query: Missä Giuseppe Verdi syntyi?

title: Giuseppe Verdi

text: Giuseppe Fortunino Francesco Verdi (10. lokakuuta 1813 Busseto – 27. tammikuuta 1901 Milano) oli italialainen romantiikan ajan oopperasäveltäjä.

title: Giuseppe Verdi

text: Verdi perusti muusikkojen vanhainkodin, Casa Verdin, joka avattiin vasta vuosi hänen kuolemansa jälkeen.[2] Giuseppina Strepponi Verdi, Giuseppe Verdin vaimo, kuoli 1897. Verdi kuoli 27. tammikuuta 1901. Hänen hautajaisensa olivat vaatimattomat: yksi pappi, yksi risti, yksi kynttilä, ei musiikkia. Musiikkikiellosta huolimatta ihmismassat puhkesivat laulamaan Va pensieroa, kun Verdin arkku kuljetettiin hautausmaalle. "Hän kuoli uljaasti, kuin taistelija, äänettömästi", kirjoitti Arrigo Boito ystävälleen.

title: Kohtalon voima

text: Tamberlick oli 1800-luvun suosituimpia laulajia, ja hänen vaikutusvallastaan todistaa se, että Verdi päätti jälleen ryhtyä sävellystyöhön. Harkittuaan asiaa Verdi päätti perustaa teoksensa Angel de Saavedran teokseen "Alvaro, o La fuerza del sino". Verdin työstämästä juonesta Piave laati nopeasti libreton, ja marraskuun lopussa 1862 Verdi lähti Venäjälle vaimonsa Giuseppina Strepponin kanssa. Perill Verdi kuitenkin havaitsi, että Pietarin kylmä talvi oli tehnyt tehtävänsä: pääosien laulajien äänet eivät olleet ensi-iltakunnossa. Kantaesitys peruttiin, mutta saman vuoden syyskuussa Verdi palasi Pietariin, ja "Kohtalon voima" esitettiin ensi kertaa marraskuun 22. päivänä. Alvaron roolin lauloi itseoikeutetusti Tamberlick.

title: Giuseppe Verdi

text: Verdin seuraava ooppera, Ernani, perustui Victor Hugon Hernaniin Se nosti säveltäjänsä kansainväliseksi kuuluisuudeksi. Hugo itse ei pitänyt ajatuksesta, että hänen teoksensa alennettaisiin oopperaksi, mutta vuosia myöhemmin tutustuttuaan Ernaniin ja myöhemmin hänen tekstiinsä sävellettyyn Rigolettoon Hugo perui puheensa ja kehui, kuinka Verdi oli onnistunut hänen teostensa muuttamisessa oopperaksi.

title: Giuseppe Verdi

text: Ennen Aidan Italian-kantaesitystä La Scalassa sopraano Teresa Stolz sairastui. Odotellessaan Aidansa parantumista Verdi kulutti aikaansa kirjoittamalla jousikvarteton. Verdin Jousikvartetto e-molli on alallaan mestariteos. Verdi itse sanoi: "En tiedä, onko se hyvä vai huono. Tiedän, että se on kvartetto."

title: Giuseppe Verdi

text: Ernani aloitti Verdin elämässä jakson, jota on totuttu sanomaan kaleeriorjuuden vuosiksi – "Anni di galera", kuten Verdi itse asian ilmaisi. Näiden yhdeksän vuoden (1842–1851) aikana hän kirjoitti 14 oopperaa, joista vain harvat ovat saaneet mestariteoksen aseman. Huomattavimmat lienevät Shakespeareen perustuva Macbeth sekä Luisa Miller, joissa Verdi käytti ensimmäistä kertaa sävellystekniikoita, jotka hän kehittäisi huippuunsa kolmessa viimeisessä oopperassaan Aida, Otello ja Falstaff. Huomion arvoinen on myös isänmaallinen Attila.

title: Giuseppe Di Stefano

text: Di Stefano esitti ja levytti muun muassa Giuseppe Verdin, Vincenzo Bellinin, Ruggero Leoncavallon, Pietro Mascagnin, Gaetano Donizettin, Giacomo Puccinin ja Amilcare Ponchiellin tuotantoa. Oopperoiden lisäksi levytysten joukkoon lukeutuu Verdin "Requiem". Viimeisen esiintymisensä tenori teki heinäkuussa 1992 Puccinin oopperassa "Turandot".

title: Jenni Lättilä

text: Jenni Lättilän esittämiin rooleihin kuuluvat muun muassa Lady Billows Benjamin Brittenin oopperassa "Albert Herring", Lady Macbeth Giuseppe Verdin oopperassa "Macbeth", Amelia Giuseppe Verdin oopperassa "Naamiohuvit", Gerhilde Richard Wagnerin oopperassa "Valkyyria", Gutrune ja Kolmas Norna Richard Wagnerin oopperassa "Jumalten tuho," nimetön Nainen Arnold Schönbergin monologioopperassa Erwartung sekä Donna Anna Mozartin oopperassa "Don Giovanni".

title: Giuseppe Verdi

text: 1860-luvulla Verdi sävelsi oopperat La forza del destino () ja Don Carlos. Tässä vaiheessa Verdiä pidettiin yleisesti jo parhaansa antaneena säveltäjänä, jonka ura oli laskusuunnassa. Häntä alettiin syyttää Richard Wagnerin imitoimisesta, vaikka, kuten Verdi itse totesi, hän oli käyttänyt kyseessä olleita keinovaroja (johtoteemoja) kauan ennen Wagneria.

title: Casa Verdi

text: Verdi itse ja hänen puolisonsa Giuseppina Strepponi on haudattu talon kappeliin.

title: Oulun Ooppera

text: Vuosina 1965–1970: Giuseppe Verdi: La Traviata, Giacomo Puccini: Madame Butterfly, Pjotr Tšaikovski: Jevgeni Onegin, Giuseppe Verdi: Naamiohuvit, Giacomo Puccini: Tosca, Leevi Madetoja: Pohjalaisia

title: Casa Verdi

text: Casa Verdi, "Casa di Riposo per Musicisti" (), on säveltäjä Giuseppe Verdin innoituksesta rakennettu vanhainkoti, joka sijaitsee Michelangelo Buonarroti -aukiolla Milanossa.

title: Giuseppe Verdi

text: Giuseppe Verdi alkoi säveltää toista oopperaa, Un giorno di regno (). Se oli opera buffa, joka ei sopinut Verdin sen hetkiseen mielialaan – hänhän suri lastensa kuolemaa. Työ keskeytyi Verdin sairastumiseen. Kun hän parani, Margherita sairastui vakavasti. Verdi pyysi Barezzia tulemaan Milanoon. Hän saapuikin tuntia ennen Margheritan kuolemaa. Vaimon kuolema masensi Verdiä entisestään. Tässä tilassa hän kirjoitti Un giorno di regnon loppuun, harjoitutti ja esitytti sen. Ooppera epäonnistui täydellisesti, ja Verdi päätti lopettaa säveltämisen.

title: Giuseppe Verdi

text: Vuonna 1873 kansallisrunoilija Alessandro Manzoni kuoli. Verdi kirjoitti hänen muistolleen Messa da Requiemin, joka kantaesitettiin Manzonin kuoleman yksivuotispäivänä. Dramaattista Requiemia on nimitetty jopa Verdin parhaaksi oopperaksi.

title: Giuseppe Verdi

text: Myöhemmin matkalla teatteriin Verdi tapasi Merellin, La Scalan impressaarin. Merelli vei Verdin La Scalaan, jossa hän antoi tälle uuden libreton luettavaksi. Turhautuneena Verdi vei libreton kotiinsa, heitti sen pöydälle niin, että se avautui kohdasta, jossa Verdi näki sanat Va, pensiero, sull'ali dorate (). Verdi ei saanut yöllä unta. Hän luki librettoa niin monta kertaa, että osasi sen aamulla ulkoa. Tämän jälkeen hän sävelsi Nabuccon, josta tuli hänen ensimmäinen menestysoopperansa. Nabuccon kantaesityksen jälkeen Verdistä tuli kuuluisa. Juuri oopperan kirjoittamiseen innoittanut kuoro Va pensiero oli iskenyt sorretun kansan sydämeen. Myöhemmin siitä tuli Italian Risorgimenton, itsenäisyystaistelun tunnus ja Italian valtion epävirallinen kansallislaulu.

title: Giuseppe Verdi

text: Lähes 15 vuoteen Verdi ei kirjoittanut yhtään oopperaa, vaikka hänen ystävänsä monesti häntä siihen suostuttelivat. Kuitenkin alkoi tapahtua, kun hänen kustantajansa, Ricordi, esitteli hänelle Arrigo Boiton, säveltäjän ja libretistin. Sävellystyö kesti vuosia. Verdi ei luvannut mitään ja piti kaiken salassa. Vähitellen "suklaaprojekti" alkoi muotoutua, ja niin syntyi ooppera Otello William Shakespearen näytelmän pohjalta.

title: Plácido Domingo

text: Domingo syntyi Madridissa, mutta muutti lapsena Meksikoon, jossa hän alkoi opiskella pianon soittoa ja orkesterinjohtamista. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa oopperalaulajana vuonna 1959 Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto, ja 1961 hän sai laulaa pääroolin Verdin oopperassa "La Traviata". Yksi Domingon tunnetuimmista rooleista on Verdin "Otellon" nimirooli. Domingo toimi vuodesta 1996 Washingtonin oopperan johtajana eikä tehnyt enää vuonna 2011 sopimusta uudelle kaudelle.

title: Giuseppe Verdi

text: Milanon konservatorio ei kuitenkaan hyväksynyt Verdiä oppilaaksi.[1] Hylkäämisen syyt on saatu selville vasta viime aikoina. Runsaat puoli vuosisataa sitten on päätelty seuraavaa: Konservatorio oli täynnä oppilaita, Verdi oli ulkomaalainen (Italia oli jaettu monen valtion kesken, joten Milano ja Busseto olivat eri maissa), Verdi oli liian vanha ja soitti pianoa väärällä tavalla. Kuultuaan hylkäämisestä Barezzi lupasi rahoittaa Verdin yksityiset opinnot. Verdi opiskeli professori Vincento Lavignan johdolla lähinnä kontrapunktia, jossa tämä oli erityisen tarkka. Verdi kirjoitti omien sanojensa mukaan Lavignan opissa "pelkkiä kaanoneita ja fuugia, kaikenlaisia fuugia ja kaanoneita".

title: Giuseppe Verdi

text: Verdi sävelsi lähes kolmekymmentä oopperaa.[3]

title: Giuseppe Verdi

text: Verdin viimeinen ooppera, Falstaff, oli myös Boiton Shakespeare-librettoon sävelletty. Libretto perustui näytelmiin Windsorin iloiset rouvat, Henrik IV ja Henrik V. Falstaff oli Verdin ainoa onnistunut opera buffa, koominen ooppera. Otellossa ja Falstaffissa Verdi vei huippuunsa italialaisen oopperan. Ne eivät ole kuitenkaan erityisen suosittuja, sillä ne vaativat yleisöltään paljon. Niiden jälkeen Verdi aikoi lopulta toteuttaa pitkäikäisen unelmansa, säveltää Shakespearen Kuningas Lear, mutta hänen ikänsä ja terveytensä ei sitä sallinut.

title: Giuseppe Verdi

text: Verdiltä tilattiin juhlahymni Suezin kanavan ja Kairon oopperatalon avajaisiin. Tästä Verdi kieltäytyi, mutta innostui seuraavana vuonna oopperan säveltämisestä. Oopperan aiheeksi annettiin vanha egyptiläinen tarina, josta Verdi muokkasi libretisti Antonio Ghislanzonin avulla oopperalle libreton. Oopperan nimeksi tuli Aida. Pariisin valtaus esti kuitenkin pukujen toimittamisen ajoissa Kairoon, joten alkuvuodeksi 1871 suunniteltu kantaesitys siirtyi joulukuulle. Pian Aida esitettiin Milanon La Scalassa ja sen voittokulku alkoi. Verdiä syytettiin taas Wagnerin imitoimisesta. Hän totesi, että on todella mukavaa kuulla 35 työvuoden kuluttua olevansa imitoija.

title: Giuseppe Verdi

text: Giuseppe Verdi syntyi Busseton pikkukaupungissa 1813. Kauppias ja amatöörimuusikko Antonio Barezzin kiinnitti huomiota hänen lahjakkuuteensa. Barezzi tuki häntä monin tavoin, opetti häntä soittamaan eri puhallinsoittimia ja otti hänet asumaan taloonsa. Barezzi järjesti myös Verdille stipendin, jotta tämä voisi opiskella kuuluisassa Milanon konservatoriossa.

title: Giuseppe Verdi

text: Rossinin kuoltua 13. marraskuuta 1868 Verdi esitti, että italialaiset säveltäjät säveltäisivät yhdessä Rossinin muistoksi Requiemin, johon Verdi itse tarjoutui säveltämään viimeisen osan, Libera men. Erinäisten syiden vuoksi Rossini-sielunmessua ei koskaan esitetty, ja se on edelleen tallessa nuottikustantaja Ricordilla.

title: Luettelo kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja sivuhenkilöistä

text: Rehti Ratkaisu on yksi kolmesta veljestä, jotka omistavat ja johtavat Hotelli Ratkaisua. Hän pysyy mieluummin varjoissa, ja monet ihmiset luulevat hänen olevan vain myytti. (Tämä todistuu, kun kreivi Olaf katsoo häntä ja sanoo: "Olet siis oikea ihminen! Minä kun pidin sinua aina taruolentona, sellaisena kuin yksisarvinen tai Giuseppe Verdi." Klaus vastaa tähän heti: "Giuseppe Verdi ei ole taruolento. Hän on oopperasäveltäjä!") Rehti on VPK:n jäsen tulipaloa vastaan taistelleiden puolella.

title: Lacrimosa (televisioelokuva)

text: "Lacrimosa" on ohjaajansa Hannu Kahakorven ja käsikirjoittajansa Liisamaija Laaksosen viimeinen yhteistyö. Kahakorpi oli etsinyt "Lacrimosan" kaltaista suuren mittakaavan rakkaustarinaa useita vuosia - Laaksonen otti tehtävän vastaan: syntyi "Lacrimosa". Nimi on viittaus Giuseppe Verdin sävelteokseen "Requiem". Lacrimosa on kyyneltä tarkoittavan lacrima-substantiivin feminiini adjektiivi.

title: Giuseppina Strepponi

text: Clela Maria Josepha (Giuseppina) Strepponi (s. Lodossa 8. syyskuuta 1815, k. Bussetossa 14. marraskuuta 1897) oli tunnettu lombardialainen sopraano ja Giuseppe Verdin vaimo. Strepponi opiskeli Milanon konservatoriossa ja lauloi Itävallassa usean vuoden ajan. Hän debytoi La Scalassa vuonna 1839. Hän alkoi tapailla Verdiä, joka oli hieman aikaisemmin jäänyt leskeksi hänen ensimmäisen vaimonsa Margherita Barezzin kuoltua. Hän lauloi pääroolin monissa säveltäjän uran ensimmäisistä oopperoista, mm. Nabuccossa. Strepponi ja Verdi menivät naimisiin 1859 asuttuaan sitä ennen yhdessä jo 12 vuotta. Hänen kirjeenvaihtonsa on näytellyt tärkeää roolia Verdin elämän tutkimuksessa.

