query: Kuka oli Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean viimeinen puheenjohtaja?

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea (TYK) oli suomalainen vuosina 1929–1930 toiminut urheilujärjestö, jossa vaikutti Työväen Urheiluliiton oppositio, sosialistit ja kommunistit. TYK muodostettiin, kun sosialidemokraattien hallitsema TUL alkoi erottaa kommunistijohtoisia seuroja keskusjärjestöstä vuosia kestäneen riitelyn jälkeen. Viranomaiset lakkauttivat TYK:n kesällä 1930. TYK:n puheenjohtajina toimivat Urho Lähteinen (1929), Tatu Uosikkinen (1929–1930) ja Otto Lasanen (1930).

title: Kommodori

text:
Veneilykerhojen puheenjohtajia alettiin kutsua kommodoreiksi erikoisesta syystä: koska hyvin pitkään kaikki venekerhot olivat oikeastaan laivaston jatke - reserviläisten navigointi- ja veneen käsittelyharjoittelua rauhan aikana - pidettiin kunkin kerhon puheenjohtajaa laivueen komentajana ja siis väliaikaiseen kommodoriin verrattavana. Perinne jatkui nimikkeen osalta, vaikka sotilaalliset velvoitteet katosivat viimeistään Lokakuun vallankumoukseen; Venäjä oli viimeinen niitä virallisesti asettanut valtio. Irlantilainen Royal Cork Yacht Club käyttää ainoana lajissaan edelleen puheenjohtajansa arvonimenä amiraalia.
Venekerhojen kommodoreilla on oikeus käyttää veneissään kerhon merkillä varustettua leveäviiriä.

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: Sosialidemokraatit ryhtyivät pian perustamaan uusia seuroja erotettujen tilalle, ja ne hyväksyttiin TUL:ään. Erotettuja otettiin takaisin vain poikkeustapauksissa. Alkuvuonna 1930 TUL:stä erotettiin ensin Turun ja Uudenmaan sekä myöhemmin Oulun ja Perä-Pohjolan piirijärjestöt. Muihin kommunistijohtoisiin piireihin vaihdettiin sosialidemokraattinen johto.[9]

title: Helsingin Jyry

text: Helsingin Jyry sai alkunsa Oulunkylän raviradalla 1890-luvun lopulta alkaen järjestetyistä Helsingin työväenyhdistyksen juoksukilpailuista, joiden osallistujat perustivat 22. elokuuta 1902 oman urheiluseuran työväenyhdistyksen alaosastoksi nimellä "Helsingin Työväenyhdistyksen Voimistelu- ja Urheiluseura Jyry". Perustava kokous järjestettiin työväenyhdistyksen tiloissa Helsingin Yrjönkadulla, jossa sen puheenjohtajana toimi "Työmies"-lehden päätoimittaja Edvard Valpas-Hänninen. Suomen ensimmäinen työläisille tarkoitettu urheiluseura Helsingin Ponnistus oli perustettu jo 1888, mutta vasta Jyryn myötä työläisurheiluun tulivat mukaan myös työväenliikkeen poliittiset tavoitteet sekä sosialistiset ihanteet. Seura hyväksyi jäsenikseen vain ammatillisesti järjestäytyneitä työläisiä.

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: Osapuolten voimasuhteet mitattiin TUL:n kesäkuun 1927 edustajakokouksessa, johon sosialidemokraatit saivat enemmistön. Junttaustaktiikoita käytettiin runsaasti ja monien kommunistiseurojen valtakirjoja hylättiin. Sosialidemokraatti Väinö Mikkola valittiin TUL:n puheenjohtajaksi sosialisti Eino Pekkalan tilalle. Liittotoimikuntaan valittiin vain yksi vasemmistoryhmän edustaja. Vähemmistöön jääneet eivät tunnustaneet kokouksen laillisuutta.[5]

title: Suomen Maaseudun Puolue

text: Konkurssin varmistuttua SMP:n johto päätti perustaa tilalle uuden Perussuomalaiset-puolueen.[93] Perussuomalaiset merkittiin puoluerekisteriin lokakuussa 1995. Koska SMP ei itse anonut poistamista puoluerekisteristä, se säilyi rekisterissä muodollisesti vuoteen 2003,[94] vaikka sillä ei ollut toimintaa enää vuosikausiin. Oikeudenkäynnit konkurssin ympärillä jatkuivat vielä 2000-luvun alussa.[95] SMP:n viimeinen puheenjohtaja ja kansanedustaja Raimo Vistbacka toimi Perussuomalaisten kansanedustajana neljä vaalikautta. SMP:n viimeinen puoluesihteeri, vuodesta 1997 Perussuomalaisten puheenjohtajana toiminut Timo Soini nousi eduskuntaan vuoden 2003 vaaleissa. Vuoden 2011 vaaleissa eduskuntaan palasivat Perussuomalaisten listoilta aikoinaan SMP:n kansanedustajina toimineet Anssi Joutsenlahti, Pentti Kettunen ja Lea Mäkipää.

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Seppo Hentilä| title = Suomen työläisurheilun historia I. Työväen Urheiluliitto 1919–1944| publisher = TUL / Karisto| year = 1982| id = ISBN 951-23-2009-6}}

title: Aili Siiskonen

text: Kunnallispolitiikassa Siiskonen vaikutti sekä kaupunginvaltuustossa että kaupunginhallituksessa. Hänellä oli useita luottamustoimia, ja hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi 1977. Hän teki pitkän ja ansiokkaan päivätyön työläisurheilun piirissä.

title: Kemin Into

text: Seuran kuului aina vuoteen 1918 asti SVUL:ään jäsenseurana, mutta Suomen sisällissodan jälkeen perustetusta Tyoväen Urheiluliitosta (TUL) tuli seuran keskusjärjestö vuodesta 1919 alkaen. Into kuului 1920-luvun lopulla TUL:ssä sosiaalidemokraattijohtoisen liiton oppositioon, jonka vuoksi seura erotettiin TUL:stä 1928. Seura kuului syksyllä 1929 perustetun Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean (TYK) alaisuuteen, jonka toiminta lakkautettiin syksyllä 1930 viranomaisten toimesta. Näin myös jäsenseurojen, kuten Innonkin, toiminta lakkautettiin.

title: Suomen Työväen Urheiluliitto

text: Seppo Hentilä: Suomen työläisurheilun historia I. Työväen Urheiluliitto 1919–1944, Hämeenlinna 1982, 592s. Seppo Hentilä: Suomen työläisurheilun historia II. Työväen Urheiluliitto 1944–1959, Hämeenlinna 1984, 551s. Seppo Hentilä: Suomen työläisurheilun historia III. Työväen Urheiluliitto 1959–1979, Hämeenlinna 1987, 494s.

title: Toivo Vilppula

text: Helsingin Jyryn johtokuntaan kuulunut Vilppula oli mukana jo joulukuussa 1918 järjestetyssä helsinkiläisten työläisurheilijoiden kokouksessa, jossa valittiin toimikunta valmistelemaan TUL:n perustamista. Järjestön perustavassa kokouksessa 26. tammikuuta 1919 Vilppula valittiin TUL:n ensimmäiseen liittotoimikuntaan. Varapuheenjohtajaksi hän tuli vuoden 1927 liittokokouksessa, jolloin Vilppulan tavoin sosialidemokraatteihin lukeutunut Väinö Mikkola syrjäytti äänestyksessä istuvan puheenjohtajan Eino Pekkalan, joka edusti kommunisteja. Puheenjohtajaksi Vilppula nousi jo vuoden kuluttua heinäkuussa 1928, kun Mikkola yllättäen menehtyi keuhkokuumeeseen. Heidän aikanaan valta TUL:ssa siirtyi kommunisteilta sosialidemokraateille, mikä lopulta johti järjestön hajoamiseen ja Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean perustamiseen vuonna 1929.

title: Väinö Mikkola (urheilujohtaja)

text: Helsingin sosialidemokraattista kunnallisjärjestöä edustanut Mikkola oli mukana jo ensimmäisessä sisällissodan jälkeen pidetyssä SDP:n puoluekokouksessa joulukuussa 1918 ja neljä vuotta myöhemmin hänet valittiin puoluetoimikunnan jäseneksi. TUL:n liittotoimikuntaan kuulunut Mikkola valittiin varapuheenjohtajaksi järjestön neljännessä liittokokouksessa vuonna 1921. Puheenjohtaja hänestä tuli kesäkuussa 1927, kun Mikkola voitti liittokokouksen äänestyksessä istuvan puheenjohtajan Eino Penttilän. Hänen valintansa oli Suomen työläisurheilun kannalta merkittävä, sillä kommunisteja edustaneen Penttilän syrjäyttämisen myötä valta TUL:ssä siirtyi sosialidemokraateille.

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: Luokka:Suomen kommunistinen puolue Luokka:Suomen Työväen Urheiluliitto

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: TYK:n johtavia seuroja olivat helsinkiläiset Into, Jyry ja Toive sekä Kotkan Riento, Kuopion Riento, Nuorten purjehdusseura, Tampereen Veikot ja Oulun Tarmo.[3]

title: Demokraattinen Vaihtoehto

text: Devan puheenjohtajana toimi aluksi Leo Suonpää (1986–1986) ja hänen jälkeensä (1986–1989) näyttelijä Kristiina Halkola ensimmäisenä suomalaisena naispuoluejohtajana. Marja-Liisa Löyttyjärvi oli Devan viimeinen puheenjohtaja (1989–1990).

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: Viranomaiset lakkauttivat TYK:n muiden kommunistien hallitsemien järjestöjen tavoin kesällä 1930. Toiminta loppui vähitellen heinäkuussa. Työväen Urheilulehden viimeinen numero ilmestyi 1. heinäkuuta. Elokuuksi suunniteltu valtakunnallinen edustajakokous jäi pitämättä. TYK:n johtomiehiä vangittiin huhtikuusta 1930 alkaen ja viimeiset haastettiin oikeuteen joulukuussa 1932. Etsivän Keskuspoliisin mukaan TYK otti ohjeensa SKP:ltä ja PUI:ltä, ja se toimi laillisen hallitusvallan tuhoamiseksi.[13]

title: Osmo Hekkala

text: Haukiputaan Piimäperältä lähtöisin oleva Osmo Hekkala aloitti työelämän kansakoulun käytyään Pateniemen sahalla ja sen jälkeen Oulu Oy:n lastulevytehtaalla ja edelleen yrityksen hitsarina. Hän oli jo siinä vaiheessa noin 20-vuotiaana aktiivin työläisurheilun lisäksi mukana kansandemokraattisessa työväenliikkeessä.

title: Juhani Kaskeala

text: Amiraali Kaskeala toimi myös Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 2011 - 2012. Hän on viimeinen pitkäaikaista valkopohjaista ja kolmetähtistä liiton puheenjohtajan komentoviiriä käyttänyt tämän luottamustehtävän hoitaja. Hänen seuraajansa käyttää uusittua mallia eli venekerhon kommodorin viiriä jossa on SPV:n uusi erikoismerkki.

title: Pekka Martin

text: Pekka Kullervo Martin (22. lokakuuta 1923 Tampere – 19. heinäkuuta 2004 Tammisaari) oli SDP:n toimitsija, piirisihteeri ja sihteeri puoluetoimistossa. Hän oli Työväen Urheiluliiton (TUL) järjestösihteeri, toimitusjohtaja ja puheenjohtaja. TUL:n puheenjohtajuusaika 1956–1967 oli vaikeinta työläisurheilun hajaannuksen aikaa.

title: Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkue

text: Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkue osallistui vuonna 1928 Moskovassa järjestettyihin ensimmäisiin Spartakiadeihin sekä vuosien 1925, 1931 ja 1937 työläisolympialaisten kesäkisoihin. Joukkueen Spartakiadeihin lähetetti TUL:n kommunistinen siipi, vastoin järjestön johdon määräyksiä. Kisoihin osallistuneet urheilijat ja toimihenkilöt erotettiin tapauksen vuoksi TUL:n jäsenyydestä, ja he perustivat vuonna 1929 lyhytaikaiseksi jääneen Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean. Osa Spartakiadien vuoksi erotetuista pelaajista siirtyi Suomen Palloliiton seuroihin.

title: Otto Lasanen

text: Lasanen oli aktiivisesti mukana työväen urheiluliikkeessä, ja hän edusti seuraansa Jyryä Työväen urheiluliitossa. Vuonna 1929 Lasanen valittiin TUL:ssä oppositioon joutuneiden kommunistien perustaman Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean jäseneksi. Toukokuusta heinäkuuhun 1930 hän toimi TYK:n puheenjohtajana.

