcilla oli myös suuria ongelmia sensuuriviranomaisten kanssa. Tilannetta ei auttanut Fulcin intensiivinen viha katolista kirkkoa kohtaan. Elokuvissaan hän pyrki esittämään katolisen kirkon edustajat aina mahdollisimman epäedullisessa valossa, esimerkiksi kannibaaleina ja lastenmurhaajina.

title: Zombie Flesh-Eaters

text: Zombie Flesh-Eaters (tunnetaan myös nimillä "Zombi 2" ja "Zombie") on italialaisen Lucio Fulcin ohjaama, vuonna 1979 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvaa pidetään Fulcin läpimurtoelokuvana ja yhtenä Fulcin kultakauden helmenä "City of the Living Dead"in, "The Beyond"in ja "Viiltäjän" ("The New York Ripper, 1982)" ohella.

text: Talon kellarista löytyy myös muita ihmisiä, Tom ja Judy sekä pariskunta Harry ja Helen Cooper tyttärineen. Cooperien tytär Karen on loukkaantunut zombien hyökkäyksestä ja on sairas.

title: The Return of the Living Dead

text: The Return of the Living Dead (televisioesityksissä 2000-luvulla Suomessa käytetty nimi: "Elävien kuolleiden paluu") on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Dan O’Bannonin ohjaama yhdysvaltalainen zombie-aiheinen kauhukomediaelokuva. Elokuva on saanut neljä jatko-osaa.

title: Il castello dei morti vivi

text: Il castello dei morti vivi (; ) on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut Luciano Riccin ohjaama italialais-ranskalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Gaia Germani, Philippe Leroy, Mirko Valentin ja Donald Sutherland. Elokuvaa on levitetty myös nimillä "Castle of the Living Dead" ja "Crypt of Horror".

title: The Walking Dead (1. tuotantokausi)

text: Darabont itse oli ollut zombi-tyylilajin fani nähtyään George A. Romeron elokuvan Night of the Living Dead ollessaan neljätoistavuotias. Hän kertoi pitäneensä siitä välittömästi.[4] Darabont muistelee kävelleensä sarjakuvakauppaan Burbankissa ja nähneensä The Walking Deadin hyllyllä vuonna 2005. Koska hän oli kyseisen tyylilajin fani, hän osti lehden, luki sen ja ryhtyi heti haalimaan sen oikeuksia, sillä hänen mielestään siitä tulisi upea televisiosarja. Hän rakasti ajatusta laajennetusta, jatkuvasta ja dramaattisesta kerronnasta, joka sijoittuisi keskelle zombiepidemiaa.[4]

title: The Return of the Living Dead

text: Freddy on saanut työpaikan varastosta, jota Frank esittelee hänelle. Myöhemmin Frank kertoo Freddylle kauhuklassikko "Night of the Living Deadin" perustuvan tositapahtumiin, jossa kaikki sai alkunsa eräästä kemikaalista, joka herätti kuolleet eloon. Hän myös kertoo, että ruumiit vietiin varastoon, jossa he ovat töissä. He lähtevät katsomaan niitä, mutta siellä oleva kemikaali alkaa vuotaa ja he menettävät tajuntansa.

title: The Walking Dead

text: Darabont itse oli ollut zombi-tyylilajin fani nähtyään George A. Romeron vuoden 1968 elokuvan Night of the Living Dead ollessaan neljätoistavuotias. Hän kertoi rakastaneensa sitä välittömästi.[15] Darabont muistelee kävelleensä sarjakuvakauppaan Burbankissa ja nähneensä The Walking Deadin hyllyllä vuonna 2005. Koska hän oli aina ollut kyseisen tyylilajin fani, hän osti lehden, luki sen ja ryhtyi heti haalimaan sen oikeuksia, sillä hänen mielestään siitä tulisi upea televisiosarja. Hän rakasti ajatusta laajennetusta, jatkuvasta ja dramaattisesta kerronnasta, joka sijoittuisi keskelle zombiepidemiaa.[15]

title: Duane Jones

text: Jones näytteli "Night of the Living Deadin" lisäksi seitsemässä muussakin elokuvassa sekä teatterissa. Jonesin elokuvaroolit olivat pääasiassa kauhuelokuvissa.

text: Ben pakenee kellariin ja onnistuu selviämään yön yli. Hän palaa yläkertaan ja kuulee zombien metsästäjien kiväärien laukauksia. Yksi metsästäjä erehtyy luulemaan häntä zombiksi ja ampuu Benin.

text: Vuonna 2001 American Film Institute nimesi elokuvan sadan tärkeimmän kauhu- ja jännityselokuvan joukkoon.

text: Elokuvalla ei ole Yhdysvalloissa tekijänoikeudellista suojaa, vaan se on vapaasti yleisessä käytössä (public domain). Tämä johtuu alkuperäisen levittäjän, Walter Reade Organizationin, huolimattomuudesta, sillä se ei lisännyt elokuvan kopioihin tekijänoikeuksia. Yhdysvalloissa tuolloinen tekijänoikeuslaki vaati, että tuotteesta piti näkyä tekijänoikeudet selkeästi. Kun elokuvan nimi oli vielä Night of the Flesh Eaters, ne näkyivät alkuteksteissä, mutta levittäjä poisti ne, kun elokuvan nimi vaihtui. [2]

text: Universal Subtitles -sivustolla archive.orgissa leffatykki.comissa

text: Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Zombielokuvat Luokka:Independent-elokuvat Luokka:Vuoden 1968 elokuvat Luokka:Mustavalkoelokuvat Luokka:George A. Romeron ohjaamat elokuvat

text: Ben (Duane Jones) Barbra (Judith O'Dea) Harry (Karl Hardman) Helen (Marilyn Eastman) Karen (Kyra Schon) Tom (Keith Wayne) Judy (Judith Ridley) Johnny (Russell Streiner)

text: Koska elokuvalla ei ole tekijänoikeudellista suojaa, sitä ovat levittäneet useat yhtiöt. Internet Movie Databasen mukaan elokuvasta oli tehty 23 erilaista kopiota DVD:lle ja 19 VHS:lle vuonna 2006. [3] Elokuvan voi katsella myös YouTubesta. [4]

title: Night of the Living Dead (vuoden 1990 elokuva)

text: Night of the Living Dead on Tom Savinin ohjaama zombielokuva ja uudelleenfilmatisointi samannimisestä vuoden 1968 elokuvasta. Elokuvan ensi-ilta oli 19. lokakuuta 1990.

title: Night of the Living Dead

text: Night of the Living Dead tarkoittaa seuraavia asioita:

text: Night of the Day of the Dawn of the Son of the Bride of the Return of the Revenge of the Terror of the Attack of the Evil, Mutant, Alien, Flesh Eating, Hellbound, Zombified Living Dead Part 2: In Shocking 2-D on vuonna 1991 julkaistu kauhuparodia, jonka ohjasi, tuotti, käsikirjoitti ja ääninäytteli James Riffel. Sen nimi luettelee joukon kauhuelokuvien nimien kliseitä.

title: Duane Jones

text: Duane L. Jones (s. 2. helmikuuta 1937 – k. 22. heinäkuuta 1988) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Benin roolista kauhuelokuvassa "Night of the Living Dead" vuonna 1968.

title: Zombiepidemia

text: Zombiepidemia on populaarikulttuurissa esiintyvä kuvitteellinen ilmiö, jossa suurin osa maailman ihmisistä muuttuu zombeiksi ja pieni ryhmä ihmisiä yrittää selviytyä henkensä uhalla. Teema esiintyi ensimmäistä kertaa "Night of the Living Dead" -elokuvassa. Tunnettuja zombiepidemiaa kuvaavia fiktioita ovat esimerkiksi "The Walking Dead" ja "Resident Evil".

text: Elokuvan budjetti oli vain 114 000 dollaria, mutta se tuotti kotimaassaan 12 miljoonaa ja ulkomailla 30 miljoonaa dollaria.

title: The Return of the Living Dead

text: Elokuvalla on Rotten Tomatoes-sivustolla 90 prosentin ”tuore” arvosana. Elokuva on saanut neljä Saturn-ehdokkuutta: Paras Kauhuelokuva, Paras Ohjaaja, Paras Maskeeraus ja Paras Näyttelijä (James Karen).

title: Deathrock

text: Kauhuelokuvat myös suoraan vaikuttivat deathrock-artisteihin. Dinah Cancerin mukaan italialaisilla kauhuelokuvilla olivat suuri vaikutus 45 Graven ulkoiseen ilmeeseen. Zombie-elokuvat vaikuttivat moniin deathrockartisteihin, erityisesti George Romeron "Night of the Living Dead" (1968) ja sen jatko-osat. John Russon "Return of the Living Dead" (1985), jossa esiintyi Linnea Quigley ja lähinnä punkista koostuva ääniraita, vaikutti myöhempiin deathrockyhtyeisiin. Kauhuteemaiset TV-sarjat, kuten "The Addams Family", "The Munsters", "The Twilight Zone" ja "Dark Shadows" toivat ulkoista vaikutusta, samoin pelottavasti pukeutuneet kauhuelokuvajuontajat televisiossa kuten Vampira Los Angelesissa, John Zacherle Philadelphiassa ja New Yorkissa, Elvira Los Angelesissa (ja myöhemmin valtakunnallisesti) sekä Ghoulardi Clevelandissa.


query: Missä Fredrik de Klerk syntyi?

title: Frederik Willem de Klerk

text: Frederik Willem de Klerk tunnetaan nimellä F. W. de Klerk (s. 18. maaliskuuta 1936 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi maansa valtiollisena presidenttinä vuosina 1989–1994 ja Kansallispuolueen johtajana 1989–1997. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä seuraajansa Nelson Mandelan kanssa apartheid-politiikan lopettamisesta. De Klerk oli Etelä-Afrikan viimeinen vähemmistövallalla valittu presidentti.

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: Apartheid-järjestelmän purkaminen tapahtui Etelä-Afrikassa vuosien 1990 ja 1994 välisenä aikana. Vuonna 1989 maan presidentiksi noussut Frederik de Klerk katsoi, että ulko- ja sisäpoliittinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Kun kommunismi oli romahtanut Itä-Euroopassa, ei ollut enää mahdollista puolustaa Kansallispuolueen muodostaman hallituksen aikaisempaa näkemystä, jonka mukaan ANC:n vastainen taistelu oli osa laajempaa kommunismin vastaista taistelua. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvottelujen avulla olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.[1]

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: Frederik de Klerk oli presidentiksi tullessaan melko tuntematon. Hän ei ollut kuulunut keskeisiin ministereihin, ja hänen parlamenttipuheensa olivat antaneet kuvan apartheid-järjestelmän tukijasta. Myös Mandelalle ja ANC:lle de Klerk oli arvoitus.[13] De Klerk oli kuitenkin, pohdittuaan asiaa useita vuosia, tullut syyskuuhun 1989 mennessä siihen lopputulokseen, että maata repivä väkivalta voitiin lopettaa vain aloittamalla neuvottelut ANC:n kanssa. Lokakuussa de Klerk vapautti Walter Sisulun ja viisi muuta ANC:n jäsentä, jotka oli tuomittu elinkautisiin vankeusrangaistuksiin, kuten myös PAC:n sotilaallisen siiven perustajan Jafta Masemolan. Samanaikaisesti Mandela jatkoi neuvotteluja Kobie Coetseen johtaman komitean kanssa.[14]

title: Apartheid

text: Toisen maailmansodan jälkeen vuoden 1948 vaaleihin Kansallispuolue lähti kampanjoimaan uuden "Apartheidiksi" kutsumansa politiikan puolesta. Se ajoi rotujen välisten avioliittojen kieltämistä ja maassa olevien intialaisten välitöntä kotiuttamista Intiaan Etelä-Afrikalle ”vieraina elementteinä”. Kansallispuolue lupasi myös turvata ”valkoisten työläisten edut ja työmahdollisuudet valkoisten alueilla”, ja sen vaalikampanjassa käytettiin iskulauseita kuten "Swart gewar" (musta vaara) ja "Die kaffer op sy plek" (Kafferi sinne minne kuuluukin). Puolue voitti vaaleissa parlamentin enemmistön, vaikka saikin alle puolet annetuista äänistä, ja muodosti hallituksen Daniel François Malanin johdolla. Eräs Malanin hallituksen ministereistä oli Jan de Klerk, Etelä-Afrikan tulevan presidentin Frederik de Klerkin isä.