title: Giuseppe Verdi

text: Väitetään, että Nabuccon kantaesityksessä Abigaillen roolin laulaneen, uransa ehtoopuolella olleen sopraanon, Giuseppina Strepponin ja Giuseppe Verdin välinen, sittemmin pitkäikäiseksi muodostunut, suhde olisi alkanut näihin aikoihin. Verdi piti yksityiselämänsä hyvin salassa, joten totuutta ei tiedetä. Myöhemmin he asuivat yhdessä ja menivät naimisiin vuonna 1859. Verdin seuraava ooppera, I Lombardi alla prima crociata, pyrki seuraamaan Nabuccon jalanjälkiä. Se oli tietoisesti isänmaallinen. Siinä oli Va pensieroa vastaava kuoro O Signore, dal tetto natio. Tämän oopperan myötä Verdi sai tutustua ensimmäistä – mutta ei viimeistä – kertaa sensuurin kiemuroihin: esimerkiksi erään aarian alku "Ave Maria" piti muuttaa muotoon "Salve Maria".

title: Giuseppe Verdi

text: Verdi oli isänmaanystävä. Hänen panoksensa Italian itsenäistymistaistelussa oli isänmaallinen musiikki: Va pensiero, Patria oppressa (oopperasta Macbeth), Attila ja monet muut olivat liikuttaneet kansan syviä rivejä. Verdin nimeä alettiin käyttää lyhenteenä sanoista "Vittorio Emmanuele Re d'Italia" (), kun haluttiin varmistaa kansallisaatteen leviäminen sensuurin sitä estämättä. Verdistä tuli myös Italian ensimmäisen parlamentin jäsen.

title: Giuseppe Verdi

text: Free scores by Giuseppe Verdi at the International Music Score Library Project (IMSLP) Mutopia Project geni.com

title: Giuseppe Verdi

text: Kun Verdin edellinen opettaja Provesi kuoli, Bussetossa vapautui urkurin paikka, ja Verdi päätyi kotikaupunkiinsa työhön. Verdi avioitui suosijansa tyttären Margherita Barezzin kanssa 4. toukokuuta 1836. He saivat avioliiton aikana kaksi lasta. Verdi sävelsi, opetti ja johti. Hän oli saanut valmiiksi ensimmäisen oopperansa, Rocesterin, josta ei ole säilynyt yhtään kappaletta tuolla nimellä. Ei tiedetä muuttuiko Rocester Obertoksi, joka oli Verdin ensimmäinen esitetty ooppera, vai onko Oberto itsenäinen teos. Verdin opettaja Lavigna ehti kuolla ennen kuin Verdi sai Oberton esitetyksi La Scalassa Milanossa, mihin Verdi olisi tarvinnut Lavignan apua. Samaan aikaan Verdien vanhempi lapsi kuoli. Verdit päättivät matkustaa Barezzin lainarahojen turvin Milanoon, jossa Verdi järjesti Obertolle esityksen La Scalaan. Näihin aikoihin Verdien toinenkin lapsi kuoli.


query: Kuinka monta kirjaa on Perillinen -kirjasarjassa?

title: Luettelo Perillinen-kirjasarjan hahmoista

text: Tämä on luettelo Perillinen-kirjasarjan hahmoista. Perillisen on kirjoittanut yhdysvaltalainen kirjailija Christopher Paolini. Sarjaan kuuluu yhteensä neljä kirjaa: Eragon (2003), Esikoinen (2005), Brisingr (2008) ja Perillinen (2011). Perillinen on saavuttanut suuren suosion monissa maissa, myös Suomessa. Esimerkiksi sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa ovat myyneet yhteensä yli 15,5 miljoonaa kappaletta, ja sen kirjoja on käännetty yli 50 kielelle[1].

title: Perillinen (kirjasarja)

text: "Perillinen"-kirjasarja on ollut suosittu. Sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa ovat myyneet yhteensä yli 15.5 miljoonaa kappaletta, ja sen kirjoja on käännetty yli 50 kielelle. Kirjasarja on saanut kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton, ja sitä on kritisoitu liioista samankaltaisuuksista esimerkiksi "Tähtien sota" -elokuvasarjan ja "Taru sormusten herrasta" -kirjasarjan kanssa.

title: Teinistä tähdeksi

text: Teinistä tähdeksi. Kuinka Sarasta tuli Peppi on "Salatut elämät" -televisiosarjaan perustuvan kirjasarjan kuudestoista osa. Kirjan on kirjoittanut Aki Ryynänen, ja se julkaistiin vuonna 2009.

text: Kuningatar Islanzadín tytär, johon Eragon ensimmäisessä kirjassa rakastuu. Perillinen-trilogian ensimmäisessä osassa Arya toimittaa Saphiran munaa, kun Durza yllätti hänet haltiatovereineen metsästä ja surmasi muut mukana olleet haltiat. Arya lähettää munan maagisilla kyvyillään mahdollisimman lähelle vanhan lohikäärmeratsastajan Bromin asuinpaikkaa, Carvahallia. Arya vangitaan ja viedään Gil'eadiin, jossa Durza kiduttaa häntä. Eragon näkee todentuntuisia unia kuvankauniista haltianeidosta Aryasta murehtimassa kohtaloaan ja haluaa pelastaa tämän. He pakenevat yhdessa Murtaghin ja Aryan kanssa.

title: Perillinen (kirja)

text: Perillinen on Christopher Paolinin kirjoittaman Perillinen-kirjasarjan neljäs osa. Se ilmestyi vuonna 2011. Aikaisemmat teokset kirjasarjassa ovat Eragon, Esikoinen ja Brisingr. Suomeksi kirja julkaistiin lokakuussa 2012. Sen käänsi Sirkka Aulanko.

title: Brisingr

text: Brisingr on yhdysvaltalaisen kirjailijan Christopher Paolinin kirjoittama fantasiaromaani vuodelta 2008. Teos on Paolinin luoman "Perillinen"-kirjasarjan kolmas osa, ja sitä edelsivät teokset "Eragon" ja "Esikoinen". Sarjan on neljännessä osassa Perillinen. Yhdysvalloissa "Brisingr" myi julkaisupäivänään 550 000 kappaletta, ja se nousi USA Todayn 150 top bestseller -listan kärkeen. Suomeksi "Brisingr" julkaistiin maaliskuussa 2009. Suomeksi sen käänsi Tarja Rouhiainen.

text: Horstin ja Elainin toinen poika.

title: Perillinen (kirjasarja)

text: Perillinen ("Inheritance Cycle", aiemmin "Inheritance Trilogy") on yhdysvaltalaisen Christopher Paolinin kirjoittama fantasiakirjasarja, jonka ensimmäinen osa "Eragon" julkaistiin vuonna 2002 ja uudelleen vuonna 2003. "Perillinen" kertoo nuoresta Eragonista ja hänen lohikäärmeestään Saphirasta. Tapahtumat sijoittuvat fantasiamaailma Alagaësiaan. Sarjasta on vuoteen 2012 mennessä julkaistu neljä osaa. Sarjan kahta ensimmäistä kirjaa on myyty yhteensä yli 15,5 miljoonaa kappaletta, ja sarjan kirjoja on käännetty yli 50 kielelle.

title: Christopher Paolini

text: Christopher Paolini (s. 17. marraskuuta 1983 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi Perillinen-kirjasarjastaan. Paolini aloitti esikoisteoksensa Eragonin kirjoittamisen 15-vuotiaana, ja hänestä tuli bestseller-kirjailija 19-vuotiaana. Perillinen on saavuttanut suuren suosion monissa maissa, myös Suomessa. Esimerkiksi sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa ovat myyneet yhteensä yli 15,5 miljoonaa kappaletta, ja sen kirjoja on käännetty yli 50 kielelle[1]. Ensimmäisen kirjan pohjalta on lisäksi tehty samanniminen elokuva, joka tuli elokuvateattereihin 15. joulukuuta 2006. Perillinen-sarjan kolmas osa, Brisingr, julkaistiin alkuperäiskielellä syyskuussa vuonna 2008 ja suomeksi keväällä 2009. Sarjan neljännen osan, Perillisen, alkuteos julkaistiin vuonna 2011 ja suomennos lokakuussa 2012. Christopher Paolini asuu Paradise Valleyssa, Montanassa.

title: Urgali

text: Urgalit ovar Christopher Paolinin Perillinen-kirjasarjan sarvekkaita hahmoja. Ensimmäisessä kirjassa ne kuvataan tyhminä, raakalaismaisina hirviöinä, joita kaikkien sopii tappaa. Esikoinen-kirjan lopputaistelussa ne kuitenkin liittyvät vardeneihin, ja Eragon joutuu toteamaan että urgalit eivät olekaan vain verenhimoisia hirviöitä.

text: Durza on varjo ja yksi Eragonin vaarallisimmista vihollisista.

text: Durza kuvataan kirjassa pitkäksi ihmisen muotoiseksi hahmoksi, jolla on karmiininpunaiset hiukset ja punaruskeat silmät. Durzan vartalo on laiha ja jäntevä, mutta täynnä voimaa. Hän käyttää aina mustia vaatteita, ja hänen miekassaan on pitkä naarmu, jonka Ajihad oli tehnyt.

title: Perillinen (kirjasarja)

text: Paolini aloitti esikoisteoksensa "Eragonin" kirjoittamisen 15-vuotiaana vuonna 1998. Paolinin perhe julkaisi itse "Eragonin" vuonna 2002. Kustantamo Alfred A. Knopf julkaisi teoksen uudelleen vuonna 2003. "Perillisen" toinen osa "Esikoinen" julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin vuonna 2005 ja sarjan kolmas osa "Brisingr" puolestaan syyskuussa vuonna 2008. Alun perin sarjan oli tarkoitus koostua vain kolmesta kirjasta, mutta sittemmin luku laajeni neljään. Sarjan neljännen osan nimi on "Perillinen", ja se julkaistiin 8. marraskuuta 2011. "Eragonin" pohjalta on tehty samanniminen elokuva. Se sai ensi-iltansa vuonna 2006.

text: Asuu haltioiden luona Du Weldenvardenissa.

text: Lohikäärme, joka jäi henkiin, kun Galbatorix petti ja tappoi muut lohikäärmeet ja heidän ratsastajansa. Hän ja hänen ratsastajansa Oromis piiloutuivat Ellesmeraan. Glaedrin toinen etujalka on katkennut taisteluissa, hän on noin kaksi kertaa pidempi kuin Saphira ja on kullanvärinen. Glaedr antaa sydänten sydämensä eli eldunarín Eragonille. Kirjassa Brisingr Glaedr kuoleen pian Oromiksen jälkeen.

text: Horstin ja Elainin poika.

title: Star Wars Legends

text: Vuonna 1996 julkaistiin Michael A. Stackpolen kirjoittaman "X-wing"-kirjasarjan aloittava "Rogue Squadron". Kirjat sijoittuivat seitsemän vuotta "Uuden toivon" jälkeen, ja niitä pidettiin "Thrawn"-trilogian ohella laadukkaimpina "Tähtien sota" -kirjoina. Kirjasarja esitteli kaksi merkittävää roistoa: Coruscantin turvallisuuspäällikön Ysanne Isardin ja sotalordi Zsinjin. Varsinkin Isard esiintyi monissa muissa kirjoissa ja sarjakuvissa.

text: Horstin vaimo, joka Esikoisessa odottaa lasta. Synnyttää viimeisessä kirjassa lapsen, jonka vakavan vamman Eragon parantaa.

text: Morzan oli ensimmäinen ja viimeinen sekä ylivoimaisesti kaikkein uskollisin valapatoista. Murtagh on hänen poikansa. Hänen vaimonsa nimi oli Selena (Murtaghin ja Eragonin äiti). Selena oli myös Morzanin paras ja luotetuin vakooja,tunnettiin mustana kätenä. Brom tappoi Morzanin lohikäärmeenmunajahdin aikana. Morzan auttoi Galbatorixia varastamaan uuden lohikäärmeen vanhan kuoltua. Morzan oli myös oppiaikana Ilireassa (Uru'baen) Bromin ystävä, ja käytti tätä hyväkseen monin eri tavoin. Morzan kantoi punaista Zar'roc-nimistä miekkaa, jonka Brom otti häneltä ja antoi myöhemmin Eragonille

text: Roran "Väkivasara" Garrow'n poika on Eragonin serkku sekä Eragonin luotettava ystävä. Molemmat asuvat Carvahall-nimisessä kylässä tarinan alussa. Myöhemmin Roranista tulee epävirallisesti Carvahallin johtaja. Roran on rakastunut Katrinaan, joka on kylän teurastajan Sloanin tytär. Tällä suhteella on suurempi rooli trilogian toisessa kirjassa, Esikoisessa. Aiemmin Eragon-kirjassa hän lähtee mylläriksi Therinsfordin pikkukylään, jonka aikana hänen isänsä Garrow kuolee ra'zacien etsiessä Saphiran munaa Eragonin ja Roranin kodista.

text: Sloanin tytär ja Roranin rakastettu, jonka tämä myöhemmin kihlaa.

title: Narnia

text: Narnia on keskeisin tapahtumapaikka C. S. Lewisin kirjoittamassa Narnian tarinat -kirjasarjassa. Kirjassa "Taikurin sisarenpoika" kerrotaan kuinka Aslan-leijona luo Narnian.

text: Fisk teki eragonin jälkeisessä kirjassa Esikoinen lankuista kilpiä kyläläisten suojaamiseksi valtakunnan sotilaita.

text: Hrothgar oli kunnioitettu kääpiöiden kuningas. Hän oli monta sataa vuotta vanha, kunnes Murtagh surmasi hänet Palavilla tasangoilla. Hänen salinsa sijaitsee Farthen Dûrissa. Hänellä oli aseenaan hyvin vanha tappara, Volund.

title: Gil’eadin taistelu

text: Gil'eadin taistelu käytiin Christopher Paolinin Perillinen-kirjasarjan kolmannen kirjan Brisingrin lopussa Galbatorixin valtakunnan kaupungissa nimetä Gil'ead, joka sijaitsi pohjoisessa lähellä haltioiden kotimaata Du Weldenvardenia.

title: Alagaësia

text: Alagaësia on Christopher Paolinin luoma fantasiamaailma neliosaisessa Perillinen-kirjasarjassa.

title: Eragon

text: Eragon on Christopher Paolinin kirjoittama romaani, joka on Perillinen-kirjasarjan ensimmäinen osa. Se julkaistiin kotimaassaan Yhdysvalloissa vuonna 2003 ja Suomessa vuonna 2005. Kirjan tarina jatkuu sarjan toisessa osassa nimeltä "Esikoinen". Sarjan kolmas osa "Brisingr" julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 2008. Sen suomennos ilmestyi keväällä 2009.

text: Pitää Carvahallin baaria, Seitsemää lyhdettä.

text: Du Weldenvardenin haltioiden kuningatar, joka nousi hallitsijaksi puolisonsa kuoltua. Hän on Aryan äiti ja on hyvin huolissaan ainoastaan kuultuaan tämän joutuneen Durzan käsiin. Islanzadia seuraa valkea Hoopo-korppi, joka pitää arvuutteluista. Hoopo kuului Islanzadin puolisolle. Yleensä Hoopo huutele "Wyrda". Islanzadi on erittäin vahva ja kunnioitettu soturi. Islanzadi kuolee viimeisessä kirjassa lordi Barstin iskuun.

text: Ajihadin tytär, josta tulee vardenien johtaja isänsä kuoleman jälkeen. Hän päättää ensi töikseen, että vardenien on siirryttävä Surdaan. Nasuada myös päättää liittoutua Urgalien kanssa huolimatta kansan vastustuksesta, ja saa Urgaleilta lempinimen "Yövaanija" tumman ihonvärinsä takia. Nasuda myös keksii, miten Vardenit voivat ansaita rahaa (myymällä magian avulla valmistettua pitsiä), kun Surdan kuningas Orrin kieltäytyy lainaamasta Vardeneille enempää rahaa. Vahva johtaja, joka nauttii suuresta kansansuosiosta. Nasuadasta tulee viimeisessä kirjassa Galbatorixin kuoltua Valtakunnan kuningatar.


query: Missä Lapinjärvi sijaitsee?