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: TYK:n tavoitteena oli ennen kaikkea TUL:n toimintayhtenäisyyden palauttaminen. Kommunistit vastustivat (PUI:n linjan mukaisesti) uuden varsinaisen liiton perustamista.[10] Kommunistien kanssa liittoutuneet sosialistit (Suomen työväen vasemmistoryhmä) olivat kuitenkin uuden liiton perustamisen kannalla. Tätä linjaa ajoi muun muassa TUL:n entinen puheenjohtaja Pekkala. Aiheesta käytiin kiivasta väittelyä alkuvuonna 1930, ja ryhmien välit viilenivät.[11]

title: J. G. Granö

text: Yliopistojen ulkopuolellakin Granö oli edelleen tärkeä tiedevaikuttaja. Hänet oli vuonna 1945 kutsuttu Otavan Tiedekirjasto-nimisen kurssikirjasarjan toimituskuntaan vastuualueenaan maantiede, ja seuraavana vuonna hän teki Suomalaisen tiedeakatemian esimiehenä ehdotuksen Suomen maantieteen käsikirjan ja Suomen kartaston uusimisesta. Suomen maantieteellinen seura ei pystynyt vastaamaan samaan aikaan molemmista teoksista, joten ensin aloitettiin käsikirjan suunnittelu. Granö valittiin sen toimituskunnan puheenjohtajaksi, ja 500-sivuinen suomenkielinen laitos Suomen maantieteen käsikirjasta ilmestyi 1951. Suomen kartaston neljännen laitoksen valmistelut aloitettiin 1953. Granö johti sitä varten perustettua kartastotoimikuntaa, josta hän kuitenkin erosi vuoden 1955 lopulla terveydellisistä syistä. Granö oli vuonna 1954 valittu myös Tieteen päivien puheenjohtajaksi. Hänen puheensa Tieteen päivillä oli hänen viimeinen julkinen esiintymisensä, ja seuraavana vuonna ilmestyneen Maat ja kansat -teoksen Suomi-kuvaus oli hänen viimeinen julkaisunsa.[51]

title: Kalvola

text: Kalvolan kunnanvaltuustoon kuului lakkauttamisen aikaan 21 valtuutettua. Vuoteen 2000 asti valtuustossa oli vasemmistoenemmistö ja SDP oli yleensä kunnan suurin puolue, Iittalassa oli perinteinen vahva työväenliike. Viimeinen kunnanjohtaja oli Antti Salonen ja viimeinen kunnanvaltuuston puheenjohtaja puolestaan Timo Saviniemi (kok.).

title: Suomen Työväen Urheiluliitto

text: Suurimpia kansainvälisiä tapahtumia olivat työläisolympialaiset, joita järjestettiin kolme kertaa. Niissä TUL:n edustama Suomi oli kisojen ykkösmaa. Omana erillisenä työläisurheilun suurtapahtumana oli Neuvostoliiton johtaman Punaisen urheiluinternationaalin (PUI) järjestämät spartakiadit Moskovassa kesällä 1928. Niihin osallistuneet erotettiin TUL:stä. SUI kielsi jäsenjärjestöiltään osallistumisen ja TUL:n sosiaalidemokraatit kokivat asian liiaksi kommunismin myötäilynä. Urheilijat ja urheiluseurat joutuivat kilpailukieltoihin tai erotetuksi TUL:stä. Kommunistit syrjäytettiin TUL:n johtopaikoilta ja nämä perustivat joulukuussa 1929 Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean (TYK). Monet erotetuista seuroista, joita oli yli 150, ja TYK joutuivat 1930-luvun alussa säädettyjen kommunistilakien perusteella lakkautetuiksi.

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: TUL:n oppositio järjestäytyi kesäkuun 1929 liittokokouksessa. Perustettiin väliaikainen yhtenäisyystoimikunta, josta loppuvuonna päätettiin muodostaa valtakunnallinen yhteiselin. Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea perustettiin virallisesti 1.–2. joulukuuta järjestetyssä yhtenäisyysväen edustajakokouksessa, johon kerääntyi edustajia yli sadasta urheiluseurasta, joista suurin osa kuului edelleen TUL:ään. Komitean puheenjohtajaksi valittiin Tatu Uosikkinen ja sihteeriksi Toivo Sillanpää. Osanottajat edustivat lähes puolta TUL:n jäsenkunnasta. TYK alkoi muodostaa lajitoimikuntia ja paikallisia yhtenäisyyskomiteoita ympäri maata.[10]

title: Rauman Työväen Urheilijat

text: Seura joutui myöhemmin kommunistisen Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean haltuun, ja lopetettiin 1930-luvulla kommunistilakien nojalla. Paikallinen sosialidemokraattinen työväenyhdistys perusti vuonna 1929 toisen seuran, Rauman Työväen Urheilijat.

title: Gunnar Bärlund

text: Gunnar Bärlund edusti nuorena Helsingin Jyryä. Jyryläiset osallistuivat vastoin TUL:n silloista johdon tahtoa Moskovan Spartakiadeihin Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean nimissä. Bärlund oli mukana 17-vuotiaana ja voitti raskaan keskisarjan edustajana sarjansa. TUL erotti matkan seurauksena Jyryn TUL:sta, ja näin muun muassa Bärlundilla kilpailut jäivät vähiin. Niinpä Bärlund siirtyi vuonna 1930 SVUL:n puolelle helsinkiläiseen Kiffenin eli Kronohagens IF:ään. Bärlund sai tässä yhteydessä urheilemisensa kannalta paremman työpaikan, kun hän siirtyi Vallilan lautatarhalta huomattavasti kevyempiin töihin Oy Karl Fazer Ab:lle. Syksyyn 1931 mennessä Bärlund oli vakiinnuttanut otteillaan asemansa Pohjoismaiden parhaana raskassarjalaisena. Niinpä hänet lähetettiin Suomen edustajana seuraavana vuonna Los Angelesin olympialaisiin, mutta hävisi jo 1. kierroksella Argentiinan Alberto Lovellille, joka eteni aina olympiavoittajaksi asti. Bärlund voitti Lovellin myöhemmin ammattilaiskehässä. Vuoden 1932 aikana Bärlund siirtyi Kiffenistä Helsingin Atleettiklubiin. Seuraavana vuonna 1933 Bärlund saavutti ainoaksi jääneen amatöörien Suomen mestaruutensa.

title: Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea

text: Myös komiteaan liitetyt seurat lakkautettiin yksi toisensa jälkeen. Ainakin 157 urheiluseuran toiminta loppui kommunistilakien nojalla 1930-luvun alussa. Suurin osa näistä seuroista oli TYK:n yhteydessä, mutta myös TUL:n järjestöjä lakkautettiin.[14]

title: Hans Engnestangen

text: Uransa alkuvaiheessa 1920-luvulla Engnestangen edusti työläisurheiluliikettä ja osallistui Oslossa talvella 1928 järjestettyihin työläisurheilun talvikisoihin voittaen niin 500 kuin 1 500 metriä.


query: Minä vuonna Nyrki Tapiovaara syntyi?

title: Nyrki Tapiovaara

text: Veikko Nyyrikki (Nyrki) Tapiovaara (10. syyskuuta 1911 Helsingin mlk – 29. helmikuuta 1940 Tolvajärvi)[1] oli suomalainen elokuvaohjaaja. Lyhyeksi jääneestä urastaan huolimatta häntä pidetään yhtenä taiteellisesti korkeatasoisimmista suomalaisista ohjaajista.

title: Mirjami Kuosmanen

text: Tulion lisäksi Kuosmaseen iski silmänsä ohjaaja Nyrki Tapiovaara, joka kiinnitti hänet elokuvansa Miehen tie (1939) naispääosaan. Se osoittautui läpimurroksi, ja Kuosmanen varasti aikalaiskriitikoiden huomion. "Hän on ylpeä ja tenhostaan tietoinen nuori rotunainen --- ", Raoul af Hällström hehkutti Elokuva-Aitassa. Miehen tien myötä Kuosmanen lunasti paikkansa suomalaisen elokuvan vahvana tahtonäyttelijättärenä. Elokuva ei ehtinyt valmistua ennen talvisodan alkua, mutta Kuosmanen ehti avioitua elokuvan kuvauksesta vastanneen Erik Blombergin kanssa. Kaksi viikkoa häiden jälkeen annettiin yleinen hälytys talvisodan alkamisesta. Nyrki Tapiovaara kaatui sodassa, joten Kuosmanen ja Blomberg saattoivat Miehen tie -elokuvan valmiiksi ja esityskuntoon.

title: Nyrki Tapiovaara

text: 28. helmikuuta pataljoona lähetti komppanian vahvuisen osaston partioretkelle Korpijärven kylään Suojärven kunnassa. Vänrikki Tapiovaaralla oli komennossaan kaksi joukkuetta, joiden oli määrä vallata Etelä-Korpijärven kylä. Osasto yllätettiin selustasta, ja se joutui perääntymään. 29. helmikuuta Tapiovaara teki voimakkaan vastahyökkäyksen, mutta päätyi antamaan osastolleen vetäytymiskäskyn. Johtajan tapaan hän oli viimeinen vetäytymässä, ja hän tulitti vihollista miestensä vetäytyessä. Eräs miehistä näki Tapiovaaraan osuvan ja tämän tuupertuvan hankeen. Silminnäkijöiden mukaan hän kohosi vielä kerran ja ampui pitkän sarjan viholliseen. Tämän jälkeen kukaan ei osannut kertoa mitään varmaa, jolloin ilmeisesti syntyi olettamus Tapiovaaran katoamisesta tai vangiksi joutumisesta. Olettamus ei kuitenkaan osoittautunut todeksi.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Tapiovaaran 11-henkisen lapsikatraan nuorimmainen, Panu Tapiovaara katosi jatkosodassa kesäkuussa 1944.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Aino Tapiovaara menehtyi syöpään joulukuussa 1929. Seuraavana keväänä Nyrki Tapiovaara valmistui ylioppilaaksi, syksyllä hän kirjoittautui Helsingin yliopiston lakitieteelliseen tiedekuntaan ja hankkiutui saman tien vapaaehtoisena armeijaan.

title: Nyrki Tapiovaara

text: 1930-luvun alussa Nyrki Tapiovaara etsi itseään, tulevaisuus oli epävarma, ja lakitieteiden opiskelukin jäi sivuasiaksi. Syksyllä 1933 isä-Tapiovaara kutsui poikansa takaisin Hämeenlinnaan. Tämän karanteenin aikana Nyrki Tapiovaara löysi elokuvataiteen. Hän kirjoitti niin vakuuttavia elokuva-arvosteluja pieneen Häme-lehteen, että pian hänet kutsuttiin Yleisradion säännöllisten elokuvakatsausten tekijäksi. Syksyllä 1934 hän aloitti myös työn Työväen näyttämön ohjaajana Helsingissä.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Nyrki Tapiovaara kuului kirjailija- ja taiteilijaryhmä Kiilan kantajäseniin, kuten myös kuvataiteilija Tapio Tapiovaara. Hän vaikutti myös muissa vasemmistolaisissa kulttuuriyhdistyksissä. Tapiovaara oli Etsivän Keskuspoliisin silmätikku. 1930-luvun ilmapiirissä kulttuuriradikaalien toimintaa rajoitettiin lainsäädännöllä, kiellettiin halventamasta Suomen hallitusta, eduskuntaa ja muita vastaavia tahoja, ja elokuvia sensuroitiin ankaralla kädellä. Nyrki Tapiovaara ihaili Neuvostoliittoa, tosin vuoden 1938 suuret oikeudenkäynnit ja puhdistukset laimensivat hänen myönteisiä tunteitaan maata kohtaan. Lopullisesti Tapiovaaran rakkaus Neuvostoliittoon murskaantui seuraavan vuoden lopussa Neuvostoliiton pommittaessa Helsinkiä. Hän oleskeli tuolloin Helsingissä ja kirjoitti sisarelleen Tuulikki Ahtialalle olevansa ”täynnä vihaa ja taistelutahtoa”. Hän kuvasi hyökkäystä ”järkyttäväksi, häpeälliseksi, inhoittavaksi”.

title: Juha (romaani)

text: Leevi Madetoja ja Aarre Merikanto sävelsivät "Juhan" pohjalta oopperat. Merikannon "Juha" sävellettiin vuonna 1922, mutta kantaesitettiin vasta 1958. Madetojan versio kantaesitettiin vuonna 1935. "Juhasta" on tehty myös elokuvia, kuten Nyrki Tapiovaaran elokuva vuodelta 1937, Toivo Särkän elokuva vuodelta 1956 ja Aki Kaurismäen mykkäelokuva vuodelta 1999. Myös Mauritz Stillerin "Juha" (, 1921) pohjautuu Ahon teokseen. Tapiovaaran elokuvassa Juhaa esitti Hannes Närhi, Stillerin elokuvassa Mathias Taube, Särkän elokuvassa Eino Kaipainen ja Kaurismäen elokuvassa Sakari Kuosmanen. Mikko Roiha ohjasi "Juhan" pohjalta samannimisen tanssiteatteriteoksen, jonka ensi-ilta oli Korjaamossa tammikuussa 2010.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Tapiovaara ehti muutamassa vuodessa ohjata viisi elokuvaa, joista viimeinen jäi häneltä kesken. Tunnetuin hänen elokuvistaan on Varastettu kuolema. Se perustuu Runar Schildtin novelliin ”Lihamylly” ja kuvaa vastarintatoimintaa tsaarinaikaisen Venäjän sortovaltaa vastaan vuoden 1905 Suomessa. Monet elokuvan tyylittelevät otokset ovat nousseet suomalaisen elokuvahistorian klassikoiksi. Kokeilevan ranskalaisen elokuvan vaikutteet ovat ilmeiset. Tapiovaara oli julkivasemmistolainen, mikä oli 1930-luvulla harvinaista. Hän osallistui aktiivisesti muun muassa kulttuurijärjestö Kiilan toimintaan.

