query: Kuka John Hancock oli?

title: John Hancock

text: John Hancock (12. tammikuuta 1737 Braintree, Massachusetts – 8. lokakuuta 1793 Quincy, Massachusetts)[1] oli amerikkalainen kauppias ja poliitikko. Hän toimi toisen mannermaakongressin puhemiehenä ja allekirjoitti ensimmäisenä Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen.

title: John Hancock

text: Hancock toimi Massachusettsin kuvernöörinä 1780–1785 ja 1787–1793.[2] Välissä hän oli kaksi vuotta (1785–1787) konfederaation kongressin jäsenenä. Hän toimi vuonna 1788 puheenjohtajana Massachusettsin perustuslakikonventissa, joka ratifioi Yhdysvaltain perustuslain kyseisen osavaltion osalta. Hancock kuoli toimiessaan yhdeksättä kauttaan Massachusettsin kuvernöörinä.[1] Varakuvernöörinä toiminut Samuel Adams tuli hänen seuraajakseen.

title: Charles Goodyear

text: Vuonna 1852 Goodyear matkusti pitkään suunnitelmalleen kiertueelle Eurooppaan, jossa hän tapasi Charles Macintosh & Companyn palveluksessa olleen Thomas Hancockin. Hancock valmisti vulkanisoitua kumia ilman yhdysvaltalaista lisenssiä. Hancock väitti keksineensä menetelmä itsenäisesti ja sai tämän tueksi vuonna 1843 brittiläisen patentin, joka vahvistettiin vuonna 1844. Kolmas vuoteen 1855 mennessä annettu panttia koskeva kiista brittiläisen kuminvalmistuksen pioneerin Stephen Moulton kanssa Hancockia vastaan perustui väitteeseen, että menetelmä oli kopioitu Goodyearilta. Goodyear oli läsnä oikeudenkäynnissä. Jos Hancock häviäisi, Goodyear saisi Britanniassa patentin keksinnölleen ja saisi osuuksia sekä Hancockin että Moultonin tuotannosta. Molemmat valmistajat olivat tutkineet Goodyearin vulkanoitua kumia vuonna 1842, mutta useat kemistit todistivat, ettei vulkanisointimenetelmää voitu toistaa pelkästään sitä havainnoimalla. Hancock voitti patenttikiistassa.

title: Hancock-museo

text: Vuonna 1834 Natural History Society of Northumberland, Durham and Newcastle upon Tyne alkoi esitellä kokoelmaa pienessä museossa, jonka tilat kävivät nopeasti pienesti kokoelmalle. Uusi Newcastlen museo avattiin vuonna 1884. Sen nimi vaihdettiin Hancock-museoksi vuonna 1890 newcastlelaisen luonnontieteilijä John Hancockin kuoltua. Nimi muutettiin kunnianosoituksena John ja Albany Hancockille.

title: Jack DeJohnette

text: Jack DeJohnetten kanssa työskennelleitä merkittäviä jazzmuusikoita ovat muun muassa John Coltrane, Ornette Coleman, Sonny Rollins, Thelonious Monk sekä Herbie Hancock.

title: Samuel Adams

text: Massachusettsin siirtokunnan kongressissa vuosina 1774–1775 Adams osallistui sotilaallisen vastarinnan valmisteluun. Kun brittijoukot Lexingtonin ja Concordin taisteluihin johtaneiden tapahtumien yhteydessä marssivat Bostonista Concordiin, Adams ja John Hancock olivat lähettyvillä. Marssin todellisena syynä on väitetty olleen näiden kahden kapinajohtajan vangitseminen. Ensisijaisesti britit menivät kuitenkin tuhoamaan siirtokuntalaisten asevarastoa Concordissa, eivätkä he yrittäneet vangita Adamsia tai Hancockia.

title: John Hancock

text: Luokka:Massachusettsin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajat Luokka:Vuonna 1737 syntyneet Luokka:Vuonna 1793 kuolleet

title: Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (elokuva)

text: Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa ("Midnight in the Garden of Good and Evil") on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Clint Eastwoodin ohjaama ja John Lee Hancockin käsikirjoittama elokuva, joka perustuu John Berendtin dokumenttiromaaniin "Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa" (1994).

title: Yhdysvaltain presidentinvaalit 1788–1789

text: Vaalit suoritettiin aiemmin vuonna 1788 ratifioidun uuden perustuslain mukaisesti. Valitsijamiehiä oli 69, yhteensä kymmenestä osavaltiosta, ja jokaisella valitsijamiehellä oli kaksi ääntä. Kaikki valitsijamiehet antoivat yhden äänistään Washingtonille, josta näin tuli presidentti, ja toiseksi eniten ääniä (34) saaneesta John Adamsista tuli varapresidentti. Muita ehdokkaita olivat muun muassa John Jay (9), Robert Harrison (6), John Rutledge (6), John Hancock (4) ja George Clinton (3). Lisäksi viisi ehdokasta saivat kukin yhden tai kaksi ääntä.

title: John Lee Hancock

text: John Lee Hancock (s. 15. joulukuuta 1956) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "The Rookie – syntynyt syöttämään" (2002), "Elämä pelissä" (2009), "Saving Mr. Banks" (2013) ja "The Founder" (2016). Hän on toiminut elokuvamaailmassa vuodesta 1987.

title: John Thaw

text: Vuonna 2004 julkaistussa elämäkerrassaan "The Two of Us: My Life with John Thaw" Hancock kertoi Thawn 1970-luvun lopulta asti sairastaman alkoholismin vaikuttaneen heidän elämäänsä ja aiheuttaneen katkoksia Thawn uralla. Thawn toipui alkoholismistaan vuotta ennen kuolemaansa.

title: Alamon taistelu

text: Alamosta on tehty myös useita elokuvia. Näistä tunnetuin on John Waynen ohjaama vuoden 1960 "Alamo", jossa Wayne itse näytteli Crockettin roolin. Vuonna 2004 ensi-iltaan tullut John Lee Hancockin "The Alamo" on toistaiseksi viimeisin Alamon taistelusta tehty elokuva.

title: Tony Hancock

text: Anthony "Tony" John Hancock (12. toukokuuta 1924 Birmingham – 25. kesäkuuta 1968 Australia) oli brittiläinen näyttelijä ja koomikko.

title: John Hancock

text: John Hancockin mukaan on nimetty useita Hancock-nimisiä kaupunkeja Yhdysvalloissa, kymmenen Hancockin piirikunta -nimistä piirikuntaa, useita USS Hancock -nimisiä Yhdysvaltain laivaston sota-aluksia sekä Chicagossa sijaitseva pilvenpiirtäjä John Hancock Center ja Bostonin korkein rakennus John Hancock Tower.

title: Hancockin piirikunta (Ohio)

text: Hancockin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajan John Hancockin mukaan. Sen suurin kaupunki on Findlay.

title: John Hancock

text: ”John Hancock” on Yhdysvalloissa yleinen synonyymi nimikirjoitukselle. Hancockin allekirjoitus itsenäisyysjulistuksessa on huomattavasti muita suuremmilla kirjaimilla. Tähän liittyy myös Yhdysvalloissa tunnettu, mutta paikkansapitämätön anekdootti, jonka mukaan Hancock olisi allekirjoituksen tehtyään sanonut ivallisesti: ”Eiköhän kuningas Yrjö ainakin näe lukea tuon!”[3]

title: John Hancock

text: Hancockista tuli Massachusettsin patrioottien johtaja yhdessä Samuel Adamsin kanssa. Huhtikuussa 1775 he joutuivat molemmat pakenemaan Lexingtonista Philadelphiaan, kun kenraali Thomas Gagen komentaman brittiarmeijan kerrottiin olevan tulossa pidättämään heitä. Hancock valittiin samana vuonna toiseen mannermaakongressiin ja hän toimi sen puhemiehenä toukokuusta 1775 lokakuuhun 1777. Hänen on sanottu halunneen myös siirtokuntien armeijan ylipäälliköksi, mutta tehtävään nimitettiinkin George Washington.[1] Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen ensimmäisissä painetuissa versioissa oli pelkästään Hancockin allekirjoitus.[2] Julistuksen kuuluisassa pergamenttikappaleessa hänen allekirjoituksensa on ensimmäisenä ja suurimpana.

title: Rudy Van Gelder

text: Van Gelder äänitti useita huippunimiä, kuten John Coltrane, Miles Davis, Herbie Hancock, Thelonious Monk ja Sonny Rollins.

title: John C. Stennis Space Center

text: John C. Stennis Space Center (SSC) on Hancockin piirikunnassa Mississippin ja Louisianan rajalla sijaitseva Nasan suurin rakettimoottorien testauskeskus.

title: Hancock (elokuva)

text: Hancock on yhdysvaltalainen supersankarielokuva, jonka ensi-ilta Suomessa oli 11. heinäkuuta 2008. Elokuva kertoo John Hancockista, joka on resuinen, väärinymmärretty supersankari. Hän pelastaa, mutta jättää jälkeensä tuhoa, kunnes tapaa Ray-nimisen PR-miehen, joka ehdottaa häntä lähtemään vankilaan, jotta ihmiset jäisivät kaipaamaan Hancockia. Lopulta hän pääsee vapaaksi, kun pankissa on panttivankitilanne päällä. Hancock hoitaa asian ja nousee kuuluisuuteen. Pian Rayn vaimo kuitenkin kertoo Hancockille heidän yhteisestä synkästä menneisyydestään.

title: Herbie Hancock

text:
Hancockia oli vaivannut se, että useimmat ihmiset eivät tuntuneet ymmärtävän Mwandishi-yhtyeen kokeellista musiikkia, ja hän halusikin tehdä jotakin populaarimpaa. Hancock päätti nyt kokeilla onneaan rakastamansa 1970-luvun funk-musiikin parissa. Hän jätti vanhan yhtyeensä Maupinia lukuun ottamatta, ja otti studioon mukaan rumpali Harvey Masonin, perkussionisti Bill Summersin sekä basisti Paul Jacksonin. Tuloksena oli jazz-funkin suurin klassikkolevy, "Head Hunters" (1973). Levyn ensimmäinen raita on viisitoista minuuttia pitkä "Chameleon", joka on rakennettu kuuluisan syntikkariffin päälle. Levyn B-puolen ensimmäinen raita oli nimetty Hancockin ihaileman funk-artistin, Sly Stonen, mukaan. Levyllä on myös Hancockin vanhan hitin, "Watermelon Manin", uusi versio, jonka alussa Bill Summers puhaltelee kaljapulloihin ottaen mallia pygmien kansanmusiikista. Melkein samalla kokoonpanolla syntyi vuotta myöhemmin edeltäjänsä veroisena pidetty "Thrust", jossa rumpaliksi vaihtui Mike Clarke. Levyn toisen raidan nimi, "Actual Proof", juontuu buddhalaisesta filosofiasta, josta Hancock useiden yhtyetoveriensa tavoin viehättyi. Nämä molemmat jazz-funkin klassikot nousivat aikanaan pop-listoilla kahdenkymmenen myydyimmän albumin joukkoon.
Tämän jälkeen Hancockin tuotanto meni yhä kaupallisempaan suuntaan. Seuraavat jazz-funk-levyt, "Man-Child" (1975) ja "Secrets" (1976), olivat tuotannoltaan kevyempiä kuin edeltäjänsä, ja levyillä "Sunlight" (1978) ja "Feets don't fail me now" (1979) Hancock alkoi laulaa vokooderin läpi. Näistä levyistä varsinkin jälkimmäisellä kuullaan funk-riffeillä varustettua tasaiseen rytmiin perustuvaa diskomusiikkia. Toinen vuonna 1979 julkaistu levy, "Monster", oli mainosten mukaan Hancockin ensimmäinen "rock-levy", mutta lopputulos ei saanut juuri kiitosta. Tämä kehitys kulminoitui 1980-luvun alussa julkaistuihin puhdasta poppia sisältäneisiin levyihin, kuten "Magic Windows" ja "Lite Me Up", sekä toisaalta industrial-vaikutteisiin levyihin kuten "Future Shock" (1982) ja "Sound System" (1985). Pop-levyillä Hancock varasi itselleen varsin pienen osan jättäen säveltämisen, laulamisen ja usein tuottamisenkin apuvoimille. Industrial-vaikutteisilla levyillä taas basisti-tuottaja Bill Laswellilla oli huomattava rooli Hancockin yhteistyökumppanina. Vuoden 1982 hiphopista ja industrialista vaikutteita saanut single, "Rockit", vei Hancockin nimen MTV-kanavaa seuraavan nuorisonkin tietoisuuteen. Hancockia itseään ei juuri näytetä kappaleen videolta, mikä herätti aikanaan keskustelua musiikkibisneksen suhteesta mustiin artisteihin.

title: 875 North Michigan Avenue

text: 875 North Michigan Avenue (aikaisemmin John Hancock Tower) on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa, Yhdysvaltain Illinoisissa. Se on rakennettu vuosina 1965–1969. Sen suunnittelusta on vastannut chicagolainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill. 344 metrin korkeudellaan ja sadalla kerroksellaan se on yksi Yhdysvaltain korkeimmista pilvenpiirtäjistä. Yhdysvaltalaisen poliitikon John Hancockin mukaan nimetyssä pilvenpiirtäjässä on liikkeitä, ravintoloita ja asuntoja. Lisäksi siellä sijaitsee näköalatasanne ja Yhdysvaltain korkeimmalla sijaitseva uima-allas.

title: Jeremy Renner

text: Vuonna 2016 hän tuotti John Lee Hancockin ohjaaman elämäkertaelokuvan "The Founder".