title: Etelä-Afrikan historia

text: De Klerk ilmoitti 2. helmikuuta 1990 laillistavansa apartheidia vastustaneet järjestöt ja vapauttavansa Nelson Mandelan ja satoja muita poliittisia vankeja. De Klerk sanoi myös olevansa valmis aloittamaan neuvottelut kaikkien osapuolien kanssa uudesta perustuslaista.[31] Lähes kolme vuotta jatkuneiden neuvottelujen jälkeen eri osapuolten onnistui luoda sovitteluratkaisu vallanjaosta ja vaalien ajankohdasta. Neuvottelujen aikana poliittinen väkivalta maassa lisääntyi valkoisten, etupäässä afrikaanerinationalististen äärioikeistolaisten liikkeiden ja Inkatha-vapauspuolueen toiminnan vuoksi.[32]

title: Frederik Willem de Klerk

text: 2. helmikuuta 1990 de Klerk ilmoitti laillistavansa apartheidia vastustaneet järjestöt, vapauttavansa Nelson Mandelan ja satoja muita poliittisia vankeja ja olevansa valmis aloittamaan neuvottelut kaikkien osapuolien kanssa uudesta perustuslaista.[5]

title: Frederik Willem de Klerk

text: Etelä-Afrikan ensimmäisissä vapaissa vaaleissa vuonna 1994 Kansallispuolue nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi ja de Klerkistä tuli kansallisen yhtenäisyyden hallituksessa varapresidentti. De Klerk erosi tehtävästä vuonna 1996 samalla kun Kansallispuolue jätti hallituksen ja siirtyi oppositioon. Elokuussa 1997 de Klerk jätti tehtävänsä Kansallispuolueen johtajana ja luopui politiikasta, omien sanojensa mukaan puolueen ja maan edun vuoksi.[1]

title: Frederik Willem de Klerk

text: Kun Etelä-Afrikan Totuuskomissio esitti raporttinsa vuonna 1998, siitä puuttui de Klerkiä käsittelevä osa. Se poistettiin, kun de Klerk uhkasi haastaa komission oikeuteen. Hän oli aiemmin suostunut komission haastateltavaksi, mutta vaati poistettavaksi osaa, jossa häntä syytettiin pommiattentaateista mustien vapautusliikkeiden toimistoihin.[7] [8]

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: Syyskuussa järjestettyjen parlamenttivaalien jälkeen de Klerk neuvotteli keskeisten Kansallispuolueen johtajien kanssa 4.–5. joulukuuta puolueen uudesta strategiasta, joka julkistettiin parlamentin avajaisissa 2. helmikuuta 1990. Puheessaan hän ilmoitti ANC:n, PAC:n, Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen ja 31 muun järjestön laillistamisesta ja Nelson Mandelan ja satojen muiden poliittisten vankien vapauttamisesta. De Klerk myös ilmoitti olevansa valmis aloittamaan neuvottelut kaikkien osapuolien kanssa uudesta perustuslaista, joka antaisi kaikille maan kansalaisille yhtenäiset oikeudet. Samalla de Klerk kuitenkin ilmoitti, ettei hyväksyisi yksinkertaista enemmistövaltaa, mutta ehdotti järjestelmää, jossa valta olisi jaettu eri etnisten ryhmien kesken.[2][15]

title: Kansallispuolue (Etelä-Afrikka)

text: 2. helmikuuta 1990 de Klerk ilmoitti laillistavansa apartheidia vastustaneet järjestöt ja vapauttavansa Nelson Mandelan ja satoja muita poliittisia vankeja. De Klerk sanoi myös olevansa valmis aloittamaan neuvottelut kaikkien osapuolien kanssa uudesta perustuslaista.

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: Myöhemmin on saatu todisteita siitä, ettei presidentti de Klerk ollut todennäköisesti täysin tietoinen turvallisuuspoliisin toimista, vaan niiden takana oli "kolmas voima", joka koostui pääasiassa armeijan upseereista ja turvallisuusjoukkojen johtajista. Etelä-Afrikan presidentti Thabo Mbeki on arvellut, että tarkoituksena oli luoda maahan sekasorto, jonka jälkeen de Klerk olisi voitu syrjäyttää ”järjestyksen palauttamiseksi”.[32]

title: Jan de Klerk

text: Johannes ”Jan” de Klerk (22. heinäkuuta 1903 Burgersdorp – 24. tammikuuta 1979 Krugersdorp) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi muun muassa maan opetusministerinä ja senaattorina. Jan de Klerk on myös eteläafrikan presidentin Frederik de Klerkin isä.

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: CODESA, eli Demokraattisen Etelä-Afrikan kokous, pidettiin Johannesburgin World Trade Centerissä keskellä Etelä-Afrikan kesälomakautta 21.–22. joulukuuta 1991. Kokoukseen osallistui 228 edustajaa 19 poliittisesta puolueesta ja järjestöstä. PAC:n lisäksi kokouksesta jäi pois myös Mangosuthu Buthelezi. Hän vaati Inkatha-puolueensa lisäksi delegaatioita myös KwaZulun bantustanille ja zulujen kuninkaalle Goodwill Zwelethinille, mihin muut ryhmät eivät suostuneet. Inkathan delegaatiota johti siten puolueen puheenjohtaja Frank Mdlalose. Neuvottelut alkoivat värikkäästi, kun presidentti de Klerk syytti ANC:tä siitä, että se ei sopimuksesta huolimatta ollut hajottanut aseellista siipeään Umkhonto we Sizweä. Mandela vastasi, että de Klerk oli rikkonut hallituksen ja ANC:n välisten neuvottelujen luottamuksellisuuden.[20]

title: Frederik Willem de Klerk

text: De Klerk oli päätynyt siihen lopputulokseen, että ulko- ja sisäpoliittinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Kun kommunismi oli romahtanut Itä-Euroopassa, oli mahdotonta enää puolustaa Kansallispuolueen muodostaman hallituksen aikaisempaa näkemystä, jonka mukaan Afrikkalaisen kansalliskongressin vastainen taistelu oli osa laajempaa kommunismin vastaista taistelua. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvottelujen avulla olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.[4]

title: Frederik Willem de Klerk

text: Neuvottelujen aikana poliittinen väkivalta maassa lisääntyi valkoisten, etupäässä afrikaanerinationalististen äärioikeistolaisten liikkeiden ja Inkatha-vapauspuolueen toiminnan vuoksi. Myös maan turvallisuuspoliisi käytti rikollisia keinoja apartheid-hallinnon vastaisen kapinan kukistamiseen. Myöhemmin on saatu todisteita siitä, ettei presidentti de Klerk ollut todennäköisesti täysin tietoinen turvallisuuspoliisin toimista, vaan niiden takana oli ”kolmas voima”, joka koostui pääasiassa armeijan upseereista ja turvallisuusjoukkojen johtajista. Etelä-Afrikan presidentti Thabo Mbeki arveli, että tarkoituksena oli luoda maahan sekasorto, jonka jälkeen de Klerk olisi voitu syrjäyttää ”järjestyksen palauttamiseksi”.[6]

title: Kansallispuolue (Etelä-Afrikka)

text: Vuonna 1989 maan presidentiksi noussut Frederik de Klerk katsoi, että ulko- ja sisäpoliitinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Itä-Euroopan kommunismin romahtamisen myötä Kansallispuolueen muodostaman hallituksen aikaisempi näkemys ANC:n vastaisesta taistelusta osana laajempaa kommunismin vastaista taistelua ei enää ollut mahdollinen. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvotteluteitse olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.

title: Frederik Willem de Klerk

text: Kansallispuolueen kenttäväen tyytymättömyys Pieter Willem Bothan toimintaan kasvoi varsinkin tämän aivoverenvuodon jälkeen. 15. elokuuta 1989 Botha joutui eroamaan valtiollisen presidentin tehtävästä painostuksen edessä. De Klerk, joka oli valittu helmikuussa puolueen puheenjohtajaksi, nousi maan uudeksi valtiolliseksi presidentiksi.[2] Hän oli presidentiksi tullessaan melko tuntematon. Hän ei ollut kuulunut keskeisiin ministereihin, ja hänen parlamenttipuheensa olivat antaneet kuvan apartheid-järjestelmän tukijasta.[3]

title: Peter de Klerk

text: Peter de Klerk (16. maaliskuuta 1935 Pilgrim’s Rest, Transvaalin provinssi – 10. heinäkuuta 2015 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui neljään F1-osakilpailuun kausina 1963, 1965 ja 1969–1970. MM-pisteitä de Klerk ei saavuttanut. Hän oli parhaimmillaan kymmenes vuoden 1965 Etelä-Afrikan GP:ssä. Hänen sijoituksensa hylättiin vuoden 1969 kilpailussa, jossa hän olisi ollut yhdeksäs. Hän ajoi Alfa Romeolla ja Brabhamilla.

title: Afrikan kansalliskongressi

text: Maan ajauduttua pattitilanteeseen, jossa musta oppositio ei kyennyt voimatoimin kaatamaan valkoista hallitusta, mutta hallitus ei myöskään onnistunut hävittämään oppositiota, Botha päätti pyrkiä Kansallispuolueen kannalta haluttuun ratkaisuun neuvotteluteitse. Tämän uuden strategian mukaisesti toukokuusta 1988 alkaen järjestettiin joukko salaisia neuvotteluita hallituksen edustajien ja Nelson Mandelan välillä, jotka huipentuivat Bothan ja Mandelan kahdenkeskiseen tapaamiseen heinäkuussa 1989. Hallituksen tavoite luoda ANC:n maanpaossa olleen johdon ja Mandelan välille jännitteitä epäonnistui. Kuukauden kuluttua Botha, joka oli tammikuussa saamastaan aivohalvauksesta huolimatta jatkanut presidenttinä ja joutunut kasvavan kritiikin kohteeksi omassa puolueessaan, joutui eroamaan Frederik de Klerkin ja muiden ministerien noustua häntä vastaan. De Klerkistä tuli uusi presidentti ja parlamentin avajaisistunnossa helmikuussa 1990 hän ilmoitti laillistavansa PAC:n, ANC:n ja Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen. Nelson Mandela ja muut ANC:n johtajat vapautettiin pian tämän jälkeen. Mandelan ja de Klerkin johdolla Kansallispuolueen ja ANC:n välillä aloitettiin pitkä ja vaikea neuvotteluprosessi, joka johti vuonna 1994 pidettyihin maan ensimmäisiin vapaisiin, demokraattisiin vaaleihin, Mandelan nousuun maan presidentiksi ja apartheid-järjestelmän lopulliseen hävittämiseen.

title: Jan de Klerk

text: De Klerk oli keskeinen vaikuttaja "Rand Afrikaans" ja Port Elizabethin yliopistojen perustamisessa. Vuonna 1976 de Klerk erosi senaatin puhemiehen tehtävistä ja vietti elämänsä viimeiset vuodet maatilallaan Krugersdorpissa.