title: Hugo Hytönen

text: Hytösen vanhemmat olivat rautatietyömies Matti Hytönen ja Eeva Sofia Ahonen. Hytönen toimi ohjaajana useissa harrastelijateattereissa vuosien 1914–1921 välillä. Hän oli näyttelijänä Oulun Työväen Näyttämöllä, Viipurin Työväen Teatterissa, Viipurin Näyttämöllä 1921–1928, Kansan Näyttämöllä 1930–1932 sekä ohjaajana ja näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1933–1939. Hän johti Kajaanin kaupunginteatteria vuonna 1914 sekä Koiton Näyttämöä 1928–1930. Hytönen asui viimeiset vuotensa Lallukan taiteilijakodissa. Hän ohjasi Nyrki Tapiovaaran elokuvan "Miehen tie" (1940) loppuun Tapiovaaran kaaduttua kesken kuvausten talvisodassa.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Varastettu kuolema (1938) Kaksi Vihtoria (1939)

title: Ralf Parland

text: Parland aloitti prosaistina mutta ryhtyi myös runoilijaksi esikoiskokoelmallaan "Oavslutad människa". Hän muutti Ruotsiin vuonna 1948 ja asui siellä Ruotsin kansalaisena kuolemaansa asti. Hän kirjoitti kolumneja ruotsalaisiin lehtiin kuten "Dagens Nyheter", "Nya Argus", "Stockholms-Tidningen" ja "Perspectiv" sekä käänsi teoksia ruotsiksi. Parlandin kääntämiä olivat muun muassa Johann Wolfgang von Goethen "Nuoren Wertherin kärsimykset", Robert Musilin "Kolme naista" ja Olavi Paavolaisen "Synkkä yksinpuhelu". Hän myös käsikirjoitti Nyrki Tapiovaaran kanssa Tapiovaaran ohjaaman elokuvan "Herra Lahtinen lähtee lipettiin". Kirjoittamisen lisäksi hän soitti viulua ja toimi musiikkikriitikkona.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Kevättalvella 1940 Tapiovaaran toive päästä rintamalle toteutui. 20. helmikuuta hän ilmoittautui Laatokan-Karjalan rintamalla Sissipataljoona III:ssa, jota komensi majuri Carl-Gustav Wahren. Komentajan adjutantin, luutnantti Vilho Suomen mukaan Nyrki Tapiovaara ”toi tullessaan valoisan tuulahduksen erämaahan”. Tapiovaara teki selväksi, mitä oli ennen ajatellut asioista ja mitä ajatteli nyt. Tämän suoruuden ja rehtiyden ansiosta majuri Wahren kiintyi häneen. 27. helmikuuta Tapiovaara saunoi Vilho Suomen kanssa, jolloin Suomi ehdotti hänelle elokuvan tekemistä Volter Kilven saaristolaisromaanien pohjalta.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Nyrki Tapiovaara kaatui partiotehtävissä Laatokan Karjalan rintamalla kaksi viikkoa ennen talvisodan päättymistä.

title: Mirjami Kuosmanen

text: Uransa alkuaikoina Kuosmanen saavutti taiteellisia voittoja Teuvo Tulion ja Nyrki Tapiovaaran elokuvissa. 1950-luvulla hän laati käsikirjoituksia suomalaisen klassikkokirjallisuuden pohjalta, ja syntyi muun muassa Maria Jotunin novelleihin perustuva Kun on tunteet. Kuosmanen profiloitui ensisijaisesti elokuvanäyttelijäksi. Hän ilmensi valkokangastehtävissään ennen kaikkea vahvatahtoisten naisten mielen maisemia. Teatterilavoilla Kuosmasta nähtiin ainoastaan uran alkuvaiheessa, sekä vuotta ennen äkillistä kuolemaansa.

title: Tapio Tapiovaara

text: 1930-luvun jakautuneessa kulttuurielämässä Tapiovaara asettui selvästi vasemmalle, kuten veljensä Nyrki Tapiovaara.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Nyrki ja Tapio Tapiovaara asuivat yhdessä Helsingissä. Alussa meno oli niin rajua, että he joutuivat pois erään sukulaisen Katajanokalla omistamasta asunnosta. Veljeksille muutto merkitsi vapautumista ja ennen kaikkea mahdollisuutta hakeutua ihanteidensa, Tulenkantajien seuraan. Tutuiksi tulivat niin Erkki Vala, Olavi Paavolainen, Raoul Palmgren kuin Uuno Kailaskin.

title: Varastettu kuolema

text: Blomberg muokkasi novellin elokuvakäsikirjoitukseksi yhdessä kuvaaja Eino Mäkisen kanssa, jonka kautta hän tutustui myös Nyrki Tapiovaaraan. Blombergin tarkoituksena oli ohjata elokuva itse, mutta lopulta hän tarjosi tehtävää Tapiovaaralle, koska ei vielä katsonut olevansa valmis ohjaajaksi. Tapiovaara oli jo vuonna 1937 tehnyt elokuvan "Juha", ja lisäksi hänellä oli pitkä kokemus teatteriohjaajana. Blomberg puolestaan ryhtyi tuottajaksi ja toiseksi kuvaajaksi yhdessä Olavi Gunnarin kanssa. Hän pääsi nyt ensimmäistä kertaa vapaasti toteuttamaan omia kuvauksellisia näkemyksiään.

title: Adams Filmin tulipalo

text: Myös Kaarnan elokuva "Isoviha" (1939) tuhoutui tulipalossa, mutta siitä oli myyty Ruotsiin vuonna 1940 leikkaamaton kopio, joka oli säilynyt. Kun Suomen elokuva-arkisto käynnisti 1972 vanhojen suomalaisten nitraattielokuvien pelastamisprojektin, elokuva-arkiston erikoistutkija oli etsimässä Nyrki Tapiovaaran kadonnutta "Herra Lahtinen lähtee lipettiin" (1939) -elokuvaa. Hattulassa sijaitsevasta kellarista ei kuitenkaan löytynyt Tapiovaaran elokuvaa mutta sen sijaan ruotsalaisen Ragnar Friskin "Huomispäivän sävel" (1942). Kun elokuva-arkisto lähetti tämän ja vastikään Suomesta löytyneen Pauline Bruniuksen "Elä elämäsi hymyillen" (1921) Tukholmaan, sai Suomen elokuva-arkisto vuonna 1978 vastineeksi säilyneen kopion vuoden 1939 "Isoviha"-elokuvasta.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Nuorena Nyrki Tapiovaara oli urheilullinen. Vanhemman veljensä, Kaarlo Tapion eli Tapio Tapiovaaran, kanssa hän harrasti myös kirjallisuutta ja historiaa. Veljekset esiintyivät koulussa tulenkantajina ja vetivät koulun ateistikerhoa. Poikien huoneesta ja heidän ”kellarikerhostaan” kehkeytyi Hämeenlinnan älykkönuorison kohtauspaikka. Nyrki Tapiovaaran nuorempi veli Ilmari Tapiovaara oli tunnettu muotoilija ja sisustussuunnittelija. Nyrki Tapiovaara oli kuitenkin liian nuori ehtiäkseen Tulenkantajien kiihkeimpään hurmiovaiheeseen 1920-luvulla.

title: Ralph Enckell

text: Enckell näytteli salanimellä "Ilmari Mänty" pääosaa Nyrki Tapiovaaran ohjaamassa elokuvassa "Varastettu kuolema" vuonna 1938. Se jäi kuitenkin hänen ainoaksi elokuvaroolikseen.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Valentin Vaala oli tarjonnut Tapiovaaralle sankarin osaa elokuvassa Helsingin kuuluisin liikemies. Koekuvaus epäonnistui, jolloin Tapiovaara vakuuttui, että hänen paikkansa on pikemmin kameran takana. Hän onnistui närkästyttämään Suomi-Filmin Risto Orkon radioarvosteluillaan niin perusteellisesti, että ne lopetettiin vuonna 1935. Vasemmistoradikaalin mainekaan ei juuri ollut eduksi Tapiovaaran elokuvauran kehitykselle. Sitten kuvaan tulivat kirjailija Juhani Ahon poika Heikki Aho velipuolensa Björn Soldanin kera. Heikki Aho kiinnitti Nyrki Tapiovaaran ohjaamaan elokuvan isänsä kuuluisasta Juha-romaanista. Elokuva sai ensi-iltansa tammikuussa 1937. Samana vuonna Tapiovaara matkusteli Euroopassa ja kirjoitti vaikutelmistaan artikkeleita Helsingin Sanomiin ja Elokuva-aittaan. Juhaa seurasi kaksi komedia- ja kaksi draamaelokuvaa.

title: Juha (vuoden 1937 elokuva)

text: Vuonna 1921 kuollut Juhani Aho ei ollut suosiossa 1930-luvulla. Uusi sukupolvi kapinoi edellisen polven perintöä vastaan. Aho, Soldan ja Tapiovaara kulkivat siis vastavirtaan alkaessaan tehdä "Juhasta" elokuvaa kesällä 1936. Kuvausryhmä majoittui kahdeksaksi viikoksi Kuusamon pohjoiskolkkaan Kitkajoen yläjuoksulle lähelle Kallunkijärveä. Elokuvan vesimatkat kuvattiin Kitkajoen ja Oulankajoen koskilla. Kuvallinen ennakkosuunnittelu oli tarkkaa. Nyrki Tapiovaaran veli, Tapio Tapiovaara oli mukana sisäkuvien lavastajana ja piirsi kuvasarjoja tukemaan käsikirjoitusta.

title: Elokuva Suomessa 1930-luvulla

text: Talvisodassa vain 28-vuotiaana kaatunut Nyrki Tapiovaara ehti ohjata viisi elokuvaa. Hänen elokuvansa olivat osoituksia perinteisten lajityyppien tuntemisesta. Elämäkerran kirjoittaja Sakari Toiviaisen mukaan kirjallisuutemme "Juha" (1937) ja "Miehen tie" (1940) ovat velkaa klassikoiden maalaisepiikalle, "Varastettu kuolema" (1938) jännityselokuvalle, "Kaksi Vihtoria" (1939) farssille ja "Herra Lahtinen lähtee lipettiin" (1939) musiikkikomedialle. Tapiovaaran ohjaajan otetta leimaa kuitenkin kokeellisuus ja yhteiskunnallinen kantaaottavuus, eikä hän antanut perinteen estää myöskään hupailujen muuttamista kriittiseksi satiiriksi. Kaksi viimeksi mainittua Tapiovaaran elokuvaa olivat samalla myös kaikkiaan kuusi elokuvaa valmistaneen Eloseppo Oy:n parhaat menestykset.

title: Miehen tie

text: Teoksen pohjalta on vuonna 1940 valmistunut elokuva "Miehen tie", jonka ohjauksen aloitti Nyrki Tapiovaara ja työn saattoi päätökseen Hugo Hytönen Tapiovaaran kaaduttua talvisodassa.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Rinne, Matti: Yksitoista Tapiovaaraa: Tuoleja, tauluja, elokuvia. Kustannusosakeyhtiö Teos, 2008. Toiviainen, Sakari: Nyrki Tapiovaaran tie. Suomen elokuva-arkisto, Valtion painatuskeskus, Helsinki 1986. ISBN 951-860-115-1

title: Nyrki Tapiovaara

text: Tapiovaara sai komennuksen Lammille Hämeenlinnan sotilaspiirin esikuntaan. Hän halusi rintamalle, mutta ei päässyt vasemmistoradikaalin taustansa takia. Päällystö ja reserviupseeritoverit tekivät hänen elämänsä mahdollisimman vaikeaksi, illat ja yöt hän saattoi viettää kotonaan.

title: Eino H. Ahti

text: Ahti oli suutarin roolissa Nyrki Tapiovaaran 1938 ohjaamassa elokuvassa Varastettu kuolema. Teuvo Tulion vuonna 1944 ohjaama elokuva Sellaisena kuin sinä minut halusit perustui taas Ahti H. Einolan aiheeseen.

title: Nyrki Tapiovaara

text: Nyrki Tapiovaara syntyi metsänhoitaja Kaarlo Juho Vihtori Tapiovaaran (1879–1959) ja Aino Aleksandra Grönroosin (1886–1929) perheeseen. Aino Aleksandra oli Pilppulan kartanon tytär ja äitinsä puolelta sukua Suomen ensimmäiselle naispuoliselle kuvanveistäjälle Eveliina Särkelälle. Hän oli taiteen ystävä ja kannusti lapsiaan näiden taiteellisissa harrastuksissa. Kaarlo Tapiovaara oli hämäläistä talonpoikaissukua, joka oli satoja vuosia asuttanut Myrrö- ja Märri-nimisiä maatiloja Vilppulassa. Kaarlo ja Aino Tapiovaaran yhteinen tie kulki Sortavalan ja Helsingin kautta Hämeenlinnaan, jonne perhe päätyi 1919. Tapiovaarojen kodissa elettiin kansallisromanttisessa hengessä. Sen mukaisesti perheen kaikille yhdelletoista lapselle annettiin kalevalaiset etunimet. Ennen Veikko Nyyrikkiä syntyivät poika ja tytär ja hänen jälkeensä kuusi poikaa sekä kaksi tytärtä. Kaarlo Tapiovaara oli Hämeenlinnan ainoa porvari, joka kävi perheineen säännöllisesti kaupungin työväenteatterissa.

title: Ilmari Tapiovaara

text: Tapiovaara syntyi taiteellisesti lahjakkaaseen veljessarjaan: hänen veljiään olivat taidegraafikko ja kuvittaja Tapio Tapiovaara ja elokuvaohjaaja Nyrki Tapiovaara. Vanhemmat olivat metsänhoitaja Kaarlo Tapiovaara (ent. Karl Johan Viktor Karlsson) ja Aino Rainio (ent. Grönroos). Ilmari Tapiovaaran ensimmäinen puoliso vuodesta 1939 oli sisustusarkkitehti Annikki Tapiovaara o.s. Hyvärinen (1910–1972).


query: Missä seurassa Gennaro Gattuso pelasi viimeisen kautensa?

title: Gennaro Gattuso

text: Suurimman osan urastaan Gattuso pelasi Italian suurseura Milanissa, jossa hän nousi peliotteidensa ja luonteensa ansiosta seuralegendaksi ja fanisuosikiksi. Viimeisen kautensa 2012–2013 hän pelasi sveitsiläisessä Sionissa.

title: Gennaro Gattuso

text: Gattuso aloitti valmentajauransa helmikuun lopulla 2013, kun FC Sion nosti hänet pelaajavalmentajaksi erotetun Víctor Muñozin tilalle. [3] Pesti päättyi lyhyeen, sillä Gattuso sai potkut jo toukokuussa. Hän oli seuran viides valmentaja kauden 2012/13 aikana. [4]

title: Gennaro Gattuso

text: Gattuson pelityyli keskikentän pohjalla on erittäin aggressiivinen ja hän juoksee ottelun aikana suuren määrän kilometrejä. Tämän takia hän on Milanin kannattajien suurimpia suosikkeja ja hänet tunnetaankin lempinimellä Braveheart. Pelityylistään johtuen kuumaverinen Gattuso saa paljon varoituksia ja jopa ulosajoja, mutta siitä huolimatta hän on Serie A:n parhaita puolustavia keskikenttäpelaajia. Hyökkäyspelaaminen ei kuulu Gattuson suurimpiin vahvuuksiin, eikä maaleja juuri kovin usein synny, mutta silloin tällöin Gattuso saattaa kuljettaa itse palloa ylös hyökkäyspäähän asti, mutta useimmiten pallon riiston, tai syötön saatuaan Gattuso tyytyy syöttämään pallon vain lähimmälle joukkuetoverilleen.