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvi () on Suomen kunta, joka sijaitsee Uudenmaan maakunnassa. Kunnan väkiluku on [1] ja sen pinta-ala on km², josta km² on maata ja loput km² sisävesialueita.[2] Kunta on kaksikielinen: prosenttia sen asukkaista puhuu äidinkielenään suomea ja prosenttia ruotsia. Lapinjärven naapurikunnat ovat Iitti, Kouvola, Loviisa, Myrskylä ja Orimattila.

title: Lapinjärvi (järvi)

text:
Lapinjärvi on järvi Loviisanjoen vesistössä lähes keskellä Lapinjärven kuntaa. Lapinjärvi rajoittuu lännessä Ingermaninkylään, idässä Vasarankylään ja etelässä Kirkonkylään. Lapinjärvi on Lapinjärven ainoa kokonaan kunnan alueella sijaitseva järvi; Pyhäjärvi Porlammilla sijaitsee osittain Artjärven alueella ja Särkijärvi osaksi Ruotsinpyhtään puolella.
Lapinjärvi on matala ja sameavetinen järvi.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärven tärkein pääväylä on vuonna 1961 käyttöönotettu valtatie 6, joka kulkee Lapinjärven läpi, Kirkonkylän eteläpuolelta.[52][53] Lapinjärven sisällä tärkeimpiä teitä ovat Lapinjärven ja Loviisan välinen seututie 176, seututie 174 Kimonkylästä Artjärven kautta Myrskylään, Porlammilta VT-6:lle tuova yhdystie 1771, Artjärven ja Porlammin välinen yhdystie 1732, Myrskylän ja Porlammin välinen yhdystie 1751, Lindkoskelta Ruotsinkylään menevä yhdystie 1791 sekä Kimonkylän ja Iitin välinen yhdystie 3610.[53]

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvi on aina ollut erittäin vahvasti maatalouspitäjä, vaikka tilanne on muuttunut viime vuosikymmeninä. Kalastusta Lapinjärvellä ei ole koskaan harjoitettu erityisemmin, vaan Lapinjärvestä saadut kalat kulutettiin lähinnä kotitarpeisiin.[30] 1800-luvulla lapinjärveläisten tärkein kauppatavara oli viina, joka valmistettiin yleensä rukiista, mutta myös kauran käyttö oli yleistä.[31] Vuonna 1834 lapinjärveläisten tuloista jopa 60 prosenttia oli peräisin viinasta.[32] 1750-luvun puolivälissä noin joka toisessa talossa oli viinapannu.[33] Salapoltto oli kuitenkin hyvin yleistä ja muodostui suureksi ongelmaksi myös Lapinjärvellä, mutta vähentyi 1800-luvun lopulla.[31] Lapinjärven suurin pannu oli vuonna 1860 Sjökullan kartanon muurattu viinapannu, jonka vetoisuus oli 185 litraa.[34]

title: Porlammi

text: Porlammi () on Lapinjärven kuntaan kuuluva kylä, joka sijaitsee Myrskylän Syväjärven ja Loviisan radan itäpuolella sekä Pyhäjärven eteläpuolella. Kylän kautta virtaa Koskenkylänjoki. Lapinjärven sisällä Porlammi rajoittuu Ingermaninkylään lännessä.

title: Lapinjärvi

text: Vuoden 2017 lopussa Lapinjärvellä oli 2 706 asukasta, joista 782 asui taajamissa, 1 881 haja-asutusalueilla ja 43 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Lapinjärven taajama-aste on 29,4 %.[60] Lapinjärven taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli kunnan keskustaajamaan Lapinjärven kirkonkylään, jossa oli vuoden 2017 lopussa 782 asukasta.[61]

title: Lapinjärven koulutuskeskus

text: Lapinjärven koulutuskeskus on siviilipalvelusmiesten koulutuskeskus, joka sijaitsee neljä kilometriä Lapinjärven kirkonkylän eteläpuolella valtatie 6:n varrella, entisen Sjökullan kartanon alueella. Alueella on kymmenen eri rakennusta, joista kolme on kivisiä päärakennuksia (A, B, C) sekä luentosaliksi muutettu sikala. Rakennuksia on aikaisemmin käytetty alkoholistiparantolana ja pakolaiskeskuksena.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvi (Lappträsk) on tarkoittanut alkujaan järveä, jonka ympärille kunta on muodostunut. On arveltu,[16] että järven nimi on ollut aikaisemmin Lappvesi, mutta nimi on Itä-Uudellamaalla yleisen käytännön mukaan muuttunut muotoon Lappträsk. Nimeä Lappträsk on todennäköisesti käytetty alun perin nykyisen Ingermaninkylän alueesta, jossa sijaitsi kappeli, mutta Lapinjärven tultua itsenäiseksi seurakunnaksi 1575 nimitys siirtyi tarkoittamaan aluetta, johon liitettiin kyliä Pyhtäästä ja Pernajasta.[16] Alkuliite lapp on hyvin yleinen Lapinjärvellä ja osoittaa[16] lappalainen-nimityksen vaikutuksen nimistöihin. Lapinjärvellä sijaitsee muun muassa Lappängarna (niittyalue Vasarankylässä) ja Pukarolla sijaitseva kallio Lappberget.[16]

title: Lapinjärven Urheilijat

text: Lapinjärven Urheilijat on Lapinjärvellä 24. tammikuuta 1945 perustettu urheilu- ja voimisteluseura. Lukon menestynein urheilija on yleisurheilija Brita Johansson, joka teki useita Suomen ennätyksiä pituushypyssä ja 100 metrin juoksussa. Lapinjärven Lukko järjestää vuosittain kolmiseuraotteluita Artjärven Ahjon ja Myrskylän Myrskyn välillä. Lapinjärvellä toimivat myös LIF ja Porlammin Pyry nimiset yleisurheiluseurat.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvellä on vain yksi kokonaan kunnan alueella sijaitseva järvi, Lapinjärvi, joka sijaitsee melko keskellä kuntaa ja rajoittuu Ingermaninkylään, Kirkonkylään, ja Vasarankylään. Järven pinta-ala on noin 530 ha ja sen rantaviiva 11,5km.[23] Lapinjärven alueella sijaitsee myös osa Pyhäjärveä, joka on Suomen keskisyvyydeltään syvin järvi ja joka kuuluu suurimmaksi osaksi Artjärven kuntaan. Aivan kaakkoisosassa Lapinjärveä Lapinkylässä sijaitsee Särkijärvi, joka ulottuu myös Ruotsinpyhtään puolelle. Jokia Lapinjärven alueella on kolme: Koskenkylänjoki, Rutuminjoki (myös Lapinjärvenjoki tai Loviisanjoki) sekä Taasianjoki, jonka vesistöalue on 27000 hehtaaria.[24]

title: Lapinjärven kirkko

text: Lapinjärvellä on perinteisesti haudattu vainajat kirkon läheisyydessä olevalle hautausmaalle, mutta nykyään suurin osa vainajista haudataan niin sanotulle uudelle hautausmaalle. Se on vanhasta hautausmaasta noin 400 metrin päässä. Lapinjärven sankarihaudat ovat uudella hautausmaalla. Siunauskappeli sijaitsee hautausmaan laidalla, se on kunnostettu vuosina 2003–2004 ja vihittiin käyttöön 7. marraskuuta 2004.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvellä sijaitsee myös Heikinkylä-Pekinkylän pajamuseo, joka on 1800-luvulta peräisin oleva sepän paja.[101]

title: Lapinjärvi (järvi)

text: Lapinjärven rantaviiva on n. 11,5 kilometriä pitkä. Järven pinta-ala on noin 530 hehtaaria. Lapinjärven keskisyvyys on hieman vajaa 2 metriä. Syvin kohta on 2,61 metriä syvä ja sijaitsee "Storholmenin" (suom. "Suursaari") luoteispuolella. Lapinjärvessä on myös kaksi saarta: "Storholmen" ja "Lillholmen" (Suursaari ja Piensaari).

title: Lapinjärven pikku kirkko

text: Lapinjärven pikku kirkko on Lapinjärven kirkoista pienempi ja sijaitsee toisen kirkon, Lapinjärven kirkon vieressä. Kirkko on rakennettu korvaamaan vuonna 1742 palanut kirkko. Kirkkoon mahtuu noin 150 henkeä.

title: Vasarankylä

text: Vasarankylä () on kylä Lapinjärven kunnassa. Kylän vanha nimi on "Vasarby", josta juontuu suomenkielinen nimi, mutta ruotsinkielinen "Norrby" () on saanut alkunsa todennäköisesti kylän sijainnista suhteessa Lapinjärven kirkonkylään: kylä rajoittuukin etelässä Kirkonkylään, idässä Lindkoskeen, koillisessa Pukaroon ja lännessä Ingermaninkylään. Vasarankylästä on löytynyt vanhimmat merkit (yhdessä Lindkosken kanssa) Lapinjärven asutuksesta kivikaudelta. Asukkaita Vasarankylässä on 144. Vasarankylässä sijaitsee seuratalo Wasargård, joka on palanut vuosina 1938 ja 1963, mutta rakennettu aina uudestaan. Vasarankylässä on myös toiminut meijeri, joka perustettiin vuonna 1891.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvellä on kaksi kirkkoa vierekkäin kunnan keskustassa. Niitä kutsutaan historiallisista syistä nimityksillä ruotsalainen kirkko (suurempi) ja suomalainen kirkko (pienempi), vaikkei kieliasialla nykyisin ole niiden käytön kannalta merkitystä. Kirkot ovat rakennettu 1700-luvulla ja kirkkojen läheisyydessä oleva kellotapuli 1800-luvulla.[99] Kirkkojen läheisyydessä sijaitsee myös vanha hautausmaa. Uusi hautausmaa sijaitsee Kirkonkylän toisella puolella alle puolen kilometrin päässä kirkoista. Uuden hautausmaan läheisyydessä sijaitsee myös 2003–2004 peruskorjattu siunauskappeli.[99]

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvellä on suhteellisen paljon liikuntamahdollisuuksia. Kunnan alueella on muun muassa kolme uimarantaa, Kirkonkylässä, Porlammilla sekä Harsbölessä,[96] kaksi tenniskenttää (Porlammilla ja Kirkonkylässä), jääkiekkokaukaloita sekä muutamia pururatoja.[94] Lapinjärven Kirkonkylän alueella Mariebergissä on yleisurheilukenttä, jonka yhteydessä on jalkapallokenttä, tennisverkko, lentopalloverkko, katukoripallokenttä, ja aluetta kiertää pururata. Kesäisin Lukko ja LIF järjestävät kentällä yleisurheilukilpailuja. Liikuntahalleja on sekä Kirkonkylän koulun että Porlammin koulun läheisyydessä.[94] Vuonna 1975 Lapinjärvelle rakennettiin useiden yhdistysten aloitteesta uimahalli, joka kunnallistettiin 1981. Uimahalli sijaitsee Porlammilla Porlammin koulun yhteydessä.[94] Uimahallissa on kaksi allasta, joista suurempi on 16,63 metrin pituinen. Nykyään halli on suljettu. [97]

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärven ensimmäinen kunnalliskoti otettiin käyttöön 1920-luvulla.[80] Sitä ennen kunta oli vain tukenut rahallisesti sekä ruuallisesti vaivaisia ja köyhiä. Heikinkylään perustettu kunnalliskoti (myöhemmin vanhainkoti) siirrettiin Kirkonkylään ja toimii siellä edelleenkin.[81] Lapinjärvellä on toiminut muun muassa nuorisosiirtola 1930-luvulla, alkoholiparantola, pakolaiskeskus, ja ne kaikki ovat toimineet Latokartanon tiloissa.[82] Samoin Lapinjärvellä toimi tuberkuloosiin keskittynyt Lapinjärven parantola.[83] Nykyään parantolan tiloissa toimii mielenterveys- ja päihdekuntoutujien asumiskeskus.[84] Lapinjärvellä toimii myös kaksi lastenkotia.[85][86]

title: Lapinjärven kunnanvaltuusto

text: Lapinjärven kunnanvaltuusto () on Lapinjärven korkein päättävä elin. Lapinjärven kunnanvaltuustoon valitaan 21 valtuutettua.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärven pinta-ala on 339,36km2, josta vesistöjä on 9,48km2.[2] Lapinjärven alueella sijaitsee muutamia järviä ja jokia.

title: Lapinjärvi

text: Elokuussa 1997 Lapinjärvi sai oikeudekseen hoitaa suomalaisten siviilipalveluksen.[34] Lapinjärven koulutuskeskus sijaitsee Latokartanon alueella Ingermaninkylässä. Siviilipalveluksen 28 päivän koulutusjakson käy Lapinjärvellä suorittamassa vuosittain 1600 siviilipalvelusvelvollista.[79]

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärven alueen vaikutus myös maailmanlaajuiseen maantieteen tutkimiseen on merkillepantava: Porlammilla Pyhäjärven rannalla, Tornikallion laella sijaitsee Struven ketjuun kuuluva mittauspiste Porlom II. Ketju kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin. Samalla kalliolla sijaitsi myös Maanmittauslaitoksen kolmiomittaustorni aina 1980-luvun puoliväliin asti.[22]

title: Lapinkylä (Lapinjärvi)

text: Lapinkylä () on kylä Lapinjärven kunnassa. Lapinkylä sijaitsee Liljendalin, Pernajan ja Lapinjärven rajojen risteyskohdassa, Harsbölen pohjoispuolella, Heikinkylän ja Pekinkylän eteläpuolella. Lapinkylässä on 57 asukasta, ja se on Lapinjärven toiseksi pienin kylä asukasluvultaan ennen Harsböleä.

title: Rutumi

text: Rutumi () on kylä Lapinjärven kunnassa ja sijaitsee valtatie 6:n varrella. Rutumi sijaitsee Lapinjärven läntisessä osassa rajoittuen lännessä Liljendaliin ja koillisessa Ingermaninkylään. Rutumin läpi virtaa Rutuminjoki. Alueella sijaitsee myös Tenalampi.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärven alueella kulkeva Lahti-Loviisa-rata oli alun perin kapearaiteinen Loviisan-Vesijärven rautatie, joka yhdisti Päijänteen ja Vesijärven vesireitit Suomenlahteen.[53] Radan varrella oleva Lapinjärven rautatieasema, josta on nykyään jäljellä vain kiviset portaat, sijaitsee Rutumissa. Rutumissa ja Lipossa on myös asemarakennukset, mutta ne toimivat nykyään asuinrakennuksina.[54] Lapinjärven kunnan alueella sijaitsee nykyään yksityiskäytössä oleva entinen Myrskylän rautatieasema.