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: Afrikaner Weerstandsbeweging ja muut oikeistolaiset valkoista ylivaltaa kannattavat järjestöt olivat aloittaneet pommi- ja terrorikampanjan erityisesti ANC:n kannattajia vastaan jo maaliskuussa 1990, mutta pian iskuja tehtiin myös Kansallispuolueen poliitikkojen toimistoihin. Poliittisella rintamalla maan Konservatiivinen puolue syytti Kansallispuoluetta valkoisten poliittisten ja taloudellisten etujen unohtamisesta, ja se saavutti vuoden 1991 vaaleissa merkittävän vaalivoiton. Poliittisen oikeiston painostuksen vuoksi de Klerk päätti järjestää maaliskuussa 1991 kansanäänestyksen, jossa kysyttiin äänestäjien kannatusta ”uudistuksille, jotka tähtäävät neuvottelujen kautta luotavaan uuteen perustuslakiin”. De Klerk sai kansanäänestyksessä 69% kannatuksen. Vaalivoittoon vaikutti osaltaan se, että ANC kehotti valkoisia kannattajiaan äänestämään esityksen puolesta.[21]

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: Bassonin väitteitä pidettiin aluksi epäuskottavina, mutta kuukautta myöhemmin johannesburgilainen sanomalehti Weekly Mail paljasti, että maan turvallisuuspoliisi oli salaa rahoittanut Inkatha-vapauspuoluetta ja auttanut Mangosuthu Buthelezia perustamaan COSATU:lle kilpailevan ammattijärjestön United Workers Union of South African (UWUSA). Inkathagaten aiheuttaman julkisen skandaalin vuoksi de Klerk joutui myöntämään, että hallitus oli tukenut DTA:ta Namibiassa. De Klerk kuitenkin väitti, että Inkathaa ei ollut rahoitettu 1990 maaliskuun jälkeen. Myöhemmin Weekly Mail paljasti, että Inkathaa oli rahoitettu ainakin vielä tammikuussa 1991.[30] Lopulta julkisen paineen vuoksi de Klerk nimitti tuomari Richard Goldstonen johtaman puolueettoman komission tutkimaan tapahtumia. Goldstonen-komission vuonna 1992 ja 1993 julkaistuissa raporteissa esitetään todisteita siitä, että hallitus oli käyttänyt turvallisuuspoliisia ANC:n horjuttamiseksi.[29][31]

title: Jafta Masemola

text: Lokakuussa 1989 presidentti Frederik de Klerk vapautti Masemolan yhdessä Walter Sisulun ja viiden muun ANC:n jäsenen kanssa.

title: Etelä-Afrikan historia

text: Vuonna 1989 maan presidentiksi noussut Frederik de Klerk katsoi, että ulko- ja sisäpoliittinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvotteluteitse olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.[30]

title: Apartheid-järjestelmän purkaminen

text: Tragediasta syytettiin myös ANC:n johtoa, jonka katsottiin toimineen harkitsemattomasti, ja aloite liikkeen sisällä siirtyi jälleen maltillisille. Kaksi viikkoa tapahtuman jälkeen Mandela laski neuvottelujen aloittamiseksi asetettujen ennakkoehtojen määrän kolmeen. De Klerk kutsui ANC:n muutaman päivän kuluttua neuvotteluihin väkivallan kierteen katkaisemiseksi.[26] 26. syyskuuta Mandela ja de Klerk tapasivat huippukokouksessa, jossa allekirjoitettiin ”yhteisymmärryksen pöytäkirja”. Siinä osapuolet sitoutuivat jatkamaan monipuolueneuvotteluja.[28]

title: Frederik Willem de Klerk

text: Frederik de Klerkin suku oli merkittävässä asemassa Etelä-Afrikan politiikassa. Hänen isänsä Jan de Klerk toimi ministerinä Hendrik Verwoerdin hallituksessa ja hänen setänsä Johannes Strijdom toimi maan pääministerinä vuosina 1954–1958. De Klerk opiskeli lakimieheksi Potchefstroomin yliopistossa ja valittiin maan parlamenttiin Kansallispuolueen ehdokkaana Vereenigingin vaalipiiristä vuonna 1972. Hänestä tuli ministeri vuonna 1978 ja toimi tulevina vuosina useissa eri ministerintehtävissä. Konservatiivisen puolueen erottua Kansallispuolueesta de Klerkistä tuli puolueen Transvaalin osaston johtaja.[1]

title: Demokraattisen Etelä-Afrikan kokous

text: CODESA I pidettiin Johannesburgin World Trade Centerissä 21.–22. joulukuuta 1991, keskellä Etelä-Afrikan kesälomakautta. Kokoukseen osallistui 228 edustajaa 19:stä poliittisesta puolueesta ja järjestöstä. PAC:n lisäksi kokouksesta jäi pois myös Mangosuthu Buthelezi. Hän vaati Inkatha-puolueensa lisäksi delegaatiot myös KwaZulun bantustanille ja zulujen kuninkaalle Goodwill Zwelethinille ja kun tähän ei suostuttu, Inkathan delegaatiota johti puolueen puheenjohtaja Frank Mdlalose. Neuvottelut alkoivat värikkäästi presidentti de Klerkin syytettyä ANC:tä siitä, että se ei sopimuksesta huolimatta ollut hajottanut aseellista siipeään Umkhonto we Sizweä ja Mandelan vastattua de Klerkin rikkoneen hallituksen ja ANC:n välisten neuvottelujen luottamuksellisuuden.

title: Apartheid

text: Maan ajauduttua pattitilanteeseen, jossa musta oppositio ei kyennyt voimatoimin kaatamaan valkoista hallitusta, mutta hallitus ei myöskään onnistunut hävittämään oppositiota, Botha päätti pyrkiä Kansallispuolueen kannalta haluttuun ratkaisuun neuvotteluteitse. Tämän uuden strategian mukaisesti toukokuusta 1988 alkaen järjestettiin joukko salaisia neuvotteluita hallituksen edustajien ja Nelson Mandelan välillä, jotka huipentuivat Bothan ja Mandelan kahdenkeskiseen tapaamiseen heinäkuussa 1989. Hallituksen tavoite luoda ANC:n maanpaossa olleen johdon ja Mandelan välille jännitteitä epäonnistui. Kuukauden kuluttua Botha, joka oli tammikuussa saamastaan aivohalvauksesta huolimatta jatkanut presidenttinä ja joutunut kasvavan kritiikin kohteeksi omassa puolueessaan, joutui eroamaan Frederik de Klerkin ja muiden ministerien noustua häntä vastaan. De Klerkistä tuli uusi presidentti ja parlamentin avajaisistunnossa helmikuussa 1990 hän ilmoitti laillistavansa PAC:n, ANC:n ja Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen. De Klerk katsoi, että neuvottelujen avulla olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.

title: Afrikaanerinationalismi

text: Toisen maailmansodan jälkeen vuoden 1948 vaaleihin uudelleen yhdistynyt Kansallispuolue (nimellä "Herenigde Nasionale Party", entinen GNP) lähti kampanjoimaan uuden "Apartheidiksi" kutsumansa politiikan puolesta. Se ajoi rotujen välisten avioliittojen kieltämistä ja maassa olevien intialaisten välitöntä kotiuttamista Intiaan Etelä-Afrikalle "vieraina elementteinä". Kansallispuolue lupasi myös turvata "valkoisten työläisten edut ja työmahdollisuudet valkoisten alueilla", ja sen vaalikampanjassa käytettiin iskulauseita kuten "Swart gewar" (musta vaara) ja "Die kaffer op sy plek" (Kafferi sinne minne kuuluukin). Puolue voitti vaaleissa parlamentin enemmistön, vaikka saikin alle puolet annetuista äänistä, ja muodosti hallituksen Daniel François Malanin johdolla. Eräs Malanin hallituksen ministereistä oli Jan de Klerk, Etelä-Afrikan tulevan presidentin Frederik de Klerkin isä.

title: Jan de Klerk

text: Jan de Klerk osallistui aktiivisesti opiskelijapolitiikkaan opiskellessaan "Potchefstroom University Collegessa" vuosina 1923–1926. Valmistuttuaan hän toimi opettajana vuosina 1927–1945 Nylstroomin kaupungissa Witwatersrandissa. Vuonna 1947 hänet nimitettiin Kansallispuolueen Witwatersrandin osaston puoluesihteeriksi ja elokuussa puolueen Transvaalin osaston pääsihteeriksi. Vuonna 1954 de Klerkin lanko, pääministeri Daniel François Malan, nimitetti hänet työvoimaministeriksi ja vielä samana vuonna senaattoriksi. Vuosien aikana hän toimi myös kaivos-, sisäasiain-, opetus- ja siirtolaisasiaministerinä. Kesäkuussa 1969 hänet nimitettiin senaatin puhemieheksi.


query: Minä vuonna Italia aloitti Afrikan valloituksen toisessa maailmansodassa?

title: Toinen maailmansota

text: Pohjois-Afrikassa 1940 britit olivat torjuneet Italian hyökkäykset Egyptiin, ja onnistuneet vastahyökkäyksissään hyvin, joten Saksa joutui lähettämään joukkoja Italian avuksi. Akselivallat kävivät välillä menestyksellistäkin sotaa vuoteen 1942 asti Erwin Rommelin johdolla, kunnes liittoutuneiden joukot löivät saksalais-italialaiset joukot El Alameinin taistelussa loka-marraskuussa 1942. Tunisiassa vastarinta päättyi toukokuussa 1943.

title: Hannibal

text: Seuraavina vuosina Hannibalin asema kuitenkin jatkoi heikentymistään. Hän menetti yksi toisensa jälkeen aikaisemmat valloituksensa. Hänen liittolaisensa ja maamiehensä kärsivät vakavia tappioita. Lopulta vuonna 203 eaa. hänet kutsuttiin takaisin Afrikkaan, jossa seurasi sodan loppunäytös.

title: Italia

text: Toisen maailmansodan jälkeen Italia joutui luopumaan Afrikan alueistaan sekä Fiumesta ja Istriasta. Valtiomuoto muutettiin kansanäänestyksellä 1946 kuningaskunnasta tasavallaksi, ja vuonna 1948 tuli voimaan uusi perustuslaki.[12]

title: Välimeren, Lähi-idän ja Afrikan sotatoimialue toisessa maailmansodassa

text: Saksa, Italia, Unkari ja Bulgaria tuhosivat huhtikuussa 1941 Jugoslavian kuninkaallisen armeijan. Hyökkääjät valtasivat maan yhdessätoista päivässä ja jakoivat sen keskenään sekä perustivat vasallivaltiot Kroatian tasavallan ja Nedicin Serbian.

title: Justinianus I

text: Solomon kitki kapinan ytimet armeijastaan ja aloitti sotaretken maureja vastaan Aurèsvuorilla. Roomalaiset valtasivat Mauretania Priman ja liittivät sen valtakuntaansa. Solomon rakennutti lisää linnoituksia suojaamaan aluetta. Vuonna 543 maurit kapinoivat jälleen. Tällä kertaa syy oli Solomonin veljenpoika Sergius, joka nimitettiin ensin Tripolitanian duxiksi ja sitten Solomonin seuraajaksi tämän kuoltua vuonna 544. Hän oli kuitenkin täysin epäpätevä ja laajalti vihattu. Vuonna 545 Justinianus nimitti toisen upseerin Areobinduksen armeijan johtoon, mutta hänkin osoittautui epäpäteväksi ja hänet murhattiin seuraavana vuonna. Seuraavaksi Justinianus lähetti alueelle kokeneen Johannes Troglitan, joka kukisti maurit vuonna 548. Tämän jälkeen Pohjois-Afrikka näyttää nauttineen suhteellisen rauhallisesta kaudesta aina 600-luvulla tapahtuneisiin arabien valloituksiin asti.[21]

title: Balkan toisessa maailmansodassa

text: Balkanilla taisteltiin toisessa maailmansodassa vuodesta 1940 huhtikuuhun 1944. Vuonna 1940 akselivallat eli Saksa ja Italia sekä Unkari, Romania ja Bulgaria hyökkäsivät Jugoslaviaan ja Kreikkaan. Alueen miehittäminen sitoi paljon saksalaisia joukkoja, mitä on pidetty osasyynä Saksan tappioon. Marraskuussa 1944 Neuvostoliiton puna-armeija pakotti akselivaltojen joukot perääntymään alueelta.

title: Afrikan historia

text: "Afrikan valloitukseksi" kutsutaan ajanjaksoa 1880-luvulta ensimmäiseen maailmansotaan. Siihen saakka siirtomaita oli ollut vain rannikoilla, mutta muutamassa vuosikymmenessä Ranska, Saksa, Belgia, Italia ja Iso-Britannia jakoivat lyhyessä ajassa keskenään lähes koko manteren. Myös Portugalin vanhoja siirtomaita Angolaa ja Mosambikia laajennettiin sisämaahan päin. Manterelle jäi lopulta vain kaksi itsenäistä valtiota, Liberia ja Etiopia. Kolmantena oli vuoteen 1912 saakka Marokko, mutta lopulta sekin joutui Ranskan alaisuuteen.