title: PaSa Bandy

text: Seuraavana kautena 1995-96 PaSa jäi sarjan jumboksi ja säilytti karsinnoissa paikkansa, mutta luopui kuitenkin seuraavan kauden liigapaikastaan. Uudelleen PaSa pelasi Bandyliigassa kahden divisioonakauden jälkeen kaudella 1999-2000, ja oli vähällä päästä pudotuspeleihin, se sijoittui sarjassa kymmenenneksi. Seuraavina kolmena kautena seura sijoittui liigassa viimeiseksi. Sen viimeisin kausi Bandyliigassa on 2002-03. Tuon kauden jälkeen se luopui sarjapaikastaan. Yhteensä seura on pelannut jääpallon korkeimmalla sarjatasolla kahdeksan kautta.

title: Gennaro Gattuso

text: Kesäkuun alussa 2014 Gattusosta tuli Kreikan Superliigassa pelaavan OFI Kreetan päävalmentaja. [7] Gattuson valmennuskautta vaikeuttivat joukkueen taloudelliset ongelmat, joiden vuoksi italialainen ilmoitti jättävänsä seuran lokakuussa 2014.[8] Joukkueen kannattajat ja johto saivat Gattuson pään kuitenkin kääntymään ja hän päätti jatkaa seuran päävalmentajana.[9] Lopullisesti Gattuson ja OFI Kreetan yhteistyö päättyi joulukuun lopulla 2014, kun Gattuso erosi talousvaikeuksien vuoksi.[10]

title: Gennaro Gattuso

text: Kaudella 2004–05 Gattuso oli jälleen todella suuressa roolissa Milanin joukkueessa, ja muodostikin edelliskausien tapaan upean keskikentän duon, hyökkäävämmän italialaispelaajan, Andrea Pirlon kanssa. Gattuso ja Pirlo dominoivat keskikenttää niin Milanissa, kuin Italian maajoukkueessakin, ja kausi 2004–05 päättyi Milanin osalta Serie A:n hopeamitalijuhliin. Kaudella 2005–06 Gattuso pelasi jälleen Milanin keskikentällä hienon kauden, ja samalla syntyi Gattuson uusi henkilökohtainen maaliennätys, kolme maalia, mikä on erinomainen lukema pääosin puolustavalle pelaajalle. Milan sijoittui alun perin kaudella toiseksi, mutta se pudotettiin kolmanneksi maassa riehuneen sopupeliskandaalin takia, sillä Milanin seurajohdon uskottiin mahdollisesti vaikuttaneen joidenkin otteluiden tuloksiin. Pahimman rangaistuksen sai Juventus, joka alun perin voitti mestaruuden, sillä se pudotettiin alemmalle sarjatasolle, Serie B:hen. Italiassa oltiin surullisissa tunnelmissa skandaalin takia, eikä Saksaan, vuoden 2006 MM-kisoihin matkustaneen maajoukkueenkaan odotettu pärjäävän, sillä viimeaikaiset tulokset olivat olleet huonoja. Italia pelasi kuitenkin upeat MM-kisat ja Gattuso pelasi maan keskikentällä loistavasti, suuressa roolissa. Myös koko muu joukkue pelasi upeasti, lähestulkoon ylitti itsensä, ja niinpä Italia eteni lopulta aina maailmanmestaruuteen asti. Mielialat Italiassa vaihtuivat nopeasti surullisista iloisiksi ja koko maa iloitsi maailmanmestaruudesta. Gattuso valittiin kisojen tähdistöjoukkueeseen yhdessä joukkuetoveriensa, maalivahti Gianluigi Buffonin, puolustajien Fabio Cannavaron sekä Gianluca Zambrottan, keskikenttäpelaajien Gattuson pitkäaikaisen partnerin Andrea Pirlon ja hyökkääjien, Luca Tonin ja Francesco Tottin kanssa.

title: Gennaro Gattuso

text: Gattuso on pelannut 73 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.[1] Hän lopetti maajoukkueuransa vuoden 2010 MM-kisojen jälkeen.[2]

title: FC Wacker Innsbruck

text: Vuonna 1981 SSW Innsbruck tippui ensimmäisen kerran toiselle sarjatasolle ja vuonna 1986 seura otti jälleen nimen FC Wacker Innsbruck. FC Swarovski Tirol otti kuitenkin samana vuonna haltuunsa seuran lisenssin, joten FC Wacker Innsbruck joutui pelaamaan kahdeksannella sarjatasolla, josta se kuitenkin nousi vuonna 1992 jo neljännelle sarjatasolle. Samana vuonna FC Swarovski Tirol pelasi viimeisen kautensa, ja FC Wacker Innsbruck sai siltä takaisin lisenssinsä ja pääsi UEFA-cupiin kaudeksi 1992–1993. Seura pelasi kuitenkin Itävallan pääsarjassa enää yhden kauden, kun vuonna 1993 perustettiin FC Tirol Innsbruck, jolle FC Wacker Innsbruck menetti jälleen lisenssinsä. Vuonna 1999 FC Wacker Innsbruck pelasi seitsemännellä sarjatasolla viimeisen kautensa.

title: Gennaro Gattuso

text: Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt

title: AC Milan

text: Montella sai potkut marraskuussa 2017, jolloin päävalmentajaksi nousi juniorijoukkuetta valmentanut entinen pelaaja Gennaro Gattuso.

title: Gennaro Gattuso

text: Gattuso aloitti uransa Perugiassa, jossa hän aloitti jalkapallon 12-vuotiaana. 17-vuotiaana Gattuso nousi Perugian edustusjoukkueeseen, ja pelasi Perugian paidassa vuosina 1995–1997 10 Serie A-ottelua. Perugiasta hänet myytiin heinäkuussa 1997 19-vuotiaana Skotlantiin Rangersiin. Gattuso oli fanien ja silloisen valmentajan Walter Smithin suosikkipelaajia ensimmäisellä kaudellaan Rangersissa, mutta Smithiä valmentajana seurannut hollantilainen Dick Advocaat ei pitänyt Gattusosta. Edellisellä kaudella Gattuso sai vastuuta 28 ottelussa, mutta Advocaatin valmennuksessa vain viisi ottelua. Nuori Gattuso oli tyytymätön oloihinsa, ja hänet myytiin takaisin Italiaan, Salernitanaan kolmen miljoonan punnan siirtosummalla lokakuussa 1998. Gattuso ehti pelata Salertaniassa, jossa hän sai runsaasti vastuuta, vain vajaan kauden kunnes, AC Milan käytti Gattuson saamiseksi kahdeksan miljoonaa puntaa 10 kuukautta myöhemmin.

title: Gennaro Gattuso

text: Kesäkuussa 2013 Gattuson valmentajaura jatkui Serie B:hen pudonneen US Città di Palermon päävalmentajana. [5] Palermon kausi alkoi Gattuson alaisuudessa nihkeästi ja joukkue voitti vain kaksi kuudesta ensimmäisestä ottelusta. Hän sai potkut syyskuun lopulla 2013. [6]

title: Stan Smyl

text: Smyl pelasi koko NHL-uransa Canucksissa ja toimi vuosina 1982–1990 seuran kapteenina (hän päätti itse jättää kapteenin tehtävät ennen viimeisen kautensa alkua). Hänen pelaajauransa kohokohtana voidaan pitää Canucksin etenemistä ensimmäistä kertaa Stanley Cupin loppuotteluihin vuonna 1982. Smyl hän oli pudotuspeleissä 1982 seuransa toiseksi paras pistemies Thomas Gradinin jälkeen 18:lla tehopisteellä. Canucks hävisi New York Islandersia vastaan pelatun loppuottelusarjan suoraan voitoin 4–0. Smyl lopetti pelaajauransa vuonna 1991. Hänen viimeisiä kausiaan haittasivat loukkaantumiset, hän pelasi kahdella viimeisellä NHL-kaudellaan alle 50 ottelua.

title: Gennaro Gattuso

text: Gennaro Ivan Gattuso (s. 9. tammikuuta 1978, Corigliano Calabro) on italialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja. Marraskuusta 2017 lähtien hän on toiminut italialaisseura Milanin päävalmentajana.

title: Pudotuspelit jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2008

text: Ottelusta: Maalittomaksi tullut peliaika ja jatkoaika oli tasaista peliä. Maalia ei kummankaan joukkueen muutamista hyvistä paikoista huolimatta saatu aikaan. Rankkarikisassa Italiaa kosketti pahasti pelikiellossa olevat Milanolaiskeskikenttäpelaajat Andrea Pirlo ja Gennaro Gattuso. Iker Casillasin kaksi upeaa torjuntaa ja Cesc Fàbregasin upea veto oikeaan nurkkaan toivat kotimatkan Italialle ja viimeisen välieräpaikan Espanjalle.

title: Gennaro Gattuso

text: Kaudella 2006–07 Gattuso pelasi jälleen runsaasti Milanin keskikentällä, lopulta 30 ottelua Italian pääsarjassa. Lisäksi Gattuso oli myös suuressa roolissa Milanin Mestareiden Liiga joukkueessa, ja Milan saavuttikin Mestareiden liigan voiton, toistamiseen Gattuson uralla. Kaudella 2007–08 Milan joutui pettymään jäätyään kaudella vasta Serie A:n viidenneksi, Gattuson hyvistä otteista huolimatta. Gattuso valittiin jälleen myös Italian maajoukkueeseen EM-kisoihin 2008, Sveitsissä & Itävallassa. Gattuso pelasi suuressa roolissa keskikentän pohjalla, ja oli Italian tärkeimpiä pelaajia turnauksessa. Italia pääsi vaivoin alkulohkostaan jatkoon, ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle, jossa se kohtasi tulevan Euroopan mestarin, Espanjan. Gattuso ja Pirlo olivat molemmat sivussa ottelusta, mikä toi ongelmia Italialle. Heidän korvaajansa kokenut Simone Perrotta sekä nuori Alberto Aquilani eivät onnistuneet keskikentällä yhtä hyvin. Espanja voitti ottelun rangaistuspotkuilla ja Italia putosi jatkosta.

title: Kokkolan Palloseura

text:
Kokkolan Palloseura perustettiin vuonna 1962. Seuran edustusjoukkue pelasi ensimmäisen kautensa 1963 nousten heti aluesarjasta maakuntasarjaan. Vuosina 1966–1969 KPS pelasi Suomisarjassa, jonka jälkeen kuusi kautta II-divisioonassa. Kausilla 1976–1979 seura pelasi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, I-divisioonassa. Pelattuaan seuraavat kaksi kautta II-divisioonassa se palasi vielä kesäksi 1982 ykkösdivisioonaan. Tämän jälkeen joukkue pelasi Kakkosessa ja Kolmosessa. Viimeisen kautensa KPS:n miesten edustusjoukkue pelasi Kolmosessa 2005. Tämän jälkeen sarjapaikka luovutettiin Kokkolan Palloveikoille ja edelleen FC Kipparit seuralle, joka lopetti toimintansa myöhemmin.
KPS:n miesten joukkue perustettiin uudelleen 2011.Seuralla on myös junioritoimintaa.

title: Gennaro Gattuso

text: Kaudella 2010–11 Gattuso nousi vielä kerran huipulle ja pelasi Milanin kapteenina upean kauden ja juhli kapteenina Milanin kanssa Italian mestaruutta, Scudettoa, toista kertaa urallaan. Kaudella 2011–12 Gattuson peliaika Milanissa väheni suuresti ja hän ei enää lukeutunut joukkueen tärkeisiin pelaajiin. Myös loukkaantumiset vaivasivat seuralegendaa joka pelasi lopulta kaudella vain kuusi ottelua, kausi päättyi Milanin kakkossijaan Serie A:ssa. Gattuson viimeiseksi otteluksi Milanissa jäi Serie A-ottelu Novaraa vastaan, jossa hän pelasi täydet minuutit. Gattuso ei saanut kauden jälkeen enää sopimusta Milaniin, ja jätti Milanon kaupungin, 13 vuoden, kahden Italian mestaruuden ja kahden Mestareiden Liigan voiton jälkeen, vuonna 2012.

title: Gennaro Gattuso

text: Gattuso siirtyi Sveitsiin, Sionin joukkueeseen kaudeksi 2012–13. Gattuso on Sionin arvokkain tähtipelaaja ja joukkueen kapteeni. Kun Sionin menestys oli heikkoa, se erotti alkuvuodesta 2013 sveitsiläisen päävalmentajansa, ja Gattusosta tuli seuran pelaajavalmentaja. Gattuso on vihjannut että hänen uransa päättyy todennäköisesti kauden 2012–13 jälkeen.

title: Mestarien liigan loppuottelu 2005

text: Liverpool aloitti lisäajan ensimmäisen puoliajan. Pirlolla oli paikka alussa, mutta hänen laukauksensa meni yli maalin. Tomassonilla oli paikka lisäajan ensimmäisen puoliajan lopulla, mutta hän ei onnistunut osumaan palloon. Vladimir Šmicer tarvitsi hoitoa saatuaan krampin ensimmäisen puoliajan lopulla, jolloin useampi Liverpoolin pelaajista oli uupunut. Liverpoolilla oli enemmän paikkoja ensimmäisellä puoliajalla saatuaan kaksi kulmapotkua, mutta ei onnistunut maalinteossa. Hetkeä myöhemmin Milan teki viimeisen vaihtonsa vaihtaen Gennaro Gattuson Rui Costaan. Toisen puoliajan paras paikka tuli sen lopussa, kun Ševtšenko laukoi maalia kohti. Dudek torjui, mutta laukaus kimposi takaisin Ševtšenkolle, joka ampui uudelleen noin viidestä ja puolesta metristä, jonka Dudek torjui työntämällä pallon yli maalin. Liverpoolilla oli viimeinen mahdollisuus lisäajan lopussa, mutta John Arne Riisen vapaapotku blokattiin, jonka jälkeen erotuomari puhalsi lisäajan päättyneeksi, mikä tarkoitti sitä että mestaruus ratkeaisi rangaistuspotkukilpailulla.