title: Quinn Hancock

text: Lukossa Hancock pelasi kaksi kautta. Jälkimmäisellä kaudellaan Hancock teki 44 tehopistettä ja oli Lukon paras pistemies. Kaudeksi 2004–2005 Hancock siirtyi Lukosta Jokereihin. Jokereissa hän pelasi vain yhden kauden, mutta Hancock jatkoi myös seuraavalla kaudella Suomessa ja siirtyi Tapparaan kaudeksi 2005–2006. Hancock kuului Tapparan runkopelaajiin heti ensimmäisellä kaduellaan ja keräsi 42 pistettä. Kahden Tappara-kauden jälkeen Hancock siirtyi kuitenkin lokakuussa 2007 Ruotsiin Södertäljeen kesken sopimuskautensa.

title: Lewis Addison Armistead

text: Armistead palveli ystäviensä John F. Reynoldsin ja Winfield Scott Hancockin kanssa kersanttina Los Angelesissa Kaliforniassa ennen sisällissotaa. Todistajat sanoivat että jäähyväisjuhlassa ennen Armisteadin lähtöä Konfederaation armeijaan hän sanoi Hancockille että jos nostaisi kätensä tätä vastaan taistelussa, "Jumala saa iskeä minut kuoliaaksi."

title: Herbie Hancock

text:
Seitsenvuotiaana soittamisen aloittanut Hancock oli pianon ihmelapsi, joka soitti Mozartin pianokonserttoa orkesterin säestyksellä jo yhdentoista vuoden ikäisenä. Neljän muun nuoren jazzmuusikon mukana Miles Davis pestasi Hancockin uuteen kvintettiinsä vuonna 1962, jossa Hancock nousi lopullisesti maineeseen. Samoihin aikoihin Hancockilta ilmestyi ensimmäinen soololevy. Kvintetissä soittamisen lisäksi Hancock myös sävelsi itse useita kappaleita, ja muutamat niistä (kuten "Watermelon Man", "Cantaloupe Island", "Dolphin Dance" ja "Maiden Voyage") ovat nousseet jazzstandardeiksi. 1960-luvulla Hancockin soolotuotanto koostui pääasiallisesti sen ajan akustisesta jazzista. Ensimmäinen levy, "Taking off" (1962), oli tyyliltään lähellä soul jazzia. Myöhemmät levyt siirtyivät kohti Davisin kvintetin ennakkoluulotonta hard bopia. Tämän kauden arvostetuimpia levyjä ovat "Empyrean Isles" (1964) ja "Maiden Voyage" (1965), joista varsinkin jälkimmäinen luetaan usein jazzmusiikin klassikkolevyihin. Vuonna 1969 Hancock teki Bill Cosbyn tuottaman piirrossarjan musiikiksi ajan hermoilla olleen levyn, "Fat Albert Rotunda", joka liikkuu tyyliltään instrumentaali-soulin ja tuolloin vasta syntymässä olleen funkin rajamaastoissa.
1970-luvun alkuvuosina Hancock teki Mwandishi-ryhmänsä kanssa kolme kokeellista levyä, jotka olivat tyyliltään rohkean kokeilevaa varhaista fuusiojazzia Miles Davisin "Bitches Brew'n" tapaan. Levyt "Mwandishi" (1971), "Crossings" (1972) ja "Sextant" (1973) ovat kukin maininnan arvoisia, joskaan ne eivät saavuttaneet aikanaan suosiota laajemman yleisön keskuudessa, ja ne julkaistiin erillisinä CD-painoksina vasta 2000-luvulla. Varsinkin kaksi jälkimmäistä levyä ovat äänimaailmoiltaan vahvasti uutta etsiviä, ja niillä kuullaan myös varhaisen syntetisaattorin ääntä. Syntetisaattoreiden käyttö oli vuonna 1972 mukaan liittyneen Patrick Gleesonin idea, joka myös hoiteli niiden soittamisen. Levyjen huomattavin muusikko Hancockin lisäksi on kenties puhaltaja Bennie Maupin, joka tunnetaan melankolisesta tyylistään. Hancock itse soittaa tämän ajan levyillä enemmän sähköpianoa kuin akustista. Hän ei aluksi pitänyt tästä soittimesta, mutta alkoi soittaa sillä alun perin Miles Davisin vaatimuksesta. Mwandishi -kauden jälkeisillä levyillään Hancock ryhtyi soittamaan sooloja myös syntetisaattoreilla.

title: John Hancock

text: Hancock valmistui Harvard Collegesta vuonna 1754 ja työskenteli sen jälkeen setänsä Thomas Hancockin kauppahuoneessa Bostonissa. Hän peri sedältään suuren omaisuuden. Hancock toimi vuodesta 1765 Bostonin kaupunginvaltuutettuna ja 1769–1774 Massachusettsin lakia säätävän kokouksen (General Court) jäsenenä. Hänet valittiin puheenjohtajaksi bostonilaisten Bostonin verilöylyn jälkeen vuonna 1770 muodostamaan komiteaan, joka vaati brittijoukkojen välitöntä poistamista kaupungista.[1] Vuonna 1774 Hancock valittiin Concordissa kokoontuneen Massachusettsin provinssin kongressin puhemieheksi[2] ja hänet valittiin uudelleen samaan tehtävään myös seuraavan vuoden toisessa kongressissa.[1]

title: Mark Hofmann

text: Mormonismin varhaisvaiheisiin liittyvien asiakirjojen lisäksi Hofmann väärensi myös useiden Yhdysvaltain historian merkkihenkilöiden allekirjoituksia. Heitä olivat esimerkiksi George Washington, John Adams, John Quincy Adams, Daniel Boone, John Brown, Andrew Jackson, Mark Twain, Nathan Hale, John Hancock, Francis Scott Key, Abraham Lincoln, John Milton, Paul Revere, Myles Standish ja Button Gwinnett, jonka allekirjoitus on harvinaisin Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Hän väärensi myös erään Emily Dickinsonin kirjoittamaksi väittämänsä runon.

title: John Thaw

text: Thaw meni vuonna 1964 naimisiin Sally Alexanderin kanssa, josta hän kuitenkin erosi neljä vuotta myöhemmin. 1973 hän avioitui näyttelijätär Sheila Hancockin kanssa. Thawilla on tytär ensimmäisestä ja toinen toisesta avioliitosta. Hän adoptoi Sheila Hancockin tyttären tämän aiemmasta avioliitosta. Myös Thaw'n tytär Abigail Thaw ensimmäisestä avioliitosta on näyttelijä.

title: The Founder

text: The Founder on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva, jonka on ohjannut John Lee Hancock. Se kertoo yhdysvaltalaisesta liikemiehestä Ray Krocista, joka teki McDonald’sista maailman johtavan pikaruokaketjun. Elokuvan pääosissa näyttelevät Michael Keaton, Laura Dern, Nick Offerman, John Carroll Lynch, Patrick Wilson ja B. J. Novak.


query: Mikä oli jatkosodan suurin taistelu?

title: Talin–Ihantalan taistelu

text: Coordinates: Talin–Ihantalan taistelu käytiin jatkosodassa Suomen ja Neuvostoliiton välillä vuonna 1944. Teheranin konferenssissa 1943 Neuvostoliitto oli sitoutunut lisäämään sotilaallista painetta Saksaa vastaan erityisesti juuri Normandian maihinnousun tapahduttua.

title: Matti Kuiri

text: Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Linnoituspataljoona 5:n komentajaksi, mistä hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 4:ään. Hän osallistui taisteluihin jatkosodassa Viipurinlahdella, Yläsommessa ja Itä-Karjalassa, missä hän haavoittui pahasti Karjalan Maaselässä käydyssä taistelussa Seesjärven rannalla 26. lokakuuta 1941. Hän menehtyi haavoihinsa vielä saman päivän aikana. Hänet haudattiin sukuhautaan Turkuun.

title: Vartiomoottorivene

text: Talvisodan alettua vartiomoottoriveneiden aseistusta parannettiin konekivääreillä, syvyyspommeilla ja savunkehittimillä. Jatkosodassa aseistus riippui veneiden käyttötarkoituksesta, joten ne saattoivat ottaa 4 tai 5 miinaa tai kaksi 450 mm:n torpedoa. Joitakin veneistä käytettiin myös tykkiveneinä, jotka oli aseistettu 40 mm:n ja 20 mm:n tykeillä. Joitakin käytettiin sukellusveneiden torjuntaan, jolloin aseina oli 20 mm:n tykki ja syvyyspommeja. Talvisodassa vartiomoottoriveneet eivät osallistuneet suuriin taisteluihin. Jatkosodassa veneiden tärkeimpiä tehtäviä olivat sukellusveneiden torjunta ja suurempien alusten suojaaminen. Veneet ottivat osaa Somerin ja Bengtskärin taisteluihin.

title: Karl Olanti

text: Olanti osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten aikana U-ryhmän pioneerikomentajana ja jatkoi samassa tehtävässä talvisodan puhjettua III Armeijakunnassa. Hän osallistui talvisodan taisteluihin Karjalankannaksella. Välirauhan aikana hän jatkoi edelleen toimiaan 3. Armeijakunnassa, kunnes jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin II Armeijakunnan (Maaselän Ryhmä vuosina 1942–1944) pioneeri komentajaksi. Vuonna 1944 hänet siirrettiin Pioneerirykmentin komentajaksi. Olanti osallistui jatkosodan taisteluihin Itä-Karjalassa Karjalankannaksella.

title: Kiestingin taistelut

text: Kiestingin taistelu oli jatkosodan pohjoisen rintaman suurimpia taisteluita ja sen merkittävimmät yksittäiset taistelut käytiin 1941–1942 asemasodan jatkuessa syksyyn 1944 asti.

title: Äyräpää

text: Äyräpäässä käytiin kiivaita taisteluita sekä talvisodassa vuonna 1940 että jatkosodassa kesällä 1944 (ns. Äyräpään-Vuosalmen taistelut). Arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema, vuonna 1934 valmistunut kirkko tuhoutui talvisodan aikana maaliskuussa 1940. Neuvostojoukot räjäyttivät sen rauniot jatkosodan jälkeen.

title: Itä-Karjala

text: Jatkosodan aikana Itä-Karjalan kysymys nousi uudestaan esille. Suomi oli Saksan kanssa käydyissä neuvotteluissa tuonut ilmi mielenkiintonsa eräitä Itä-Karjalan alueita kohtaan. Jatkosodan alkaessa Mannerheim antoi päiväkäskyn, jossa luvattiin vapauttaa Itä-Karjala ja luoda Suur-Suomi. Jatkosodan aikana 1941-1944 suurin osa Itä-Karjalaa oli Suomen miehittämä.

title: Jussi Korhonen (jääkäri)

text: Korhonen osallistui talvisotaan joukkueenjohtajana Jalkaväkirykmentti 16:ssa ja otti osaa taisteluihin Tolvajärvellä ja Aittojoella. Jatkosodan puhjettua hänet määrättiin joukkueenjohtajaksi Jalkaväkirykmentti 26:een. Jatkosodassa hän osallistui Kavantsaaren taisteluun, missä hän haavoittui 23. elokuuta 1941.

title: Hangon Rannikkopatteristo

text: Neuvostoliiton verrattain hyvin koulutetut ja varustetut erikoisjoukot tekivät useita hyökkäyksiä. Ne olivat yleensä pienehköjä, komppanian, jopa pienemmänkin vahvuisilla osastoilla tehtyjä, mutta hyvin ankaria ja verisiä. Molemmat osapuolet kärsivät niissä suuria tappioita. Tykistötaisteluja käytiin runsaasti ja jatkosodan aikana tykistöammunnat olivatkin enimmäkseen maa-ammuntoja. Vain Bengtskärin taistelu oli suomalaisille voitokas ja majakkasaari saatiin pidettyä. Muut taistelut päättyivät suomalaisten tappioon. Morgonlandetin taistelu oli pahasti alivoimainen ja päättyi pienen merivalvontaryhmän jäämiseen sotavangiksi. Horsön taistelussa 11. heinäkuuta 1941 neuvostoliittolaiset valtasivat saaren. Horsössä on haudattuna yli 40 heidän sotilastaan. Hankoniemen itäpuolella Hästön saarella käytiin myös ankara taistelu. Suomalaisten taistelumenestyksen parantamiseksi perustettiin salainen koulutuskeskus peitenimellä Pyöriäinen. Se oli Snappertunassa Kopparön kartanon mailla. Syksyllä koulutus alkoi näkyä menestyksenä ja neuvostoliittolaisten hyökkäilyhalun vähenemisenä.[27]

title: Huhtiniemen joukkohaudat

text: Viipurin taisteluiden ja Huhtiniemen teloitushuhun yhteyttä horjutti syksyllä 2006 julkaistu lehtiuutinen, jonka mukaan Viipurissa kadonneita on tuntuvasti vähemmän, mitä siihen saakka oli luultu. Lehtiartikkeli osoitti, että historiateoksissa esiintyvä luku Viipurissa kadonneesta noin 450 sotilaasta ei voi pitää paikkaansa, koska se voitiin osoittaa kopioiduksi väärästä alkuperäislähteestä. Huhtiniemen huhua ylläpitänut virheellinen käsitys Viipurin epäilyttävän suurista katoamisluvuista oli syntynyt, kun 20. Prikaatin tilannekatsauksessa esitetty väliaikainen tieto yksikön kateissa olevista miehistä oli erheellisesti kirjattu lopulliseksi kadonneiden luvuksi. Luvun kirjaamisen aikoihin kaksi päivää taistelun jälkeen osa miehistä oli vasta palailemassa takaisin yksikköönsä. Virheellinen tieto esiintyi ensimmäisessä jatkosodan taisteluita käsittelevään kokonaisesityksessä Suomen Sota 1941-1945, mistä se edelleen kopioitiin alkuperäislähdettä tarkistamatta seuraaviin lähdeteoksiin. Jäljelle jääneiden kadonneiden määrät olivat varsin tavanomaisia suhteessa siihen, että prikaati oli lyöty hajalle Viipurissa.