title: Lapinjärven kirkonkylä

text: Lapinjärven kirkonkylä () sijaitsee valtatie 6:n varressa, melko keskellä Lapinjärven kuntaa. Kirkonkylä rajoittuu luoteessa Lapinjärveen, lännessä Ingermaninkylään, kaakossa Heikinkylään, etelässä Pekinkylään, idässä Lindkoskeen ja pohjoisessa Vasarankylään. Kirkonkylä on Lapinjärven suurin kylä 781 asukkaallaan ennen Porlammia ja Pukaroa. Kirkonkylällä sijaitsee suurin osa Lapinjärven toimistoista ja kunnantalo. Nähtävyyksiä Lapinjärven kirkonkylässä on mm. luutnantin asuintalo Brofogdas 1700-luvulta ja kotiseututalo Kycklings. Lapinjärven kaksi kirkkoa sekä kaksi hautausmaata sijaitsevat kirkonkylän alueella. Kirkonkylän alueella toimivat myös suomen- ja ruotsinkieliset ala-asteet.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvellä sijaitsee huomattava määrä erilaisia nähtävyyksiä vanhoista kartanoista ja tiloista nykyaikaiseen matkailukeskukseen. Lapinjärvellä sijaitsevat Unescon maailmanperintökohde Struven ketjun mittauspiste Porlom II sekä Natura 2000-hankkeen luonnonsuojelualue Ilveskallion vanha metsä.

title: Lapinjärven kirkko

text: Lapinjärven kirkko () on valmistunut vuonna 1746 aivan Lapinjärven keskustaan. Kirkkoa kutsuttiin aikaisemmin "Ruotsalaiseksi kirkoksi" tai "isoksi kirkoksi". Tasaristin muotoisessa kirkossa on noin 450 istumapaikkaa. Kirkon länsipuolella on "Suomalaiseksi kirkoksi" kutsuttu Lapinjärven pikku kirkko, joka on valmistunut 1744. Sekä Lapinjärven suomalainen että ruotsalainen seurakunta käyttävät nykyään molempia kirkkoja; vuodesta 2019 kyseessä ovat Agricolan suomalainen ja ruotsalainen seurakunta, jotka toimivat sekä Lapinjärvellä että Loviisassa.

title: Lapinjärvi

text: Lapinjärvellä on Natura 2000-hankkeeseen kuuluva luonnonsuojelualue Ilveskallion vanha metsä Ingermaninkylästä. 21 hehtaarin laajuinen Ilveskallio on merkittävä kohde siksi, että se on useiden uhanalaisten kovakuoriaislajien esiintymisalue ja siellä esiintyy Uudellamaalla harvinaista Pikkutervakkoa.[25] Lapinjärvellä on Ilveskallion lisäksi useita kallioita erityisesti Lapinjärven pohjoispuolella Ingermaninkylässä ja Vasarankylässä.[26] Lapinjärven korkein kohta on Pyhäjärven rannalla oleva 99 metrin korkuinen Saukonkallio.[27] Lapinjärvellä on soita Ingermaninkylän ja Vasaranykylän alueella, Lapinjärven itäisissä osissa, ja myös etelässä Harsbölessä on suurehko suoalue.[26] 1990-luvun alussa oli Lapinjärven maa-alasta metsää noin puolet.[28]

title: Lapinjärven rautatieasema (Ruotsi)

text: Lapinjärven rautatieasema (, ) oli rautatieliikennepaikka rataosan nyttemmin lakkautetulla osuudella Morajärvi–Haaparanta. Asema sijaitsee Lapinjärven kylässä Haaparannan kaupungissa Norrbottenin läänissä. Sen etäisyys Tukholman keskusrautatieasemalta on 1 264 ratakilometriä. Viimeiset ajat Lapinjärven asema toimi linjapaikkana: siellä oli satunnaisesti tavaraliikennettä, mutta sivuraiteita ei käytetty junien kohtaamisiin. Rataosuus Morajärveltä Karungin kautta Haaparantaan ja siten myös Lapinjärven asema lakkautettiin 8. joulukuuta 2012 uuden Kainuu–Haaparanta-radan valmistuttua. Asemarakennus on yksityisomistuksessa ja sitä kunnostetaan.


query: Milloin Fazerin sinistä on aloitettu valmistamaan?

title: Fazer

text: Fazerin Sininen -suklaa (1922), Paavo Nurmen mukaan nimetyt Nurmi-pastillit (1926), Muro-keksit (1927), Vihreät kuulat ja Ranskan pastillit (1929), Fazerin parhain (1935), Euca-Menthol (1937), Salmiakkipastilli (1938) Pax-pastillit (1947) Pariisin rauhansopimuksen kunniaksi. Domino-keksit ja Fazerina-suklaapatukat (1953).

title: Aarrearkku

text: Aarrearkku on Fazerin valmistama ja sen brändeihin kuuluva makeiskokoelma. Aarrearkku-karkkien kokoelmaan kuuluu hedelmäjalokiviä, avaimia, kolikoita, oransseja kuorrutelakuja, hedelmäeläimiä ja salmiakkivinoneliöitä. Ennen jalokivet olivat ötököiden muotoisia, avaimet ja kolikot olivat autoja. Aarrearkku-pusseista on valmistettu muidenkin Fazer-makeispussien tavoin kahta pussikokoa, 180 gramman ja 400 gramman Jumbopussia.

title: Toivo Kärki

text: Kärjellä oli jo 40-luvulta alkaen ollut oma nuottikustantamo Sävelteos. Sen nimeksi vaihtui noihin aikoihin X-Sävel, ja se toimi aina vuoteen 1970 saakka, jolloin Musiikki Fazer osti sen. (Ja kun vuonna 1993 Warner/Chappell osti Fazerin, Kärjenkin kappaleiden kustannusoikeudet siirtyivät sinne ja ovat siellä edelleen.)

title: Dumle

text: Dumle on Fazerin valmistama makeistuotesarja.

title: Domino (keksi)

text: Domino on Fazerin valmistama keksi. Domino on ollut aiemmin myös LU Suomen ja Mondelēz Suomen omistuksessa. Keksi koostuu kolmesta kerroksesta, joista päällimmäinen ja alimmainen ovat kaakaokeksiä ja keskimmäinen vaniljalla maustettua pehmeää täytettä.

title: Mignon

text: Mignon on Fazerin vuodesta 1896 valmistama pääsiäismuna. Se on Fazerin toiseksi vanhin edelleen myynnissä oleva tuote Pihlaja-marmeladimakeisen (1895) jälkeen. Munan mantelipähkinänougatmassa on valettu aitoon kananmunankuoreen.

title: Amerikan pastillit

text: Amerikan pastillit ovat Fazerin valmistamia suklaamakeisia. Pastillit valmistetaan Lappeenrannassa Saimaan rannalla sijaitsevassa tehtaassa.

title: Luettelo Itävalta-Unkarin taistelulaivoista

text: Ersatz Monarch -luokkaan piti kuulua neljä taistelulaivaa, mutta alusten valmistamista ei koskaan aloitettu. Alusten tilaus peruutettiin 1917.

title: Sin (Final Fantasy)

text: Sin syntyi Yu Yevon- nimisen velhon vaikutuksesta. Yu Yevon oli kaikkien aikojen mahtavin velho Spirassa. Luodakseen Sinin hän takoi kuolleitten hengistä itselleen panssarin, jota hän kutsui nimellä "Sin". Sin ilmestyi ensimmäisen kerran Spirassa käydyn Machinasodan loppuvaiheilla ja tuhosi mahtavan machinakaupungin, Zanarkandin. Tämä muutti Spiran täysin. Spiran kehittynyt sivilisaatio pysähtyi paikalleen, kun Zanarkandin jälkeen Sin tuhosi kaikki muutkin machinakaupungit. Näin Spira joutui elämään jatkuvassa pelossa Sinin vuoksi, sillä Sin saattoi ilmestyä milloin vain ja missä vain.

title: Geisha (suklaa)

text: Geisha on Fazerin valmistama suklaa, jota myydään suklaalevynä, suklaapatukkana ja konvehteina. Geisha-suklaassa on hasselpähkinätäytettä maitosuklaasta tehdyn kuoren sisällä.

title: Fazerina

text: Fazerina on Fazerin valmistama, tryffelitäytteinen suklaa, jota myydään 44 gramman patukkana ja 100 gramman suklaalevynä. Fazerina tuli myyntiin vuonna 1953.

title: Fasupala

text: Fasupala on Fazerin valmistama vohvelikeksi, jota myydään 215 gramman ja 400 gramman pusseissa. Fasupala on ollut aiemmin myös LU Suomen ja Mondelēz Suomen omistuksessa ja tunnettiin nimellä Fanipala. Fazer muutti nimen takaisin Fasupala-nimeksi ostettuaan tuotemerkin takaisin itselleen. Fazer toi keksin myyntiin vuonna 1997. Ingman on tehnyt myös Fanipala-jäätelötuuttia.

title: Fazer

text: Maaliskuussa 2014 Fazer-konserni jakautui kolmeen liiketoiminta-alueeseen ja kahteen liiketoimintayksikköön. Liiketoiminta-alueita ovat Fazer Leipomot, Fazer Makeiset ja Fazer Food Services. Liiketoimintayksiköitä ovat Fazer Cafés ja Fazer Mylly.[3]

title: Vihreät kuulat

text: Vihreät kuulat on Fazerin valmistama marmeladimakeinen, jota myydään rasioissa ja irtomakeisina. Finlandia-pakkauksessa on vihreiden kuulien lisäksi myös muunvärisiä kuulia. Tuote esiteltiin alun perin nimellä "Päärynäkuulat" vuonna 1908. Marmeladin reseptin Karl Fazer on tuonut Venäjältä. Vuonna 1929 Vihreitä kuulia alettiin valmistamaan Helsingissä Tehtaankatu 29:n tehtaassa. Valmistus siirtyi Fazerilaan Vantaalle, silloiseen Helsingin maalaiskuntaan, vuonna 1960. Vuosina 1987–1988 Ranualle rakennettiin uusi tehdas, jonne kuulien valmistus siirtyi. Ranualta tuotanto siirtyi Lappeenrantaan 1999 ja kuulien valmistus alkoi Lappeenrannassa vuonna 2000.

title: Fazer

text: Alkuvuodesta 2017 lähtien Fazer sanoo, että kaikki sen valmistama suklaa sisältää ainoastaan vastuullista kaakaota,[25] kuten se ilmoitti vuonna 2010.[7][26] Siirtymäaikaa on kritisoitu pitkäksi verrattuna muiden valmistajien muutaman vuoden siirtymäaikoihin.[27] Kaakaon hankintakriteerit aiotaan saattaa vastaamaan Maailman Kaakaosäätiön standardeja, minkä lisäksi Fazerin hankintakriteereihin lisätään myös jäljitettävyys.[8] Fazer aloitti samana vuonna UTZ-sertifioidun kaakaon ostot.[28] Vuonna 2015 puolet Fazerin kaakaosta oli yhtiön mukaan vastuullisesti tuotettua[8] eli UTZ- tai Rainforest Alliance -sertifioitua. Se ei kuitenkaan merkitse sertifikaatteja tuotteisiinsa vedoten siihen, ettei halua lukittautua yhteen sertifikaattiin.[6] Kaakaon alkuperästä oli jäljitettävissä eettisesti toimiville tiloille 30 % vuonna 2012.[29] Fazerin tuotevalikoimaan ei kuulu Reilun kaupan suklaata. Reilu kauppa on ainoa järjestelmä, joka takaa tuottajalle takuuhinnan.[30] Fazer perustelee järjestelmän ulkopuolelle jättäytymistään sillä, että reilun kaupan kaakaonkaan alkuperä ei ole täysin jäljitettävissä.[31]

title: Fazer

text: Fazerin makeisten valmistus yhdistettiin vuonna 2000 ruotsalaisen Cloettan kanssa uudeksi Cloetta Fazer AB -nimiseksi yritykseksi, josta tuli Fazerin tärkein osakkuusyhtiö. Helmikuussa 2005 Fazer teki julkisen ostotarjouksen Cloetta Fazer AB:n koko osakekannasta, mikä ei kuitenkaan johtanut Fazerin kannalta toivottuun tulokseen. Vuonna 2008 tultiin siihen tulokseen, että Cloetta Fazer AB- fuusioyhtiö jaetaan kahdeksi erilliseksi itsenäiseksi yhtiöksi, Cloetta AB:ksi ja Fazer Makeisiin. Fazerin sininen -suklaa ja muut Fazerin karamellit valmistetaan siis jälleen Suomessa, ja ne ovat täysin suomalaisia merkkejä. Fazer Makeiset on nykyään osa Oy Karl Fazer Ab -yhtiötä.

title: Edvard Fazer

text: Edvard Alexander Fazer (29. heinäkuuta 1861 Helsinki – 26. kesäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen pianisti, impressaari ja oopperanjohtaja. Hänen isänsä oli sveitsiläissyntyinen turkkuri Eduard Fazer ja äitinsä Anna Dorothea Haunhardt. Edvard Fazerin sisaruksia olivat sokeritehtailija ja tukkukauppias Max Fazer, Oy Karl Fazer Ab:n perustaja kauppaneuvos Karl Fazer, Helsingin uuden musiikkikaupan (1897) perustaja Georg Fazer (1864–1940) sekä pianotaiteilija Naema Fazer (1869−1951). Naema Fazerin puoliso oli aikanaan kuuluisa saksalainen viulutaiteilija, usein Suomessakin esiintynyt Willy Burmester (1869−1933).

title: Kultaseppä

text: Atk-pohjainen suunnittelu mahdollistaa myös valokuvamaisen tarkan kuvan tekemisen ilman että kyseistä esinettä on vielä edes aloitettu valmistamaan.

title: Fazerin Sininen

text: Fazerin Sininen on Fazerin valmistama suklaalevy, -patukka ja irtomakeinen. Fazerin Sininen oli vuonna 2016, kuten monina aiempinakin vuosina, Suomen myydyin makeistuote, ja siitä on muodostunut suomalaisen suklaan symboli. Fazerin Sininen valittiin vuonna 2017 jo yhdeksännen kerran peräkkäin Suomen arvostetuimmaksi tuotemerkiksi "Markkinointi & Mainonta" -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä. Kolmanneksi arvostetuimmaksi äänestettiin yrityksen kattobrändi Fazer.

title: Suklaa

text: Suomessa on neljä varsinaista suklaanvalmistajaa: Brunberg, Fazer, Levy Chocolate ja Panda. Näiden lisäksi on useita yrityksiä, jotka työstävät muiden valmistamasta suklaasta omia suklaatuotteitaan. Suklaanvalmistajista ainoastaan Levy Chocolate paahtaa kaakaopapunsa itse – Brunberg ja Fazer lopettivat paahtamisen 1970-luvulla.

title: Musiikki-Fazer

text: Suomeen oli sodan aikana perustettu uusi levy-yhtiö Rytmi, jolla oli oma studio ja prässäämö. Se ei ollut riippuvainen tuonnista. Sen osti myöhemmin Musiikki-Fazer kuten muutaman vuoden toimineen Electron. Fazerin ensimmäinen oma levymerkki oli vuonna 1948 aloitettu Sävel, jonka merkittävät levytykset tekivät Henry Theel, Tapio Rautavaara ja Reino Helismaa. Samana vuonna Lindberg sai Euroopan toiseksi suurimman levy-yhtiön Decca Recordsin edustuksen Suomeen. Fazer ryhtyi tuottamaan suomalaisia levyjä Decca-merkillä. Orkesterinjohtajina toimivat Klaus Salmi ja Toivo Kärki. Fazerista tuli 1950-luvun alussa Suomen johtava levy-yhtiö. Rytmin uusimpia artisteja olivat Olavi Virta, Erkki Junkkarinen, Kauko Käyhkö (Justeeri) ja Metro-tytöt.