title: Gennaro Gattuso

text: Kaudella 2008–09 Gattuso kärsi loukkaantumisista ja peliaika Milanissa kuihtui ainoastaan 12 pääsarjaotteluun. Italian uusvanha päävalmentaja Marcello Lippi kuitenkin luotti yhä Gattusoon, ja Gattuso valittiin Italian kokoonpanoon vuoden 2009 Confederations Cupiin. Gattuson rooli oli kuitenkin joukkueessa pieni, eikä vastuuta tullut kuin alkulohko-ottelussa, Egyptiä vastaan. Kaudella 2009–10 Gattuso oli jälleen terve, ja toimi Milanin kapteenina, entisen kapteenin Paolo Maldinin lopetettua uransa edelliseen kauteen. Mikäli Gattuso ei ollut avauksessa, Milanin kapteeni oli toppari Alessandro Nesta. Gattuso pelasi kaudella 22 liigaottelua ja juhli Milanin kanssa Serie A:n pronssimitaleita.

text: Italian tapana on ollut pelata pudotuspelit huomattavasti paremmin kuin lohko-ottelut; edellisissäkin MM-kisoissa vuonna 2006 sen peli töppäili helpohkossa alkulohkossa, mutta se jyräsi pudotuspeleissä kaataen Australian, Ukrainan ja Saksan loppuotteluun ja kaatoi siellä Ranskan. Puolivälierissä sillä on vastassa Espanja, joka on yleensä jäänyt alkukierroksilla pois suurkisoista, mutta Italian peliä heikentää Andrea Pirlon ja Gennaro Gattuson oleminen pelikiellossa.

title: Trajan Langdon

text: Langdon pelasi koripallon lisäksi baseballia, jossa MLB-seura San Diego Padres varasi hänet vuonna 1994. Hän pelasikin koripallon ohella baseballia vielä yliopistossa. Langdon edusti yliopistokoripallossa Duken yliopistoa, ja viimeisenä kautena hän johdatti joukkueensa NCAA:n loppuotteluun. Yliopistouransa jälkeen hänet varattiin NBA:han ja kaudet 1999–2002 hän edusti Cleveland Cavaliersia. Ensimmäisenä NBA-kautena hän pelasi vain kymmenen ottelua loukkaantumisen takia, mutta toisena kautena Langdon teki 6,0 pistettä ottelua kohden. Kausi 2001–2002 oli hänen viimeisensä NBA:ssa ja hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Benetton Trevisoon, jossa hän voitti Italian mestaruuden. Langdon edusti seuraa yhden kauden ajan ja siirtyi tämän jälkeen Efes Pilseniin. Kauden 2004–2005 hän pelasi Moskovan Dynamossa, mutta vuodesta 2005 lähtien Langdon pelasi TsSKA Moskovassa. Seuran paidassa hän voitti Euroliigan mestaruuden vuosina 2006 ja 2008. Kauden 2010–2011 päätteeksi Langdon ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripallon.

title: Alessandro Del Piero

text: EM-kisojen jälkeen Italian päävalmentajaksi palasi vuoden 2006 mestarivalmentaja Marcello Lippi. Lippi alkoi suorittamaan maajoukkueessa MM-karsintojen 2010 aikana pienimuotoista nuorennusleikkausta, ja ajoi maajoukkuueseen sisään useita uusia pelaajia kuten Christian Maggio, Salvatore Bocchetti, Daniele Galloppa, Riccardo Montolivo, Giampaolo Pazzini ja Giuseppe Rossi. Nuorennusleikkauksesta huolimatta myös useat konkarit kuten Gianluigi Buffon, Fabio Cannavaro, Gianluca Zambrotta, Fabio Grosso, Gennaro Gattuso, Mauro Camoranesi, Andrea Pirlo, Antonio Di Natale, Vincenzo Iaquinta ja Luca Toni säilyttivät paikkansa maajoukkueessa myös EM-kisojen jälkeen. Del Piero ei kuitenkaan kuulunut enää Lippin suunnitelmiin. Del Piero pelasi hienoa kautta Juventuksessa 2008-09, joten Lippi pyörsi kertaalleen päätöksensä, olla kutsumatta Del Pieroa enää maajoukkueeseen. Del Piero valittiin Italian maajoukkueeseen lokakuussa 2008 ja vielä kerran, alkuvuodesta 2009, otteluun Irlantia vastaan. Del Piero puki tuolloin viimeisen kerran Italian maajoukkuepaidan ylleen.

title: VfB Einheit zu Pankow

text: Seura edeltäjänä pidetty VfB Pankow perustettiin vuonna 1893. Sosialistisen hallinnon alettua seura perustettiin uudelleen nimellä SG Pankow-Nord. 1940-luvun lopun ajan seura pelasi Berliinin kaupunkisarjoja, joista se nousi kaudeksi 1950–1951 DDR-Oberligaan. Pääsarjassa seura pelasi nimellä VfB Pankow Berlin, ja sijoittui ensimmäisellä kaudellaan selvästi sarjan viimeiseksi voitettuaan vain kaksi ottelua maalisuhteella 29–131. Maan jalkapalloliiton päätöksellä seuraa ei kuitenkaan pudotettu DDR-Ligaan, sillä pääsarjatasolla haluttiin olevan ainakin yksi berliiniläisjoukkue. Toisen Oberliga-kautensa seura pelasi nimellä BSG Einheit Pankow Berlin, mutta sijoittui sarjan viimeiseksi. Tällä kertaa seura putosi DDR-Ligaan, jossa se sijoittui ensimmäisellä kaudella kymmenenneksi ja vältti näin putoamisen viimeisenä joukkueena. Kauden jälkeen 1953–1954 seura putosi Bezirksliga Berliiniin, jolloin se vaihtoi nimensä BSG Lokomotive Lichtenbergiksi seurafuusion myötä. Seura oli pahimmillaan neljännellä sarjatasolla, mutta nousi vuonna 1957 kolmannelle sarjatasolle II. DDR-Ligaan. Kahden kauden jälkeen seura putosi jälleen neljännelle sarjatasolle.

title: Gennaro Gattuso

text: Gattuson ensimmäinen kausi Milanissa oli hyvä, ja vastuuta suurseuran keskikentällä tuli kelvollisesti. Gattuso pelasi kauden aikana 22 ottelua. Vaikka Gennaro Gattuso oli jo tuolloin puolustavakeskikenttäpelaaja, onnistui hän iskemään kaudella myös yhden maalin. Gattuson pirteät otteet toivat myös paikan Italian maajoukkueesta nuorelle Gattusolle, joka tekikin maajoukkuedebyyttinsä vuonna 2000 ja pelasi maajoukkueessa samana vuonna peräti kuusi ottelua ja iski myös uransa ensimmäisen ja myös viimeiseksi jääneen maaottelumaalin. Gattuso ei kuitenkaan mahtunut Italian EM-joukkueeseen, 2000. Kaudella 2000–01 Gattuson vastuu Milanissa lisääntyi ja kaudella 2001–02 Gattuso oli jo joukkueen avainpelaaja. Gattuso pelasi kaudella 2001–02 Serie A:ssa peräti 32 ottelua. Vuonna 2002 pelattuihin Jalkapallon MM-kisoihin, Gattuso mahtui mukaan Italian joukkueeseen. Gattuso sai Italian MM-kokoonpanosta saman numeron, kuin Milanissakin, numero #8. Kaudella 2002–03 Gattuson vastuu Milanin keskikentällä vähentyi hieman, mutta hän pysyi yhä tärkeänä osana joukkuetta. Gattuso pelasi täydet minuutit, kun Milan voitti täysin italialaisessa Mestareiden Liigan finaalissa Juventuksen rangaistuspotkuilla, ja Gattuso voitti näin ensimmäisen pokaalinsa Milanissa. Kaudella 2003–04 Gattuso pelasi jälleen yli 30 ottelua Milanin paidassa Serie A:ssa, ja juhli kauden päätteeksi myös Italian mestaruutta. Lisäksi Gattuso oli jälleen Italian maajoukkueen mukana, EM-kisoissa 2004. Gattuso sai tällä kertaa maajoukkuepaidassa enemmän vastuuta Italian keskikentällä, kuin kaksi vuotta aiemmin MM-kisoissa.

title: Gennaro Gattuso

text: Hyvät otteet AC Milanissa ovat veivät Gattuson Italian jalkapallomaajoukkueen vakiokokoonpanoon. Hän on ollut mukana vuoden 2000 olympialaisissa, 2002 MM-kisoissa, 2004 EM-kisoissa, Italian voittoon päättyneissä vuoden 2006 MM-kisoissa sekä vuoden 2010 MM-kisoissa. Lippi valitsi Gattuson Italian MM-joukkueeseen 2010, joka matkasi Etelä-Afrikkaan, puolustamaan vuoden 2006 maailmanmestaruuttaan. Gattuso istui penkillä Italian ensimmäisen ottelun, kun se pelasi 1–1 tasapelin, Paraguayn kanssa. Seuraavassa ottelussa Uutta-Seelantia vastaan Gattuso lämmitti jälleen vaihtopenkkiä koko ottelun, kun Italia tahkosi jälleen 1–1 tasapelin. Italialla oli epäonnea, sillä Gattuson paikan keskikentällä vienyt Riccardo Montolivo ampui pallon kerran rangaistusalueen rajalta tolppaan, josta se oli vielä lähellä mennä maaliin. Viimeisessä ottelussa Slovakiaa vastaan Italialle riittäisi tasapeli jatkoon, jos Paraguay voittaisi Uuden-Seelannin tai jos joukkueet pelaisivat tasan. Italia lähti kuitenkin hakemaan voittoa, ja hallitsi ottelua alusta asti. Gattuso oli avauksessa ja kuului kentällä Italian parhaimmistoon. 25 minuutin kohdalla kuitenkin Slovakian Robert Vittek iski maalleen 1–0 maalin. Ensimmäinen puoliaika päättyi näihin numeroihin ja päävalmentaja Lippi teki puoliajalla kaksi vaihtoa. Puolustaja Domenico Criscito pois keskikenttäpelaaja Christian Maggio kentälle, lisäksi Gattuso otettiin kentältä pois ja tilalle tuli hyökkääjä Fabio Quagliarella. 56. minuutin kohdalla myös loukkaantumisista kärsinyt Pirlo vaihdettiin kentälle. Italia painosti raivokkaasti. Yksi Italian maaleista hylättiin virheellisesti paitsiona, ja jälleen Italialla oli kisojen aikana suurta epäonnea. Vittek iski 75. minuutin kohdalla Slovakian 2–0 johtoon, mutta Italia taisteli vielä. Antonio Di Natale kavensi 81. minuutilla ja Italialla oli yhä mahdollisuudet. 89. minuutilla Slovakian Kamil Kopunek kuitenkin teki joukkueelleen vastahyökkäyksestä 3–1 maalin. Italia taisteli ja painosti raivokkaasti vielä viimeiset minuutit, ja Fabio Quagliarella ampuikin Italian vielä kertaalleen maalin päähän ja tilanne oli 3–2, mutta siihen Italian kiri päättyi. Slovakia voitti ottelun 3–2 ja eteni jatkoon, kun taas Italia putosi jatkosta jo alkulohkossa. Italian päävalmentaja Marcello Lippi erosi välittömästi kisojen jälkeen, ja tunteikkaissa ja pettyneissä tunnelmissa myös Gattuso lopetti maajoukkueuransa.

title: Gennaro Gattuso

text: Marraskuussa 2017 Gattuso valittiin Milanin uudeksi päävalmentajaksi erotetun Vincenzo Montellan paikalle.[16] Gattuso sai Milanin pelin uomiinsa ja joukkue pelasi parhaimmillaan 10 perättäistä ottelua ilman tappioita. Huhtikuun alussa Milan teki Gattuson kanssa vuoteen 2021 ulottuvan jatkosopimuksen.[17]

title: OFI Kreeta

text: OFI pelaa tällä hetkellä siis Kreikan ykkösdivarissa. AC-Milan legenda Gennaro Gattuso OFI:ssa kaudella 2014-2015 kun OFI pelasi vielä Superliigassa, mutta hänen pestinsä päättyi potkuihin.

title: Gennaro Gattuso

text: Elokuussa 2015 Gattusosta tuli Lega Prossa pelaavan Pisan päävalmentaja.[11] Gattuson johdolla Pisa voitti nousukarsinnat ja nousi kauden 2015/16 päätteeksi Serie B:hen.[12] Hän erosi yllättäen tehtävästään heinäkuun lopulla 2016.[13] Hän palasi kuitenkin seuran päävalmentajaksi jo syyskuun alussa.[14] Pisa sijoittui Gattuson johdolla Serie B:ssä viimeiseksi ja putosi sarjasta. Kauden jälkeen Gattuso jätti seuran ja siirtyi AC Milanin organisaatioon U19-joukkueen päävalmentajaksi.[15]


query: Minä vuonna Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva Linnut sai ensi-iltansa?=

title: Alfred Hitchcock

text: Linnuissa (1963) Hitchcock jatkoi kauhuelokuvalinjalla. Se oli Hitchcockin siihenastisen uran kallein elokuva ja elokuvan mainoskampanja oli myös poikkeuksellisen suuri. Elokuvassa ei ollut lainkaan musiikkia. Hitchcockin vakiosäveltäjä Bernard Herrmann vastasi kuitenkin koko elokuvan äänimaailmasta, joka suunniteltiin äärimmäisen tarkasti. Arvostelijoiden reaktio oli laimeahko, ja vaikka lintuja ja erikoistehosteita kehuttiin, henkilöitä pidettiin latteina ja elokuvan alkua hidastempoisena. Katsojia tämä ei kuitenkaan haitannut, vaan Linnuista muodostui suuri yleisömenestys.[89]

title: Vertigo – punainen kyynel

text: Vertigo – Punainen kyynel ("Vertigo") on Alfred Hitchcockin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1958. Sitä pidetään yleisesti Hitchcockin parhaana elokuvana, jonka maine on vain kasvanut sen uusintaensi-illan jälkeen 1983. Sitä pidetään myös yhtenä kaikkien aikojen parhaista elokuvista: "Sight & Sound" -lehden kaikkien aikojen kymmenen parhaan elokuvan listalle se kipusi ensimmäisen kerran 1982, ja vuoden 2002 listalla "Vertigo" oli jo toisella sijalla heti "Citizen Kanen" jälkeen. Vuoden 2012 äänestyksessä Vertigo oli ensimmäisellä sijalla.