title: Lauri Kumlin

text: Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 52:een. Vuonne 1943 hänet siirrettiin Iisalmen suojeluskuntapiirin komentajaksi. Kumlin osallistui jatkosodassa taisteluihin Rukajärven suunnalla.

title: Lentopommi

text: Suomi käytti ilmapommitusta niin talvisodassa kuin jatkosodassakin. Talvisodassa Suomella oli hyvin vähän lentokoneita, mutta jatkosodassa Suomi käytti laajalti pommikoneita esimerkiksi Talin–Ihantalan taistelussa.

title: Otto Hautakoski

text: Hautakoski osallistui talvisotaan komppanianvääpelinä Osasto Långhjelmissa ja osallistui taisteluihin Summassa, Kämärällä, Pilppulassa ja Talissa. Välirauhan ja Jatkosodan puhjetessa hän palveli 2. Armeijakunnan 2. tykkikomppanian vääpelinä, missä hän toimikin aina vuoteen 1944 saakka, jolloin hänet siirrettiin Sotavankileiri 41. Vartiokomppanian päälliköksi. Jatkosodassa hän osallistui taisteluihin Hopeasalmella, Munasuolla, Kuolemajärvellä, Terijoella, Inoossa ja Karhumäessä.

title: Kuolemanrangaistus Suomessa

text: Talvi- ja jatkosodan aikana pantiin täytäntöön noin 550kuolemanrangaistusta, joista ehkä 90prosenttia annettiin vakoilijoille ja tuhotöiden tekijöille. Sota-aikana langetettiin kaikkiaan 681 kuolemantuomiota; tuomituista ylivoimaisesti suurin osa oli Neuvostoliiton kansalaisia.[18] Väliaikaisen lain nojalla rangaistukset pantiin täytäntöön ampumalla. Taistelutilanteissa ja niiden yhteydessä esimiehen ampumisoikeutta sotapelkuruudesta käytettiin joitakin kertoja. Tunnettu tapaus on aseistakieltäytyjä Arndt Pekurisen teloitus Uhtualla syksyllä1941.[19] Suuren kohun miehistön keskuudessa aiheutti 7. divisioonassa Syvärillä joulukuussa1941 suoritettu kahden karkuruudesta tuomitun sotilaan teloitus heidän kieltäydyttyään jatkamasta taistelua väsymyksen ja jopa –40 asteeseen kiristyneen pakkasen vuoksi. Tapaus oli Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan 9. luvun teloituskohtauksen esikuva.[20][21] Sotien päätyttyä puitiin julkisuudessa ahkerasti niin ikään karkuruudesta tuomitun ja teloitetun, jatkosodan kaoottisessa perääntymisvaiheessa hermoromahduksen kokeneen lääketieteen kandidaatti Urpo Viinikan tapausta.[22]

title: Antti Sarkaranta

text: Sarkaranta osallistui talvisotaan konekiväärikomppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 21:ssä ja osallistui taisteluihin Taipaleella. Välirauhan aikana hän jatkoi samassa tehtävässä, kunnes jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin konekiväärikomppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 48:n III pataljoonaan. Hän otti osaa jatkosodan taisteluihin Vaskikummulla, Oinaanvaaralla, Pajasyrjässä, Korteelassa, Nivalla, Möklahdella, Palanutmäellä, Salokylässä, Vuottaalla, Kauksamossa, Ohtalla ja Aleksandrovkassa. Sotien jälkeen hän palasi Keuruun Asuntaan viljelemään maatilaansa. Hänet haudattiin Keuruulle.

title: Rukajärvi

text: Jatkosodassa 1941–1944 Rukajärven piiri oli suomalaisten miehittämä. Venäjä teki omalla puolellaan liikekannallepanon ja alueen siviiliväestö evakuoitiin Arkangelin ja Kirovin alueille sekä Uralille. Suomalaiset lähettivät Rukajärvelle 14. divisioonan, johon kuluivat muun muassa jalkaväkirykmentti 10, JR 52 ja JR 31. Rukajärven alueen komentaja oli eversti Erkki Raappana. Rukajärven–Ontajärven alueella käytiin kovia taisteluja varsinkin vuonna 1941 ja vuosina 1943–1944. Rukajärven kylä vallattiin 11.9.1941. Kaukopartiotoiminta alueella oli vilkasta molemmin puolin rintamaa koko sodan ajan. Suomalaiset pitivät saavutetut asemansa Rukajärvellä sodan loppuun asti. Suomalaisten asemia olivat muun muassa Sukellusveneen, Peukaloniemen ja Kotiniemen sekä Pallon ja Piipun tukikohdat. Rukajärven suunnan suurin taistelu käytiin Tahkokoskella vuonna 1944. Suurin mottitaistelu käytiin Omelian motissa. Suurimmat tykistökeskitykset koko rintamalohkolla venäläiset ampuivat Pallon tukikohtaan vuosina 1943–1944.

title: Feeli Rinta

text: Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Pioneeripataljoona 28:n komentajaksi ja edelleen 17. Divisioonan pioneerikomentajaksi, missä tehtävässä hän palveli vuoteen 1944 saakka. Hän otti osaa jatkosodan taisteluihin Korpiselässä, Suistamossa, Hyrsylässä, Tsalkkissa, Prääsässä ja Keski-Syvärillä . Viimeisenä jatkosodan vuonna hänet siirrettiin 8. Divisioonan pioneerikomentajaksi ja hän otti sen riveissä osaa taisteluihin Syvärillä, Märkijärvellä, Varloissa, Tulemajärvellä, Uomaassa ja Syskyjärvellä. Vielä ennen jatkosodan päättymistä hänet siirrettiin 14. Divisioonan pioneerikomentajaksi. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta sodan jälkeen ja siirtyi Seinäjoen Saha Oy:n palvelukseen. Seinäjoen sahalta hän siirtyi vuonna 1946 aluetarkastajaksi Henkivakuutusyhtiö Kalevaan ja työskenteli yrityksessä vuoteen 1948 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi tarkastajaksi ja myöhemmin ylitarkastajaksi Suomen Vakuutus Oy:lle ollen sen palkkalistoilla aina vuoteen 1960 saakka. Rinta oli syytettynä sotien jälkeen niin sanotussa asekätkentäjutussa.

title: Hugo Suoranta

text: Suoranta osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 40:ssä sekä komentajana Osasto Suorannassa. Hän osallistui talvisodan taisteluihin Pelkosenniemellä, Savukoskella, Sallassa, Saijassa ja Viipurin lahdella. Välirauhan aikana hän toimi sotilasohjaajana Suur-Saimaan suojeluskuntapiirissä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 43:een, josta hänet siirrettiin myöhemmin komentajaksi Linnoitus pataljoona 7:ään, josta tehtävästä hänet siirrettiin vielä vuoden 1941 aikana Mikkelin komendantiksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1943 saakka. Myöhemmin jatkosodan aikana hän toimi aliupseerikoulun johtajana Jalkaväenkoulutuskeskus 12:sta ja samaisen koulutuskeskuksen pataljoonan komentajana. Hän osallistui jatkosodan taisteluihin Nuijamaalla, Rättijärvellä, Juustilassa ja Kärstilässä. Sotien jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja työskenteli sen jälkeen liikealalla sekä kauppa- ja ammattikoulun opettajana sekä asuntokiinteistön isännöitsijänä. Hänet on haudattu Mikkeliin.

title: Heikki Jussila (jääkäri)

text: Välirauhan aikana hän toimi Hangon lohkolla Prästkullan alalohkon komentajana, mistä hänet siirrettiin Oulun suojeluskuntapiirin komentajaksi ja toimi komentajana aina jatkosodan puhkeamiseen saakka. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin ensin 3. divisioonan ja divisioona J:n erikoiskäyttöön, josta hänet siirrettiin komentajan viransijaiseksi Jalkaväkirykmentti 53:n 2. pataljoonaan. Lopulta hänet siirrettiin komentajaksi Sissipataljoona 3:een ja osallistui taisteluihin Kiestingissä ja Sohjanassa, missä hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa 7. marraskuuta 1941. Hänet haudattiin Oulun sankarihautaan.

title: Taipaleen taistelu

text: Taipaleenjoella Karjalankannaksella Viipurin läänin Metsäpirtin pitäjässä käytiin talvisodan (30.11.1939–13.3.1940) ratkaisevia taisteluita joulukuusta 1939 helmikuuhun 1940 ja myös jatkosodan (25.6.1941–19.9.1944) taisteluita kesällä 1944.

title: Patterinmäki (Viipuri)

text: Suomen sisällissodan aikana 28. huhtikuuta 1918 Patterinmäellä käytiin ankaria taisteluja, kun kaupungista vetäytyneet punaiset linnoittautuivat kasarmialueelle. Rakennukset kärsivät suuria vaurioita heidän räjäyttäessään paikalla olleen tsaarin armeijan aikaisen räjähde- ja ammusvaraston. Maaliskuussa 1940 Patterinmäellä oli Viipuria puolustavien suomalaisten viimeinen puolustuslinja, joka onnistuttiin pitämään 12.–13. maaliskuuta sotatoimien lopettamiseen saakka. Myös jatkosodan viimeinen puolustuslinja oli Patterinmäellä, ennen kuin kaupunki menetettiin Neuvostoliitolle 20. kesäkuuta 1944.

title: Jussi Sihvo

text: Jatkosodan aattona hänet nimitettiin sodan ajan kokoonpanoonsa 10. divisioonan komentajaksi, missä tehtävässä hän toimi aina 18.6.1944 saakka. Kannaksen suurhyökkäyksen alkaessa Sihvon komentama 10. divisioona joutui perääntymään VT-linjalle huollettavaksi. Tässä yhteydessä hänen 2. divisioonassa palvellut poikansa, luutnantti Jouko Sihvo kaatui taistelussa. Vetäytymisen jälkeen Sihvo komennettiin 18. kesäkuuta 1944 Ylipäällikön käytettäväksi erikoistehtävissä. Sihvo siirrettiin 27. heinäkuuta 1944 kenraaliluutnantti Woldemar Hägglundin käyttöön "Linnoitusten suunnitteluesikuntaan". Sihvo otti osaa jatkosodan taisteluihin Hiitolassa, Kaukolassa, Käkisalmilla. Hänet määrättiin 6. marraskuuta 1944 alkaen lakkautuspalkalle Suur-Saimaan suojeluskuntapiirin sotilasläänin komentajan toimesta. Sihvo erosi omasta anomuksestaan valtion palveluksesta 27. marraskuuta 1945. Hänet vapautettiin lopullisesti tehtävästään 1. joulukuuta 1944. Johannes Sihvo haudattiin Mikkeliin.

title: Johan Hantula

text: Hantula osallistui talvisotaan komppanian vääpelinä Erillis-Pataljoona 13:ssa ja osallistui taisteluihin Lieksan suunnalla. Välirauhan aikana hän toimi Jalkaväkirykmentti 43:ssa ja myöhemmin komppanianvääpelinä Rajavartiosto 4:ssä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin panssarintorjuntajoukkueenjohtajaksi Kevyt osasto 4:ään, josta hänet siirrettiin vuonna 1941 Jalkaväenkoulutuskeskus 12:een. Jatkosodassa hän osallistui taisteluihin Korpiselässä, Kolatselällä, Saarimäessä, Hyrsylässä, Yläjoella ja Säämäjärvellä.

title: Raudun taistelu

text: Raudun taistelua tutkineen professori Heikki Ylikankaan mukaan se osoitti valkoisten sodanjohdolle, ettei pelkoa Neuvosto-Venäjän tiiviimmästä puuttumisesta Suomen sisällissodan kulkuun ollut. Sodan jälkeen venäläisten läsnäolo Raudussa antoi valkoisille osaltaan yhden perusteen käyttää sisällissodasta nimitystä "vapaussota". Tämän vuoksi Raudussa käydyistä taisteluista kirjoitettiin paljon 1920- ja 1930-lukujen aikana. Raudussa taistelleiden venäläisten joukossa esiintyi paljon karkaamisia, koska he olivat paikalla lähinnä palkan vuoksi tai sinne komennettuina ilman vallankumousaatteellista pohjaa. Tämän vuoksi joukkojen vaihtuvuus oli suuri, kun poistuneiden tilalle toimitettiin aina uusia miehiä. Joukkojen taistelutahto oli myös heikko, mikä Ylikankaan mukaan oli osaltaan vaikuttamassa myöhemmin tunnetuksi tulleen lausahduksen "yksi suomalainen vastaa kymmentä ryssää" syntyyn. Lisäksi hänen mukaansa Raudun taisteluista saadut käsitykset puna-armeijan iskuvoimasta olivat osaltaan vaikuttamassa suomalaisten periksiantamattomuuteen talvisotaa edeltäneissä neuvotteluissa. Jatkosodan päätyttyä syksyllä 1944 Raudun taistelu unohdettiin Suomessa lähes kokonaan ja sisällissodan suurista taisteluista mainittiin yleisteoksissa ainoastaan Tampereen ja Viipurin taistelut. Neuvostoliittoa ei haluttu muistuttaa puna-armeijan Raudussa kärsimästä tappiosta.