title: Da Capo (makeinen)

text: Da Capo on Fazerin valmistama suklaapatukka ja -konvehtimakeinen, jota on valmistettu vuodesta 1916. Da Capo -patukka on Fazerin ensimmäinen suklaapatukka

title: Golliwog

text: Golliwogille ei milloinkaan haettu tekijänoikeussuojaa, joten saksalainen Steiff alkoi 1909 tuottaa nukkeja ja hillovalmistaja Robertson otti sen tuotteittensa symboliksi. Suomessa hahmo on nähty Halvan lakritsi- ja salmiakkimattojen sekä lakritsipurkkien kyljessä ja Fazerin lakritsipatukoiden kuorissa. Englantia lukevat keskikoululaiset saivat tutustua Golliwogiin 1950-luvulla Ole Reuterin oppikirjassa "Learn English", jossa oli Golliwog-runo ja sen kuvituksena Tove Janssonin karrikoitu piirros.

title: Finlandia (makeinen)

text: Finlandia on Fazerin valmistama marmeladi ja sen ensimmäinen vientituote.

title: Karl Fazer

text: Karl Fazerin isä oli sveitsiläissyntyinen turkkuri Eduard Peter Fazer (alkujaan "Fatzer") ja äiti Anna Dorothea Haunhardt. Heillä oli yhteensä kahdeksan lasta, joista Karl oli toiseksi nuorin. Hänen sisaruksiaan olivat muun muassa sokeritehtailija ja tukkukauppias Max Fazer, konserttipianisti ja Suomalaisen Oopperan (nyk. Suomen Kansallisooppera) johtaja Edvard Fazer, Fazerin musiikkiliikkeen perustaja Georg Fazer sekä pianotaiteilija Naema Fazer.

title: Tyrkisk Peber

text: Tyrkisk Peber ('turkinpippuri') on Fazerin makeistehtaan valmistama makeinen, jossa on paksu ja kova musta kuori ja sisällä salmiakkijauhetta.

title: Jim (makeinen)

text: Jim on Fazerin valmistama täytesuklaapatukka, jota myydään 14 gramman kokoisena. Jim tuli myyntiin vuonna 1958. Se kuuluu siis Fazerin ensimmäisiin suklaapatukoihin. Jimin täyte sisältää vaahdotettua marmeladia ja munanvalkuaista.

title: Kismet (makeinen)

text: Kismet on Fazerin valmistama keksisuklaapatukka, joka tuli myyntiin Suomessa 1974. Perinteinen Kismet on maitosuklaalla kuorrutettu nougattäytteinen vohveli. 2017 patukoita valmistettiin noin 18 miljoonaa kappaletta, jolloin ne olivat myydyimpiä Fazerin valmistamista suklaapatukoista. Geisha oli toiseksi myydyin ja Fazerin sininen -patukka kolmanneksi myydyin.

title: Fazer Liqueur Fills

text: Fazer Liqueur Fills on Fazerin alkoholilla täytetty suklaakonvehtimakeinen, jonka valmistus on aloitettu vuonna 1900. Vuonna 1986 sen nimi "Liköörikonvehti" muutettiin "Bartenderiksi", ja vuodesta 1996 nimi on ollut nykyinen Fazer Liqueur Fills.

title: HotHit

text: Ohjelmasta tehtiin myös oheistuotteita, joista tunnetuin lienee Chymoksen valmistama HotHit-makeispussi, joka painoi 100 grammaa ja oli sisällöltään samanlainen kuin Fazerin Missä X -makeiset. Muita tuotteita oli muun muassa Ingmanin valmistama HotHit-jäätelöpuikko, penaalit, vaatteet, kassit sekä reput.

title: Fazer

text: Oululainen Oy ryhtyi vuonna 1955 valmistamaan hapankorppuja, ja 1960-luvulla alettiin valmistaa useita kymmeniä edelleen valmistuksessa olevaa makeis-, konditoria- ja leipätuottetta. Emoyhtiön lisäksi yhtymään kuuluivat sisar- ja tytäryrityksinä yhtiön vanhin osa Oy Karl Fazerin Konditoria, Hangon Keksi sekä Oululainen.[11]


query: Minkä yhtyeen Chuck Schuldiner perusti vuonna 1996?

title: Chuck Schuldiner

text: Charles Michael ”Chuck” Schuldiner (13. toukokuuta 1967 Long Island, New York – 13. joulukuuta 2001) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän oli vuonna 1983 perustamansa death metal -yhtye Deathin laulaja ja kitaristi. Vuonna 1996 Schuldiner perusti Control Denied -yhtyeen.

title: Chuck Schuldiner

text: Vuonna 1983 Schuldiner (kitara) perusti ystäviensä Rick Rozzin (kitara) ja Kam Leen (rummut ja laulu) kanssa yhtyeen nimeltään Mantas. Nimensä yhtye lainasi brittiläisen Venom-yhtyeen kitaristin pseudonyymistä. Yhtye ei saanut mainittavaa jalansijaa kotikaupungissaan Orlandossa, ja yhtye sai melko nuivaa kritiikkiä raskaaseen metalliin tottumattomista Orlandon musiikkiympyröistä. Pian yhtye hajosi, ja Schuldiner alkoi etsiä uutta kokoonpanoa.

title: Death

text: Vain 16-vuotias Chuck Schuldiner perusti Deathin vuonna 1983, tosin aluksi nimellä "Mantas". Nimen Death yhtye sai vuonna 1984. Schuldinerin veli Frank oli aikaisemmin kuollut auto-onnettomuudessa, ja tämän kokemuksen Schuldiner halusi kääntää positiiviseksi nimeämällä bändinsä Deathiksi. Schuldiner hoiti Deathissa kaiken sävellystyön, lauloi ja soitti sekä rytmi- että soolokitaraa. Schudiner osasi soittaa myös bassokitaraa.

title: Chuck Schuldiner

text: Schuldinerin tie vei takaisin Floridaan, jossa Massacre-nimisessä yhtyeessä vaikutti muun muassa hänen entinen yhtyetoverinsa Rick Rozz. Schuldinerin ehdotuksesta yhtyeen nimi muutettiin Deathiksi, ja tämän kokoonpanon tiimoilta julkaistiin yhtyeen parhaiten menestynyt demo Mutilation.

title: Spiritual Healing

text: Jossain vaiheessa toisen ja kolmannen Death-albumin äänitysten välisenä aikana Chuck Schuldiner kyllästyi yhtyeen pyörittämiseen muun muassa erilaisten jatkuvien aikatauluristiriitojen ja henkilökohtaisten erimielisyyksien takia. "Spiritual Healingin" ilmestyttyä Schuldiner päätti jatkossa palkata vain sessiomuusikoita soittamaan tuleville albumeilleen. "Spiritual Healing" oli Deathin kolmas albumi ja kaikissa aikaisemmissa Death-julkaisuissa oli ainoastaan yksi pysyvä soittaja – Chuck Schuldiner.

title: Chuck Schuldiner

text: Schuldiner aloitti kitaransoiton yhdeksänvuotiaana hänen veljensä Frankin kuoltua auto-onnettomuudessa. Hän otti soittotunteja noin vuoden ajan akustisella kitaralla, muttei innostunut soittamisesta, ja olikin jo valmis lopettamaan tyystin. Vasta saatuaan sähkökitaran alkoi Schuldiner harjoitella soittoa toden teolla. Hän saattoi viettää koko viikonlopun huoneessaan tai kotitalonsa autotallissa harjoittelemassa. Innostuksen kasvaessa Schuldinerin suhde aikaa vievän koulun ja rakkaan harrastuksen välillä alkoi kiristyä. Hän päätti lopettaa koulun kesken, vaikka saikin hyviä arvosanoja, ja tätä hän katuikin myöhemmin.[4]

title: Chuck Schuldiner

text: Hänen äitinsä omistaa oikeudet Chuck Schuldinerin musiikkiin, mukaan lukien vielä julkaisemattomaan materiaaliin, jonka parissa Schuldiner työskenteli ennen kuolemaansa. Loppusyksystä 2001 sairastelemisen heikentämä Schuldiner sai keuhkokuumeen, johon hän kuoli 13. joulukuuta 34-vuotiaana.

title: Chuck Schuldiner

text: Tammikuussa 2000 tehdyssä leikkauksessa poistettiin loput Schuldinerin niskassa olevasta kasvaimesta, mutta leikkauksista ja sädehoidosta aiheutuneet laskut olivat liian kalliita hänen perheensä maksettavaksi. Hyväntekeväisyyskonserttien, lahjoitusten ja Schuldinerin äidin ahkeran keräystyön ansiosta rahaa saatiin kuitenkin kokoon noin 70000 dollaria.

title: Death

text: Schuldiner perusti yhtyeen Control Denied vuonna 1999, sillä hän halusi tehdä enemmän kokeellista musiikkia ja etsiä progressiivisen metallin rajoja. Uusi yhtye oli eräänlainen kompromissi, sillä Death oli tietyllä tavalla genrensä vanki. Viimeiseksi jäänyt Death-albumi "The Sound of Perseverance" oli Schuldinerin ja levy-yhtiö Nuclear Blastin välinen kompromissi: Schuldiner sai levyttää uuden yhtyeensä esikoisalbumin sillä ehdolla, että hän julkaisisi myös Death-nimellä uuden albumin.

title: Death metal

text: Vaikka Death ei varsinaisesti ollut ensimmäinen levyttänyt death metal -yhtye, Chuck Schuldinerin luotsaamaa yhtyettä pidetään yleisesti yhtenä tyylilajin tärkeimmistä pioneereista ja merkittävimmistä suunnannäyttäjistä. Schuldinerin johdolla Death teki ensimmäiset death metal -demonsa nimellä Mantas jo vuonna 1983, mutta esikoisalbumi "Scream Bloody Gore" (1987) sekä sitä seurannut "Leprosy" (1988) ovat ns. klassista death metalia puhtaimmillaan.

title: Shannon Hamm

text: Shannon Hamm (s. 10. joulukuuta 1967) on sähkökitaristi, joka soitti yhtyeissä Death ja Control Denied vuoteen 2001 asti, jolloin Chuck Schuldiner kuoli. Hamm soitti 12. joulukuuta 2007 Schuldinerin muistolle järjestetyssä tilaisuudessa.

title: Live in L.A. (Death & Raw)

text: Live in L.A. (Death & Raw) on Death -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Albumin tuottoja käytettiin yhtyeen perustajan Chuck Schuldinerin syöpähoitojen rahoittamiseen.

title: Chuck Schuldiner

text: Schuldinerin tie vei muun muassa Kaliforniaan, jossa vaikutti muun muassa yksi death metalin pioneeriyhtyeistä, Possessed. Schuldiner ei onnistunut lukuisista yrityksistä huolimatta löytämään pysyvää kokoonpanoa, jolla olisi ollut samanlaiset musiikilliset suuntaumukset kuin Schuldinerilla itsellään.

title: Leprosy

text: Chuck Schuldiner väitti julkisuudessa, että hän itse soitti koko albumin basso-osuudet, koska ne olisivat olleet nauhoitusten aikaan liian teknisiä yhtyeen basisti Terry Butlerille. Väitettä ei kuitenkaan ole pystytty vahvistamaan. Butler on myös merkitty albumin tekijätietoihin.

title: Chuck Schuldiner

text: Symbolicin jälkeen Schuldiner alkoi kiinnostua myös muunlaisesta metallimusiikista. Hän kokosi jälleen kerran ympärilleen osaavia muusikoita, joiden kanssa hän perusti Control Denied -yhtyeen. Tämän yhtyeen kanssa Schuldiner saattoi työstää materiaalia, joka muistutti runsaasti Deathin myöhempien aikojen tuotantoa muttei välttämättä olisi sopinut itse Death-albumille. Hän sopi levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa, mutta suostui tekemään vielä yhden Death-levyn. Deathin joutsenlauluksi jäänyt, vuonna 1998 julkaistu The Sound of Perseverance oli yhtyeen tuotannosta kenties progressiivisin ja viimeistellyimmän oloinen levy, huolimatta siitä, että Schuldiner oli jo lopettamassa yhtyeen toiminnan. Control Deniedin esikoislevy The Fragile Art of Existence näki päivänvalon vuonna 1999.

title: Control Denied

text: Control Denied oli Chuck Schuldinerin vuonna 1996 sivuprojektina perustama yhtye, joka soittaa progressiivista metallia. Schuldiner halusi tuottaa musiikkia, joka oli vieläkin teknisempää ja melodisempaa kuin mikä hänen omalle yhtyeelleen Deathille yleensä sopi.

title: Chuck Schuldiner

text: Chuck Schuldiner syntyi New Yorkin Long Islandilla 13. toukokuuta 1967, josta hänen perheensä muutti pian Floridaan. Hänen isänsä oli aikoinaan Itävallasta Yhdysvaltoihin muuttanut juutalainen, ja hänen äitinsä oli kristitty yhdysvaltalainen. Vaikka Chuck oli kriittinen uskontoja kohtaan, hän piti itseään hengellisenä ihmisenä, ja oli ylpeä sekä juutalaisista että kristillisistä juuristaan.[3] Perheeseen kuuluivat myös Chuckin isoveli Frank ja isosisko Bethann.

title: Mille Petrozza

text: Petrozza soitti myös vuonna 1994 yhtyeessä Voodoocult Slayerin Dave Lombardon ja Death-kitaristi Chuck Schuldinerin kanssa. Vuonna 2010 hän vieraili Volbeatin kappaleessa ”7 Shots” albumilla "Beyond Hell / Above Heaven".

title: Chuck Schuldiner

text: Vuonna 1986 tammikuussa Schuldiner liittyi väliaikaisesti kitaristiksi kanadalaiseen Slaughter-yhtyeeseen. Pian hän kuitenkin erosi yhtyeestä havaittuaan ettei päässyt toteuttamaan musiikillisia visioitaan mielensä mukaisesti toisten johtamissa yhtyeissä.

title: Death

text: Death oli yhdysvaltalainen yhtye, jota pidetään yleisesti yhtenä death metal -tyylilajin pioneereista muun muassa Possessedin ohella. Yhtyeen tarina päättyi vuonna 2001 laulaja-kitaristi Chuck Schuldinerin kuolemaan.

title: Spiritual Healing

text: "Spiritual Healing" on Death-tuotannossa jonkinlainen vedenjakaja. Se on ensimmäinen albumi, jonka sanoituksissa Chuck Schuldiner käsittelee enemmän erilaisia yhteiskunnallisia asioita elävien kuolleiden, väkivallan ja kuoleman sijaan. Schuldinerin sävellystyö oli hioutunut kolmen albumin myötä ja "Spiritual Healingin" raidasta raitaan vaihteleva tempo, lisätyt harmoniat ja mutkikkaat melodiakulut ovat osoitus Schuldinerin kehittymisestä sekä soittajana että säveltäjänä.

title: The Sound of Perseverance

text: Joidenkin "The Sound of Perseverancen" raitojen nimistä oli alun perin määrä päätyä vasta Chuck Schuldinerin uuden yhtyeen, Control Deniedin, esikoislevylle. Kun Death allekirjoitti levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa vuoden 1997 lopussa, Schuldiner lupautui tekemään vielä yhden Death-albumin ennen keskittymistä Control Deniediin. Siten esimerkiksi "Scavenger of Human Sorrow" ja "Spirit Crusher" ovat kirjattu historiaan Death-levytyksinä, eivätkä Control Denied -tuotantona.Kappale "Spirit Crusher" julkaistiin singlenä ja live-videona.