title: Täydellinen murha

text: Täydellinen murha on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut jännitys/trilleri -elokuva. Se on uudelleenfilmatisointi Alfred Hitchcockin vuoden 1954 elokuvasta "Täydellinen rikos". Elokuvan pääosia näyttelevät Michael Douglas, Viggo Mortensen ja Gwyneth Paltrow.

title: Ub Iwerks

text: Hän sai kaksi Oscar-palkintoa: vuonna 1960 Technical Achievement Awardin monitasokameran kehittämisestä ja vuonna 1965 Academy Award of Meritin teknisistä saavutuksista elokuvassa "Maija Poppanen". Lisäksi 1964 hän oli ehdokkaana parhaista erikoistehosteista Alfred Hitchcockin "Linnut"-elokuvasta.

title: Alfred Hitchcock

text: Vuonna 1927 ensi-iltansa saanut Vuokralainen oli Hitchcockin ensimmäinen jännityselokuva. Se oli myös Hitchcockin ensimmäinen yleisö- ja arvostelumenestys. Sitä pidettiin jopa kaikkien aikojen parhaana brittielokuvana, ja teknisten innovaatioidensa ansiosta Hitchcock sai ”ihmepojan” maineen. Hitchcockin omasta mielestä Vuokralainen oli ensimmäinen ”Hitchcock-elokuva”.[23] Siinä Hitchcock käytti myös ensimmäisen kerran syyttömänä syytteeseen joutuvan miehen teemaa, jota hän muunteli lukuisissa myöhemmissä elokuvissaan.[2] Vuokralaisessa on myös Hitchcockin ensimmäinen cameorooli.[24]

title: Hitchcock (elokuva)

text: Elokuva alkaa elokuvan Vaarallinen romanssi ensi-illassa, jossa Alfred Hitchcock antaa haastattelua toimittajalle, puhuen kuin maailman huipulla. Haastattelu kuitenkin loppuu kun toimittaja kysyy 60-vuotiaalta Hitchcockilta, olisiko tämän aika jo lopettaa elokuvien teko ja siirtyä eläkkeelle.

title: Linnut (elokuva)

text: Linnut ("The Birds") on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen kauhutrillerielokuva vuodelta 1963. Se perustuu Daphne du Maurierin samannimiseen novelliin.

title: Alfred Hitchcock

text: Islingtonin studioilla Hitchcockin kokeili myös ensimmäisen kerran ohjaamista: Mrs. Peabody (eli Number 13) vuonna 1922. Famous Players-Lasky British oli kuitenkin ajautunut selvitystilaan, ja elokuvan kuvaukset keskeytettiin. Sittemmin kaikki kuvattu materiaali on kadonnut. Seuraava ohjausmahdollisuus tuli jo seuraavana vuonna, kun Islingtonin studioilla kuvatun Always Tell Your Wife -elokuvan ohjaaja Hugh Croise sairastui ja Hitchcock sai ohjata elokuvan loppuun. Hitchcock suoriutui tehtävästä hyvin, ja hän sai apulaisohjaajan paikan Balcon-Saville-Freedman-elokuvatuotantoyhtiöstä, joka oli vuokrannut Islingtonin studiot Famous Players-Lasky Britishin jouduttua vuonna 1923 konkurssiin. Uuden yhtiön henkilökuntaan kuului myös Alma Reville, josta pari vuotta myöhemmin tuli Hitchcockin vaimo.[17]

title: Franz Waxman

text: Waxman oli Oscar-ehdokkaana kaksitoista kertaa. Palkinnon hän sai vuonna 1950 elokuvasta "Auringonlaskun katu" ja seuraavana vuonna elokuvasta "Paikka auringossa". Waxmanin muihin elokuviin kuuluvat muun muassa Alfred Hitchcockin ohjaamat "Rebekka" (1940), "Vaarallisia valheita" (1941) ja "Takaikkuna" (1954).

title: Alfred Hitchcock

text: Hitchcockin ura elokuvan parissa kesti noin kuusikymmentä vuotta. Hän aloitti elokuvauransa välitekstien suunnittelijana ja lavastajana vuonna 1919. Hän kokeili ohjaamista jo vuosina 1922 ja 1923, mutta hänen ohjaustyönsä tältä ajanjaksolta ovat suurelta osin kadonneet. Hitchcockin ensimmäinen täysin säilynyt ohjaustyö oli rikosdraamaelokuva The Pleasure Garden vuodelta 1925. Ensimmäinen varsinainen ”Hitchcock-elokuva” on vuoden 1926 elokuva Vuokralainen, ja sen myötä hänestä tuli arvostettu ohjaaja. Hitchcockin ”kultakautena” voidaan pitää vuosia 1951–1963, sillä tänä aikana ilmestyivät esimerkiksi Muukalaisia junassa, Vertigo – punainen kyynel, Mies joka tiesi liikaa, Psyko ja Linnut. 1960-luvun lopulla Hitchcock ohjasi useita epäonnistuneita elokuvia ja menetti suosiotaan. Vuoden 1972 elokuva Frenzy ja vuoden 1976 elokuva Perintö sen sijaan olivat menestyselokuvia.

title: Linnut

text:
Tunnetuimpia lintuaiheisia elokuvia on Alfred Hitchcockin kauhuklassikko "Linnut" (1963). "Pingviinien matka" on 2000-luvun menestyselokuva, joka yhdistää kerrontaa ja dokumenttia. Myös Harry Potterissa on linnuilla osansa.
Monessa kansalliseepoksessa mainitaan linnut. "Kalevalassa" kerrotaan miten maailma sai alkunsa sotkan munasta. "Iliaassa" ja "Odysseiassa" linnut yhdistetään kreikkalaisiin jumaliin. "Raamatussa" lintu esiintyy esimerkiksi vedenpaisumuskertomuksessa, jossa kyyhky tuo Nooalle oliivipuun oksan.

title: Kauhuelokuva

text:
Tunnettu jännityselokuvien ohjaaja Alfred Hitchcock teki 1960-luvulla kaksi kauhuelokuvaa. Monet hänen aiemmistakin elokuvistaan olivat jännityksen ja kauhun välimaastossa. Kuitenkin vain "Psykoa" (1960) ja "Lintuja" (1963) voidaan pitää todellisina kauhuelokuvina. "Psykosta" tuli Hitchcockin tunnetuin elokuva, ja se pystyi harvinaisella tavalla muokkaamaan lajityyppinsä temaattisia ja tyylillisiä malleja. Perinteisesti kauhuelokuva oli yhdistetty vain goottilaisiin kartanoihin ja yliluonnollisiin tapahtumiin, mutta "Psykossa" ”hirviönä” oli seksuaalinen psykopaatti ja murhapaikkana motellin suihku. Samana vuonna, kun "Psyko" ilmestyi Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa valmistui Michael Powellin ohjaama "Kurkistelija". Elokuvan päähenkilö on Mark Lewis, joka kuvaa tekemänsä murhat kaitafilmille. "Kurkistelija" sai kriitikkojen moitteet valmistumisvuonnaan mutta saavutti laajan arvostuksen 1980-luvulla. Hitchcockin "Linnut" mullisti kauhuelokuvan kuvastoa "Psykon" tavoin, sillä se oli ensimmäinen elokuva, jossa eläimet hyökkäsivät tietoisesti ihmisten kimppuun.
Hollywoodissa ohjaaja Roger Corman teki American International Picturesille muutamia suosittuja kauhuelokuvia Hammerin tyylillä. Kun Edgar Allan Poen teokseen pohjautunut elokuva "Vieraana kauhujen talossa" (1960) menestyi, AIP kannusti Cormania tekemään samaan tyyliin lisää elokuvia, joten hän ohjasi lopulta seitsemän Poe-filmatisointia. Hammer-elokuvista otti vaikutteita myös italialainen Mario Bava, jonka vuoden 1960 elokuva "Paholaisen naamio" on kulttiklassikko. Bava oli ensimmäinen niistä italialaisista ohjaajista, joiden tekemät kauhuelokuvat olivat selvästi roisimpia kuin brittiläiset tai yhdysvaltalaiset. Häntä seurasivat Lucio Fulci ja Dario Argento.

title: Flightplan

text: Flightplan on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut jännityselokuva. Elokuvan on ohjannut Robert Schwentke. Elokuvan perusidea on otettu Alfred Hitchcockin elokuvasta "Nainen katoaa".

title: Psycho (vuoden 1998 elokuva)

text: Psycho on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on ohjannut Gus Van Sant. Se on uudelleenfilmatisointi Alfred Hitchcockin "Psykosta" vuodelta 1960; elokuvat perustuvat Robert Blochin samannimiseen romaaniin. Van Sant käytti elokuvassaan vain vähäisin muutoksin samaa Joseph Stefanon käsikirjoitusta kuin Hitchcock, ja Bernard Herrmannin Hitchcockille säveltämä musiikki äänitettiin elokuvaa varten uudestaan. Sen orkestroivat Danny Elfman ja Steve Bartek.

title: Alfred Hitchcock

text: Gainsborough oli tässä vaiheessa laajentumassa, ja tuottaja Michael Balcon ehdotti Hitchcockille oman elokuvan ohjaamista. Balcon oli tarkkaillut Hitchcockin työskentelyä vuosien ajan ja oli vakuuttunut, että Hitchcock pystyisi ohjaamaan elokuvan. Cutts, joka oli myös yhtiön osakas, vastusti sitä. Balconin perusteluina oli, että tuotannon laajentuessa Cutts ei mitenkään ehtisi ohjata kaikkia Gainsboroughin elokuvia, ja lisäksi oli halvempaa käyttää jo palkkalistoilla olevaa työntekijää kuin palkata joku ulkopuolinen. Balcon sai tahtonsa läpi ja Hitchcock sai ensimmäisen elokuvan ohjattavakseen.[21]

title: Kevytkenkäinen (vuoden 2008 elokuva)

text: Kevytkenkäinen () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut brittiläinen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Stephan Elliott. Pääosissa ovat Jessica Biel, Colin Firth, Kristin Scott Thomas ja Ben Barnes. Se perustuu Noël Cowardin kolminäytöksiseen näytelmään "Easy Virtue" (1925), jonka pohjalta Elliott ja Sheridan Jobbins laativat elokuvan käsikirjoituksen. Näytelmän edellinen – ja ensimmäinen – filmatisointi, Alfred Hitchcockin ohjaama mykkäelokuva "Kevytkenkäinen", sai ensi-iltansa vuonna 1928.

title: Alfred Hitchcock

text: Titanic-elokuva peruttiin, ja Hitchcockien muutto Yhdysvaltoihin siirtyi alkuvuoteen 1939. Väliaikana Hitchcock suostui ohjaamaan elokuvan Jamaica Innin rannikkorosvot (1939). Vaikka se oli yleisömenestys, kritiikki oli nuivaa niin ensi-illan jälkeen kuin myöhemminkin.[41] Maaliskuussa 1939 Hitchcockit lähtivät Yhdysvaltoihin. Mukaan lähti, kokin ja palvelijan lisäksi, myös Joan Harrison, joka oli ollut Hitchcockin sihteeri vuodesta 1933 alkaen.[42]

title: Rebekka (romaani)

text: Alfred Hitchcock ohjasi romaanin pohjalta ensimmäisen yhdysvaltalaisen elokuvansa "Rebekka" vuonna 1940. Hitchcockin elokuvista se oli ainoa, joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. "Rebekka" oli Hitchcockin toinen ohjaus du Maurierin teoksen pohjalta. Hänen edellinen ohjaustyönsä "Jamaica Innin rannikkorosvot" perustui niin ikään du Maurierin romaaniin. Hitchcockin kolmas du Maurier -filmatisointi oli "Linnut" vuonna 1960. Daphne Du Maurierin isä, näyttelijä, tuottaja ja kirjailija Gerald du Maurier, oli Hitchcockin ystävä. Siksi Daphne du Maurier lienee ollut yksi Hitchcockin suosikkikirjailijoista. Hitchcock ei näet ole tehnyt kenenkään muun kirjailijan teoksista näin monta elokuvasovitusta.

title: Norman Bates

text: Gus Van Santin ohjaama uudelleenfilmatisointi Hitchcockin elokuvasta sai ensi-iltansa vuonna 1998, ja siinä Batesia esittää Vince Vaughn. Vuosina 2013–2017 Yhdysvalloissa esitettiin televisiosarja "Bates Motel", jossa Batesia esitti Freddie Highmore.