title: Anianpellon taistelu

text: Taistelussa kaatui kahdeksan valkoista ja yli 30 haavoittui. Kaatuneiden punaisten määrä on epäselvä, mutta lukumäärä on ainakin 32. Kaatuneet punaiset haudattiin taistelukentälle, josta vainajat siirrettiin jatkosodan jälkeen Asikkalan kirkonkylän hautausmaalle. Anianharjulle kaivetuista asemista suurin osa on hävinnyt rakentamisen myötä, niitä on sijainnut muun muassa nykyisen Hotelli Tallukan alueella. Joitakin kaivantoja on vielä nähtävissä ainakin Hympylänmäellä ja Rantakulmantien varrella.[4]

title: Per Ekholm

text: Talvisodan sytyttyä hänet komennettiin Kenttätäydennysprikaatin komentajaksi ja myöhemmin hän sai komennuksen ryhmä Talvelaan ja sai komentaakseen Osasto A:ta, jonka mukana osallistui taisteluihin Ilomantsissa. Välirauhan aikana hän toimi Helsingin suojeluskuntapiirin päällikkönä. Jatkosodan sytyttyä hän sai komentoonsa JR 47:n ja myöhemmin vuonna 1941 hän sai komentoonsa 12. divisioonan, jonka komentajana osallistui taisteluihin Karjalankannaksella, jossa haavoittui Ylikuunassa 7. elokuuta 1941. Haavoista toivuttuaan hän palveli lopun ajan jatkosodasta Helsingin sotilasläänin ja sotilaspiirin komentajana.

title: Viipurin taistelu (1944)

text: Viipuri oli myös suomalaisille tärkeä. Se oli Suomen toiseksi suurin kaupunki ennen talvisodan alkamista ja kieltämättä itäisen Suomen pääkaupunki. Se oli merkittävä maantie- ja rautatieliikenteen solmukohta sekä kaupan keskiö. Lisäksi se oli suurin varuskuntakaupunki ja huomattava koulu- ja kulttuurikaupunki. Viipuri vaurioitui pahoin varsinkin talvisodan ja jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana, mutta oli siitä huolimatta suomalaisille tärkeä kaupunki. Kaupungin puolustusasemien rakentaminen alkoi helmikuussa 1944 ja niiden linnoittaminen jatkui 17. kesäkuuta saakka.[2][3]

title: Torjuntavoitto

text: Torjuntavoitto on termi, jolla kuvataan taistelua tai sotaa, joka muodollisesti on hävitty, mutta jolla on estetty viholliselta sen tavoitteeseen pääsy. Kuuluisia torjuntavoittoja ovat muun muassa Thermopylain taistelu, Sinimäen taistelu sekä jatkosodan Talin–Ihantalan taistelu.

title: Toivo Julku

text: Julku osallistui talvisotaan 3. Prikaatin konekiväärikomppanianpäällikkönä ja osallistui taisteluihin Taipaleessa. Välirauhan aikana hän toimi 1. Prikaatin 2. pataljoonan komentajana ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin päälliköksi Jalkaväkirykmentti 1:n konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui taisteluihin jatkosodassa Hiitola-Taivallahti akselilla. Hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa Taivallahdessa 11. elokuuta 1941. Hänet haudattiin Haminan sankarihautaan.

title: Jalmari Paavilainen

text: Jatkosodan puhjettua Paavilainen komennettiin huoltopäälliköksi Kenttätykistörykmentti 8:n I patteristoon. Hän osallistui jatkosodan taisteluihin Nurmoilassa, Syvärin kaupungissa ja sillanpääasemassa.

title: Laatokan ja Äänisjärven taistelut

text: Laatokan ja Äänisjärven taistelut käytiin toisessa maailmansodassa Suomen ja Neuvostoliiton välillä Laatokalla ja Äänisjärvellä talvi- ja jatkosodassa. Ennen sotaa Suomen ja Neuvostoliiton laivastojen kokoa Laatokalla oli supistettu Tarton rauhan mukaisesti. Suurin sota-aluksen sallittu koko oli maksimissaan 100 tonnia ja aseistuksen kaliiberi enintään 47 mm.


query: Onko Antikytheran saarella asutusta?

title: Antikythera

text: Antikythera (, [ˌɑndiˈkiθirɑ], myös Antikíthira, Andikýthira) on Kreikan saari ja entinen kyläkunta Välimeressä. Se kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Kytheran ja Kreetan välissä. Saaren pinta-ala on 20,43 neliökilometriä ja asukasluku 68 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Antikythera kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.[1] Pääosa saaren asukkaista on vanhuksia.[2] Kesäaikana väkiluku kasvaa yli viidensadan.[3]

title: Kythera (kunta)

text: Kytheran kunta sijaitsee Välimeressä Peloponnesoksen niemimaan etelärannikon edustalla.[3] Kunta käsittää Jooniansaariin kuuluvat Kytheran ja Antikytheran saaret, jotka kuuluvat kuitenkin hallinnollisesti Attikan alueeseen Jooniansaarten alueen sijasta. Kytheran saaren 13 aiemmin itsenäistä kyläkuntaa yhdistettiin yhdeksi Kytheran kunnaksi vuonna 1997.[3][4] Nykyinen Kytheran kunta muodostui, kun vanha Kytheran kunta ja Antikytheran kyläkunta yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.[5]

title: Antikytheran kone

text: Tutkijoiden huomio kiinnittyi alussa hylystä löydettyihin veistoksiin ja muihin selvempiin löytöihin. Sekalaisten pronssiesineiden joukossa ollut Antikytheran kone herätti huomiota vasta vuonna 1902. Tuolloin vielä löydettäessä yhtenä hapettuneena pronssikappaleena ollut kone hajosi useampaan osaan, mikä paljasti osan hammasrataskoneistosta arkeologi Valérios Stáisille. Museo julkaisi koneesta ensimmäisen kuvauksen vuonna 1903. Tätä kautta kone sai enemmän huomiota, ja sen tutkimus alkoi. Kone on saanut nimensä hylystä, eikä sillä ole muuta historiallista yhteyttä Antikytheran saareen.[1][8][17][12]

title: Antikythera

text: Antikythera kuului Venetsiaan Napoleonin sotiin saakka. Kun Venetsia vuonna 1797 menetti itsenäisyytensä, Antikythera jäi vaille omistajaa. Ranska piti saarella valtaa heinäkuusta 1797 vuoteen 1798 saakka[23]. Britannia otti Antikytheran yhdessä muiden Jooniansaarten kanssa hallintaansa vuonna 1815. Brittimiehityksen aikana Antikytheralle karkotettiin Jooniansaarilta kapinallisia, kuten Fragiskos Domenegines, Dimitrios Kallinikos, Ilias Zervos-Iakovatos ja Gerasimos Metaksas Liseos. Vuonna 1864 Antikythera liitettiin yhdessä muiden Jooniansaarten kanssa osaksi Kreikkaa. Tällöin saaresta tuli Kreikan eteläisin kolkka, sillä esimerkiksi eteläpuolinen Kreetan saari oli vielä osmanien hallussa. Jälleen 1800-luvun jälkipuoliskolla saarelle saapui pakolaisia Kreetalta siellä vuonna 1864 alkaneiden osmanivaltaa vastustavien kansannousujen jälkeen.[2]

title: Antikythera

text: Pyhän Mýronin juhlinta alkaa jo elokuun alussa, kun antikytheralaiset metsästävät saarella villivuohia, jotka sitten 16. ja 17. elokuuta valmistetaan ateriaksi Pyhän Mýronin kirkon vieressä sijaitsevassa luostarissa. Vuohta tarjotaan riisin kera Antikytheralla vieraileville pyhiinvaeltajille. Antikytheran naiset paistavat leipää luostarin puu-uunissa. Kahden päivän aikana Pyhän Mýronin juhlassa käy monesti yli tuhat henkilöä. Pyhän Mýronin kirkossa järjestetään 16. elokuuta ehtoopalvelus, jonka jälkeen kirkon etupihalla pidetään perinteinen kreetalainen juhla (glenti). Juhlapäivänä 17. elokuuta Pyhän Mýronin kirkossa on liturgia. Liturgian jälkeen Pyhän Mýronin ikoni viedään kulkueessa luolaan, josta se on alun perin löydetty. Luolassa pappi päättää liturgian. Juhlinta alkaa jälleen liturgian jälkeen ja kestää myöhään yöhön.[33]

title: Antikytheran hylky

text:
Kauppalaiva upposi noin vuonna 65 eaa. (eri ajoituksissa noin 80–50 eaa.). Se oli kuljettamassa arvokasta lastia, johon kuului suuri määrä kreikkalaista alkuperää olleita esineitä, todennäköisesti sekä kauppatavaraa että mahdollisesti myös roomalaisten sotasaalista juuri vallatuilta alueilta. Erään teorian mukaan laiva olisi ollut matkalla Pergamonista Roomaan. Toisaalta on arveltu, että laiva olisi lastattu Deloksella, joka oli tuona aikana merkittävä kaupallinen keskus. Esineet olivat peräisin Välimeren itäosista, muun muassa Pergamonista, Rodokselta ja Kosilta. Monet esineistä olisivat todennäköisesti päätyneet koristamaan kreikkalaisesta kulttuurista kiinnostuneen roomalaisen yläluokan koteja. Laiva kuitenkin haaksirikkoutui ja upposi Antikytheran saaren edustalle Kytheran ja Kreetan saarten välisellä merialueella noin 50 metrin syvyyteen.
Antikytheran hylkynä tunnettu hylky löytyi lokakuussa 1900. Sen löysivät Sýmiltä tulleet merisienensukeltajat, jotka olivat päätyneet Antikytheralle myrskyä pakoon. Ensimmäinen hylylle sukeltanut oli Ilías Stadiátos ja sukeltajien aluksen kapteeni Dimítrios Kontós. Myöhemmin sukeltajat palasivat paikalle yhdessä tutkijoiden kanssa. Hylystä nostettiin vuosina 1900–1901 suuri määrä antiikin aikaisia esineitä, mukaan lukien suuria pronssiveistoksia, joista tunnetuimmat ovat niin kutsutut Antikytheran efebi ja Antikytheran filosofi, lasiesineitä ja keramiikkaa, jalokiviä sekä lukuisia pronssiesineiden kappaleita. Tutkijoiden huomio kiinnittyi alussa hylystä löydettyihin veistoksiin ja muihin selvempiin löytöihin. Pronssiesineiden kappaleista osa tunnistettiin vuonna 1902 kuuluneeksi jonkinlaiseen hammasrataskoneistoon, joka on myöhemmin saanut nimen Antikytheran kone. Se on noin 100-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla valmistettu mekaaninen tähtitieteellinen laskulaite, joka on tutkimuksen edetessä alettu ymmärtää hylyn merkittävimmäksi löydöksi.

title: Antikythera

text: Antiikin aikana Antikytheran rantaviiva on ollut noin 2,5 metriä korkeammalla kuin nykyisin. Esimerkiksi pienikokoinen Xeropotámoksenlahti saaren pohjoisosassa on ulottunut syvemmälle sisämaahan ja ollut samalla melko turvallinen satama. Arkeologiset löydöt ovat osoittaneet, että Antikytheran vanhin asutus syntyi myöhäisellä neoliittisella kaudella ja varhaisella pronssikaudella. Ensimmäiset asukkaat saapuivat luultavasti Kreetan saarelta[5]. Minolaiset ovat jättäneet saarelle vain vähän merkkejä, mutta he kuitenkin todennäköisesti hallitsivat Antikytheraa. Minolaiskauden ja 300-luvun eaa. lopun välillä saarelta ei ole löydetty merkkejä asutuksesta.[2]

title: Antikythera

text: Antikytheran vesille on uponnut paljon laivoja.[5] Tunnetuin on niin kutsuttu Antikytheran hylky, joka upposi saaren edustalle noin vuonna 65 eaa.[27] ja löydettiin vuonna 1900. Sen löytöihin kuuluu antiikin aikainen mekaaninen laskukone,[28] niin kutsuttu Antikytheran kone, joka on ajoitettu 100-luvun loppuun eaa.[29] Samasta hylystä löytyi myös pronssinen filosofin pää, niin kutsuttu Antikytheran filosofi, noin vuodelta 240 eaa., sekä vuosilta 340–330 eaa. peräisin oleva pronssinen nuorukaista kuvaava niin kutsuttu Antikytheran efebi.[30][31]

title: Antikythera

text: Laivayhtiö ANEN Lines liikennöi Kytheran saaren ja Kreetalla sijaitsevan Kíssamoksen välillä. Matkan varrella laiva pysähtyy Antikytheralla.[6] Antikytheran ainoa käyttökelpoinen ankkuripaikka on Potamóksenlahti.[2]

title: Antikythera

text: Antikytheralla ei ole sääasemaa. Tämän vuoksi saaren ilmasto päätellään muun muassa Kytheran saarella ja Kreetan Soúdanlahdella sijaitsevilta sääasemilta saatujen tietojen pohjalta. Antikythera kuuluu puolikosteaan bioilmastovyöhykkeeseen (subhumid bioclimatic zone). Kuivakausi saarella alkaa huhtikuun alkupuolella ja kestää syyskuun puoliväliin. Talvet ovat lämpimiä, saarella sada juuri lainkaan lunta eikä lämpötila laske pakkasen puolelle.[12] Antikytheralla sataa vuodessa alle 200 millimetriä, joten saari on Kreikan kuivimpia paikkoja.[9]

title: Antikythera

text: Suurempi Kytheran saari sijaitsee 22 meripeninkulmaa eli noin 40 kilometriä luoteeseen Antikytherasta.[2] Kreetaan on etelään matkaa 18 meripeninkulmaa eli noin 33 kilometriä.[2] Antikytherasta 7,5 kilometriä luoteeseen sijaitsee Porín eli Prasonísin saari ja samassa suunnassa 7,2 kilometrin päässä Porétin eli Lagoúvardoksen saari.[9][10] Antikythera muodostaa yhdessä näiden kahden pienen saaren kanssa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan 71,7km²:n suuruisen suojelualueen.[11]

title: Islannin saari

text: Islanti sijaitsee Grönlannista itään juuri pohjoisen napapiirin eteläpuolella. Pohjois-Amerikan ja Euroopan mannerlaattojen välinen sauma kulkee saaren läpi lounaasta koilliseen. Asutetut alueet sijaitsevat rannikolla ja saaren keskiosissa ei ole asutusta lainkaan. Islannin luontoon kuuluvat maanjäristykset, vulkaaninen aktiivisuus, lumivyöryt sekä ns. "Jökulhlaup"it eli jäätikköjokitulvat. Saari onkin yksi maailman vulkaanisesti aktiivisimmista.