title: Viides vuodenaika

text: EP sisältää kolme "Kuoleman laulukunnaat" -albumilta poisjäänyttä kappaletta, uusitun version alun perin "Valu"-albumilla julkaistusta "Viholliset"-kappaleesta ja suomenkielisen cover-version Deathin "Open Casket" -kappaleesta, "Avoin hauta". Yhtye lahjoittaa osan EP:n tuotoista Death-yhtyeen edesmenneen keulakuvan Chuck Schuldinerin äidin Jane Schuldinerin osoittamalle syöpäjärjestölle.

title: Chuck Schuldiner

text: Scream Bloody Goren suosio vaikutti siihen, että death metal -yhtyeitä alkoi ilmaantua suuret määrät ympäri maailmaa, etenkin Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Skandinaviassa. Hänen lisäkseen ainoana muusikkona levyllä oli death metal -yhtye Autopsysta tuttu henkilö Chris Reifert.

title: Chuck Schuldiner

text: Schuldinerin varhaisia vaikutteita olivat muun muassa Iron Maiden ja Kiss. Hieman myöhemmin hän alkoi kiinnostua entistä raskaammasta musiikista, ja tällöin hän kuunteli yhtyeitä kuten Slayer, Possessed, Mercyful Fate ja Metallica (myöhempi Death-tuotanto on saanut hänen mukaansa vaikutteita myös sellaisilta yhtyeiltä kuten Watchtower ja Queensrÿche). Schuldinerin äidin, Janen mukaan hän piti kuitenkin kovasti myös bluesista, jazzista ja klassisesta musiikista.

title: Chuck Schuldiner

text: Muiden jäsenten toimista tuohtunut Schuldiner jäi Floridaan työstämään materiaalia seuraavalle Death-albumille, sessiomuusikoiksi hän löysi tuolloin vielä ilman levytyssopimusta olleesta Cynic-yhtyeestä erittäin taitavat soittajat, nimittäin kitaristi Paul Masvidalin ja rumpali Sean Reinertin. Bassoon tarttui niin ikään virtuoosimainen Steve DiGiorgio, joka oli soittanut muun muassa yhtyeessä Sadus.

title: Chuck Schuldiner

text: Schuldiner toimi Deathin pääasiallisena säveltäjänä ja johtohahmona käytännössä koko yhtyeensä olemassaolon ajan. Lisäksi Deathin pioneeriasema death metalin keskuudessa on vaikuttanut siihen, että Schuldineria on usein kutsuttu ”death metalin isäksi”.[1] Schuldiner itse suhtautui suosioonsa hieman varauksellisemmin, ja omien sanojensa mukaan hän kertoikin, että: ”Ei minun ole syytä ottaa kunniaa koko tyylilajin keksimisestä. Olen vain tavallinen kaveri, joka soittaa bändissä, ja minusta Death on metallibändi.”[2]

title: Chuck Schuldiner

text: Tämä kokoonpanon tiimoilta julkaistu albumi Human oli Deathin tuohonastisesta tuotannosta selkeästi teknisin, parhaiten tuotettu ja viimeistellyimmän oloinen levytys. Human-levyltä lähtien Schuldiner alkoi myös säveltämään kaiken materiaalin itse, muiden muusikoiden osallistuessa lähinnä vain kappaleiden sovituksiin. Seuraava albumi, vuonna 1993 julkaistu Individual Thought Patterns jatkoi samaa tyyliä ja kasvatti yhtyeen suosiota entisestään.

title: Chuck Schuldiner

text: Schuldinerin välit muuhun yhtyeeseen kiristyivät, kun he Schuldinerin vastalauseista huolimatta päättivät lähteä kiertueelle Eurooppaan. Tämä vaikutti ratkaisevasti siihen, että Schuldiner päätti jatkossa käyttää Deathissa ainoastaan sessio- ja kiertuemuusikoita, pitäen itseään yhtyeen ainoana ”virallisena” jäsenenä.

title: Chuck Schuldiner

text: Vuonna 1994 Schuldiner osallistui Voodoocult -nimisen ”all star” -yhtyeen albumin Jesus Killing Machine tekoon. Seuraavana vuonna julkaistu Death-albumi, Symbolic, osoitti Schuldinerin pystyvän yhä progressiivisemman, tunteellisemman ja älykkäämmän death metalin säveltämiseen.


query: Ovatko Japani ja Venäjä sotineet?

title: Kuriilien kiista

text: Shumshun uudisasukas Gunji päätti liittyä Venäjän-Japanin sotaan 6. kesäkuuta 1904. Troolareilla matkustaneet 100 japanilaista perustivat tukikohdan Ožonojeen sotilashallinnon alaisuuteen. Venäläinen jalkaväkiosasto siirtyi Petropavlovskista Ožonojeen ja internoi uudisasukkaat sodan loppuun saakka.

title: Venäjän keisarikunta

text: Vuosisadan vaihteessa Venäjä sai tilaa laajentua Aasiassa Britannian ja Saksan kiihtyvän kilpailun ansiosta. 1895 Saksa kilpaili Ranskan kanssa Venäjän suosiosta, ja brittihallitus toivoi voivansa neuvotella sopimuksen etupiirijaosta Aasiassa. Näin Venäjä tuli väliin Japanin-Kiinan sodan 1895 päätteeksi. Neuvotteluissa Japani joutui perääntymään ja luovuttamaan Liaotungin niemimaan ja Port Arthurin Etelä-Mantšuriassa. Vuonna 1900 kiinalaiset vastasivat ulkovaltojen tunkeutumiseen Boksarikapinalla, jonka eurooppalaiset, Yhdysvaltain ja Japanin joukot kukistivat. 180000 venäläistä sotilasta taisteli Mantšuriassa pitääkseen hallussaan sen vastavalmistuneen rautatien. Japani vaati Yhdysvaltojen ja Britannian tukemaa Venäjää vetäytymään Mantšuriasta, ja ministeri Witte ja muutamat diplomaatit olivat valmiit vaihtamaan alueen Koreaan, mutta hovimiehet, laivaston ja armeijan edustajat ja keisari hylkäsivät Japanin uhkailut, huolimatta sen liitosta Britannian kanssa.[24]

title: Sahalin

text: Eurooppalaiset löysivät saaren 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun tutkimusmatkoilla. Japani vaati saaren omakseen vuonna 1845. Vuonna 1855 sovittiin Venäjän ja Japanin kesken saaren yhteishallinnasta. 1875 Japani luovutti saaren Venäjälle vaihtokauppana Kuriileista. Japani sai Sahalinin eteläosan vuonna 1905 Venäjän–Japanin sodan päätteeksi. Neuvostoliitto valloitti sen toisen maailmansodan lopussa 1945, jolloin 400 000 japanilaista evakuoitiin saaren eteläosasta. Rauhansopimusta ei ole tehty, koska joidenkin Kuriilien saarten asema on edelleen kiistelty. Japani luopui vaatimuksistaan Etelä-Sahaliniin 1952, mutta ei hyväksynyt Neuvostoliiton hallintaa.

title: Ulkovaltojen interventio Venäjän sisällissodassa

text: Tšekkien ja slovakkien rautatiesota oli laajin ulkovaltojen interventio, sillä muut maat eivät sotineet suurilla miesmäärillä bolševikkeja vastaan. Venäjälle tšekit ja slovakit olivat joutuneet joko Venäjän sotavankeina tai karkaamalla Itävalta-Unkarin riveistä Venäjän puolelle. Tšekkiläinen professori Tomáš Masaryk sopi maailmansodan alkuvaiheessa keisarillisen Venäjän kanssa, että heistä muodostettiin maailmansotaan 60 000 miehen kokoinen erityisjoukko, Tšekkoslovakian legioona. Noin 90 % heistä oli tšekkejä. Maailmansodan päätyttyä he olivat maattomia joukkoja, jotka pyrkivät pääsemään kotimaahansa. Etuna oli Siperian rata, jota pitkin he saatoivat operoida ilman suurta punaisten vastarintaa. Heidän käytettävissään oli satoja vetureita, toistakymmentä tuhatta vaunua ja useita panssarijunia.

title: Energia Japanissa

text: Japani oli toiseksi suurin raakaöljyn tuojamaa (199 Mt) Yhdysvaltojen (564 Mt) jälkeen vuonna 2008. Japani oli 4. öljytuotteiden jalostuksessa (189 Mt) Yhdysvaltojen, Kiinan ja Venäjän jälkeen vuonna 2008. Japani oli määrällisesti johtava maakaasun tuojamaa (93 bcm) ja kivihiilen tuojamaa (165 Mt) vuonna 2009.

title: Lüshunkou

text: Japani miehitti Port Arthurin ja hallitsi sodan aikana koko Liaodongin niemimaata. Sodan lopettaneessa Shimonosekin rauhansopimuksessa Japani sai Liadongin niemimaan, mutta sen oli palautettava se Kiinalle, kun sitä uhkasivat Ranskan, Saksan ja Venäjän yhdessä suunnittelema kolmoisinterventio. Tämän Japani koki suurena nöyryytyksenä.

title: Japanin historia

text: Japani auttoi länsivaltoja Kiinan boksarikapinan kukistamisessa vuonna 1900, ja Yhdistynyt kuningaskunta ja Japani solmivat liittosopimuksen kaksi vuotta myöhemmin. Sopimuksen tarkoitus oli suojella Japanin ja brittien etuja kolmatta imperialistista suurvaltaa, Venäjää vastaan. Vielä laajempi, japanilaisten intressit Koreassa tunnustanut sopimus solmittiin vuonna 1905. Japani toivoi ensimmäisen liittosopimuksen auttavan Venäjän ja Japanin tavoitteiden sovittelussa Koillis-Aasiassa. Helmikuussa 1904 Japanin laivasto kuitenkin yllättäen hyökkäsi Venäjän aluksia vastaan Port Arthurissa Kiinan rannikolla – Venäjän–Japanin sodassa Japani sai ratkaisevan voiton Venäjän Itämeren-laivastosta Tōgō Heihachirōn johdolla Tsushiman meritaistelussa. Rauhansopimuksessa Venäjä tunnusti Japanin ylivallan Koreassa, sen taloudelliset intressit Etelä-Mantšuriassa ja luovutti Japanille Sahalinin eteläosan. Sota oli kuitenkin aiheuttanut Japanille suuret inhimilliset ja taloudelliset menetykset, ja chauvinistinen yleinen mielipide oli vahvasti sopimusta vastaan. Japani oli silti saavuttanut merkittävän voiton ja osoittanut ensimmäisen kerran aasialaisen valtion voivan kukistaa sodassa eurooppalaisen suurvallan.[121][119][122][109]

title: Japani

text: Modernisoitunut Japani alkoi 1800-luvun lopussa kilpailla sotilaallisesti länsivaltojen pyrkimyksiä vastaan Aasiassa. Samaan aikaan kuin useat muut maat Itä-Aasiassakin joutuivat Euroopan maiden siirtomaiksi, Japani nousi suurvallaksi ja alkoi itsekin laajentaa valtapiiriään. Riukiusaaret liitettiin Japaniin vuonna 1879. Vuosina 1894–1895 käydyssä ensimmäisessä Kiinan-Japanin sodassa Japani sai Kiinalta Taiwanin, ja Venäjän-Japanin sodassa 1904–1905 Japani voitti ensimmäisenä aasialaisena maana eurooppalaisen suurvallan. Sodan seurauksena Japani sai Venäjältä Sahalinin eteläosan ja käytännössä vapaat kädet vallata Korea viisi vuotta myöhemmin. Ensimmäisessä maailmansodassa Japani liittyi voitokkaiden liittoutuneiden puolelle ja kykeni siten laajentamaan vaikutuspiiriään. Lyhyt 1910- ja 1920-lukujen liberalistinen Taishō-demokratian kausi ei muodostanut merkittävää vastapainoa kasvavalle militarismille. Vuonna 1923 suuri Kantōn maanjäristys tuhosi merkittävän osion Tokiosta, ja 1920-luvun lopulla Japani ajautui taloudelliseen lamaan. Talousvaikeudet lisäsivät ekspansionistisen militarismin suosiota ja johtivat 1930-luvulla vallan siirtymiseen armeijalle.[9]

title: Kiinan–Japanin sota (1937–1945)

text: 1860-luvulla Japani alkoi modernisoitua vastineena länsimaiden aiheuttamalle uhalle ja estääkseen tuolloin vielä mahdolliselta vaikuttaneen siirtomaaksi joutumisen, mikä oli ollut muun muassa Intian ja osittain myös Kiinan kohtalo. Meiji-restauraatiossa vuonna 1868 Tokugawa-shogunaatti kaadettiin ja Japanista alettiin rakentaa teollisuusmaata, jonka armeija voisi vastustaa Euroopan suurvaltoja. Vaikutteita haettiin imperialismista ja samuraiden bushidō-etiikasta. Ensimmäisessä Kiinan–Japanin sodassa 1894-1895 Japani onnistuikin valtaamaan Korean. Japanin kiinnostus luonnonvaroista rikkaaseen Mantšuriaan oli törmäyskurssilla Venäjän intressien kanssa. Venäjän–Japanin sodassa 1904–1905 Japanista tuli ensimmäinen Euroopan ulkopuolinen maa, joka oli voittanut eurooppalaisen suurvallan – Japani (tai Japanin armeija) näki nyt itsensä paitsi suurvaltana, myös aasialaisen nationalismin ja aasialaisten itsemääräämisoikeuden palauttamisen johtajana.

title: Japan Tobacco

text: Japan Tobacco jakaa liiketoimintansa kuuteen eri segmenttiin seuraavasti: kotimaan tupakka, kansainvälinen tupakka, farmaseuttinen, virvoitusjuoma, ruokajaloste ja muut liiketoiminta. Maaliskuun 2014 lopussa konserniyhtiöön kuului 218 tytäryritystä ja 13 muuta yritystä (associated companies). Japan Tobaccolla on savuketehtaita tai muuta liiketoimintaa kuten hypermarkettaja Japanin lisäksi useissa maissa, kuten Kanadassa, Valko-Venäjällä, Venäjällä.

title: Siperian interventio

text: Ranska pyysi Japania osallistumaan operaatioon jo vuonna 1917, mutta Japani hylkäsi pyynnön. Armeijan johto kuitenkin näki Venäjän tsaarinvallan hajoamisen mahdollisuutena vapauttaa Japani mahdollisesta Venäjän uhasta tulevaisuudessa. He näkivät mahdollisuuden muodostaa Siperiasta riippumaton puskurivaltio Venäjän ja Japanin väliin.

title: Kuriilien kiista

text: Vuonna 1862 Japani pyrki diplomaattiseen painostukseen aluekysymyksen ratkaisemiseksi. Vuonna 1866 Venäjä tarjosi Urupia ja kolmea muuta saarta saadakseen Sahalinin kokonaan itselleen. Vuonna 1867 Japani vetosi toisen kerran Venäjään. Vuosina 1869 – 1870 Japani toivoi Venäjän suostuvan Yhdysvaltain välitykseen. Näin ei kuitenkaan tapahtunut. Vuonna 1871 Japani liitti etelässä itseensä Rjukujun saariston.