title: Italian siirtomaat

text: Vuonna 1915 Italia liittyi ympärysvaltojen puolelle I maailmansodassa Britannian ja Ranskan rinnalle. Vastapalvelukseksi Italian tuli saada Lontoon sopimuksen mukaan sodan jälkeen Itävalta-Unkarilta Etelä-Tiroli, nykyisen Slovenian alueita, Istria, Pohjois-Dalmatia, Albania protektoraatiksi, Vlorë sekä osa Saksan siirtomaista Aasiassa ja Afrikassa. Lisäksi Dodekanesia ja muut Italian omistukset olisi vahvistettu kansainvälisesti tunnustetuiksi italialaisalueiksi. Kuitenkin Versailles'n rauhassa 1919 Italia sai Euroopasta alueita vähemmän kuin oli luvattu eikä merentakaisia alueita ollenkaan. Huhtikuussa 1920 Britannian ja Italian ulkoministerit sopivat, että Italia saisi korvaukseksi Jubamaan, mutta Britannia hidasti sopimuksen täytäntöönpanoa painostaakseen Italiaa luopumaan Dodekanesiasta Kreikan hyväksi. Lopulta 1925 Jubamaa yhdistettiin Italian Somalimaahan, eikä Italia luopunut Dodekanesiasta.

title: Saksa toisessa maailmansodassa

text: Saksan liittolainen Italia soti Balkanilla. Saksa hyökkäsi Balkanille keväällä 1941, minkä jälkeen Balkan oli Saksan ja Italian hallussa. Afrikassa saksalaiset joukot ottivat haltuunsa käytännössä koko maanosan pohjoisen osan kenraali Erwin Rommelin johdolla. Britit torjuivat saksalaisten hyökkäyksen Egyptiin ja sai pidettyä itsellään Suezin kanavan.

title: Berliinin konferenssi (1884)

text: Konferenssi sääteli imperialismin aikana vuosina 1884–1885 kolonialismia ja kauppaa Afrikassa, ja sen kanssa osui yksiin Saksan nopea nousu suurvallaksi. Konferenssin kutsui koolle Portugali, ja sen järjesti Saksan kansleri Otto von Bismarck. Konferenssiin osallistui 14 valtiota, joista neljä oli siihen aikaan suuria siirtomaavaltoja Afrikassa: Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Saksa ja Portugali. Loput olivat Itävalta-Unkari, Belgia, Tanska, Italia, Alankomaat, Venäjä, Espanja, Ruotsi-Norja, Osmanien valtakunta ja Yhdysvallat. Konferenssissa saavutettua sopimusta Berliinin konferenssin yleisasiakirjaa pidetään usein Afrikan valloituksen virallistamisena.

title: Kreikan historia

text: Toisen maailmansodan alkuvaiheessa Kreikka julistautui puolueettomaksi. Vuonna 1940 Benito Mussolinin johtama Italia antoi kuitenkin Kreikalle uhkavaatimuksen syytettyään tätä rajaloukkauksesta Albanian rajalla.[35] Italia julisti sodan Kreikalle lokakuussa 1940 ja aloitti hyökkäyksen, joka kuitenkin torjuttiin takaisin syvälle Albanian sisäosiin Ison-Britannian tuella. Natsi-Saksa liittyi Balkanin sotaan ja hyökkäsi Kreikkaan 8. huhtikuuta 1941 miehittäen lyhyessä ajassa koko maan.[36][37] Kuningas pakeni maasta hyökkäyksen jälkeen 23. huhtikuuta 1941.[38]

title: Italian kuningaskunta (1861–1946)

text: Toisen maailmansodan alkuvaiheessa Italia pysyi puolueettomana, mutta liittyi Saksan rinnalle vuonna 1940. Italian asevoimat eivät ehtineet valmistautua sotaan ja ne osoittautuivat heikoiksi. Italia koki monia vastoinkäymisiä sodassa, ja sen sodat Pohjois-Afrikassa johtivat monen italialaisen sotilaan kuolemaan tai sotavankeuteen. Liittoutuneet nousivat Italiassa maihin vuonna 1943 ja miehittivät Etelä-Italian. Samaan aikaan Saksa miehitti Pohjois-Italian, joka nimitettiin Italian sosiaaliseksi tasavallaksi, ja Mussolini asetettiin sen johtoon. Tasavalta oli tehoton ja se kävi sotia vain Italian maaperällä. Vuonna 1945 akselivaltojen häviön ollessa selvä Mussolini ja hänen rakastajattarensa Clara Petacci yrittivät lähteä pakoon Espanjaan. Kommunistiset partisaanisissit pysäyttivät seurueen, ja eräs sissi tunnisti mukana olleen miehen Mussoliniksi. Mussolini, Petacci ja 16 muuta fasistijohtajaa teloitettiin 28. huhtikuuta 1945.

title: Italia (1922–1945)

text: Italia oli vuosina 1922–1945 kansallisen fasistipuolueen hallitsema yksipuoluejärjestelmä, jonka diktaattorina toimi Benito Mussolini. Mussolinin tultua pääministeriksi muut puolueet ja kansalaisvapaudet lakkautettiin muutaman vuoden kuluessa. Fasistit loivat Italiaan myös korporatistisen talousjärjestelmän ja vaaleihin perustunut kansanedustus korvattiin korporaatioihin perustuvalla. Mussolini tähtäsi Italian vallan laajentamiseen sotilaallisilla valloituksilla. Italia valloitti vuosina 1935–1936 Etiopian ja osallistui vuodesta 1940 toiseen maailmansotaan Saksan liittolaisena. Huonon sotamenestyksen seurauksena Mussolini syrjäytettiin vuonna 1943 vallankaappauksella, mutta saksalaiset palauttivat hänet ja fasistipuolueen johtamaan maan pohjoisosissa Italian sosiaalista tasavaltaa, joka kukistui lopulta 1945.

title: Italia Marittima

text: Yhtiön nimeksi tuli Lloyd Triestino vuonna 1919, kun Triestesta tuli osa Italiaa. Samaan aikaan yhtiötä myös järjesteltiin uudelleen, jotta se toipuisi ensimmäisen maailmansodan aikaisista menetyksistään. 1930-luvun loppuun mennessä Lloyd Triestino oli jälleen maailman johtavia kuljetusyrityksiä omistaen 85 laivan laivaston ja käyttäen 17 reittiä Aasiaan, Afrikkaan ja Australiaan. Yhtiö oli uudelleen toimintakyvytön toisen maailmansodan hävitysten vuoksi 1940-luvulla. Sodan aikana Lloyd Triestino menetti 68 laivaa ja 1 000 merimiestä. Lopulta laivasto oli pienentynyt vain viiden laivan kokoiseksi ja yhtiöllä oli edessään jälleen valtava uudelleenrakennusohjelma. Vuoteen 1956 mennessä yhtiön laivasto oli kasvanut 31 alukseen.

title: Italia jalkapallon MM-kilpailuissa 2010

text: Italia aloitti karsinnat vuoden 2010 MM-kisoihin Etelä-Afrikkaan, 6. syyskuuta 2008, vierasottelulla Kyproksella. Italia voitti kotijoukkue Kyproksen tasaisen ottelun päätteksi 2-1, Antonio Di Natalen viimeisteltyä Italialle kaksi maalia.

title: Mogadishu

text: Vuonna 1905 Italia osti Mogadishun ja teki siitä Italian Somalimaan pääkaupungin. Vuonna 1936 Italia sai siirtomaatansa ympäröivät alueet haltuunsa, mutta toisen maailmansodan käynnistymisen jälkeen britit hyökkäsivät Italian Somalimaahan ja valloittivat Mogadishun 26. tammikuuta 1941. Mogadishussa vallinnut brittimiehitys jatkui vuoteen 1951 saakka, jolloin Italian joukot palasivat hallitsemaan entistä protektoraattiaan.

title: Manólis Glézos

text: Glézos syntyi Náxoksen saarella Apeíranthoksen kylässä, josta hän vuonna 1935 muutti perheineen Ateenaan. Vuonna 1940 hän aloitti opinnot Ateenan kauppakorkeakoulussa. Glézos oli mukana diktaattori Ioánnis Metaxásta vastustaneessa antifasistisessa liikkeessä vuodesta 1939 lähtien, jolloin Italia oli miehittänyt Dodekanesian saariston. Toisen maailmansodan sytyttyä hän yritti värväytyä Albanian rintamalla italialaisia vastaan taistelevaan Kreikan armeijaan, mutta häntä ei hyväksytty joukkoihin alaikäisenä. Italian ja Saksan miehitettyä koko Kreikan Glézos oli Punainen Ristin palveluksessa ja osallistui samalla myös miehittäjiä vastaan taistelleen vastarintaliikkeen toimintaan.

title: Wilhelm Solf

text: Solf opiskeli Berliinissä ja Lontoossa itämaisia kieliä ja väitteli tohtoriksi muinaisintialaisista teksteistä. Myöhemmin hän työskenteli Saksan ulkoministeriön siirtomaaosastolla ja sen alaisuudessa useissa Saksan siirtomaissa. Vuosina 1898–1899 hän oli piirituomarina Saksan Itä-Afrikassa, 1899–1900 Apian kaupunginhallinnon johtajana Samoalla ja 1900–1911 Saksan Samoan kuvernöörinä. Joulukuusta 1911 alkaen Solf toimi Saksan siirtomaaministerinä. Aluksi hän pyrki yhteistyöhön Ison-Britannian kanssa Saksan siirtomaavallan laajentamiseksi. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän tuki Afrikan-siirtomaavallan laajentamisen sisällyttämistä Saksan sodanpäämääriin. Maailmansodan aikana Saksa kuitenkin menetti kaikki siirtomaansa Afrikassa ja Tyynellämerellä. Koska Solf kannatti Saksan siirtomaaimperiumia, hän yritti vuodesta 1917 alkaen puhua sellaisen rauhanjärjestelyn puolesta, jossa Saksa luopuisi valloituksistaan Ranskassa ja Belgiassa, mutta saisi vastaavasti siirtomaansa takaisin Afrikassa. Hän vastusti myös rajoittamattoman sukellusvenesodan käyttöönottoa.

title: Kellogg–Briand-sopimus

text:
Sopimuksen vaikutuksia on tutkittu Yalen yliopistossa. Havaintojen mukaan vuosina 1816–1928 käytiin valloitussotia keskimäärin 10 kuukauden välein ja niissä valloitettiin 114 088 neliömailia aluetta. Sopimuksen jälkeen tämä muuttui ja lähes kaikki valloitukset peruttiin ja palautettiin omistajilleen. Näin Mantšuria palasi Kiinalle, Etiopia vapautui Italian vallasta ja Saksan valloitukset mitätöitiin.
Toisen maailmansodan jälkeen valloitukset ovat lähestulkoon loppuneet. Valloitussotia on käyty keskimäärin neljän vuoden välein ja niissä on vaihtanut omistajaa keskimäärin 5 772 neliömailia aluetta vuodessa.

title: Pohjois-Afrikka

text: Vanhalla ajalla Pohjois-Afrikassa sijaitsivat muinainen Egypti ja Karthago. Myöhemmin koko alue kuului Rooman valtakuntaan, jonka hajottua vandaalit valloittivat sieltä alueita. 640-luvulla arabit valloittivat Pohjois-Afrikan, ja he ovat siellä nykyäänkin valtaväestönä. Myöhemmin alue oli Osmanien valtakunnan alaisuudessa. 1800-luvulla sen valloittivat Ranska, Italia ja Espanja siirtomaikseen. Vuosina 1940–1943 Pohjois-Afrikassa sodittiin toisen maailmansodan taisteluja. Alueen maista Egypti itsenäistyi vuonna 1922, muut 1950- ja 1960-luvuilla.

title: Addis Abeba

text: Italia kärsi tappion Etiopiassa toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 ja keisari Haile Selassie palasi vallan kahvaan. Vuonna 1958 Yhdistyneet kansakunnat perusti Afrikan talouskomission päämajan Addis Abebaan ja vuonna 1963 kaupungissa pidetyn kokouksen jälkeen perustettiin Afrikan yhtenäisyysjärjestö. Kaupunki jatkoi kasvuaan maaseudun asukkaiden muuttaessa kylistä kaupunkiin ja vuonna 1970 kaupungin asukasluku oli kasvanut lukemaan 683 500. Taloudelliset vaikeudet johtivat poliittiseen epävakauteen ja vuonna 1974 Haile Selassie syrjäytettiin sotilasvallankaappauksessa, joka nosti valtaan Mengistu Haile Mariamin johtamat kommunistit. Etiopian sisäinen epävakaus johti etenkin Pohjois-Etiopiasta tulleiden tuhansien pakolaisten asettumiseen Addis Abebaan. Mengistu kukistui vuonna 1991, jonka jälkeen Addis Abeba on ollut vähintään nimellisesti demokraattisen Etiopian hallinnon pääkaupunki.