title: Antikytheran kone

text: Konetta oltiin kuljettamassa roomalaisessa kauppalaivassa noin vuonna 65 eaa. yhdessä monen muun kreikkalaista alkuperää olleen esineen kanssa. Lastia oltiin erään teorian mukaan viemässä mahdollisesti Pergamonista Roomaan, todennäköisesti roomalaisten sotasaaliina. Esineet olivat peräisin Välimeren itäosista, muun muassa Pergamonista, Rhodokselta ja Kosilta. Laiva kuitenkin haaksirikkoutui ja upposi Kytheran ja Kreetan saarten välisellä merialueella sijaitsevan Antikytheran saaren edustalle noin 50 metrin syvyyteen.[1][5]

title: Antikythera

text: Antikytheran, Lagoúvardoksen ja Prasonísin muodostamalla Natura 2000 -alueen suurin ongelma on kalastaminen dynamiitilla. Saarella esiintyy myös muuttolintujen metsästystä.[9] IBA-alueen uhkia ovat laiton metsästys ja hallitsematon laidunnus. IBA-alueella kalastetaan myös miekkakalaa.[17]

title: Antikytheran kone

text: Antikytheran kone on antiikin kreikkalainen mekaaninen tähtitieteellinen laskulaite. Se on valmistettu 100-luvulla eaa. ja löydettiin haaksirikkoutuneen antiikin aikaisen laivan hylystä, niin kutsutusta Antikytheran hylystä, Antikytheran saaren läheltä Kreikasta vuonna 1901. Koneen säilyneitä osia on tutkittu pitkään, mutta läpimurto tutkimuksessa tapahtui vasta 2000-luvulla uuden tekniikan myötä. Tutkijoiden mukaan konetta käytettiin muun muassa Kuun, Auringon ja todennäköisesti myös muiden aurinkokunnan taivaankappaleiden liikkeiden mallintamiseen sekä auringon- ja kuunpimennysten ennustamiseen.[1][2]

title: Antikythera

text: Antikytheralla on seitsemän kirkkoa, joista Potamóksessa sijaitsevat Pyhän Nikolaoksen, Pyhän Charalamboksen sekä Neitsyt Marian ja Pyhän Dionysioksen kirkot. Galanianássa sijaitsevat saaren suojeluspyhimyksen Pyhän Mýronin sekä profeetta Elian kirkot. Galanianán Pyhän Mýronin kirkossa on Antikytheran kaikkein arvokkain ja pyhin pyhäinjäännös, Pyhän Mýronin ikoni. Katsanevianassa on Pyhän Yrjön kirkko ja Paterianássa puolestaan Pyhän Konstantinuksen ja Pyhän Helenan kirkko.[18]

title: Antikythera

text: Saaren halki kulkee pohjoisluoteesta eteläkaakkoon ”vuorijono”, jonka läntiset ja luoteiset rinteet ovat hyvin jyrkkiä. Vastakkaisen puolen rinteet ovat sen sijaan loivempia. Siellä on myös puroja, joissa ajoittain virtaa vettä, sekä laaksoja. Antikytheran keskiosissa on pieniä kukkuloita ja tasankoja.[12] Antikytheran kallioperä koostuu enimmäkseen triaskautisesta ja liitukautisesta kalkkikivestä. Lisäksi saarella on kalliota neogeenikaudelta.[9]

title: Elafónisos

text: Elafónisoksen asukkaat saavat elantonsa muun muassa kalastuksesta, ja väestöstä 60 prosenttia on kalastajia[6]. Saarella onkin yksi Kreikan suurimmista kalastuslaivastoista, ja saaren asukkaat tunnetaan puisten laivojen rakennustaidostaan. Saaren alukset, jotka enimmäkseen ovat puisia trechantíri-tyyppisiä (), soveltuvat rannikkoalueilla tapahtuvaan kalastukseen. Saarelaiset kalastavat Peloponnesoksen etelärannikolla sekä Kytheran ja Antikytheran vesillä.[5] Kesäaikaan saarella vierailee ja majoittuu runsaasti matkailijoita.[7] Saaren matkailukausi alkaa toukokuussa ja päättyy syyskuussa, ja eniten matkailijoita vierailee heinä–elokuussa.[6]

title: Antikythera

text: Antikytheran infrastruktuuria kehitettiin huomattavasti 1980-luvun puolivälissä. Esimerkiksi kalastajia varten rakennettiin suoja, jota he voivat käyttää myrskyllä. Myös satama rakennettiin tuolloin. Kreikan kansallinen sähköyhtiö DEI asensi saarelle sähköntuotantolaitoksen. Vuodesta 1999 lähtien saarelle on rakennettu muun muassa kaikki asutuskeskukset kattava puhelin- ja sähkölinjaverkko ja helikopterikenttä. Lisäksi tiet on päällystetty. Toimenpiteistä huolimatta saaren väkiluku on laskussa.[2]

title: Antikythera

text: Antikytheralla on nykyisin ainoastaan yksi poliisi, lääkäri, kaksi tavernaa,[34] puhelinkioski[3] ja luostari.[6] Saarella on myös uudenaikainen helikopterikenttä.[3] Sen sijaan pankki ja posti puuttuvat kokonaan.[6] Xeropotámoksenlahdella on uimaranta.[34]

title: Antikythera

text: Saarella on aikojen saatossa ollut useita nimiä. Antiikin aikana saari tunnettiin nimellä Aigilia (Αἰγιλία) tai Aigila (Αἴγιλα). 1600-luvulle saakka sitä kutsuttiin nimillä Sigilio ja Lioi. Italiankielisellä nimellä Cerigotto se tunnettiin 1700-luvulta lähtien. Pohjoispuolella sijaitseva suurempi Kytheran saari tunnettiin samoihin aikoihin nimellä Cerigo. Nimi Cerigotto tarkoittikin ”pientä Cerigoa”. Nimi Antikythera otettiin käyttöön myöhemmin.[2]

title: Antikytheran hylky

text: Antikytheran hylky (; myös "Antikýthiran hylky") on nimitys, jota käytetään antiikin aikaisesta roomalaisen kauppalaivan uponneesta hylystä, joka löydettiin merestä Antikytheran saaren läheltä Kreikasta vuonna 1900. Hylystä on tehty useita merkittäviä esinelöytöjä, joista tärkein on hylystä nimensä saanut Antikytheran kone. Hylky sijaitsee noin 50 metrin syvyydessä aivan Antikytheran pohjoisrannikon edustalla.

title: Antikythera

text: Spartan kuningas Kleomenes III ”miehitti” historioitsija Plutarkhoksen mukaan Antikytheran ollessaan pakomatkalla Egyptiin tappioon päättyneen Sellasian taistelun jälkeen vuonna 222 eaa.[2][20] Toisen lähteen mukaan Kleomenes vietti saarella päivän odotellessaan laivaa.[21] Kleomeneen uskollinen kannattaja Thirykion teki Antikytheralla itsemurhan, sillä hän ei kestänyt perääntymistä.[2]

title: Antikythera

text: Italia otti Antikytheran hallintaansa toisen maailmansodan aikana, mutta Italian antauduttua 1943 saari joutui Saksan haltuun. Saksalaiset karkottivat kaikki saaren asukkaat Kreetalle 7. toukokuuta 1944. Mahdollinen syy karkotukseen oli se, että saksalaiset eivät kyenneet hallitsemaan antikytheralaisten yhteydenpitoa Kreikan merivoimiin ja Britannian laivastoon. Saari vapautui saksalaismiehityksestä vielä samana vuonna[4]. Vuosina 1946–1949 käydyn[32] Kreikan sisällissodan jälkeen Antikytheralle karkotettiin poliittisia pakolaisia.[2]

title: Antikytheran hylky

text: Hylyn löydöt on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon Ateenassa. Antikytheran kone, pronssiveistokset ja muut löydöt ovat saaneet nimensä hylystä, eikä niillä ole antiikin aikaista yhteyttä Antikytheran saareen.

title: Antikythera

text: Kreetalta saapuneet asukkaat asuttivat saaren myöhäisellä neoliittisella kaudella ja varhaisella pronssikaudella, mutta minolaiskauden ja 300-luvun eaa. lopun välillä sieltä ei ole löydetty merkkejä asutuksesta. Myöhemmin saarta ovat vuorollaan hallinneet roomalaiset, bysanttilaiset, arabimerirosvot, venetsialaiset, britit ja ranskalaiset. Osaksi Kreikkaa saari liitettiin vuonna 1864. Italia miehitti Antikytheran toisen maailmansodan aikana, ja vuosina 1943–1944[4] saari oli Saksan hallussa. Nykyisin saaren väkiluku on laskussa, vaikka infrastruktuuria on kehitetty.[4][5][2]

title: Antikythera

text: Antikytheran eteläisimmässä kärjessä sijaitsee vuonna 1926 rakennettu Apolitáraksen majakka (). Majakka oli miehitetty valmistumisestaan aina vuoteen 1987 saakka. Majakka kunnostettiin vuonna 2004, ja samasta vuodesta lähtien majakassa on ollut myös majakanvartija. Pääkylä Potamóksessa on säilynyt näihin päiviin saakka arviolta 1800-luvun alussa rakennettu vesimylly. Hiekkakivestä rakennettu vesimylly on ollut käytössä talviaikaan. Lisäksi saarella on säilynyt viisi 1800-luvulla valmistunutta tuulimyllyä.[18]

title: Antikythera

text: Antikythera kuuluu Jooniansaariin[6] sekä hallinnollisesti Attikan alueeseen ja sen Saarten alueyksikköön. Antikythera muodosti vuoden 2010 loppuun saakka myös kyläkunnan (koinótita), joka oli väkiluvultaan Kreikan pienimpiä.[3] Kyläkunnalla oli toimisto Potamóksessa, mutta hallinto ja sihteeristö työskentelivät Kytheran saaren Kapsálin kylässä.[7] Vuoden 2011 alussa Antikytheran kyläkunta liittyi uuteen Kytheran kuntaan.[8]

title: Antikythera

text: Saari on sijaintinsa vuoksi ollut aikoinaan merirosvojen turvapaikka[5] ja operaatioiden tukikohta. Läheiset kreetalaiskaupungit alkoivat noin vuoden 300 eaa. jälkeen vaatia Antikytheraa itselleen rosvotakseen saarelta käsin ympäröivälle merelle uskaltautuvia aluksia. Antikytheraa ne tarvitsivat tähystyspaikaksi. Sitä hallitsi todennäköisesti ainakin kreetalainen Falásarnan kaupunki, sillä Rodos tuhosi sekä saarella että Falásarnassa sijainneet asutukset vuosina 69–67 eaa. Tuhoamiset liittyivät Rodokselta käsin tehtyihin matkoihin, joilla pyrittiin lopettamaan merirosvous Välimerellä.[2]

title: Antikythera

text: Saari asutettiin uudelleen 300- ja 400-luvuilla jaa. Arabimerirosvot ottivat haltuunsa pian sekä Kytheran että Kreetan. Merirosvojen valtakausi vaikutti myös antikytheralaisten elämään. Tämän jälkeen aina neljänteen ristiretkeen (1202–1204) saakka saaren historiasta tiedetään vain vähän. Saari kuului Bysantin valtakuntaan vuoteen 1204 saakka,[22] jolloin saari luovutettiin venetsialaiselle Iakovos Viarokselle (myös Jacopo Viaro[23]). Toisen lähteen mukaan Viaro valloitti saaren vuonna 1205[23]. Venetsialaiset halusivat saaren saadakseen turvallisen reitin Egeanmerelle ja sieltä pois. Saarelle sijoitettiin 1200-luvun lopulla pieni varuskunta.[2] Bysantille Antikythera kuului jälleen vuosina 1275–1293[23].


query: Missä Clifton Webb syntyi?

title: Clifton Webb

text: Clifton Webb (syntyjään Webb Parmelee Hollenbeck, 19. marraskuuta 1889, Beech Grove, Indiana – 13. lokakuuta 1966, Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja tanssija.

title: Laura (vuoden 1944 elokuva)

text: "Laurasta" tehtiin kaksiosainen kuunnelma "Lux Radio Theater" -sarjaan. Ensin pääosissa olivat Dana Andrews, Gene Tierney ja Vincent Price (5.2.1945) ja sitten Gene Tierney ja Victor Mature (1.2.1954). Kuunnelma esitettiin myös kaksi kertaa "The Screen Guild Theater" -teatterissa (8.8.1945 ja 23.2.1950). Kummallakin kertaa pääosissa olivat Dana Andrews, Gene Tierney ja Clifton Webb. Myös "Ford Theatre" teki "Laurasta" kuunnelman 30.5.1948, jossa pääosissa olivat Virginia Gilmore ja John Larkin.

title: John Philip Sousa

text: Sousa julkaisi myös kolme romaania, omaelämäkerran "Marching Along" ja useita artikkeleita eri lehdissä. Muistelmien pohjalta tehtiin vuonna 1952 elämäkertaelokuva "Marssikuningas" ("Stars and Stripes Forever"), jonka ohjasi Henry Koster ja jossa pääosaa esitti Clifton Webb.