title: Alfred Hitchcock

text: Mutta kuka murhasin Harryn? jälkeen Hitchcockin seuraava elokuva oli uudelleenfilmatisointi Mies joka tiesi liikaa, joka perustui Hitchcockin omaan elokuvaan vuodelta 1934. François Truffaut’n haastattelussa Hitchcock sanoi ensimmäisen version olleen lahjakkaan amatöörin tekemä, kun taas toinen oli ammattilaisen.[80] Elokuva oli kassamenestys: parissa viikossa siitä tuli vuoden tuottoisin elokuva Yhdysvalloissa.[81] Vuonna 1957 ensi-iltansa saanut Väärä mies käsittelee Hitchcockin suosikkiteemaa väärin perustein syytetystä miehestä. Erikoista on kuitenkin, että elokuva perustui tositapahtumiin ja että Hitchcock jopa säilytti tosielämän repliikit, vaikka ne heikensivät elokuvan draamallista rakennetta. John Russell Taylor pitääkin elokuvaa nopeasti tehtynä mustavalkoisena välityönä, Hitchcockin ystävänpalveluksena Warner Brothersille.[82]

title: Alfred Hitchcock

text: Väärän miehen jälkeen Hitchcock aloitti elokuvan Vertigo – punainen kyynel valmistelut, jotka kestivät odotettua kauemmin. Elokuvan pääosassa piti olla Vera Miles, mutta hänen tultuaan raskaaksi tilalle palkattiin Kim Novak.[83] Vertigon ensi-iltavastaanotto oli vaisu: kriitikot kehuivat vain Kim Novakin roolisuoritusta.[84] 1960-luvulla Hitchcock veti Vertigon pois levityksestä, ja se sai uusintaensi-iltansa pari vuosikymmentä myöhemmin 1983. Sen jälkeen Vertigon maine Hitchcockin parhaana ja syvällisimpänä elokuvana on vain kasvanut. Sight & Sound -lehden äänestyksessä 2012 se valittiin maailman parhaaksi elokuvaksi[85].

title: The Pleasure Garden

text: The Pleasure Garden (saksankielinen versio: "Irrgarten der Leidenschaft") on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläis-saksalainen rikosdraamaelokuva vuodelta 1925. "The Pleasure Garden" oli Alfred Hitchcockin esikoisohjaus. Hitchcockilla oli tosin jo ohjauskokemusta keskeneräiseksi jääneestä "Number 13" -elokuvasta 1922 ja kahdesta muusta elokuvasta, jotka hän oli ohjannut loppuun, koska ohjaaja ei ollut enää käytettävissä.

title: The Mountain Eagle

text: Elokuvaa ei ole tiettävästi esitetty koskaan sen ensi-iltakierroksen jälkeen. Jopa sen ensi-illasta ei ole täyttä selvyyttä. Varmuudella tiedetään vain, että se sai ensi-illan Saksassa "Der Bergadler" -nimellä. Tiedot kaupallisesta levityksestä Britanniassa ovat kuitenkin epävarmoja. Elokuvatutkija Jenny Hammerton on esittänyt, elokuva levittäjä olisi saattanut hyllyttää elokuvan, jotta Hitchcockin vastahankittu hyvä maine "Vuokralaisen" ohjaajana ei vahingoittuisi. Hitchcockin elämäkertoja Donald Spoto (1983) antaa puolestaan ymmärtää, että Hitchcockilla itsellään olisi ollut jotakin tekemistä elokuvan katoamisen kanssa.

title: Alfred Hitchcock

text: Kriitikot repivät Hitchcockin seuraavan elokuvan Revitty esirippu (1966) täysin riekaleiksi, ja yleisö oli samaa mieltä.[91] Vuonna 1969 ensi-iltansa saanut Topaz sai murhaavan vastaanoton niin kriitikoilta kuin katsojiltakin.[92][93] Hitchcockin ura ja maine olivat vaakalaudalla. Kolmen toinen toistaan huonomman elokuvan jälkeen Hitchcockin ura oli vuonna 1969 pohjalukemissa.[92] Katsojat ja kriitikot alkoivat jo arvella Hitchcockin olevan vanhuudenhöperö.[94]

title: Jamaica Innin rannikkorosvot

text: Jamaica Innin rannikkorosvot, myös nimellä "Jamaica Innin rantarosvot", ("Jamaica Inn") on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen merirosvoelokuva vuodelta 1939. Se oli Hitchcockin viimeinen elokuva Britanniassa ennen kuin hän siirtyi Yhdysvaltoihin. Elokuva muistetaan ennen kaikkea Maureen O'Haran ja Charles Laughtonin vaikuttavista roolisuorituksista. Monet kriitikot ovatkin todenneet, että "Jamaica Innin rannikkorosvot" on ensisijaisesti Laughton-elokuva – ei Hitchcock-elokuva.

title: Hitchcock (elokuva)

text: Elokuva loppuu kun Hitchcockin aviopari poistuu Psykon ensi-ilta näytöksestä, ja Alfred kertoo vaimolleen tämän olevan edelleen se kaunein Hitchcock blondi. Seuraavaksi Hitchcock seisoo takapihallaan, kertoen katsojalle että hänen mielensä tekee taas kerran palata elokuvantekoon, muttei taaskaan keksi aihetta seuraavalle elokuvalleen. Yhtäkkiä lintu laskeutuu hänen olkapäälleen hetkeksi, joka antaa hänelle inspiraation seuraavalle elokuvalleen.

title: Suzanne Pleshette

text: Suzanne Pleshette () oli yhdysvaltalainen näyttelijätär. Hänellä oli roolit muiden muassa Alfred Hitchcockin ohjaamassa klassikossa "Linnut" (1963) ja 1970-luvun televisiosarjassa "The Bob Newhart Show". Ääninäyttelijänä hän esiintyi esimerkiksi elokuvassa "Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys" (1998).

title: Alfred Hitchcock

text: Psykon taustalla oli Hitchcockin pyrkimys tuottaa halvalla laadukas kauhuelokuva. Elokuva-alaa tiiviisti seuranneena Hitchcock oli huomannut, miten esimerkiksi American International Pictures tuotti mitättömällä budjetilla pökkelömäisiä elokuvia, jotka kuitenkin tuottivat huomattavia voittoja. Psykon tuotanto eteni ripeästi, sillä sitä tehtiin kuin Alfred Hitchcock esittää -sarjan jaksoa: mustavalkoinen kuvaus, pieni budjetti, ei uusia lavasteita. Psykon ensi-ilta oli erittäin suuri yleisömenestys. Pelkästään Yhdysvalloissa se tuotti yli 15 miljoonaa dollaria, ja 800000 dollarin budjetin elokuva olikin Hitchcockin tuottoisin. Kriitikkojen mielipiteet olivat ristiriitaisia, ja monet kriitikot olivat närkästyneitä jo siitä, että joutuivat katsomaan elokuvan "tavallisten" katsojien joukossa.[87] Psyko mullisti kauhuelokuvan lajityypin perusteellisesti, sillä se esitteli tavallisen oloiselta vaikuttavan psykopaattisen murhaajan ja siirsi kauhuelokuvan tapahtumapaikat arkielämän ympyröihin. Psykon menestys laukaisikin lukemattomien samankaltaisten elokuvia tulvan.[88]

title: Birdemic: Shock and Terror

text: Birdemic: Shock and Terror (usein myös Birdemic) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut independent-kauhuelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut James Nguyen. Päärooleissa esiintyvät Alan Bagh ja Whitney Moore. Alfred Hitchcockin "Linnut"-elokuvan innoittama elokuva sijoittuu pikkukaupunkiin, joka joutuu lintujen selittämättömän hyökkäyksen kohteeksi. Samalla elokuva on päähenkilöiden, ohjelmistomyyjä Rodin (Bagh) ja malli Nathalien (Moore), rakkaustarina.

title: Alfred Hitchcock

text: Hitchcockin ensimmäinen ohjaustyö oli brittiläis-saksalainen yhteistuotanto The Pleasure Garden 1925. Ulkokuvaukset tehtiin Italiassa ja studiokuvaukset Saksassa. Sen vastaanotto oli myönteinen, mutta se ei ollut arvostelu- tai yleisömenestys. Kunnolliseen levitykseen se pääsi vasta, kun Hitchcockin Vuokralaisesta (ensi-ilta syyskuussa 1926) oli tullut menestys.[22] Seuraavaksi valmistunut melodraama The Mountain Eagle (1926) on ainoa Hitchcockin ohjaamista elokuvista, joka on kadonnut (jollei oteta huomioon keskeneräiseksi jäänyttä elokuvaa Number 13).[19]


query: Onko Kaia Kanepi korkeimmalle sijoitettu virolainen tennispelaaja?

title: Kaia Kanepi

text: Kanepi on korkeimmalle koskaan sijoitettu virolainen tennispelaaja ja ainoa Grand Slam -turnauksen puolivälieriin yltänyt virolainen.[3] Hän on pelannut Viron Fed Cup -joukkueessa vuodesta 2000 alkaen.[4] Hän on voittanut eniten kaksinpelejä joukkueessa.[5]

title: M/S Pascal Lota

text:
Aluksen italialaistyyppisen sisustuksen ovat suunnitelleet italialaiset suunnittelijat Carlo Ciribi ja Alessandro Cestaro.
Aluksen kölinlasku tapahtui 18. tammikuuta 2007. 5. lokakuuta alus sai nimen "Superstar", kun virolainen tennispelaaja Kaia Kanepi kastoi sen. "Superstar" luovutettiin Tallink Superfast AS:lle 8. huhtikuuta 2008. Alus aloitti 21. huhtikuuta liikennöinnin Helsingin ja Tallinnan välillä. Lähtöjä Helsingistä ja Tallinnasta on yhteensä viisi. Yhteen suuntaan matka kestää kaksi tuntia.

title: Kaia Kanepi

text: Kaia Kanepin isä Jaak on kiinteistönvälittäjä ja äiti Anne kotiäiti. Hänellä on kaksi vanhempaa siskoa, Karin ja Kadri.[3] Kaia Kanepi aloitti tenniksen pelaamisen kahdeksanvuotiaana.[3] Kaian isoisä Albert on maailmansotaa edeltävän ajan nyrkkeilymestarin Harald Kanepin veli.[8]

title: Harald Kanepi

text: Harald Kanepi, (vuoteen 1935 Harald-Friedrich Konopinski, 21. helmikuuta 1921, Tallinna – heinäkuu 1975, Uhta, Komi) oli virolainen nyrkkeilijä.

title: Kaia Iva

text: Kaia Iva (s. 28. huhtikuuta 1964 Türi, Viro) on virolainen poliitikko, joka nimitettiin Jüri Ratasin hallituksen sosiaaliministeriksi marraskuussa 2016. Iva oli Riigikogun jäsen vuosina 2007–2015.

title: Kaia Kanepi

text: Australian avoimissa 2008 Kanepi hävisi avauskierroksella Alicia Molikille. Acapulcon WTA-turnauksen välierissä hän hävisi Flavia Pennettalle. Ranskan avoimissa hän voitti muun muassa kuudenneksi sijoitetun Anna Tšakvetadzen ja 29:nneksi sijoitetun Anabel Medina Garriguesin ja eteni puolivälieriin saakka. Puolivälierissä hän kuitenkin hävisi Svetlana Kuznetsovalle. Wimbledonin tennisturnauksessa hän hävisi avauskierroksella Serena Williamsille. Pekingin olympialaisissa hän voitti Flavia Pennettan ja Virginie Razzanon, mutta hävisi kolmannella kierroksella Li Nalle. Nelinpelissä hän hävisi Maret Anin kanssa ensimmäisellä kierroksella. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Amélie Mauresmolle. Syyskuun lopulla hän hävisi Soulin WTA-turnauksen välierissä Marija Kirilenkolle. Viikkoa myöhemmin hän selviytyi Japanin avointen loppuotteluun, mutta hävisi loppuottelun Caroline Wozniackille.[2]

title: Kaia Kanepi

text: Australian avoimissa 2011 Kanepi voitti ensimmäisellä kierroksella Magdaléna Rybárikován, mutta hävisi toisella kierroksella Julia Görgesille. Pariisin WTA-turnauksessa hän selviytyi välieriin, jossa hävisi Kim Clijstersille luvuin 1–6, 5–7. Ranskan avoimissa Kanepi eteni kolmannelle kierrokselle voitettuaan Sofia Arvidssonin ja Heather Watsonin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Jekaterina Makarovalle. Wimbledonissa Kanepi hävisi avauskierroksella Sara Erranille. Yhdysvaltain avoimissa hän voitti Tamarine Tanasugarnin, mutta hävisi toisella kierroksella Silvia Soler Espinosalle.[2] Syyskuussa pelatussa Tokion WTA-turnauksessa Kanepi voitti kolmannella kierroksella maailmanlistan ykkösen, Caroline Wozniackin[12] ja eteni puolivälieriin, jossa hän hävisi Agnieszka Radwańskalle. Kauden ensimmäisen loppuottelupaikkansa Kanepi saavutti Moskovan WTA-turnauksessa lokakuussa. Loppuottelussa hän hävisi Dominika Cibulkoválle luvuin 6–3, 6–7(1), 5–7.[2]

title: Caroline Wozniacki

text: Wozniacki hävisi Australian avointen puolivälierissä Kim Clijstersille. Hän putosi maailmanlistan ykkössijalta neljänneksi ja erotti viime vuoden joulukuussa palkatun valmentajansa, Ricardo Sánchezin. Maaliskuussa pelatussa Miamin turnauksessa Wozniacki eteni välieriin voitettuaan Serena Williamsin. Välierissä hän hävisi Marija Šarapovalle kolmessa erässä. Seuraavassa turnauksessaan, Kööpenhaminassa, Wozniacki hävisi loppuottelussa Angelique Kerberille. Wozniacki voitti turnauksen kahtena edellisenä vuotena. Ranskan avoimissa Wozniacki hävisi kolmannella kierroksella Kaia Kanepille. Wimbledonissa Wozniacki hävisi puolestaan jo ensimmäisellä kierroksella Tamira Paszekille. Entinen tennispelaaja Chris Evert totesi ottelun olleen kaikkien aikojen laadukkain ensimmäisen kierroksen ottelu Wimbledonissa, jonka hän on nähnyt. Ottelu kesti yli kolme tuntia, ja siinä pelattiin täydet kolme erää. Lontoon olympialaisissa Wozniacki eteni puolivälieriin, jossa hän hävisi Serena Williamsille.