title: Voice of America

text: Voice of America aloitti toimintansa toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 Eurooppaan suunnattuna propagandaradioasemana. Ensimmäiset VOA:n käyttämät kielet olivat saksa, englanti, ranska ja italia; kielivalikoima laajeni 40:een jo vuonna 1944. Voice of America lähetti myös suomenkielistä ohjelmaa nimellä "Amerikan ääni" vuosina 1942–1945 ja 1951–1953.

title: Italian historia

text: Toisen maailmansodan jälkeen Italia joutui luopumaan Afrikan alueistaan sekä Fiumesta ja Istriasta, mutta vapautui sotakorvauksista ja sai Marshall-apua. Vuonna 1946 pidettiin vaalit, joissa valittiin uutta perustuslakia säätävä parlamentti. Naisilla oli näissä vaaleissa ensi kertaa äänioikeus. Vaalien yhteydessä äänestettiin monarkian säilymisestä ja tasavaltavaihtoehto voitti. Kuningas Umberto II erosi vain kuukauden vallassaolon jälkeen. Parlamenttivaalit voitti Italian kristillisdemokraattinen puolue (DC), joka hallitsi Italiaa lähes seuraavat neljä vuosikymmentä. Myös kommunistipuolueen (PCI) asema oli sotien jälkeisinä vuosina varsin vahva. Uutta perustuslakia jouduttiin valmistelemaan lähes kaksi vuotta, ja lopulta siitä tuli kuningasta lukuun ottamatta varsin samanlainen kuin fasistivaltaa edeltäneestä perustuslaista. Italiasta tuli tasavalta, jonka presidentillä on lähinnä nimellinen valta. Italia on sekä Naton että Euroopan yhteisön perustajajäsen.[15]

title: Etelä-Afrikan ilmavoimat

text: Ilmavoimat perustettiin 1. helmikuuta 1920. Se osallistui ensimmäisen kerran taisteluihin vuonna 1922, kun sitä tarvittiin kahden aseellisen kapinan pysäyttämisessä. Se osallistui toisen maailmansodan ilmataisteluihin Afrikassa ja Euroopassa, sekä Berliinin ilmasiltaan. Toisen maailmansodan jälkeen se on osallistunut Korean sotaan, Rhodesian pensassotaan ja Etelä-Afrikan rajasotaan. Vuodesta 1990 lähtien ilmavoimat on pienentänyt kokoaan Etelä-Afrikkaan kohdistuneen uhan pienentyessä, ja se keskittyy enemmän puolustus- ja valvontakyvyn kuin hyökkäysvoiman ylläpitoon.

title: Mike Bongiorno

text:
Michael Nicholas Salvatore Bongiorno (26. toukokuuta 1924 New York, Yhdysvallat – 8. syyskuuta 2009 Italia) oli amerikkalais-italialainen tv-juontaja.
Bongiorno aloitti televisiouransa Italiassa 1953. Toisessa maailmansodassa hän taisteli Italian partisaanien joukossa. Hän juonsi vuosikymmenet San Remon musiikkijuhlia.

title: Italian siirtomaat

text: Italian siirtomaavalta sai alkunsa kuningaskunnan aikana. Yhdistymisen jälkeen Italia haki paikkaansa Euroopan valtioiden joukossa ja pyrki pääsemään osalliseksi siirtomaiden jaosta. Yhtenäinen Italia kuitenkin syntyi vasta 1861, ja tällöin Britannia, Ranska, Espanja, Portugali ja Alankomaat olivat jo vuosisatojen ajan ottaneet haltuunsa siirtomaita. Näin ollen Italia saattoi hakea osaansa vain Afrikan valloituksessa, koska kyseinen manner oli ainut alue, jonne eurooppalaiset eivät olleet vielä laajemmissa määrin levittäytyneet. Italian asema oli tässä mielessä siis samanlainen kuin Saksan keisarikunnan, joka syntyi vasta 1871.

title: Berbera

text: Berbera hyötyi Italian Etiopian-valloituksesta. Italia pyrki kehittämään valloittamaansa aluetta ja Berberaan rakennettiin Etiopiasta tie. tie puolestaan lisäsi liikennettä Berberaan ja sen satamaan. Lisäksi britit aloittivat lopulta kehittämään Berberaa, koska he eivät halunneet jäädä toiseksi italialaisille, jotka olivat kehittäneet voimakkaasti Mogadishua. Britit avasivat muun maussa kaupungin ensimmäisen koulun. Toisessa maailmansodassa Italia valloitti hetkeksi Brittiläisen Somalimaan, mutta britit valloittivat sen takaisin jo vuonna 1940. Heidän valloitettuaan myös Italian Somalimaan koko aluetta hallittiin Berberasta käsin.Brittiläinen Somalimaa itsenäistyi vuonna 1960, mutta se liittyi vain neljän päivän jälkeen Somaliaan.

title: Saksa toisessa maailmansodassa

text: Toisen maailmansodan aikana Saksa miehitti pääosaa Euroopasta kukistettuaan Puolan, Tanskan ja Norjan sekä vallattuaan Ranskan, Balkanin ja suuren osan Neuvostoliittoa. Saksan liittolaisia olivat Italia, Unkari, Romania, Bulgaria ja Suomi. Saksan voimavarat käydä sotaa saman aikaisesti sekä länsiliittoutuneita Yhdysvaltoja ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa että idässä Neuvostoliittoa vastaan hiipuivat ja tappiot alkoivat idässä. Akselivallat menettivät Pohjois-Afrikan, minkä jälkeen länsiliittoutuneet hyökkäsivät Italiaan ja edelleen Ranskaan. Sota Euroopassa päättyi lopulta Saksan ehdottomaan antautumiseen, huhtikuussa 1945, yli kuuden vuoden sodan jälkeen.

title: Jan Smuts

text: Vuonna 1933 Smuts liittoutui aiemman vastustajansa Hertzogin kanssa jyrkemmän linjan afrikaanerinationalisteja vastaan. Seuraavat kuusi vuotta Smuts toimi oikeusministerinä Hertzogin hallituksessa. He myös yhdistivät puolueensa vuonna 1934 uudeksi Yhtyneeksi puolueeksi. Toisen maailmansodan puhjettua mielipiteet hallituksessa jakautuivat Smutsin kannattaessa asettumista Britannian tueksi ja Hertzogin vaatiessa puolueettomuutta. Parlamentin täpärä enemmistö äänesti syyskuussa 1939 Hertzogin linjaa vastaan, jolloin hän erosi ja Smutsista tuli jälleen pääministeri. Hänen hallituksensa julisti ensi töikseen sodan Saksalle. Britannian pääministeri Winston Churchill konsultoi Smutsia useasti sodan aikana, mutta Smuts ei saavuttanut samanlaista roolia Britannian sodanjohdossa kuin ensimmäisen maailmansodan aikana. Etelä-Afrikan rooli toisessa maailmansodassa liittyi pääasiassa akselivaltojen pitämiseen poissa Pohjois-Afrikasta. Churchill järjesti Smutsille syyskuussa 1941 ylennyksen brittiläiseksi sotamarsalkaksi reservissä. Smutsista tuli ainoa henkilö, joka allekirjoitti sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan jälkeisiä rauhansopimuksia. Hän osallistui Etelä-Afrikan edustajana vuoden 1945 San Franciscon konferenssiin ja Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan laatimiseen.

title: Saksa toisessa maailmansodassa

text: Liittoutuneiden joukot saartoivat saksalaiset Afrikassa, ja sota päättyi Afrikassa keväällä 1943 liittoutuneiden voittoon. Vuonna 1943 Yhdysvallat nousi maihin Italiassa, Sisiliassa ja valloitti puolet maasta, jolloin Italia antautui. Saksa miehitti Pohjois-Italian ja otti sen hallussa olleet alueet haltuunsa Balkanilla.

title: Afrikka

text: Afrikan valloitukseksi kutsutaan ajanjaksoa 1880-luvulta ensimmäiseen maailmansotaan. Afrikan rannikoilla useilla Euroopan mailla oli ollut siirtomaita ennestäänkin, mutta tuona aikana Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Saksa, Belgia, Italia, Portugali ja Espanja jakoivat keskenään lähes koko Afrikan. Maanosaan jäi lopulta vain kaksi itsenäistä valtiota, Liberia ja Etiopia.[20]


query: Kuka Marcus Junius Brutus oli?

title: Marcus Junius Brutus

text: Marcus Junius Brutus Caepio (85 eaa. – 42 eaa.), joka tunnetaan paremmin pelkästään nimellä Brutus, oli roomalainen senaattori ja Julius Caesarin ystävä sekä yksi tämän salamurhaajista.

title: Lucius Tarquinius Superbus

text: Muutamien päivien kuluttua saapui Sextus Kollatinuksen tietämättä Kollatiaan ja raiskasi Lucretian. Hänen lähdettyään kutsui vaimo isänsä, miehensä sekä muutamia sukulaisia, kertoi heille häväistyksensä, vaati heitä kostamaan ja sysäsi itse puukon sydämeensä. Todistajain joukossa oli myös kuninkaan sukulainen Brutus. Hän oli ainoastaan siten säilynyt kuninkaan epäluuloiselta julmuudelta, että oli tekeytynyt mielipuoleksi. Brutus nyt veti puukon pois haavasta ja vaati läsnäolijoita karkottamaan Tarkviniusten sukua ja lakkauttamaan kuninkuuden. Siitä alkanut kapina onnistuikin pian siinä. Kapinaa johtivat Lucretian mies Lucius Tarquinius Collatinus ja Lucius Junius Brutus. Heistä tuli Rooman ensimmäiset konsulit. Tarquinius yritti palata valtaan useaan otteeseen ja sai aikeissaan tukea etruskeilta.

title: Marcus Junius Brutus

text: Luokka:Roomalaiset poliitikot Brutus

title: Marcus Junius Brutus

text: Joukko murhasi Caesarin senaatissa maaliskuun iduksena (15. maaliskuuta) 44 eaa. Viralliseksi syyksi salamurhaan annettiin valtion olojen kohentaminen. Salaliittolaiset saivat armahduksen Marcus Antoniukselta, josta tuli valtionpäämies. Kuitenkin kaupunki oli heitä vastaan, sillä suurin osa väestöstä oli rakastanut Caesaria. Antonius päättikin käyttää tilannetta hyväkseen ja jo 20. maaliskuuta hän puhui Caesarin hautajaispuheessa ankarasti salamurhaajia vastaan. Roomalaiset eivät enää nähneet salaliittolaisia tasavallan pelastajina. Heitä syytettiin valtiopetoksesta, ja Brutus salaliittolaisineen pakeni itään.

title: Herodes

text: Kun Julius Caesar oli 15. maaliskuuta 44 eaa. murhattu, Gaius Cassius Longinus ja Marcus Junius Brutus pakenivat itään. Cassius saapui Syyriaan ja määräsi Syyrian itäiset maakunnat maksamaan veroa. Juutalaiset määrättiin maksamaan 700 talentin (15000 kiloa hopeaa) verran veroa.[5][17] Antipater jakoi saadut verot pojilleen ja ystävilleen. Herodes maksoikin pian Cassiukselle 100 talenttia ja pääsi näin hänen suosioonsa.[18][19]

title: Junius Silanus

text: Marcus Junius Silanus oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen vanhempansa olivat Decimus Junius Silanus ja Servilia. Hän oli näin ollen Marcus Brutuksen velipuoli.

title: Mutinan sota

text: Mutinan sota on vuonna 43 eaa. käyty Rooman sisällissota, joka käytiin Marcus Antoniuksen ja hänen vastustajiensa välillä. Antonius piiritti Mutinassa (nyk. Modena) yhtä Caesarin murhaajista, Decimus Junius Brutus Albinusta, jota auttamaan saapuivat senaatin lähettämät konsulit Aulus Hirtius ja Gaius Vibius Pansa Caetronianus. Taisteluihin osallistui myös Caesarin adoptoima Octavianus. Konsuli Pansa kuoli Mutinan lähettyvillä käydyssä Forum Gallorumin taistelussa saamiinsa haavoihin ja Hirtius kaatui Mutinan kaupungin ulkopuolella käydyssä taistelussa.