title: Clifton (Arizona)

text: Clifton sai nimensä Henry Cliftonin mukaan. Clifton saapui 1860-luvun puolivälissä alueelle etsimään kultaa. Kullan asemesta hän löysi kuparia, jota alettiin hyödyntää.

title: Clifton Karhu

text:
Clifton Karhu (23. marraskuuta 1927 Duluth, Minnesota – 24. maaliskuuta 2007 Kanazawa) oli japaninamerikkalainen kuvataiteilija.
Hän syntyi Duluthissa ja opiskeli Minneapolisissa Yhdysvalloissa, Minnesotan osavaltiossa, ja asui ja työskenteli Japanissa vuodesta 1955. Hän aloitti maalaamalla öljyväreillä ja akvarelleilla, ja 1960-luvulta alkaen hän teki japanilaistyylisiä värillisiä puupiirroksia.

title: Scott Clifton

text: Scott Clifton on tunnettu ateisti. Hänellä on oma Youtube-kanava nimellä "Theoretical Bullshit", jossa hän käsittelee muun muassa ateismia ja kritiikkiä uskontoa ja etenkin kristinuskoa vastaan. Scott Clifton meni naimisiin Nicole Lampsonin kanssa vuonna 2012.

title: Mark Clifton

text: Mark Clifton (1906 – 1963) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.

title: Clifton Webb

text: Webbistä tuli 19-vuotiaana ammattilaistanssija, jolloin hän otti taiteilijanimekseen Clifton Webbin. Hän lauloi ja esitti useita operetteja ennen kuin teki ensimmäisen Broadway-roolinsa 7. huhtikuuta 1913 The Purple Road</i>issa, jota esitettiin kaikkiaan 136 kertaa saman vuoden elokuuhun asti. Vuosien 1913–1947 aikana Webb esiintyi kaikkiaan 23 Broadway-esityksessä.

title: Sidney Webb

text: Webb syntyi Lontoossa keskiluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli kirjanpitäjä ja äitinsä puodinpitäjä. Webb jätti koulunsa kesken 15-vuotiaana, mutta jatkoi myöhemmin opiskelua iltaluennoilla Birkbeck-instituutissa ja Lontoon yliopistossa. Saavutettuaan muodollisen pätevyyden hän aloitti vuonna 1878 uran valtion virkamiehenä ja työskenteli vuosina 1881–1891 siirtomaaministeriössä. Hän suoritti myös lakimiehen tutkinnon vuonna 1885. Webb kiinnostui opiskeluvuosinaan sosialismista ja tutustui lehtimies George Bernard Shaw’hon. Shaw kutsui hänet vuonna 1885 jäseneksi äskettäin perustettuun vasemmistoälykköjen seuraan Fabian Societyyn, jonka tavoitteena oli rauhanomainen siirtyminen sosialismiin nyky-yhteiskuntaa koskevan tieteellisen tiedon avulla. Webbistä tuli nopeasti seuran tärkein teoreetikko. Hän kirjoitti ensimmäisen Fabian Societyn julkaiseman traktaatin "Facts for Socialists", joka ilmestyi vuonna 1887 ja josta otettiin uusintapainoksia vuosikymmenien ajan. Hän kirjoitti myös seuran julkaisut "Facts for Londoners" (1888) ja "The Eight Hour Day" (1891) sekä osan laajaa julkisuutta saaneista "Fabian Essays" -teksteistä (1889).

title: Laura (vuoden 1944 elokuva)

text: Newyorkilainen poliisietsivä Mark McPherson (Dana Andrews) tutkii kauniin ja menestyneen mainospäällikkö Laura Huntin (Gene Tierney) murhaa. Hän kuulustelee kyynistä kolumnistia Waldo Lydeckeriä (Clifton Webb), joka kertoo kuinka hän tapasi Lauran, ryhtyi tämän ohjaajaksi ja käytti vaikutusvaltaansa ja mainettaan edistääkseen Lauran uraa. McPherson kuulustelee myös Lauran kihlattua Shelby Carpenteria (Vincent Price), varakasta tätiä Ann Treadwelliä (Judith Anderson) ja uskollista taloudenhoitajaa Bessie Claryä (Dorothy Adams).

title: Scott Clifton

text: Scott Clifton Snyder (31. lokakuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on skotlantilais-venäläiset sukujuuret. Suomessa Scott Clifton lienee parhaiten tunnettu Liam Spencerin roolista televisiosarjassa "Kauniit ja rohkeat".

title: Laura (vuoden 1944 elokuva)

text: Zanuck, jonka kanssa Premingerillä oli ollut kiistoja aikaisemmin, palasi studiolle ja suuttui, kun sai tietää Goetzin palkanneen Premingerin. Vastaiskuna Zanuck ilmoitti, että Preminger sai tuottaa muttei ohjata "Lauran". Sen sijaan Preminger sai ohjattavakseen elokuvan "In the Meantime, Darling". "Lauraa" tarjottiin monille ohjaajille (muun muassa Lewis Milestonelle) ennen kuin Rouben Mamoulian lopulta suostui ohjaamaan sen. Mamoulian jätti välittömästi huomioimatta kaikki tuottaja-Premingerin ohjeet ja ryhtyi kirjoittamaan käsikirjoitusta uudelleen. Preminger ei ilahtunut, kun Mamoulian antoi Lydeckerin roolin Laird Cregarille, joka oli esittänyt Viiltäjä-Jackiä "Kostajassa" (1944). Premingerin mielestä Lydeckerin roolin antaminen roiston rooleja esittäneelle näyttelijälle antaisi yleisölle liian aikaisin vihjeitä Lydeckerin roolista elokuvan juonessa. Hänen oma suosikkinsa oli Clifton Webb, joka oli lopettanut elokuvien tekemisen 1930 ja esiintyi vain näytelmissä. Tuolloin hän näytteli Noël Cowardin näytelmässä "Vaimoni kummittelee" Los Angelesissa. Foxin roolittaja Rufus LeMaire ja Zanuck vastustivat Webbiä hänen avoimesti naismaisen käyttäytymisensä takia, mutta Premingerin mielestä juuri se sopi Lydeckerin rooliin. Preminger kuvasi Webbin monologin Cowardin näytelmästä ja Zanuck oli myönnettävä, että hän olisi täydellinen tähän rooliin.

title: Aston Webb

text: Aston Webb syntyi Claphamissa Surreyssä. Hänen isänsä oli menestyksekäs taidemaalari Edward Webb. Hänen molemmat vanhempansa kuolivat hänen ollessaan lapsi, äiti vuonna 1850 ja isä vuonna 1854. Vuonna 1867 hän aloitti arkkitehdin uransa Robert Richardson Banksin ja Charles Barry nuoremman alaisuudessa. Tämän jälkeen hän vietti vuoden matkustellen Euroopassa ja Vähässä-Aasiassa. Hän perusti oman arkkitehtiliikkeensä vuonna 1874.

title: Titanic (vuoden 1953 elokuva)

text: Julia Sturges (Barbara Stanwyck) on varannut matkan RMS Titanicille yhdessä poikansa Normanin (Harper Carter) kanssa. Aviomies Richard (Clifton Webb) nousee laivaan viime hetkellä. Hänen vaimonsa ilmoittaa aikovansa ottaa avioeron ja että Richard ei ole heidän lapsensa oikea isä. Laivan törmättyä jäävuoreen aiemmin hyvin luokkatietoinen Richard Sturges auttaa useita matkustajia pelastautumaan. Hänen poikansa on antanut oman paikkansa pelastusveneessä iäkkäälle naiselle. Isä ja poika sopivat erimielisyytensä ennen kuolemaansa.

title: Clifton Webb

text: Homoseksuaaliksi tunnustautunut Webb asui äitinsä kanssa vuoteen 1960 asti, kunnes Mabelle kuoli 91-vuotiaana. Webb ei toipunut äitinsä kuolemasta, ja teki 1960-luvulla vain yhden elokuvan. Webb kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1966.

title: Clifton (Arizona)

text: Intiaanipäällikkö Geronimo syntyi nykyisen Cliftonin lähellä.

title: Laura (vuoden 1944 elokuva)

text: Laura on Otto Premingerin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -klassikko vuodelta 1944. Elokuva perustuu Vera Casparyn samannimiseen romaaniin ja pääosia esittivät Gene Tierney, Dana Andrews ja Clifton Webb.

title: Andy Kaufman

text: Tony Clifton oli Kaufmanin kehittämä rääväsuinen italialaissyntyinen laulaja. Clifton oli Kaufmanin kehittämä rooli, mutta vielä nykyäänkin eräät uskovat, että nämä olivat eri ihmisiä. Noihin aikoihin Cliftonia esitti Andyn itsensä lisäksi hänen veljensä Michael ja joskus taas hänen hyvä ystävänsä Bob Zmuda. Clifton itse aina uskotteli, ettei ollut Kaufman, mikä johti väärinkäsityksiin yleisön taholla. Clifton palkattiin Andyn siivellä myös sarjaan "Taxi", mutta sen jälkeen kun hän sai raivonpurkauksen lavalla hänet saatettiin pois studiosta. Tapahtunut pääsi sanomalehtiin asti, Kaufmanin iloksi.

title: Perry Clifton

text: Perry Clifton on saksalaisen Wolfgang Ecken luoma kuvitteellinen nuortenkirjojen salapoliisi.

title: Clifton Webb

text: Hänen ensimmäinen suuri elokuvaroolinsa tapahtui vuonna 1944, kun näyttelijä-ohjaaja Otto Preminger valitsi hänet esittämään radiokolumnistia, Waldo Lydeckeria, elokuvaan Laura Darryl F. Zanuckin vastaväitteistä huolimatta. Hänen esitystään kehuttiin, samoin kuin rooliaan Edmund Gouldingin ohjaamassa elokuvassa Veitsen terällä (1946). Webb oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta Kaikkien aikojen lapsenpiika (1948), mutta palkinto meni Laurence Olivierille.

title: Jälki häviää tyhjään

text: Jälki häviää tyhjään () on Henry Hathawayn ohjaama film noir vuodelta 1946. Elokuvan pääosissa ovat Lucille Ball, Mark Stevens ja Clifton Webb. Elokuva on esimerkki klassisesta film noirista ja Ball nähdään siinä näyttelijättärelle harvinaisessa vakavassa roolissa.

title: Clifton (sarjakuva)

text: Lontoon lähistöllä Puddingtonissa asuva eversti Sir Harold Wilberforce Clifton on eläkkeellä oleva MI5:n vakooja, joka ajoittain suorittaa tehtäviä Britannian hallituksen laskuun. Tarinoissa Cliftonin flegmaattinen suhtautuminen stressiin johtaa humoristisiin tilanteisiin. Cliftonin harrastuksiin kuuluvat partiotoiminta, kissat sekä sikarivöiden keräily. Clifton sai ritarin arvon vuonna 1993 pelastettuaan kuninkaallisen perheen jäsenen.

title: Clifton Miheso

text: Miheso debytoi Kenian jalkapallomaajoukkueessa helmikuussa 2012 ystävyysottelussa Egyptiä vastaan. Avausmaali syntyi ystävyysottelussa Botswanaa vastaan heinäkuussa 2012. Vuonna 2013 Miheso voitti maansa kanssa CECAFA Cupin eli Keski- ja Itä-Afrikan mestaruusturnauksen.

title: Easter Parade

text: ”Easter Parade” (suom. "Pääsiäisparaati") on Irving Berlinin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuoden 1933 Broadway-revyystä "As Thousands Cheer". Laulu esitettiin näytelmän ensimmäisen näytöksen viimeisessä kohtauksessa, joka kuvasi pääsiäisparaatia New Yorkin Fifth Avenuella. Sen esittivät Marilyn Miller ja Clifton Webb.

title: Clifton Webb

text: Laura (1944) Veitsen terällä (The Razor's Edge, 1946) Kaikkien aikojen lapsenpiika (Sitting Pretty, 1948) Kaikkien aikojen ylioppilas (Mr. Belvedere Goes to College, 1949) Morsian karkuteillä (Elopement, 1951) Marssikuningas (Stars and Stripes Forever, 1952) Kaikkien aikojen naissankari (Dreamboat, 1952) Titanic (1953) Kaikkien aikojen partiopoika (Mister Scoutmaster, 1953) Naisen maailma (Woman's World, 1954) Paholainen ei koskaan nuku (Satan Never Sleeps, 1962)

title: Clifton

text: Clifton voi tarkoittaa seuraavia:

title: Clifton Webb

text: Webbin vanhemmat olivat Jacob Grant Hollenbeck ja Mabelle A. Parmelee (joissain lähteissä myös Parmalee tai Parmallee). Vuonna 1892 Webb muutti äitinsä kanssa New Yorkiin, missä hän alkoi ottaa tanssi- ja näytelmätunteja 5-vuotiaasta lähtien. Hän näytteli New Yorkin lastenteatterissa, jonka jälkeen Webb esiintyi myös vaudeville-esityksissä.

title: Clifton (sarjakuva)

text: Clifton on belgialais-ranskalainen humoristinen vakoiluaiheisten sarjakuvien sarja, jonka tarinoiden pääosissa on englantilainen eversti Sir Harold Wilberforce Clifton. Sarjan loi Raymond Macherot vuonna 1959, ja se on jatkunut muiden sarjakuvantekijöiden toimesta yli viidenkymmenen vuoden ajan. Sarjassa on ilmestynyt parikymmentä sarjakuvakirjaa sekä kaksikymmentä pienempää tarinaa, yhteensä noin 800 sivun verran.