title: Kaia Kanepi

text: Oikeakätinen Kanepi pelaa kahden käden rystyllä.[3] Urheilulehden Janne Eerikäinen arvioi kovalyöntisen Kanepin pelaavan massiivista peruspeliä.[6][7]

title: Arantxa Rus

text: Ranskan avoimissa 2012 Rus selviytyi neljännelle kierrokselle. Hän voitti Jamie Hamptonin, Virginie Razzanon ja 25:nneksi sijoitetun Julia Görgesin, mutta hävisi sitten 23:nneksi sijoitetulle Kaia Kanepille lukemin 1–6, 6–4, 0–6. Wimbledonissa Rus voitti toisella kierroksella viidenneksi sijoitetun Samantha Stosurin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Peng Shuaille. Yhdysvaltain avoimissa Rus hävisi ensimmäisellä kierroksella Galina Voskobojevalle.

title: Kaia Kanepi

text: Alkuvuodesta 2006 Kanepi kierteli pääasiassa WTA-turnauksia. Toukokuussa hän pääsi Prahan WTA-turnauksen välieriin. Välierissä hän hävisi Shahar Pe'erille. Ranskan avoimissa 2006 hän pelasi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa. Hän voitti avauskierroksella Květa Peschken, mutta hävisi toisella kierroksella Anabel Medina Garriguesille. Wimbledonissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Martina Müllerille. Yhdysvaltain avoimissa 2006 hän voitti Stéphanie Foretzin ja Yulia Fedossovan, mutta hävisi Virginie Razzanolle. Lokakuussa Hasseltin WTA-turnauksessa hän voitti puolivälierissä Francesca Schiavonen ja välierissä Michaëlla Krajicekin, mutta hävisi loppuottelun Kim Clijstersille.[2] Hänestä tuli ensimmäinen WTA-kaksinpeliturnauksen loppuottelussa pelannut virolainen.[3]

title: Klára Koukalová

text: Grand Slam -turnauksissa Koukalová pääsi neljännelle kierrokselle ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2010. Turnauksen toisella kierroksella hän voitti 18:nneksi sijoitetun Aravane Rezaïn ja kolmannella kierroksella kymmenenneksi sijoitetun Flavia Pennettan, kunnes hävisi neljännellä kierroksella Viron Kaia Kanepille luvuin 6–2, 6–4. Myös Ranskan avoimissa 2012 hän selviytyi neljännelle kierrokselle voitettuaan toisella kierroksella 16:nneksi sijoitetun Marija Kirilenkon ja kolmannella kierroksella 22:nneksi sijoitetun Anastasija Pavljutšenkovan, mutta seuraava venäläisvastustaja, toiseksi sijoitettu Marija Šarapova voitti hänet neljännellä kierroksella lukemin 4–6, 7–6(5), 2–6. Aiemmin hän oli Ranskan avoimissa päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle vuosina 2004, 2005, 2008 ja 2010.

title: Kaia Kanepi

text: Australian avoimissa 2007 Kanepi voitti 28:nneksi sijoitetun Flavia Pennettan ensimmäisellä kierroksella, mutta toisella kierroksella hävisi Alicia Molikille. Ranskan avoimissa hän hävisi avauskierroksella ja Wimbledonissa toisella kierroksella Shahar Pe'erille. Bad Gasteinin WTA-turnauksessa heinäkuussa hän hävisi välierissä Francesca Schiavonelle. Yhdysvaltain avoimien avauskierroksella hän hävisi Sania Mirzalle.[2]

title: Petra Kvitová

text: Wimbledonissa Kvitová voitti ensimmäisellä kierroksella Sorana Cîrstean, toisella kierroksella Zheng Jien 6–4, 2–6, 6–2 ja kolmannella kierroksella 14:nneksi sijoitetun Viktoryja Azarenkan 7–5, 6–0. Neljännellä kierroksella hän voitti kolmanneksi sijoitetun Caroline Wozniackin 6–2, 6–0 ja pääsi ensimmäistä kertaa urallaan puolivälieriin Grand Slam -turnauksessa. Kvitová voitti puolivälierissä Kaia Kanepin 4–6, 7–6, 8–6, vaikka oli tappiolla ratkaisevaa kolmatta erää jo 0–4. Voiton myötä hän pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen välieriin, jossa hän hävisi maailmanlistan ykköselle, Serena Williamsille, luvuin 7–6(4), 6–2. Turnauksen jälkeen hän nousi maailmanlistalla 30:n parhaan joukkoon ensimmäistä kertaa urallaan.

title: Kaia Kanepi

text: Kanepi aloitti kauden 2013 vasta huhtikuussa. Toukokuussa hän saavutti uransa neljännen turnausvoiton voitettuaan Brysselin WTA-turnauksen loppuottelussa Peng Shuain. Ranskan avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Stefanie Vögelelle.[2] Wimbledonissa Kanepi eteni puolivälieriin, jossa hän hävisi Sabine Lisickille.[14] Yhdysvaltain avoimissa Kanepi hävisi kolmannella kierroksella Angelique Kerberille.[2]

title: Kaia Kanepi

text: 14-vuotiaana Kanepi osallistui Tallinnassa uransa ensimmäiseen ITF-turnaukseen. Hän selviytyi turnauksen loppuotteluun saakka. Seuraavana vuonna hän voitti samaisen turnauksen.[2] Ranskan avoimissa 2001 hän voitti tyttöjen kaksinpelin loppuottelussa Svetlana Kuznetsovan.[9] Ranskan avointen jälkeen hän nousi junioreiden maailmanlistan kärkeen.[10] Hän uusi Tallinnan ITF-turnausvoittonsa. Heinäkuussa 2001 Wienissä hän pääsi karsintojen kautta ensimmäiseen WTA-turnaukseensa, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella Arne Huberille.[2]

title: Kaia Kanepi

text: Kaia Kanepi (s. 10. kesäkuuta 1985 Tallinna) on virolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla sijalle 15 elokuussa 2012. Grand Slam -turnauksissa hän on viisi kertaa pelannut puolivälierissä.[1] Hän voitti heinäkuussa 2010 Palermon WTA-turnauksen, vuonna 2012 Brisbanen sekä Estorilin WTA-turnaukset ja vuonna 2013 Brysselin WTA-turnauksen.[2]

title: Kaia Kanepi

text: Kanepi hävisi kolmanneksi sijoitetulle Dinara Safinalle Australian avointen 2009 kolmannella kierroksella. Dubain WTA-turnauksessa helmikuussa hän voitti entisen maailmanlistan ykkösen Jelena Jankovićin, mutta hävisi välierissä Virginie Razzanolle.[2] Toukokuussa hän saavutti toistaiseksi korkeimman maailmanlistan sijoituksensa noustuaan 18:nneksi.[1] Ranskan avoimissa, Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa hän putosi avauskierroksella.[2]

title: Kaia Kanepi

text: Kanepi aloitti vuoden 2012 voittamalla Brisbanen WTA-turnauksen. Sijoittamattomana turnauksessa pelannut Kanepi päihitti loppuottelussa Daniela Hantuchován luvuin 6–2, 6–1. Matkalla loppuotteluun hän voitti muun muassa toiseksi sijoitetun Andrea Petkovicin ja Francesca Schiavonen.[13] Australian avoimissa Kanepi voitti Johanna Larssonin, mutta hävisi toisella kierroksella Jekaterina Makarovalle. Huhti-toukokuun vaihteessa Kanepi saavutti uransa kolmannen turnausvoiton päihitettyään Estorilin turnauksen loppuottelussa Carla Suárez Navarron. Ranskan avoimissa Kanepi selviytyi puolivälieriin, jossa hän hävisi Marija Šarapovalle.[2]

title: Edina Gallovits-Hall

text: Heinäkuussa 2007 Gallovits selviytyi finaaliin Barcelonan turnauksessa. Hän voitti Virginia Ruano Pascualin, viidenneksi sijoitetun Lourdes Domínguez Linon, neljänneksi sijoitetun Kaia Kanepin ja semifinaalissa hän voitti Virginie Razzanon 6–3, 6–4. Finaalissa Meghann Shaughnessy oli Gallovitsia parempi erin 6–3, 6–2.

title: Kaia Kanepi

text: Australian avoimissa 2010 hän hävisi toisella kierroksella Nadja Petrovalle. Keväällä hän voitti Cagnes-sur-Merin ja Saint-Gaudensin ITF-turnaukset. Ranskan avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Jelena Jankovićille. Wimbledonissa 2010 hän voitti muun muassa kuudenneksi sijoitetun Samantha Stosurin sekä 31:nneksi sijoitetun Alexandra Dulgherun.[2] Puolivälierissä hän hävisi tiukan kamppailun Petra Kvitoválle.[11] Heinäkuussa hän saavutti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Palermossa voitettuaan loppuottelussa Flavia Pennettan.[2]

title: Kaia Kanepi

text: Luokka:79.35 Tennis Luokka:Virolaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt

title: Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2011 – naisten kaksinpeli

text:
Turnauksen voitti yhdeksänneksi sijoitettu Samantha Stosur, joka voitti loppuottelussa kolminkertaisen Yhdysvaltain avointen mestarin, Serena Williamsin.
 Anastasija Pavljutšenkova "(puolivälierät)"
 Roberta Vinci "(3. kierros)"
 Julia Görges "(3. kierros)"
 Yanina Wickmayer "(2. kierros)"
 Daniela Hantuchová "(1. kierros)"
 Sabine Lisicki "(4. kierros)"
 Shahar Pe'er "(2. kierros)"
 Nadja Petrova "(3. kierros)"
 Marija Kirilenko "(4. kierros)"
 Flavia Pennetta "(puolivälierät)"
 Lucie Šafářová "(3. kierros)"
 Serena Williams "(loppuottelu)"
 Jarmila Gajdošová "(2. kierros)"
 Anabel Medina Garrigues "(3. kierros)"
 Kaia Kanepi "(2. kierros)"
 María José Martínez Sánchez "(1. kierros)"

title: Kaia Kanepi

text: Vuoden 2010 Yhdysvaltain avoimiin Kanepi lähti 31. sijoitettuna. Hän ylsi uransa parhaaseen sijoitukseen US Openissa selviytymällä puolivälieriin voittamalla turnauksen kolmannella kierroksella entisen maailmanlistan ykkösen Jelena Jankovićin, ja neljännellä kierroksella Yanina Wickmayerin. Puolivälierässä hän hävisi Vera Zvonarjovalle.[2]

title: Chang Kai-Chen

text: Yhdysvaltain avoimissa 2009 hän selviytyi karsintojen kautta pääsarjaan. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän voitti turnauksen 25:nneksi sijoitetun virolaisen Kaia Kanepin lukemin 6–0, 2–6, 6–2. Toisella kierroksella hän hävisi slovakialaiselle Magdaléna Rybárikoválle lukemin 6–4, 2–6, 2–6. Toray Pan Pacific Openin 2009 toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan ykkösen Dinara Safinan.

title: Kaia Kanepi

text: Helmikuussa 2004 Kanepi voitti Sunderlandin ITF-turnauksen. Elokuussa hän osallistui Ateenan olympialaisiin, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella sekä kaksinpelissä että nelinpelissä parinsa Maret Anin kanssa.[2] Olympialaisten jälkeen hän loukkasi oikean polvensa ja palasi kilpakentille vasta helmikuussa 2005.[3] Kesäkuussa 2005 hän saavutti kuudennen ITF-turnausvoittonsa Fanossa. Syyskuussa Kalkutan WTA-turnauksessa hän voitti Virginia Ruano Pascualin ja Sybille Bammerin, mutta hävisi välierissä Anastasija Myskinalle.[2] Hän nousi sadan parhaan joukkoon maailmanlistalla joulukuussa.[3]

title: Flavia Pennetta

text: Vuonna 2010 Pennetta pääsi heti ensimmäisessä turnauksessaan, Aucklandissa finaaliin. Finaalissa hän kuitenkin hävisi Yanina Wickmayerille. Australian avointen toisella kierroksella hän hävisi jälleen Wickmayerille. Pariisissa hän pääsi välieriin ja voitti Marbellan turnauksen. Ranskan avoimissa Pennetta pääsi neljännelle kierrokselle, jossa hävisi kolmanneksi sijoitetulle Caroline Wozniackille. Wimbledonissa hän selviytyi kolmannelle kierrokselle ja Båstadissa jälleen välieriin. Palermon finaalissa hän hävisi Kaia Kanepille. San Diegossa hän pääsi välieriin ja Cincinnatissa sekä New Havenissa puolivälieriin. Yhdysvaltain avoimissa Pennetta hävisi kolmannella kierroksella Shahar Pe'erille. Kauden päätteeksi hän vielä varmisti Italialle Fed Cupin voiton voittamalla kaksi kaksinpeliään Yhdysvaltoja vastaan.

title: Kaia Kanepi

text: at the Women's Tennis Association

title: Harald Kanepi

text: Harald Kanepin veljenpojan tytär on virolainen huipputennispelaaja Kaia Kanepi

title: Kaia Kanepi

text: Huhtikuussa 2002 Kanepi pääsi karsintojen kautta Porton WTA-turnaukseen. Hän voitti avauskierroksella Valentina Sassin ja samalla saavutti ensimmäisen otteluvoittonsa WTA-turnauksessa. Toisella kierroksella hän hävisi Ángeles Montoliolle. Elokuussa 2002 hän sai villin kortin Nordea Nordic Light Openiin Espoossa. Hän voitti avauskierroksella Eva Dyrbergin, mutta hävisi toisella kierroksella Åsa Svenssonille. Vuonna 2003 hän kierteli pääasiassa ITF-turnauksia saavuttaen turnausvoitot Galatinassa ja Torinossa.[2]