title: Junius Silanus

text: Vuonna 53 eaa. Junius toimi Julius Caesarin legaattina Galliassa, mutta hänellä ei vaikuta olleen kovin merkittäviä tehtäviä. Caesarin murhan jälkeen Junius seurasi lankonsa Lepiduksen mukana Galliaan. Mutinan sodan aikana Lepidus lähetti Juniuksen johtaman osaston Gallia Cisalpinaan. Senaatti oli pyytänyt Lepidukselat apua sodassa Marcus Antoniusta vastaan, mutta Junius liittyikin Antoniukseen, joka kuitenkin hävisi sodan. Junius pakeni joukkoineen takaisin Lepiduksen luokse. Toisen triumviraatin aikana Junius pakeni Sextus Pompeiuksen luokse Sisiliaan. Misenumin rauhan jälkeen vuonna 39 eaa. Junius palasi Roomaan jossa hän pääsi Octavianuksen suosioon. Kun Octavianuksesta tuli Rooman ensimmäinen keisari nimitti hän Junianuksen konsuliksi vuonna 25 eaa.

text: Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan oli Rooman sisällissota joka käytiin vuonna 42 eaa. Sota käytiin toisen triumviraatin jäsenten (Marcus Antonius ja Octavianus) ja Caesarin murhaajien Gaius Cassius Longinuksen ja Marcus Junius Brutuksen välillä. Sodan ratkaisevat taistelut käytiin Filippoin luona 3. lokakuuta (Filippoin ensimmäinen taistelu) ja 23. lokakuuta (Filippoin toinen taistelu) vuonna 42 eaa. Cassius kuoli Filippoin ensimmäisen taistelun aikana ja Brutus teki itsemurhan pian hävittyään Filippoin toisen taistelun.

title: Junia Claudilla

text: Junia Claudilla oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan ensimmäinen vaimo. Junia Claudillan isä oli oraattori ja vuoden 15 konsuli Marcus Junius Silanus. Junia Silana oli hänen siskonsa. Keisari Tiberius järjesti Junia Claudillan ja Caligulan avioliiton vuonna 33. Claudilla tuli muutaman vuoden päästä raskaaksi, mutta menehtyi synnytyksen yhteydessä, ennen kuin Caligulasta tuli keisari vuonna 37. Vuonna 38 Caligula pakotti Marcus Junius Silanuksen tekemään itsemurhan.

title: Gaius Cassius Longinus

text: Vuonna 44 eaa. Cassiuksesta tuli Praetor Peregrinus ja hänelle luvattiin Syyrian provinssi seuraavaksi vuodeksi. Hän olisi kuitenkin halunnut toisen preettorinviran (Praetor Urbanus) ja oli syvästi loukkaantunut, kun sen sai Marcus Junius Brutus, joka oli häntä nuorempi. Tämä lisäsi hänen vihaansa diktaattoria kohtaan. Caesar ei näyttänyt luottavan häneen, vaikka julkisesti olikin antanut hänelle anteeksi. Cassius oli aktiivisin salaliittolainen ja voitti puolelleen Caesaria vihaavat senaattorit. Maaliskuussa hän yllytti muita salaliittolaisia ja sai heidät murhaamaan Caesarin. Cassius itse iski Caesaria suoraan kasvoihin. Hän ja muut salaliittolaiset pitivät itseään "vapauttajina". He eivät ehtineet juhlia "vapautta" kovin pitkään, sillä Gaius Julius Caesar Octavianus (Augustus) kaappasi pian vallan.

title: Optimaatit

text: Optimaatit (lat. "optimates") oli Rooman tasavallan aikainen poliittinen ryhmittymä, joka edusti aristokraatteja. He pyrkivät rajoittamaan kansankokousten valtaa ja vahvistamaan harvainvaltaista senaattia. Kansankokouksiin turvannutta ryhmittymää puolestaan kutsutaan populaareiksi. Optimaatit ei ollut poliittinen puolue nykymerkityksessä, vaan hajanaisempi ryhmittymä. Kuuluisia optimaateiksi luettuja poliitikkoja olivat esimerkiksi Cicero, Sulla, Cato vanhempi, Titus Annius Milo ja Marcus Junius Brutus. Pompeius oli useimmiten optimaattien puolella, vaikka asettuikin heitä vastaan ensimmäisen triumviraatin aikana.

title: Decimus Junius Brutus Albinus

text: Brutus toimi Caesarin legaattina Gallian sodan aikana, mutta Caesarin noustessa diktaattoriksi Brutus liittyi Caesarin murhaa suunnittelevien joukkoon. Caesar kuitenkin luotti Brutukseen ja hänet valittiinkin preetoriksi vuonna 44 eaa. Brutus pysytteli poissa Roomasta murhan jälkeisenä aikana. Vuonna 43 eaa. hän matkusti propreetoriksi Italian puoleiseen Galliaan, joka oli aikaisemmin määrätty hänen provinssikseen. Sieltä hän yritti paeta Makedoniaan, jossa Marcus Brutus ja Gaius Cassius Longinus, hekin Caesarin murhaajia, aikoivat vastustaa Marcus Antoniusta ja Octavianusta. Brutus kuitenkin tapettiin ennen kuin hän ehti Makedoniaan. Brutus ei koskaan pitänyt itseään sankarina, vaikka antoikin Caesarille tappavan iskun.

title: Julius Caesar (näytelmä)

text: Julius Caesar on William Shakespearen tragedia, joka valmistui noin vuonna 1599. Se kertoo salaliitosta, joka suuntautui keisari Julius Caesaria vastaan. Päähenkilöitä ovat Marcus Brutus ja Marcus Antonius. Näytelmän lainatuimpia osia ovat fraasi "Sinäkin Brutukseni" ("Et tu, Brute"), ennustajan varoitus Caesarille ("Varo maaliskuun idusta") ja Marcus Antoniuksen hautajaispuhe.

title: Marcus Junius Brutus

text: Luonnostaan konservatiivina Brutus ei koskaan peitellyt vakaumustaan. Hän nai Porcia Catonesin, joka oli hänen täysserkkunsa ja Caton tytär, ja kirjoitti tekstin kiitellen edesmenneen appi-isänsä luonteenpiirteitä ja ominaisuuksia. Caesar oli hyvin mieltynyt Brutukseen ja kunnioitti hänen mielipiteitään. Joka tapauksessa Brutus, monien muiden senaattorien tapaan, ei ollut tyytyväinen tasavallan senhetkiseen tilaan. Caesar oli elinikäinen diktaattori ja keskitti valtaa omiin käsiinsä. Yhdessä ystäviensä, lankonsa Cassiuksen ja muiden miesten kanssa Brutus perusti salaliiton Caesaria vastaan.

title: Lucius Junius Brutus

text: Lucius Junius Brutus oli tradition mukaan toinen Rooman ensimmäisistä konsuleista vuonna 509 eaa. Brutus syrjäytti Rooman viimeisen kuninkaan Lucius Tarquinius Superbuksen ja perusti Rooman tasavallan.

title: Marcus Junius Brutus

text: Danten teoksessa Jumalainen näytelmä Brutus on ihmiskunnan historian pahin rikollinen Juudaksen ja Cassiuksen ohella ja sijoitettuna Helvetin alimpaan piiriin, Luciferin suuhun.[1]

title: Antipater (Idumea)

text: Julius Caesar murhattiin 15. maaliskuuta 44 eaa. Tämän jälkeen Gaius Cassius Longinus ja Marcus Junius Brutus pakenivat itään. Cassius saapui Syyriaan, missä he määräsivät itäiset maakunnat maksamaan veroa. Juutalaiset määrättiin maksamaan 700 talentin verran veroa. Antipater jakoi maksettavat verot poikiensa ja ystäviensä kesken.

title: Marcus Junius Brutus

text: Brutuksen poliittinen ura alkoi kun hänestä tuli enopuolensa Cato nuoremman avustaja tämän Kyproksen maaherrakauden aikana. Senaatissa Brutus liittoutui optimaattien (konservatiivinen ryhmittymä) kanssa ensimmäistä triumviraattia vastaan. Triumviraattiin kuuluivat Marcus Licinius Crassus, Pompeius ja Caesar. Brutuksella olikin syytä vihata Pompeiusta, joka oli murhannut hänen isänsä 77 eaa. Sullan proskriptioiden aikana.

title: Marcus Junius Brutus

text: Kun kansalaissota puhkesi Caesarin ja Pompeiuksen välillä 49 eaa., Brutus seurasi entistä vihollistaan ja sen hetkistä optimaattien johtajaa Pompeiusta. Katastrofaalisen Farsaloksen taistelun jälkeen Brutus kirjoitti Caesarille anteeksipyyntökirjeen, ja Caesar antoi hänelle välittömästi anteeksi. Caesar hyväksyi hänet sisäpiiriinsä, ja teki hänestä Gallian kuvernöörin. Seuraavana vuonna (45 eaa.) Caesar teki Brutuksesta preettorin.

title: Marcus Junius Brutus

text: Ateenassa Brutus omistautui filosofian opiskelulle ja hankkimaan rahavaroja legioonien muodostamiseen. Marcus Antonius ja Caesarin adoptiopoika Octavianus olivat hänen jäljillään ottaakseen hänet kiinni ja kostaakseen. Marcus Antoniuksen ja Octavianuksen armeijat saapuivat 42 eaa. Brutuksen joukot kukistivat Octavianuksen, mutta Antonius voitti Cassiuksen. Cassius teki itsemurhan tietämättä liittolaisensa voitosta. Molemmat armeijat uudelleenryhmittyivät ja taistelivat Filippoin toisessa taistelussa 23. lokakuuta. Plutarkhoksen ja Suetoniuksen mukaan Brutus kärsi Caesaria koskevista unista ja häviön enteistä. Myös hänen mielialansa oli matala. Octavianus ja Antonius olivat kiistattomia voittajia. Brutus pakeni muttei kauas. Hänen ystävänsä kehottivat häntä pakenemaan uudestaan, mutta hän sanoi yhden kuuluisimmista lauseistaan: "Pakoon, kyllä, mutta tällä kertaa käsin, ei jaloilla." Sanottuaan tämän hän teki itsemurhan.

title: Marcus Junius Brutus

text: Brutus oli Marcus Junius Brutus vanhemman, verrattain merkityksettömän poliitikon, poika. Hänen äitinsä oli Servilia Caepionis joka oli Cato nuoremman sisarpuoli sekä Julius Caesarin rakastajatar. Jotkin lähteet mainitsevat Brutuksen olleen Caesarin poika, mutta väitteet tuskin pitävät paikkaansa, koska Caesar oli Brutuksen syntyessä vasta 15 vuoden ikäinen, ja suhde Brutuksen äitiin syttyi vasta muutamia vuosia Brutuksen syntymän jälkeen. Brutuksen eno Quintus Servilius Caepio adoptoi Brutuksen nuorena miehenä, ja Brutus lisäsi enonsa cognomenin omaan nimeensä.

title: Junius Rusticus

text: Rusticus oli yksi keisari Marcus Aureliuksen opettajista ja aikansa merkittävimpiä roomalaisia stoalaisia. Marcus suhtautui häneen hyvin kunnioittavasti. "Historia Augusta" kertoo, että Marcus "sai suurimman osan opetuksestaan Rusticukselta, jota arvostettiin sekä yksityisessä että julkisessa elämässä, ja joka oli hyvin perehtynyt stoalaiseen filosofiaan"; "jonka kanssa Marcus jakoi sekä kaikki yksityiset että julkiset päätöksensä, jota hän tervehti suudelmalla ennen kaartin prefektejä"; ja että Marcus "pyysi senaattia kunnioittamaan [Rusticusta] patsailla tämän kuoleman jälkeen".

title: Mutinan sota

text: Caesarin murhaajien joukossa oli ollut muun muassa Decimus Junius Brutus Albinus, jonka Caesar oli jo aikaisemmin nimittänyt Gallia Cisalpinan maaherraksi. Marcus Antonius halusi kuitenkin tämän provinssin itselleen, koska se sijaitsi lähempänä Roomaa kuin Macedonia, jonka maaherraksi hänet oli aikaisemmin nimitetty. Useat senaattorit asettuivat Caesarin murhaajien puolelle ja pelkäsivät Antoniuksen kasvavaa valtaa. Antonius sai senaatin vastustuksesta huolimatta kansankokouksen nimittämään itsensä Gallia Cisalpinan maaherraksi, mutta Brutus ei aikonut luopua provinssistaan vapaaehtoisesti. Antonius ajoi läpi myös päätöksen siitä, että neljä Macedoniassa olleista legioonista siirrettäisiin hänen alaisuuteensa Gallia Cisalpinaan.