title: Clifton Webb

text: Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet

title: Donald Clifton

text: Gallup Inc lahjoitti 2015 Donald Clifton kotiyliopistolle eli Nebraskan yliopistolle 30 miljoonaa dollaria vahvuustutkimukseen ja -yrittäjyysvalmennukseen keskittyvän "Don Clifton Strengths Institute" -tutkimuskeskuksen perustamiseen. Tämä instituutti on vuodesta 2007 lähtien myöntänyt kahden vuoden välein 250 000 dollarin suuruisen Donald O. Cliftonin mukaan nimetyn vahvuuspalkinnon (Clifton Strengths Prize). Gallup Inc tukee palkintoa rahallisesti.


query: Mikä Netscape oli?

title: Netscape

text: Netscape Communications Corporation oli yhdysvaltalainen yhtiö, joka julkaisi Netscape Navigator ja Netscape Communicator -selaimet. Netscape oli 1990-luvulla yksi tärkeimmistä World Wide Webin teknologioiden kehittäjistä.

title: Netscape

text: Netscape Personal Edition, selain ja PPP-yhteysohjelmisto Netscape Communicator, selain, sähköposti- ja newsohjelman ja web-sivujen tekoon tarkoitettu ohjelma, AOL-pikaviestin ja RealAudio Netscape FastTrack- ja Enterprise-web-palvelimet Netscape Collabra Server, USENET-news-palvelin Collabra Software -yhtiön ostosta Netscape Directory Server, LDAP-palvelin Netscape Messaging Server, IMAP ja POP-palvelin Netscape Certificate Server, SSL-sertifikaation tekoon Netscape Calendar Server, kalenteriohjelmisto Netscape Compass Server, hakuohjelmisto Netscape Application Server, web-sovellusten suunnitteluun Netscape Publishing System, portaalijulkaisujärjestelmä Netscape Merchant System, webkauppajärjestelmä

title: Netscape

text: Netscape aloitti tammikuussa 1998, jo jäätyään Microsoftin jalkoihin, avoimeen lähdekoodiin perustuvan Mozilla-projektin kehittääkseen selaintaan eteenpäin. Netscapet, joiden versionumero on suurempi tai yhtä suuri kuin 6.0, perustuvat kaikki Mozilla Suiten koodiin.

title: Netscape

text: 15. heinäkuuta 2003 Time Warner (entinen AOL Time Warner, entinen AOL) lopetti Netscapen ja auttoi perustamaan Mozilla-säätiön tukemaan Mozilla-projektia. Suurin osa Netscapen työntekijöistä sai lopputilin, ja Netscapen logo poistettiin toimistorakennuksen seinältä. Netscape oli myöhemmin olemassa ainoastaan AOL:n portaalin ja sen tarjoaman halvan Internet-yhteyden nimenä.

title: Mozillan kirja

text: 12:10 viittaa päivään 10. joulukuuta 1994, jolloin Netscape 1.0 julkaistiin. ”Peto” viittaa Netscape-yhtiöön, ja ”Tägien vilkkuminen” viittaa siihen, että epävalidi HTML näkyi vilkkuvana Netscapen sivun lähdekoodinäkymässä. (Joidenkin mielestä tämä viittaa myös siihen, että Netscape keksi kohua herättäneen -tägin.)

title: Verkkoselain

text: Netscapen lippulaiva oli lokakuussa 1994 julkaistu Netscape Navigator. Microsoft lähti mukaan kilpaan Internet Explorer -selaimellaan, joka oli ostettu Spyglass Inc:lta. Tämä aloitti taistelun selainmarkkinoista Microsoftin ja Netscapen välillä.

title: Sovelluskirjanmerkki

text: Steve Kangas bookmarklets.comista keksi termin "bookmarklet". Hän rupesi luomaan sovelluskirjanmerkkiä Netscapen JavaScript-oppaan esittämän idean pohjalta. Aluksi käytettiin termiä favelet; esimerkiksi Tantek Çelik käytti sitä 6. elokuuta 2001 sähköpostiviestissään. Brendan Eich, Netscapen JavaScript-kehittäjiä, kuvasi sovelluskirjanmerkkien alkuperää näin:

title: JavaScript

text: JavaScriptin kehitti alun perin Netscapen Brendan Eich nimellä "Mocha". Nimi muutettiin "LiveScriptiksi" ja viimein markkinointisyistä "JavaScriptiksi" Netscapen liittouduttua Java-kielen kehittäneen Sun Microsystemsin kanssa. JavaScript on kuitenkin Java-ohjelmointikielestä eroava tekniikka. JavaScript tuli käyttöön Netscape Navigator 2.0 -selaimessa maaliskuussa 1996.

title: Netscape Navigator

text: Netscape Navigator on Netscapen kehittämä verkkoselain, joka on julkaistu vuonna 1994 nimellä Mosaic Netscape.

title: Selainsodat

text: Mutta vuoden 1994 edetessä Mosaicin suosio laski nopeasti, kun nouseva uusi yritys Netscape myi Mosaicia parempaa selainta lokakuusta 1994 alkaen. Siinä tekstiä ja kuvia näytettiin ensi kertaa sitä mukaa kun sivu latautui. Netscapen perustaja Marc Andreessen oli kehittänyt Mosaicia, mutta lähti omille teilleen. Netscapesta tuli vakioselain melko pian. Microsoftin johdossa tajuttiin selainmarkkinoiden mahdollisuudet. Microsoft yritti turhaan hankkia Netscapen lisenssin. Microsoft hankki pian Spyglassilta Mosaicin lisenssin ja kehitti Mosaicin pohjalta oman selaimensa, Internet Explorer 1.0:n.

title: Netscape

text: Yhtiön perustivat nimellä Mosaic Communications Corporation 4. huhtikuuta 1994 Marc Andreessen ja Jim Clark.[1] Se oli ensimmäinen yhtiö joka keskittyi nousevaan Internet-liiketoimintaan. Yhtiön ensimmäinen tuote oli web-selain "Mosaic Netscape 0.9" 13. lokakuuta 1994. Selain nimettiin sittemmin "Netscape"-nimiseksi ja yhtiö vaihtoi nimekseen Netscape 14. marraskuuta 1994 välttääkseen tavaramerkkiongelmat NCSA:n kanssa, jossa useimmat Netscapen työntekijät olivat työskennelleet ennen oman yhtiön perustamista. Mosaic Netscape -selain oli kehitetty puhtaalta pöydältä, eikä se sisältänyt NCSA Mosaic -selaimen koodia.

title: Open Directory Project

text: Lokakuussa 1998 Netscape osti Newhoon, joka oli välissä ehtinyt vaihtaa nimensä ODP:ksi. AOL osti myöhemmin Netscapen ja sen mukana ODP:n. ODP:ssä oli yli neljä miljoonaa linkkiä.

title: Mozilla Foundation

text: Kun AOL, Netscapen emoyhtiö, lakkautti Netscapen toiminnan äkillisesti, syntyi 15. heinäkuuta 2003 Mozilla Foundation. Tämän tarkoitus oli turvata Mozillan kehityksen jatkuminen ilman Netscapen tukea. AOL auttoi säätiön perustamisessa rahallisesti: Mozilla-projektin käyttämät laitteistot lahjoitettiin säätiölle, kolmen työntekijän palkat maksettiin kolmen ensimmäisen kuukauden ajaksi ja rahoitusta luvattiin kahden miljoonan dollarin edestä seuraaviksi kahdeksi vuodeksi.

title: Netscape

text: Netscape kehitti lisäksi JavaScript-ohjelmointikielen, sekä kehitti oman Java-virtuaalikoneensa.

title: Selainsodat

text: Netscape jakoi selaintaan ilmaiseksi ei-kaupallisille käyttäjille. Netscapen sai monille tunnetuille käyttöjärjestelmille ja laitealustoille. Netscape oli käyttäjämäärien mukaan 1995–1996 huipulla kun siitä julkaistiin versiot 2.0 ja 3.0. Netscapea arvosteltiin siitä, että se pyrki luomaan verkkoon omia standardejaan neuvottelematta verkkoa koordinoivan komitean W3C:n kanssa. Näitä olivat muun muassa JavaScript. Tällä tavoin Netscape heikensi kilpailijoiden mahdollisuuksia. Netscapella oli muutamia pieniä kilpailijoita, joista yksi oli Microsoftin Windows 95+ -päivityspaketin mukana vuonna 1995 jakama Internet Explorer 1.0.

title: Marc Andreessen

text: Andreessen kehitti Mosaicin yhdessä Eric Binan kanssa vuonna 1993. Netscapen hän perusti Jim Clarkin kanssa vuonna 1994. Andreessen oli myymässä Netscapea AOL:lle vuonna 1998. Hän jätti yhtiön vuonna 2001.

title: Netscape

text: Netscape Navigator -web-selain Windows-, Macintosh-, Unix- ja Linux-alustoille. Netsite Communications -web-palvelin Netsite Commerce -web-palvelin, joka oli muuten samanlainen, mutta sisälsi SSL-salauksen tuen. Netscape Proxy Server

title: Netscape

text: Loppuvuosinaan Netscapesta julkaistiin vielä joitakin uusia versioita, mutta ne olivat tosiasiallisesti vain muokattuja Mozillan selaimia, joihin oli vaihdettu Netscape-logo. Ne myös kehitettiin AOL:n ulkopuolisissa kehitysryhmissä. Viimeiseksi versioksi jäi 9.0, joka julkaistiin lokakuussa 2007. Saman vuoden joulukuun lopussa AOL ilmoitti lopettaneensa Netscapen kehittämisen pysyvästi.[2]

title: Selainsodat

text: Netscape hävisi selainsodan lähinnä sen takia, että Microsoft myi Internet Explorer-selainta uusien Windows-käyttöjärjestelmien kanssa samassa paketissa. Lokakuussa 1997 Microsoft julkisti selaimensa version 4.0. Netscapen käyttäjämäärä romahti rajusti vuosina 1998–1999, jolloin Windows 98 levisi maailmalla. Vuonna 1999 julkaistu edeltäjäänsä vakaampi Internet Explorer 5.0 oli selain, joka kukisti Netscapen markkinoilla.

title: Netscape

text: Internet-palveluntarjoaja America Online ilmoitti 24. marraskuuta 1998 ostavansa Netscapen osakevaihdolla 4,2 miljardilla dollarilla.

title: World Wide Web

text: Netscape kilpaili Microsoftia vastaan selainmarkkinoilla yrittämällä kehittää selaimeensa paremmat ominaisuudet. Netscapen oli pakko jakaa selaimensa ilmaiseksi, koska Microsoft jakoi Windows 95:n mukana omaa selaintaan. Netscapen tulokset huononivat ja AOL osti sen. Netscapen selaimen kuutosversiota pidettiin epäonnistuneena ja 2003 osa Netscapen työntekijöistä perusti Mozilla Foundationin, joka jatkoi selaimen kehittelyä avoimen lähdekoodin pohjalta vähemmän kaupallisesti. Käytännössä Netscape-selaimesta tuli siis Mozilla-selain, jonka nimi nykyään on Firefox. Näiden selaimien rinnalle on ilmestynyt muita merkittäviä selaimia, kuten Opera ja Chromium.

title: Verkkoselain

text: Tämä markkinataistelu toi WWW:n miljoonien tavallisten tietokoneenkäyttäjien ulottuville, mutta näytti myös kuinka verkon kaupallistuminen saattoi hankaloittaa standardeja. Sekä Microsoft että Netscape sisällyttivät vapaasti omia HTML:n jatkeitaan tuotteisiinsa. Kun W3C hyväksyi Microsoftin ehdottamat CSS-tyylisivut Netscapen JSSS-tyylisivujen sijaan, alettiin Netscapen selainta ajatella versio versiolta Microsoftin selainta kehnommaksi standardien mukaisuudeltaan ja ominaisuuksiltaan. Microsoft päätti sisällyttää 1998 selaimensa käyttöjärjestelmäänsä ja teki sopimuksia tietokonevalmistajien kanssa selaimensa jakamisesta, minkä takia se joutuikin syytteeseen kilpailulakien rikkomisesta.

title: Netscape

text: Netscape listautui pörssiin 9. elokuuta 1995. Osaketta tarjottiin aluksi 14 dollarin hintaan, mutta viime hetkellä ennen kaupankäynnin alkua, hinta päätettiin nostaa 28 dollariin. Ensimmäisenä kauppapäivänä osakkeen hinta nousi 75 dollariin.

title: Mozilla Foundation

text: Netscape-yhtiö perusti Mozilla-organisaation 23. helmikuuta 1998 koordinoimaan Mozilla Suite -ohjelmiston kehitystä. Organisaatio koostui pääasiassa Netscapen työntekijöistä, vaikka se olikin teoriassa riippumaton yhtiöstä. Organisaation tarkoituksena oli kehittää Mozilla-tekniikkaa vain testikäyttöön niin, että Netscape valmistaisi lopputuloksista kaupallisia selaimia.

title: RSS

text: RSS:n kehittäjä oli Dave Winer, joka kehitti scriptingNewsin vuonna 1997. Netscape kehitti RSS 0.90:n vuonna 1999. Se tuki scriptingNewsia ja oli XML:ää, jossa oli RDF-määritelmä. Winer kehitti UserLand Softwarella scriptingNewsin version 2.0b1, jossa oli ominaisuuksia Netscapen RSS 0.90:sta. Netscape kehitti samana vuonna 0.91-version, jota myös UserLand alkoi käyttää. Netscape lopetti kuitenkin vuosituhannen vaihteessa RSS:n kehittämisen.

title: Selainsodat

text: Vuoden 1995 lopuilla Microsoft laittoi Internet Explorer 2.0:n vapaaseen jakoon sivulleen, mutta tämäkään ei horjuttanut Netscapen valta-asemaa. Elokuussa 1996 Microsoftin julkaisema Internet Explorer 3.0 alkoi kilpailla vuoden 1997 loppuun mennessä Netscapen kanssa.