title: Venäjän keisarikunta

text: Japanin voitto 1905 pakotti Venäjän sopimuksiin sen ja Britannian kanssa. Vuonna 1907 solmitussa etupiirijaossa Venäjä sai Pohjois-Matšurian ja Pohjois-Persian, Japani Etelä-Mantšurian ja Korean, ja Britannia Etelä-Persian, Afganistanin ja Tiibetin. Jaon varmistamiseksi Venäjä ja Japani sopivat Yhdysvaltojen pitämisestä pois Kiinasta. Kiinan vallankumouksen 1911 jälkeen Venäjä ja Japani sopivat Ulko-Mongolian jaosta. Suojellakseen strategisia ja taloudellisia etujaan, Venäjä meni kolmiliittoon Britannian ja Ranskan kanssa Saksaa vastaan.[34]

title: Kuriilit

text: Saariryhmä on historian kuluessa kuulunut niin Venäjälle kuin Japanille. Nykyään koko saaristo on Venäjän hallinnassa osana Sahalinin aluetta, mutta eteläisimpien saarten omistuksesta on valtioiden välille toisen maailmansodan jäljiltä jäänyt ratkaisematon aluekiista, Kuriilien kiista. Japani katsoo eteläisten saarten, jotka ovat Kunašir, Shikotan, Iturup sekä Habomai-saariryhmä, olevan osa sen Hokkaidōn prefektuuria. Japani käyttää näistä saarista nimitystä Hoppō (北方, "Pohjoiset territoriot").[2]

title: Neuvostoliiton ja Japanin suhteet ennen toista maailmansotaa

text: Japani osallistui monien ympärysvaltojen tapaan Venäjän interventioon vahvan asemansa takaamiseksi Kiinassa. Japani laski joukkoja maihin Vladivostokissa.

title: Kuriilien kiista

text: Kuriilien saarten kysymys liittyi läheisesti Venäjän ja Japanin kilpailuun Mantšuriassa ja myös Yhdysvaltain lisääntyneeseen läsnäoloon alueella – Japani pureutui Kiinaan ja Yhdysvallat oli ostanut Alaskan Venäjältä vuonna 1867 . Kiinassa 1800-luvun lopulla olivat aktiivisesti läsnä ekstraterritoriaalisine toimilupa-alueineen Britannia, Japani, Ranska, Saksa, Venäjä ja Yhdysvallat.

title: Imperialismi

text: Vuoden 1868 Meiji-restauraatio teki Japanista länsimaistyyppisen valtion ja aloitti teollistumisen ja militarismin. Japani laajensi maa-alueitaan ottamalla haltuunsa Korean 1894 ja Mantšurian 1905 Venäjälle aiheuttamansa tappion jälkeen. Ennen toista maailmansotaa Japani oli häikäilemättömällä valloituspolitiikalla saanut haltuunsa laajoja osia Itä-Aasiasta, mutta sen mahti romahti sodan seurauksena. 1900-luvun alkupuoliskolla Japani oli aktiivisimmin imperialismia harjoittanut valtio.

title: Qing-dynastia

text: Oopiumisotien jälkeisestä rauhan ajasta huolimatta Qing-valtakunnan sisäiset ja ulkoiset uhat eivät poistuneet. Maan länsiosissa kärsittiin nälänhätää, joka vaati noin 20 miljoonan ihmisen hengen. Venäjän keisarikunta uhkasi maata pohjoisessa. Etelässä Kiinaa uhkasivat ranskalaiset Vietnamin siirtomaastaan käsin ja maiden välillä käytiin sota vuosina 1884-1885. Suurimmaksi ulkoiseksi uhaksi oli kuitenkin muodostunut nopeasti modernisoitunut Japani. Japani valloitti Taiwanin saaren vuonna 1874 ja Riukiusaaret vuonna 1879. Tämän jälkeen Japani suuntasi laajenemispyrkimyksensä Koreaan. Korea oli kiinalaisille tärkeä, kiinalaisten ylivallan tunnustanut puskurivaltio Japanin ja Kiinan välissä. Kiinan valta-asema Koreassa oli ristiriidassa Japanin imperialistisissa pyrkimyksissä ja vuonna 1894 Japani käytti hyväkseen Koreaa hallinneen Joseon-dynastian sisäisiä levottomuuksia. Kiinan ja Japanin välille puhkesi sota, kun japanilaiset hyökkäsivät Koreassa Joseon-dynastian tueksi lähetettyjen kiinalaisjoukkojen kimppuun. Konflikti laajeni nopeasti ja siitä tuli kiinalaisille katastrofi, sillä Japani tuhosi nopeasti kiinalaisten laivaston ja eteni sisämaahan valloittaen osia Mantšuriasta. Kiina oli pakotettu solmimaan Shimonosekin rauhansopimuksen, missä vain Ranskan Saksan ja Venäjän väliintulo niin kutsutussa kolmoisinterventiossa esti japanilaisvallan laajenemisen Liaodongin niemimaalle asti. Japanille hävityn sodan jälkiseuraamuksina länsivallat perustivat Kiinaan uusia tukikohtia havaitessaan Qing-dynastian heikkouden.

title: Venäjän historia

text: Vuosisadan vaihteessa Venäjä sai tilaa laajentua Aasiassa Britannian ja Saksan kiihtyvän kilpailun ansiosta. 1895 Saksa kilpaili Ranskan kanssa Venäjän suosiosta, ja brittihallitus toivoi voivansa neuvotella sopimuksen etupiirijaosta Aasiassa. Näin Venäjä tuli väliin Japanin-Kiinan sodan 1895 päätteeksi. Neuvotteluissa Japani joutui perääntymään ja luovuttamaan Liaotungin niemimaan ja Port Arthurin Etelä-Mantšuriassa. Vuonna 1900 kiinalaiset vastasivat ulkovaltojen tunkeutumiseen Boksarikapinalla, jonka eurooppalaiset, Yhdysvaltain ja Japanin joukot kukistivat. 180000 venäläistä sotilasta taisteli Mantšuriassa pitääkseen hallussaan sen vastavalmistuneen rautatien. Japani vaati Yhdysvaltojen ja Britannian tukeman Venäjää vetäytymään Mantšuriasta, ministeri Witte ja muutamat diplomaatit olivat valmiit vaihtamaan alueen Koreaan, mutta hovimiehet, laivaston ja armeijan edustajat ja keisari hylkäsivät Japanin uhkailut, huolimatta sen liitosta Britannian kanssa.

title: Kuriilit

text: Venäjälle epäonnisessa Venäjän-Japanin sodassa Japani sai lisäksi haltuunsa Sahalinin saaren eteläosan vuonna 1905 solmitulla Portsmouthin sopimuksella. Ensimmäisessä maailmansodassa Venäjä ja Japani olivat liittolaisia. Sittemmin Venäjän seuraajavaltio Neuvostoliitto kuitenkin ilmoitti vuonna 1925, ettei se tunnusta vuoden 1905 Portsmouthin sopimuksen sitä kohtaa, minkä mukaan Etelä-Sahalin siirtyi Japanille.

title: Astrahanin sotaretki

text: 1550-luvulla Venäjä valtasi Astrahanin kaanikunnan ja laajeni näin Pohjois-Kaukasiaan, jota Osmanien valtakunta ja etenkin heidän liittolaisensa ja vasallinsa Krimin kaanikunta pitivät etupiireihinsä kuuluvana alueena. Krimin tataarit olivat sotineet Venäjää vastaan jo pitkään, mutta Osmanien valtakunnan vuosien ajan harkitsema operaatio alkoi vasta kesällä 1569, jolloin turkkilaisten ja Krimin tataarien muodostama sotaretkikunta aloitti marssin Don- ja Volgajokien väliselle alueelle.

title: Kuriilien kiista

text: 1993 antavat Japani ja Venäjä Tokion julistuksen, minkä mukaan Neuvostoliiton kanssa jo sovittu pätee myös Venäjällä. Venäjä on Neuvostoliiton kansainvälisoikeudellinen seuraajavaltio.

title: 1900-luku

text: Sotiminen Kiinan suunnalla jatkui vuonna 1904, kun Venäjä ajautui sotaan Japania vastaan. Venäjä oli aiemmin miehittänyt Mantšurian, kun taas Japani oli lisännyt läsnäoloaan Koreassa. Myös Britannia oli huolestunut tilanteen kehityksestä ja erityisesti Venäjän läsnäolosta Mantšuriassa. Taitavalla diplomatialla Japani varmisti puolueettomuuden ja sai näin vapaat kädet toimia alueella venäläisiä vastaan. Alkaneessa sodassa Japani saavutti merkittäviä voittoja Venäjän laivastoa vastaan, mutta maasota Mantšuriassa juuttui veriseen asemasotaan, jossa kumpikaan ei saavuttanut selkeitä voittoja. Kaksi taistelua kuitenkin ratkaisivat sodan japanilaisten eduksi: Mukdenin taistelussa venäläiset maajoukot lyötiin ja Tsushiman meritaistelussa tuhoutui lähes koko Venäjän laivasto. Näiden tappioiden jälkeen Venäjä vetäytyi Mantšuriasta, joka siirtyi vähitellen Japanin vaikutuspiiriin.[10] Sota oli ajanut Japanin taloudellisen perikadon partaalle,[7] mutta sen tuloksena siitä tuli tasaveroinen muiden suurvaltojen kanssa ja maan ulkopolitiikka militarisoitui ja muuttui aggressiivisemmaksi. Tämä johti lopulta Japanin osallistumiseen toiseen maailmansotaan.[10]

title: Joseon

text: Venäjän vaikutusvalta Itä-Aasiassa oli vahvistunut entisestään Kiinan boksarikapinan myötä ja nyt Japanissa heräsi jälleen halu turvata sen omat intressit alueella. Maa solmi liiton Ison-Britannian kanssa vuonna 1902, joka takasi myös puolueettomuuden osapuolten välillä, mikäli ne ajautuisivat sotaan Koreassa tai Kiinassa. Vuonna 1903 aloitettiin neuvottelut Venäjän kanssa eturistiriitojen ratkomiseksi, mutta neuvottelut päättyivät helmikuuhun 1904. Japani oli päättänyt ratkaista kiistat sodalla ja 8. helmikuuta 1904 japanilaiset hyökkäsivät venäläiseen tukikohtaan Port Arthurissa. Venäjän–Japanin sota oli alkanut. Korean niemimaalla japanilaiset joukot valtasivat alueen strategiset kohteet. Venäjästä otettiin useita merkittäviä voittoja vuoden 1905 aikana ja samalla selvitettiin myös brittien ja yhdysvaltalaisten kanta Korean suhteen. Maat olivat valmiita hyväksymään Japanin vallan alueella ja vastineeksi Japani ei puuttunut asioihin Intiassa tai Filippiineillä. Syyskuussa 1905 Japanin ja Venäjän välillä solmittiin Portsmouthin rauha, jolla Venäjä antoi Japanille vapaat kädet Koreassa, sen oikeudet Mantšuriassa ja Sahalinin saaren eteläkärjen.

title: Japanin keisarikunta

text: Japani oli vuosisatoja suljettu yhteiskunta, kunnes se joutui Yhdysvaltojen painostamana avaamaan ovensa maailmalle 1800-luvun puolivälissä. Meiji-restauraation jälkeen maa alkoi noudattaa laajentumishakuista politiikkaa. Vuonna 1872 Japani liitti Riukiusaaret itseensä ja saaret ovat maan hallussa edelleen. Vuonna 1895 Japani miehitti Taiwanin ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan seurauksena. Kymmenen vuotta myöhemmin käytiin Venäjän–Japanin sota, jonka Japani voitti. Sodan seurauksena Japani miehitti Korean niemimaan ja Mantšurian, sekä vei Venäjältä Sahalinin eteläosan. Ensimmäisessä maailmansodassa Japani oli sodassa ympärysvaltojen puolella keskusvaltoja vastaan ja sai Saksalta sodan jälkeen Kansainliiton mandaattialueina hallintaansa Marshallinsaaret, Mikronesian, Palaun ja Pohjois-Mariaanit. 1930-luvulla Japani oli miehittänyt jo suuria alueita Kiinasta. 1940-luvun alussa Japani oli jo miehittänyt Indokiinan, Thaimaan, Burman, Singaporen, Malakan niemimaan, Indonesian ja Filippiinit.

title: Venäjän–Turkin sota (1676–1681)

text: Venäjän–Turkin sota 1676–1681 oli ensimmäinen laajamittainen sota, jonka Venäjä ja Osmanien valtakunta kävivät keskenään. Krimin kaanikunta osallistui sotaan turkkilaisten puolella. Lisäksi Ukrainan kasakoita taisteli molemmilla puolilla. Petro Dorošenkon kasakkahetmanaatti tuki turkkilaisia, kun turkkilaisia vastustaneet kasakat valitsivat uudeksi hetmanikseen Ivan Samoilovytšin ja liittyivät sotaan venäläisten puolelle. Sota keskittyi taisteluksi Tšigirin kaupungissa olleen linnoituksen hallinnasta ja molemmat osapuolet valtasivat kaupungin toisiltaan useita kertoja. Sota jäi ratkaisemattomaksi ja päättyi 3. tammikuuta 1681 allekirjoitettuun Bahtšisarain rauhaan, jossa osapuolet sopivat 20 vuotta kestävästä aselevosta. Sopimuksesta huolimatta Venäjä liittyi Pyhä liigana tunnettuun Osmanien valtakuntaa vastaan sotineeseen liittoutumaan viisi vuotta myöhemmin.

title: Kuriilien kiista

text: Vuonna 1875 Japani ja Venäjä sopivat amiraali Enomoto Bujon ja ruhtinas Aleksandr Goršakovin 7. toukokuuta 1875 allekirjoittamalla Pietarin sopimuksella, että Venäjä saa koko Sahalinin saaren itselleen ja Japani puolestaan koko Kuriilien saariketjun sekä kaupallisia etuoikeuksia Ohotanmereen.

title: Meiji-kausi

text: Torjuttuaan Kiinan Koreassa Kiinan–Japanin sodassa (1894–1895) Japani nousi kansainvälisesti merkittäväksi suurvallaksi ja voitti Venäjän Mantšuriassa Venäjän–Japanin sodassa 1904–1905. Meiji-kaudella Japani solmi vuonna 1902 Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa sotilasliiton, jonka takia se liittyi ensimmäisessä maailmansodassa Liittoutuneiden puolelle.

title: Dalian

text: Yhdistynyt kuningaskunta miehitti alueen toisen oopiumisodan aikana vuosina 1856-1860. Sodan jälkeen alue palautettiin kiinalaisille, mutta he joutuivat puolestaan luovuttamaan sen Venäjälle vuonna 1898. Venäläiset antoivat kaupungille nimen "Dalnyi" (, "kaukainen"). Japani miehitti alueen Venäjän–Japanin sodassa vuonna 1904 ja sotaa seuranneessa Portsmouthin rauhassa Venäjä luovutti alueen Japanille. Japani antoi kaupungille nimen "Dairen" ja hallitsi aluetta ensin suoraan ja sittemmin perustamansa nukkevaltio Mantšukuon kautta. Venäläiskaudesta jäi suhteellisen vähän historiallisia rakennuksia, kun taas japanilaiselta kaudelta niitä on edelleen useita. Japanilaiset kaupunkisuunnittelijat rakensivat alueita uudelleen ja laajensivat kaupunkialuetta vuonna 1937. Kaupungin sataman kautta vietiin raaka-aineita Mantšuriasta Japaniin.

title: Kuriilien kiista

text: Alueen omistusta ovat määrittäneet Venäjä sekä Neuvostoliiton ja Japanin väliset kansainväliset valtiosopimukset. Japani ja Neuvostoliitto eivät voineet allekirjoittaa toisen maailmansodan jälkeen rauhansopimusta siksi, että Japani pitää Kuriileja itselleen kuuluvana, mihin Neuvostoliitto tai sen kansainvälisoikeudellinen seuraajavaltio Venäjä eivät ole suostuneet. Venäjä pitää myös Euroopan unionia ulkopuolisena sen ja Japanin välisessä aluekysymyksessä. Japanin hallituksessa on oma ministerinsä Venäjän hallussaan pitämien pohjoisten alueiden ja Yhdysvaltain tukikohtanaan pitämän Okinawan kysymyksiä varten. Vuodesta 2004 näistä vastaava ministeri on ollut Juriko Koike.

title: Kuriilien kiista

text: Kuriilien kiista on Japanin ja Venäjän (ja sen edeltäjän Neuvostoliiton) välinen aluekiista, erimielisyys Kuriilien saariryhmän eteläisimpien saarien hallinnasta. Kuriilien tuliperäinen saariketju sijaitsee Tyynessämeressä Japanin pohjoisen Hokkaidon saaren ja Venäjän Kamtšatkan niemimaan välissä. Kiista koskee 56 saarta käsittävän saariston eteläosaa, joka ennen toista maailmansotaa kuului Japanille, ja jonka Neuvostoliitto valloitti sodan loppuvaiheessa.[1] Liittoutuneiden ja Japanin välisessä San Franciscon rauhansopimuksessa Japani luopui vaatimuksestaan saariin, mutta Neuvostoliiton oikeuksia niihin ei toisaalta mainittu. Neuvostoliitto ja sen seuraajana Venäjä on katsonut saarten kuuluvan itselleen, ja ne ovat pysyneet Venäjän hallinnassa osana sen Sahalinin aluetta. Japani on kiistänyt saarten kuuluvan Venäjälle, ja katsonut niiden kuuluvan sen Pohjoiseen territorioon. Valtiot eivät tämän vuoksi ole allekirjoittaneet rauhansopimusta maailmansodan jälkeen.


query: Miten korkea on Kivikin kuninkaanhauta ennallistetussa muodossaan?