title: Marcus Junius Brutus

text: Ranskalainen historioitsija Octave Aubry kertoo, että Ranskan suuren vallankumouksen aikana vallankumousoikeutta koristi kolme suurta rintakuvaa: Lepeletier de Saint-Fargeau, Jean Paul Marat - ja Brutus. Viimeksi mainittu siksi, että vallankumoukselliset pitivät häntä ylivertaisena tasavaltalaisena. Kuvat oli tehnyt vallankumouksen nimikkotaiteilija Jacques-Louis David.

title: Marcus Junius Brutus

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Henrikson, Alf| title = Antiikin tarinoita 1-2| publisher = WSOY| year = 1993| id = ISBN 951-0-18515-9}} Citation error, replace with{{cite book| author = Kailaheimo, Markku| title = Brutuksesta - stoalaisesseitä| publisher = Kirjokansi| year = 2016| id = ISBN 978-952-7142-62-2}} Citation error, replace with{{cite book| author = Tuomisto, Pekka| title = Rooman diktaattorit| publisher = Karisto| year = 2003| id = ISBN 951-23-4442-4}}

title: Octavianuksen ja Antoniuksen sota

text: Alkuvuodesta 44 eaa.senaatin tasavaltalainen oppositio katsoi, että oli aika ryhtyä toimiin Julius Caesaria vastaan. Yhteensä noin 60 tasavaltalaista lyöttäytyi yhteen ja päätti murhata hänet. Salaliittoa johtivat Marcus Brutus, Gaius Cassius Longinus, Decimus Junius Brutus Albinus ja Gaius Trebonius. Verityö suunniteltiin tapahtuvaksi senaatin istunnon aikana 15. maaliskuuta.

title: Marcus Antonius

text: 14. maaliskuuta 44 eaa. Antonius kuuli huhuja Caesaria vastaan suunnatuista toimista forumilla. Antonius riensi Caesarin avuksi, mutta saapui liian myöhään. Caesar oli ehditty jo murhata. Murhaa seuranneiden levottomuuksien aikana Antonius pakeni Roomasta pukeutuneena orjaksi. Kun odotettu verilöyly ei alkanutkaan, Antonius palasi Roomaan neuvottelemaan sovinnosta salamurhaajien kanssa. Senaatti armahti salamurhaajat. Pian seurasivat Caesarin hautajaiset, joissa Antonius piti hautajaispuheen. Yllättäen puhe sisälsi voimakkaita syytöksiä salaliittolaisia kohtaan. Tämä riitti takaamaan pysyvän välirikon heidän kanssaan. Puheen seurauksena raivostunut väkijoukko hyökkäsi salamurhaajien taloihin myöhemmin samana iltana ja nämä joutuivat pakenemaan henkensä edestä. Antonius puolestaan kokosi suojakseen Caesarin veteraaneista kootun henkivartioston ja vaati senaatilta Gallia Cisalpinan provinssia, jota hallitsi tuolloin Decimus Junius Brutus Albinus, eräs Caesarin salamurhaajista. Kun tämä ei suostunut väistymään Antoniuksen tieltä, Antonius lähti sotaretkelle häntä vastaan 44 eaa.

title: Julius Caesar

text: Murhaajien julkilausuttuna motiivina oli pyrkimys palauttaa tasavaltainen hallitusmuoto Caesarin yksinvallan sijaan. Murhaajien on kuitenkin arveltu pyrkineen parantamaan ennen muuta senaattorisäädyn Caesarin aikana heikentynyttä asemaa. Yksi murhaajista oli Caesarin adoptoima Marcus Junius Brutus Albinus, jolle Caesar oli avannut tien menestykseen. Murhaajien joukossa oli monia, jotka Caesar oli armahtanut ja joiden uraa hän oli edistänyt. Rooman politiikassa liittolaissuhteet kuitenkin vaihtuivat nopeasti (tämän tiesi Caesarkin varsin hyvin) ja tyytymättömyys Caesarin kopeaan käytökseen lienee ollut laajalle levinnyttä.[67]

title: Decimus Junius Brutus Albinus

text: Decimus Junius Brutus Albinus (kuoli 43 eaa.) oli roomalainen kenraali ja eräs Julius Caesarin murhaajista.


query: Missä puhutaan sorbin kieltä?

title: Sorbi

text: Sorbin kieli (myös: vendin kieli) kuuluu länsislaavilaisiin kieliin. Kieltä puhutaan itäisessä Saksassa Lausitzissa eli sorbin kielellä Lužicassa, joka sijaitsee Brandenburgin ja Saksin alueella Saksan itärajalla ja sivuaa sekä Tšekkiä että Puolaa. Kieli jakaantuu ylä- ja alasorbiin, joilla molemmilla on oma kirjakielensä.[1]

title: Yaot (Aasia)

text: Yaokielet koostuvat kolmesta eri pääkielestä. Niistä myen on suurin, ja sitä puhuu noin 44 prosenttia yaoista. Punua puhuu noin kolmannes yaoista. Jotkut kielitieteilijät pitävät sitä miaon sukulaiskielenä. Noin 25 000 yaota puhuu lakkayan kieltä, jonka jotkut kielitieteilijät lukevat tiibetiläisiin kieliin. Kielet voidaan edelleen jakaa eri murteisiin, joiden puhujat eivät aina edes ymmärrä toisiaan. Noin viidennes yaoista osaa myös muita kieliä, kuten zhuangia, dongia, miaoa tai kiinaa.

title: Ř

text: Ř (ř), "r ja hattu", on tšekin, sleesian ja sorbin kielissä esiintyvä kirjain. Sorbissa se ääntyy soinnittomana postalveolaarisena frikatiivina  ja sleesiassa taas soinnillisena retrofleksisena frikatiivina . Tšekkiläinen ääntämys puolestaan on kuin hankausäänteen ja täryäänteen välimuoto  eli suunnilleen kuin tärytön r-äänne (ei kuitenkaan puolivokaali  niin kuin englannin r-kirjain). Tšekkilasten sanotaan oppivan sen lausumisen yleensä viimeisenä äidinkielensä äänteistä, ja muunkielisten on vaikea koskaan oppia ääntämään sitä oikein.

title: Sorbit

text: Historiallisissa lähteissä sorbit mainitsee ensimmäisen kerran 600-luvulla elänyt kronikoitsija Fredegar. Sorbien yläsorbinkielinen nimitys itselleen on "Serbja" ja alasorbinkielinen "Serby". Erityisesti saksalaiset käyttävät nimitystä "Wenden" eli vendit. Tällä viitataan etenkin Ala-Lausitzin sorbeihin. Nimitys on peräisin Rooman valtakunnassa itäisistä erikseen nimeltä tuntemattomista heimoista käytetystä nimityksestä "Veneti", joka tuli myöhemmin germaanien käyttöön muodoissa "Wenden" ja "Winden" eri slaavilaisiin kansoihin viittaavana nimityksinä.

title: Riukiukielet

text: Riukiukielet ovat pieni ryhmä kieliä, jotka kuuluvat japanilaisiin kieliin ja joita puhutaan eteläisessä Japanissa Riukiusaarilla. Japanilainen nationalistinen propaganda ajoi aikanaan näkemystä, jonka mukaan kielet olisivat olleet japanin murteita. Kielten puhujia on hieman yli miljoona. Suurin osa puhujista on kuitenkin jo vanhoja ja nuoret alle 20-vuotiaat kielen puhujat ovat harvinaisia. Saarilla käytetään yleisesti ottaen standardijapania ja Riukiusaarten kieliä käytetään vain isovanhempien ja muiden vanhojen ihmisten kanssa. Eri kielten puhujat eivät yleensä ymmärrä toisiaan, sillä kielet ovat eri alueilla kehittyneet kauas toisistaan.

title: Länsislaavilaiset kielet

text:
Länsislaavilaisia kieliä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin, joihin on tarvittaessa lisätty muutamia lisämerkkejä . Länsislaavilaisista kielistä puhujamäärältään suurin on puola. Lisäksi kielikuntaan kuuluvat tšekki, slovakki, kašubi, polabi,
sorbin muotoa (alasorbi, yläsorbi) ja keskiajalla kuollut juutalaisväestön knaani .

title: Domowina

text: Domowina on sorbilainen sorbilaista kulttuuria, politiikkaa ja sorbin kieltä suojelemaan ja edistämään keskittynyt kattojärjestö, johon kuuluu useita sorbilaisia järjestöjä. Järjestössä toimii klubeja, seuroja ja kotiseutuyhdistyksiä. Lisäksi järjestö osallistuu sorbilaisten nuorten sosiaalityöhön. Domowinalla on nykyisin noin 7 300 jäsentä.

title: Aasia

text: Aasiassa puhutaan moniin eri kieliryhmiin kuuluvia kieliä. Lähi-idässä valtakieli on seemiläisiin kieliin kuuluva arabia. Keski-Aasian valtioissa puhutaan muun muassa turkinsukuisia kieliä. Aasian eteläosissa Iranista Bangladeshiin saakka puhutaan indoeurooppalaisen kielikunnan indoiranilaiseen haaraan kuuluvia kieliä kuten persiaa, urdua ja hindiä, joiden ohella Etelä-Intiassa puhutaan myös dravidakieliä, joista laajimmalle levinnyt on tamili. Austronesialaiset kielet kuten malaiji ja indonesia ovat Kaakkois-Aasian pääkieliä. Myös thain kielellä ja burman kielellä on paljon puhujia mantereen puolella.

title: Ultšan kieli

text: Ultšaa puhutaan Venäjällä Habarovskin aluepiirissä Amurin ja sen sivujokien varsilla sekä Sahalinin vastaisella rannikolla. Tärkeimpiä asutuskeskittymiä ovat Bogorodskove, Bulava, Dudi, Kalinovka, Mariinskoje, Nižnaja Gavan, Savinskoje, Mongol, Solontsy, Koltšom, Sofijskoje, Tur ja Uhta. Kieltä uhkaa puhujamäärän väheneminen. Vanha ikäpolvi puhuu kieltä hyvin, mutta jo keski-ikäisten kielitaidossa on puutteita. Lapset eivät enää puhu kieltä ja nuoret aikuiset osaavat sitä vain passiivisesti. Ultšaa opetetaan koulussa ja puhujia varten on julkaistu sanakirja.

title: Jemen

text: Jemenin virallinen kieli on arabia, joskin englantia ymmärretään yhä enemmän suurissa kaupungissa. Arabian kieltä puhuu äidinkielenään noin 95 % jemeniläisistä, mutta maassa puhutaan myös muutamaa pienempää seemiläistä kieltä. Näistä suurin on 101 tuhannen puhujan (v. 2004) Sokotran kieli ja toiseksi suurin 68 tuhannen puhujan mehri. Pienempiä kieliä ovat šehri (3 000 puhujaa) ja hobyot (1 000 puhujaa). Somalin kielellä oli samana vuonna noin 726 000 puhujaa.

title: Kelttiläiset kielet

text: Kelttiläiset kielet on yksi indoeurooppalaisen kielikunnan kieliryhmistä. Kelttiläisen kieliryhmän nimesi Edward Lhuyd vuonna 1707. Kelttiläisiä kieliä on aikoinaan puhuttu laajalti Euroopassa, mutta nykyisin niitä puhutaan vain osissa Britteinsaaria ja Ranskan Bretagnessa. Lisäksi niillä on puhujia kelttiläisten kielien puhuja-alueilta lähteneiden siirtolaisten joukossa esimerkiksi Kanadassa ja Argentiinassa. Kaikilla näillä alueilla kelttiläiset kielet ovat vähemmistökieliä. Nykyiset alueet, joilla puhutaan kelttiläisiä kieliä, kuuluvat niin sanottuihin kelttiläisiin maihin.

title: Luettelo kielistä puhujamäärän perusteella

text: Tämä on luettelo kielistä kieltä äidinkielenään puhuvien määrän perusteella. Luettelo sisältää myös tietoa kielen käytöstä toisena kielenä. Luetteloon sisältyvät ainoastaan kielet, joita puhuu yli miljoona ihmistä. Kieltä käyttävistä maista on lueteltu ne, joissa vähintään yksi prosentti väestöstä puhuu kieltä.