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Coordinates: Kivikin kuninkaanhauta () on Skandinavian pronssikulttuurin hautaröykkiö, joka sijaitsee Kivikissä Etelä-Mellbyn pitäjässä Simrishamnin kunnassa Skånessa. Hautaröykkiö on historiansa aikana sekä ryöstetty että tuhottu ja lopuksi ennallistettu nykyiseen muotoonsa, joka ei vastaa sen alkuperäistä rakennetta. Ennallistetussa muodossaan sen halkaisija on 75 metriä ja korkeus noin 3,5 metriä. Sen keskellä on hautakammio, jossa sijaitsee noin 3,5 metriä pitkä ja metrin leveä paasiarkku. Hautaus on kuuluisa nimenomaan paasien kaiverruksista. Se on Ruotsin suurin hautaröykkiö, joka ajoitetaan vanhemmalle Skandinaviselle pronssikaudelle, mikä tarkoittaa Monteliuksen periodeja I–III (1700–1100 eaa.) Kuninkaanhauta on erittäin suosittu matkailukohde, jossa vierailee noin 40000 kävijää vuosittain.[1][2][3]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Hallströmin kaivauksissa talteen otettujen löydösten mukaan näyttää siltä, että Kuninkaanhauta olisi sijoitettu muinaisen asuinpaikan päälle. Aiemmin esitettiin, että Kuninkaanhauta olisi ollut paikallisen kuninkaan tai shamaanin leposija, mutta nykyään tämä käsitys ei saa enää kovin suurta kannatusta. Vuoden 1931 kaivauksissa löydettiin luunkappaleita ja hampaita, jotka ovat kuuluneet ainakin viidelle eri henkilölle. Niiden radiohiiliajoitukset todistavat neljästä vuosien 1500−1100 eaa. aikana tehdystä hautauksesta. Nämä ihmiset olivat teini-ikäisiä. Näiden lisäksi haudattiin viides vainaja noin 900−800 eaa.. Hän oli ainoa aikuinen vainaja. Osa vainajista oli polttohaudattu ja osa oli haudattu ruumiina. Kuninkaanhautaa on luulöytöjen mukaan käytetty ainakin 600 vuotta.[6][14][15]

title: L’Atalante

text: Vigo sairastui tuberkuloosiin, ja vielä hänen eläessään tuottaja leikkasi elokuvan 65 minuutin mittaiseksi. Se myös nimettiin uudelleen Lys Gautyn levyttämän suositun laulun "Le chaland qui passe" mukaan, ja laulu liitettiin elokuvaan. Elokuvaa esitettiin vuosikymmenet tuottajan teurastamana, ja vasta vuonna 1990 se sai ennallistetun version Italian yleisradioyhtiön arkistoista löytyneestä kopiosta ja sen muodon, jonka Vigo oli sille tarkoittanut. Myöhemmin Criterion Collectionissa on julkaistu siitä uuden ennallistetun version, jota kriitikko kiittää parhaaksi näkemäkseen versioksi.

title: Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko

text: Ennallistetun kirkon historia ulottuu jo vuoteen 1981, jolloin joukko Reorganisoidun kirkon teologiseen kehitykseen tyytymättömiä vanhimpia perusti Independencessä epävirallisen ”lauantai-illan opintopiirin”, jossa tutkittiin pyhiä kirjoituksia ja analysoitiin kriittisesti Reorganisoidun kirkon kehitystä. 1980-luvun kuluessa tuhannet Reorganisoidun kirkon linjauksiin tyytymättömät jättivät kirkon ja perustivat omia seurakuntiaan tai opintopiirejä. Myös useita kirkon seitsenkymmeniä, korkeita kirkon virkailijoita, oli tässä joukossa.

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Kuviot on sijoitettu yhdellä viivalla piirretyn nelikulmion sisälle, mutta alareunassa on käytetty kaksoisviivaa. Yksi vaakaviiva erottaa kuviosta kaksi osa-aluetta. Yläosaan on sijoitettu kaksi tyyliteltyä kirveenterää tai kirvestä muistuttavaa koristekuviota ja alaosassa on kaksi suurta ympyrää, joiden sisälle on piirretty ristikuviot.[2]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Paasi hävisi 1790-luvulla ja vuonna 1815 Sjöborg löysi siitä kolme kappaletta vänrikki Anders Hjortin viinapannun muurauksesta. Kappaleista on koottu sementillä paasi, josta puuttuu keskiosa.[2]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Ängakåsenin kalmisto sijaitsee Kuninkaanhaudasta itään heti viereisen ojan toisella puolella. Se on rekisteröity kaksiosaisena muinaisjäännösalueena, jonka mitat ovat noin 350x200 metriä (länsiosa) ja 330x130 metriä (itäosa). Länsiosassa sijaitsee ainakin 12 hautausta, joista kaksi ovat kumpuhautoja (halkaisija 10 metriä) ja kymmenen röykkiöhautoja (halkaisijat 5 metriä). Röykkiöistä paljastui 1920−30-luvun kaivauksissa muutamia uurnahautauksia.[17]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Paasi hävisi 1790-luvulla, mutta siitä löydettiin vuonna 1915 viisi kappaletta, kun Esperödsin myllyn muurauksia purettiin. Sjöborgin kuuleman tarinan mukaan, läheisessä myllyssä tarvittiin uusi myllykivi. Paasin toi paikalle mylläri Jonas Jonasson, mutta se ei kestänyt keskelle porattua reikää ja se hajosi osiin.[2][16]

title: Hiidenkiuas

text: Ismo Luukkonen, : Valokuvia muun muassa hiidenkiukaista Kalmistopiiri: Kivikin kuninkaanhauta

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Hallströmin kaivauksissa haudan länsipuolelta löytyi kaksi rinnakkain seisovaa ja maahan upotettua paatta, joiden välimatka oli noin 0,65 metriä ja ne muodostivat 1,2 metriä pitkän tilan. Tämä on Hallströmin ja Nordénin mainitsema Prinssin hauta (). Paikalta löytyi yksinkertainen pronssikirves, mutta ei jäänteitä itse vainajista.[7][11]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Luokka:Muinaishaudat Luokka:Skandinavian pronssikauden kalliopiirrokset Luokka:Skandinavian pronssikauden hautaröykkiöt Luokka:Ruotsin muinaisjäännökset Luokka:Simrishamnin kunta

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Kuviot on kehystetty nelikulmiolla, joka on piirretty oikeaa reunaa lukunottamatta kaksoisviivoilla. Pääaiheena olevat neljä hevosta on erotettu vaakaviivoilla keskelle sijoitetusta ornamentista. Yläpuolella hevoset katsovat molemmat oikealle ja alapuolella ne katsovat toisiaan. Hevosten neljä jalkaa on piirretty aivan suoriksi eikä niillä ole korvia. Ornamentti koostuu keskellä olevasta vaakaviivasta, jonka ylä- ja alapuolen sik-sak-viivat ovat toistensa peilikuvia.[2]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Tämä paasi on poikkeuksellisesti gneissiä, joka on kovempi kivilaji kuin hiekkakivi. Siksi siihen on ollut vaikeampaa tehdä kuvioita. Ne ovat ilmeisesti niin ohuesti hakattuja, että vain alareunan kuviot erottuvat vielä selvästi. Ne muodostavat katkelman ornamenttia, jossa kaksi kapeaa sik-sak-viivaa kulkevat rinnakkain kolmen vaakaviivan erottamina.[2]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Kivirakennelmista kaksi on suorakulmaisia. Toisen mitat ovat 42,5x8 metriä ja toisen 45x12,5 metriä. Niitä on kutsuttu talon perusteiksi.[18]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Kaakkoispuolelta röykkiön keskelle johtaa kaareva ja 34 metriä pitkä käytävä, missä sijaitsee hautakammion suuaukko. Käytävä on keskimäärin 2−3 metriä leveä ja se on kivetty. Hautakammion pohjan mitat ovat 6,75×4,0 metriä ja korkeus 2,15 metriä. Kammion oviaukon sulkee suuri kuparinen ovi (1,2×2 metriä).[1]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Hallström löysi paasiarkun sisältä ja sen ympäriltä ihmisten luita ja hampaita sekä eläinten luita. Ihmisten luut ja hampaat tutkittiin vuonna 2009 ja niiden todettiin kuuluneen viidelle eri henkilölle. Löytöjä tehtiin kolmesta eri kohtaa arkun sisältä ja kahdesta kohtaa arkun ulkopuolelta. Yhdenkään ihmisen sukupuolta ei ole kyetty määrittämään.[15]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Kuviot on kehystetty nelikulmiolla. Ylä- ja alapuolella on samanlaiset ornamentit. Ormamentissa sik-sak-viiva jää kahden kaksoisviivan väliin. Keskellä kuvaa on kaksi ympyrää, joiden sisälle on piirretty risti.[2]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Paasiarkku hautakammiossa Paadet nro 8, 7, 6 ja 5 (oikealla) Paadet nro 4 ja 3 (oikealla) Paasi nro 8 (kopio) Paasi nro 7 Paasi nro 7

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Kuninkaanhaudan ladottu pinta Käytävän kulkuaukko Hautakammion suuaukko Oven lähikuva Näkymä oviaukosta

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Klintberger Wändahl, Anna: (aine), 2009, Gotlannin korkeakoulu, Ruotsi

title: Konevitsa

text: Saaren varhaisemmasta historiasta ei ole varmoja tietoja. Luostarin perustamisesta kertovien lähteiden mukaan siellä oli karjalaisten pakanallinen uhripaikka Hevoskivi ("Konj-kamen", Конь-камень). Kivi sijaitsee noin kilometrin luostarista pohjoiskoilliseen Pyhävuoren länsirinteen juurella. Se on yhdeksän metriä pitkä, kuusi metriä leveä ja noin neljä metriä korkea muodoltaan pyöristynyt graniittilohkare. Lohkare muistuttaa muodoltaan hevosen päätä. Sen päälle on rakennettu tsasouna. Saaren venäjänkielinen ja siten myös nykyinen suomenkielinen nimi johtuvat Hevoskivestä tai ehkä saaren oletetusta alkuperäisestä karjalaisesta nimestä Hevossaari.

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Itäosassa sijaitsee noin 135 muinaisjäännöstä. Ojan varrella sijaitsee noin kahdenkymmenen myllyn jäännökset. Lisäksi on yksi kumpuhauta, joka sijaitsee itäosan keskellä. Se on halkaisijaltaan 7,5 metriä ja vain alle metrin korkea. Kummun keskellä sijaitsee paljaana oleva kivilatomus.[18]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Vaikka hautakammio rauhoitettiin vuonna 1814, salli Sjöborg paikallisväestön kerätä röykkiöstä kiviä kaikkialta muualta paitsi paasien kohdalta. Kun vuonna 1821 rannalle rakennettiin kalastajakylässä uusia rakennuksia, vedettiin röykkiön ja rakennustyömaan välille väliaikainen rautatie, jolla kivet kuljetettiin kohteisiinsa. Ennallistuksessa röykkiöön lisättiin autokuormittain kiviä, jotka silloisen perimätiedon mukaan olisi aikanaan haettu röykkiöstä. Nämä kivet kasvattivat röykkiön kokoa, mutta ne tuskin korjasivat kokonaan aikaisemmin aiheutettua vajetta. Kun Kivikin hautaröykkiötä on verrattu suuriin etelä-ruotsalaisiin ja tanskalaisiin hautaröykkiöihin, tulisi Kuninkaanhaudan olla mittasuhteidensa mukaisesti noin 7−15 metriä korkea. Noin 10 metriä korkeana röykkiö olisi sisältänyt 25000 kuutiometriä kiveä.[6][13][16]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Kuninkaanhauta sijaitsee Skånen itärannalla Kivikin taajaman eteläpuolella. Paikalle pääsee kääntymällä valtatieltä 9 Kivikiin ja ajamalla Bredarörsvägeniä pitkin hautaröykkiölle. Paikalle johtaa opastus Kungagraven. [5][6]

title: Suolammen kivi

text: Suolammen kivi, tunnettu myös nimellä Korpilammen kivi, on Kuhmossa Saunajärven eteläpuolella sijaitseva Täyssinän ja Stolbovan rauhan rajakivi. Kivi sijaitsee "Suolampi"-nimisen lammen itärannalla. Kivi on vajaa metrin korkea, sen pituus on kolme ja leveys kaksi metriä.

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Nimi Bredarör tulee sanoista (bred = leveä ja rör = raunio tai kiviröykkiö). Yllä mainittujen nimien lisäksi siitä käytetään muitakin nimityksiä, kuten esimerkiksi Kivikröset, Kungagraven, Penninge-graven, Familjegraven, Monumentet tai Södra Mellby RAÄ 42.[4]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Suurin näkyvä rakennelma on laivalatomus, joka on rakennettu itä-länsi-suuntaisena. Se on 68 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä. Se on muodostettu 30 pystyyn nostetuista kivestä tai suurista pyörökivistä.[18]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Paasi hävisi 1790-luvulla, mutta Sjöberg löysi siitä vain alakappaleen vuonna 1815 vänrikki Anders Hjortin viinapannun muurauksesta. Myöhemmin se hävisi uudelleen eikä sitä ole vielä löydetty uudelleen.[2][16]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Toinen suuri kivirakennelma on pyöreä kivikehä, jonka halkaisija on 23 metriä. Ympyrän keskellä on 5 metriä leveä pyöreä kivilatomus. Latomuksen keskellä sijaitsee pystyyn nostettu kivi, joka on 2,1 metriä korkea ja 1,1 metriä leveä. Sitä kutsutaan nimellä Penningstenen.[18]

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Huomattavin jäännöstyyppi on pyöreä kivilatomus, joita on löytynyt 130 kappaletta. Niiden halkaisija vaihtelee 2−6 metriin, mutta neljä niistä on halkaisijaltaan 8−10 metriä. Noin 30 kivilatomuksella sijaitsee keskellä kuoppa tai painauma.[18]