title: Sorbi

text: Kielellä on myös jonkin verran puhujia Yhdysvalloissa Texasin Lee Countyssa, jossa ilmestyi vielä hiljattain sorbinkielinen sanomalehti.

title: Ł

text: Ł (ł) on kirjain, jota käytetään puolan, kašubin ja sorbin kielissä, latinalaisin kirjaimin kirjoitetussa valkovenäjän kielessä, sekä venetsian ja navahon kielissä.

title: Afrikan kielet

text: Afrikan kielet kuuluvat pääasiassa usein neljään kielikuntaan: afroaasialaisiin kieliin, nilosaharalaisiin kieliin, nigeriläis-kongolaisiin kieliin ja khoisankieliin. Lisäksi Madagaskarin saarella puhutaan austronesialaista kieltä malagassia, ja eri puolilla Afrikkaa puhutaan indoeurooppalaisia kieliä, jotka tulivat maanosaan eurooppalaisen kolonialismin mukana. Afrikassa puhutaan yhteensä noin kahta tuhatta kieltä. Sitä paitsi Itä-Afrikassa puhutaan myös muutamia isolaattikieliä, jotka eivät kuulu mihinkään laajempaan kielikuntaan.

title: Papuakielet

text: Papualaiskieliä on noin 700 ja ne kuuluvat ehkä jopa 100 erilliseen kielikuntaan. Joukkoon kuulunee myös 20–30 isolaattia. Suurinta osaa papuakielistä puhutaan Uuden-Guinean saarella. Lisäksi puhujia on mm. Bismarckinsaarilla, Bougainvillellä, Salomonsaarilla, Halmaheralla, Timorilla ja Alorsaarilla. Myös Queenslandin Murray Islandilla, Australiassa puhutaan papualaista meriamin kieltä. Uudessa-Guineassa puhutaan yhteensä noin tuhatta eri kieltä, siis 15–20 % maailman kielistä. Valtaosaa näistä ei puhuta saaren ulkopuolella lainkaan.

title: Salomonsaaret

text: Salomonsaarilla on 74 kotoperäistä kieltä, joista 70 kieltä puhutaan yhä. Kielien suuren lukumäärän seurauksena esimerkiksi muutaman kilometrin päässä asuvien kylien ihmiset eivät välttämättä pysty ymmärtämään toisiaan.[17] Vaikka englanti onkin maan virallinen kieli, puhuu sitä ainoastaan noin 1–2prosenttia väestöstä.[1] Alkuperäisiä melanesialaisia kieliä ovat muun muassa rennell ja bellona, tikopia, anuta, fatutaka, sikaiana ja ontong java (tunnettu myös nimellä luaniua). Myös kiribatia puhutaan.

title: Sorbit

text: Sorbien esi-isät tulivat sorbien nykyisille alueille 500-luvulla Karpaatien pohjoisosista. He asettuivat Oderin ja Elben väliselle alueelle. Muuttajat koostuivat 20 eri heimosta. Sorbit kävivät kauppaa frankkien ja saksien kanssa, jonka lisäksi sorbilaisia kauppamiehiä kävi Arabiassa ja Bysantissa saakka. Asuinalueilleen sorbit rakensivat linnavalleja, joita on säilynyt noin 600. Sorbit asuivat slaavilaistyylisissä pyörökylissä eli "rundlingeissa". Sorbit elivät erillään saksalaisista, kunnes heidän alueilleen alkoi muuttaa saksalaisia uudisasukkaita 1100-luvulta eteenpäin. Sorbien alueelle perustettiin muun muassa Bautzenin ja Dresdenin kaupungit, mikä muutti alueen rakennetta. 1300-luvulle saakka sorbit olivat tasavertaisessa asemassa saksalaisten kanssa, mutta sen jälkeen heitä alettiin syrjiä muun muassa siten, että tiettyjen ammattien harjoittaminen ei ollut mahdollista. Sorbilainen yläluokka saksalaistui ja useimmat sorbit joutuivat maaorjuuteen.

title: Bikol-kielet

text: Bikol-kielet on kieliryhmä, joka kuuluu austronesialaisten kielten keskifilippiiniläiseen alaryhmään. Ryhmään kuuluvia kieliä puhutaan pääasiassa Luzonin kaakkoisosassa Filippiineillä. Bikol-kieliä puhuu äidinkielenä yhteensä 4,6 miljoonaa ihmistä. Suurin kielistä on keskibikol, jolla on 2,5 miljoonaa puhujaa.

title: Yhdistynyt kuningaskunta

text: Valtakieli on englannin kieli. Yli puoli miljoonaa walesilaista puhuu kelttiläisiin kieliin kuuluvaa kymriä, jolla myös lähetetään radio- ja televisio-ohjelmia. Gaelia puhuu noin 58000 ihmistä Skotlannissa, enimmäkseen Hebrideillä. Pohjois-Irlannissa 95000 ihmistä puhuu iiriä. Kaikkiaan maassa puhutaan Ethnologuen määritelmien mukaan 12 alkuperäistä kieltä. Suurimpia maahanmuuttajien kieliä ovat punjabi (itä- ja länsipunjabilla yhteensä 574000 puhujaa), urdu ja bengali (400000 molempia) sekä joskus bengalin murteeksi laskettava sylheti (300000 puhujaa)[65]

title: Länsislaavit

text: Länsislaavit ovat joukko slaavilaisia kansoja, jotka puhuvat länsislaavilaisia kieliä. Länsislaaveja ovat puolalaiset, slovakit ja tšekit sekä näiden yhteyteen kuuluvat pienemmät kansallisuudet, kuten kašubit ja sorbit. Länsislaavien kulttuuriin ovat vaikuttaneet katolinen usko ja yhteydet Länsi-Eurooppaan, mikä on erottanut heidät ortodoksisista itäslaaveista.

title: Sorbit

text: Sorbit eli vendit ovat pieni slaavilainen kansa, jonka perinteinen asuma-alue sijaitsee Lausitzissa, Saksin ja Brandenburgin osavaltioissa Saksassa. Sorbeja on nykyisin noin 60 000. Sorbit puhuvat saksan kielen ohella slaavilaisiin kieliin kuuluvaa sorbia.

title: Saksa

text: Saksassa on pieni tanskalainen vähemmistö, 21000 henkeä vuonna 2000, Schleswigissä lähellä Tanskan rajaa, ja pieni sorbin kieltä puhuva vähemmistö, 25000 henkeä vuonna 1995, Saksissa ja Brandenburgissa. Friisin kieltä puhuu 12000. Alasaksa on myös käytössä Pohjois-Saksan maaseudulla. Baijerin seudulla on baijerin kieltä tai murretta puhuvia kuusi miljoonaa (2005) ja swaabin puhujia noin 820000 (2006).[61] Vähemmistökielet ovat Euroopan neuvoston suojelemia.

title: Sorbi

text: Yläsorbin kieltä (hornjoserbšćina tai hornjoserbska rěč) käytetään Ylä-Lausitzissa nykyisessä Saksin osavaltiossa. Sitä puhuu äidinkielenään noin 15000 henkeä. Alasorbi (dolnoserbšćina tai dolnoserbska rěc) on noin 7000 puhujan äidinkieli, ja sitä käytetään lähinnä Ala-Lausitzissa, nykyisessä Brandenburgin osavaltiossa. Lisäksi sorbin osaajia on useita kymmeniä tuhansia, mutta heidän pääkielensä on saksa. Kaikki sorbin puhujat osaavat myös saksaa. Saksan kieli on vaikuttanut sekä sanastoon että lauseoppiin.[1]

title: Š

text: Slaavilaisista valtiollisista kielistä "š"-kirjainta käyttävät nykyään tšekin lisäksi ainakin kroaatti, sloveeni ja slovakki sekä, milloin niitä kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin, bosnia, montenegro ja serbi. Pienemmistä slaavilaisista kielistä "š":ää käyttää ainakin sorbi. Sen sijaan puolan kieli ei käytä "š":ää. Kirjain ei luonnollisesti esiinny myöskään niitten slaavilaisten kielten oikeinkirjoituksissa, jotka käyttävät pelkästään kyrillisiä kirjaimia, mutta sitä käytetään usein näitten kielten latinaistamiseen, esimerkiksi kansainvälisen ISO 9 -standardin mukaan.

title: Afrikka

text: Afrikan kielet jaetaan usein neljään kielikuntaan: afroaasialaisiin kieliin, nilosaharalaisiin kieliin, nigeriläis-kongolaisiin kieliin ja khoisankieliin. Niiden lisäksi Madagaskarin saarella puhutaan austronesialaista kieltä malagassia, ja eri puolilla Afrikkaa puhutaan indoeurooppalaisia kieliä, jotka tulivat maanosaan eurooppalaisen kolonialismin mukana. Afrikassa puhutaan yhteensä noin kahta tuhatta kieltä.[25]

title: Jari Aula

text: Jari Aula (s. 29. tammikuuta 1961 Rovaniemi) on suomalainen radiokuuluttaja, toimittaja ja kääntäjä. Hän on opiskellut venäjän kieltä ja kirjallisuutta ja myöhemmin mm. slavistiikkaa (länsi- ja eteläslaavilaiset kielet ja kulttuurit). Koulutukseltaan Aula on filosofian maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on opiskellut myös ulkomailla, mm. 1980-luvulla silloisessa Leningradin valtiollisessa yliopistossa ja myöhemmin myös Prahassa (Kaarlen yliopisto) sekä Bratislavassa. Aula on auktorisoitu venäjän, tšekin ja slovakin kääntäjä. Lisäksi hän hallitsee slaavilaisista kielistä mm. puolaa, ukrainaa ja sorbia.

title: Sorbi

text: Sekä ylä- että alasorbin asema vähemmistökielenä on tunnustettu Saksassa. Lausitzin eli Lužican kaksikielisyys on taattu Saksin ja Brandenburgin laeissa. Useissa kymmenissä alueen kouluissa sorbi on oppiaineena; eräissä kouluissa muutamia aineita opetetaan sorbiksi. Ylempää opetusta ei sorbiksi juuri ole tarjolla. Yliopistotasolla sorbia tutkitaan ja opetetaan ennen kaikkea Leipzigissa.

title: Slovakki

text: Slovakin kieli on läheistä sukua muun muassa tšekille, puolalle ja sorbille. Erityisen lähellä se on tšekin kieltä; molempien kielten puhujat kykenevät yleensä ymmärtämään toisiaan hyvin, mihin vaikutti aikanaan erityisesti Tšekkoslovakian valtio, jossa ihmiset puhuivat aina omaa kieltään ja tulivat ymmärretyksi. Kaikkein nuorimmalle sukupolvelle, joka ei ole kokenut yhteistä Tšekkoslovakian aikaa, toisen kielen ymmärtäminen saattaa olla hieman hankalampaa.

title: Sorbit

text: Natsihallinnon kukistuttua toisen maailmansodan myötä 1945 "Domowina" aloitti toimintansa uudelleen. Sorbeille ajettiin autonomiaa, mutta ajatukset siitä osoittautuivat epärealistisiksi. Vuonna 1948 voimaan astuneella lailla taattiin sorbien oikeudet ja kulttuurin elvyttämistyöt aloitettiin. Kehitys loppui kuitenkin 1950-luvulla, kun Itä-Saksan valtiossa aloitettiin sorbien assimilisaatioon tähtäävä politiikka. "Domowinan" johtoon valittiin tämän politiikan ajamiseksi "oikein" ajattelevia kommunisteja. Sorbin kieltä lakattiin käyttämästä opetuskielenä ja sitä opetettiin vuonna 1979 enää kuudessa koulussa. Saksan jälleenyhdistymisen tapahduttua sorbilainen kulttuuri on elpynyt. Sorbien asuma-alue on merkittävä ruskohiilen esiintymisalue. Kaivostoiminta on toisaalta tuonut heille elinkeinon, mutta toisaalta laajetessaan tuhonnut asuinaluetta. Ruotsalainen Vattenfall-energiayhtiö on hankkinut hiilen esiintymisalueita omistukseensa ja elvyttänyt kaivostoimintaa. Tämä on tuottanut ongelmia sorbeille. Aiheutettua vahinkoa on yritetty korvata. Nykyisin sorbeja on noin 60 000, joista 40 000 asuu Ylä-Lausitzissa ja loput 20 000 Ala-Lausitzissa.