title: Netscape Navigator

text: Ohjelman kehittivät Marc Andreessen ja Jim Clark, jotka perustivat Netscape-yhtiön.

title: Netscape

text: Microsoft loi Windows 95 -käyttöjärjestelmän Netscapen kilpailijaksi aluksi lisäpakettina elokuussa 1995 julkaistun Internet Explorerin, joka sittemmin liitettiin Windows-käyttöjärjestelmään. Tämä johti ns. selainsotiin, joissa Netscape jäi lopuksi häviölle, koska Microsoft jakoi omaa selaintaan ilmaiseksi ja pyrki samanaikaisesti tekemään WWW-sivuista selainriippuvaisia.

title: Jamie Zawinski

text: Zawinski teki töitä Netscape Navigator -selaimen parissa, pääasiassa Unixille tehdyn 1.0-julkaisun kanssa. Internetin alkuaikoina hän tuli varsin tunnetuksi Netscape-selaimessa olleesta pääsiäismunasta: kirjoittamalla "about:jwz" osoitekenttään vei käyttäjän hänen omalle kotisivulleen. Hän oli myös vastuussa Unix- ja Macintosh-käyttäjien näkemän Netscape-ikonin muuttumisesta laivan kompassiksi selaimen ladatessa verkkosivua. Lisäksi Zawinski sanoo keksineensä Mozilla-nimen.

title: Common Gateway Interface

text:
Näistä yksi ensimmäisiä oli Netscape NSAPI (Netscape Server Application Programming Interface) Netscape Enterprise Server -palvelinta varten.
Open Market -yhtiö kehitti NSAPI:n kilpailijaksi FastCGI-tekniikan 1990-luvun puolivälissä. Tässä prosessi pysyy koko ajan käynnissä ja kommunikoi web-palvelimen kanssa Unix domain socketin kautta. Useat palvelimet tukevat tätä protokollaa. Tätä käytettäessä skripti on kirjoitettava tietyllä tavalla tukemaan palvelinta.
Apachelle on olemassa mod_perl-moduuli, jolla Perl-skriptit saa siirrettyä palvelimessa toteutettavaksi.
PHP:ta voi käyttää joko CGI-skriptien ajamiseen tai palvelimen moduulina.


query: Mikä oli ensimmäinen Mithridateen sodan lopputulos?

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Ensimmäinen Mithridateen sota käytiin vuosina 89 eaa. – 85 eaa. Rooman tasavallan ja Pontoksen kuningaskunnan välillä. Se alkoi, kun Pontoksen kuningas Mithridates VI alkoi laajentaa valtakuntaansa Mustanmeren rannikoille ja Vähään-Aasiaan. Tästä alkoi Pontoksen ja muiden Vähän-Aasian kuningaskuntien välillä vuosia kestänyt valtataistelu, johon roomalaisetkin sekaantuivat. Lopulta Pontoksen ja Rooman välit yltyivät täysimittaiseksi sodaksi vuonna 89 eaa. Mithridateen joukot kukistivat nopeasti roomalaisten ja heidän liittolaistensa armeijat ja valtasivat Vähän-Aasian melkein kokonaan muutamia kaupunkeja lukuun ottamatta. Tämän jälkeen Mithridates hyökkäsi Kreikkaan Ateenassa sijaitsevien roomalaisvastaisten ihmisten avunpyynnöstä. Rooman konsuli Lucius Cornelius Sulla valloitti kuitenkin Ateenan ja voitti Mithridateen armeijan Khaironeiassa ja Orkhonemoksessa. Mithridates joutui perääntymään takaisin Vähään-Aasiaan, jossa Gaius Flavius Fimbrian komentama armeija löi hänet uudestaan. Viimein kesällä 85 eaa. Sulla solmi rauhansopimuksen Mithridateen kanssa Dardanoksessa. Sopimuksen mukaan Mithridates joutui luopumaan Vähän-Aasian valloituksistaan sekä maksamaan 20000 talenttia korvauksia. Rooman ja Pontoksen konflikti jatkui toisessa Mithridateen sodassa vuosina 83 – 82 eaa.

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Joskus vuoden 86 eaa. lopulla tai vuoden 85 eaa. alussa Kos ja Knidos luopuivat myös Mithridateesta, kun Lucullus saapui paikalle laivaston kanssa. Rodoslaisten ja Luculluksen laivastot uhkasivat Mithridateen Aigeianmeren herruutta. Yhdessä he ajoivat Mithridateen kannattajat Kolofonista ja Khiokselta. Roomalainen sotapäällikkö Gaius Flavius Fimbrian[22] johtama armeija valtasi ja ryösti Nikomedian ja Kyzikoksen. Fimbria kukisti myös Mithridateen joukot perusteellisesti useaan otteeseen. Mithridates itse joutui pakenemaan Pergamonista Pitanen kaupunkiin Aioliksessa. Lucullus oli laivastonsa kanssa kaupungin edustalla, mutta ei halunnut auttaa Sullan vastustajaa. Mithridates pääsi näin pakenemaan meritse. Fimbria marssi tämän jälkeen ympäri Vähää-Aasiaa ja antoi tuhota niiden kaupunkien alueita, jotka eivät antautuneet hänelle.[23]

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Roomalaisten vaatimukset liittolaisiaan kohtaa osoittautuivat kohtalokkaiksi. Roomalaiset luulivat, että Mithridates pelkäsi Rooman valtaa, olihan hän jo kahdenkymmenen vuoden ajan välttänyt konfliktia Rooman kanssa. Tämä oli kuitenkin viimeinen kerta, kun Mithridates perääntyi Rooman vaatimusten edessä. Mithridates lähetti neuvottelijansa Pelopidaan roomalaisen luokse valittamaan Nikomedeksen hyökkäyksestä. Mithridates lähetti poikansa Ariaratheen Kappadokiaan sen jälkeen, kun roomalaiset tyrmäsivät Mithridateen valitukset. Ariaratheen ajettua Ariobarzaneksen Kappadokiasta Pelopidas saapui taas roomalaisten luokse. Pelopidas luetteli roomalaisille kaikki Pontoksen alueet ja liittolaiset. Hän vihjasi myös, että Rooman omat alueet Asia, Akhaia ja Africa saattaisivat olla vaarassa. Aquillius ja hänen kumppaninsa tulkitsivat tämä sodanjulistukseksi. Ensimmäinen Mithridateen sota oli näin alkanut vuonna 89 eaa. ilman että Rooman kansa tai senaatti oli sen hyväksynyt.[4]

title: Mithridates VI

text: Nikomedes teki sodan ensimmäisen siirron ja hyökkäsi Paflagonian läpi läntiseen Pontokseen, mutta Mithridateen kenraalit Arkhelaos ja Neoptolemos kukistivat hyökkääjän. Viikatevaunut saivat Nikomedeen jalkaväen paniikkiin, hänen leirinsä vallattiin ja hän pakeni roomalaisten luokse. Voiton jälkeen Mithridates antoi jalomielisesti vankien palata kotiinsa. Mithridateen oli helppo toimia näin, koska hän oli yhdellä yrityksellä kukistanut suurimman häntä vastaan lähetetyn armeijan. Mithridateen armeija jatkoi Bithyniaan, jossa Aquillius odotti 40000 miehen kanssa. Mithridates voitti jälleen, ja roomalaisten kerrotaan menettäneen neljäsosan armeijastaan. Aquillius pakeni Pergamoniin, Asian provinssin pääkaupunkiin.

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Tärkeimpiä kaupunkeja, joka vielä vastusti Mithridatesta, oli Rodos. Mithridates yritti vallata kaupungin vuoden 88 eaa. lopulla, mutta epäonnistui. Myös Pataran kaupungin piiritys Lyykiassa epäonnistui. Epäonnistuneet piiritykset himmensivät jonkin verran Mithridateen mainetta.[14]

title: Sullan ensimmäinen sisällissota

text: Sullan ensimmäinen sisällissota käytiin antiikin Roomassa Lucius Cornelius Sullan ja konsuli Gaius Mariuksen kesken vuosina 88 eaa- 87 eaa. Tätä ennen Sulla toimi Mariuksen alaisena kvestorina Jugurthan sodassa ja menestyi siinä erinomaisesti. Tämän kunniaksi Sulla valittiin Rooman konsuliksi. Kun Rooman hallitsemalla Deloksen saarella alkoi Mithridateen sota Roomaa vastaan, senaatti päätti lähettää paikalle Sullan sotajoukkoineen.

title: Mithridateen sodat

text:
Mithridateen sodiksi kutsutaan Rooman ja Pontoksen välillä vuosina 88–66 eaa. käytyjä sotia.
Nimi tulee Pontoksen kuninkaan Mithridates VI:n mukaan.

title: Mithridates VI

text: Ensimmäisen Mithridateen sodan jälkeen Mithridateen valtakunnassa puhkesi useita kapinoita, joten Mithridates aloitti sotilaiden värväämisen. Murena uskoi Mithridateen kuitenkin suunnittelevan uutta sotaa Roomaa vastaan ja hyökkäsi Pontoksen kimppuun. Toisessa Mithridateen sodassa Murenan joukot hyökkäsivät ensin Kappadokiaan, jossa Ariobarzanes yritti laajentaa valtaansa Mithridateen kustannuksella. Tämän jälkeen Murena teki kaksi sotaretkeä Pontokseen. Kun Murena hyökkäsi kolmannen kerran, Mithridates oli valmiina. Hän löi Murenan joukot useaan otteeseen ja ajoi ne Galatian halki aina Fryygian rajalle.

title: Lucullus

text: Lucullus palveli Sullaa liittolaissodassa sotilastribuunina. Vuonna 88 eaa. hän oli kvestori. Hän palveli taas Sullaa ensimmäisen Mithridateen sodan aikana. Lucullus kokosi laivaston, joka auttoi Sullan joukkoja Ateenan piirityksessä. Kerrotaan, että hän ei merelle lähtiessään ollut kovinkaan perehtynyt sodankäyntiin, mutta sai merimatkalla opastusta centurioiltaan ja osoitti taistelussa oppineensa tarpeeksi. Tämän jälkeen Lucullus löi Mithridateen sotapäällikön Neoptolemoksen Tenedoksen taistelussa, jonka jälkeen Sulla sai siirrettyä armeijansa Kreikasta Aasiaan.

title: Mithridates II (Kommagene)

text: Mithridates oli triumiviri Marcus Antoniuksen liittolainen ja hän johti Kommagenen joukkoja Antoniuksen sodassa Octavianusta vastaan. Antoniuksen kukistuttua Mithridateesta tuli Octavianuksen uskollinen kannattaja. Octavianus pakotti Mithridateen luovuttamaan Zeugman Rooman valtakunnalle, kyseessä oli tärkeä Eufratin ylityspaikka.

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Roomassa monet eivät pitäneet rauhansopimuksen ehtoja tarpeeksi ankarina. Toisaalta oli käynyt selväksi, ettei Mithridateen armeijasta ollut vastusta Rooman legioonille. Jopa Fimbrian kuriton armeija oli kukistanut Mithridateen armeijan. Sulla jätti Aasiaan Lucius Licinius Murenan ja kaksi legioonaa. Parin vuoden sisällä Murena väitti, että Mithridates suunnitteli uutta sotaa. Ensimmäisen Mithridateen sodan jälkeen Mithridateen valtakunnassa puhkesi useita kapinoita. Mithridates aloitti tämän takia sotilaiden värväämisen. Murena uskoi Mithridateen aikovan aloittaa uuden sodan Roomaa vastaan ja hyökkäsi Pontoksen kimppuun. Toisessa Mithridateen sodassa Mithridates kukisti aluksi Murenan joukota, mutta Sulla - joka oli noussut Rooman yksinvaltijaksi - määräsi Mithridateen lopettamaan sotatoimet. Mithridates oli kukistanut Murenan joukot ja palauttanut maineensa. Vuosian 83 eaa.–80 eaa. Mithridates kukisti kapinoita Mustanmeren alueella.[25][26]

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Luokka:91.17 Antiikki Luokka:Rooman sodat Luokka:Ensimmäisen vuosisadan eaa. sodat

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Noin vuoden 89 eaa. syksyllä Rooman saapui tieto Mithridateen hyökkäyksestä Vähään-Aasiaan. Rooman senaatti julisti sodan Mithridateelle. Rooman reaktio kuitenkin myöhästyi, koska liittolaissota oli vielä käynnissä Italiassa. Lopulta senaatti nimitti vuonna 88 eaa. konsuli Lucius Cornelius Sullan Mithridatesta vastaan suunnatun sotaretken komentoon. Sulla ei kuitenkaan vielä aikonut marssia Mithridatesta vastaan ennen kuin Rooman itaalisten liittolaisten kapina Italiassa olisi kokonaan tukahdettu. Lisäksi senaatti ei pitänyt Mithridatesta vakavasti otettavana vaihtoehtona ja keskittyi ennemmin liittolaissodan päättämiseen. Yksi viimeisimmistä vastarintapesäkkeistä oli Nolan kaupunki.[15] Gaius Marius kuitenkin taivutteli tribuuni Publius Sulpicius Rufuksen kanssa senaatin nimittämään itsensä komentoon syrjäyttäen Sullan, joka raivostui ja lähti marssimaan kohti Roomaa 30000 miehen kanssa. Mariuksen kannattajat lyötiin taistelussa, ja hän itse joutui pakenemaan Afrikkaan. Sulla sai Rooman hallintaansa ja julisti Mariuksen valtionviholliseksi sekä alkoi puhdistamaan kaupunkia Mariuksen kannattajista.[16][17] [18] Nämä viivästyttivät Rooman vastausta Mithridateella, ja Sulla pääsi lähtemään Italiasta vasta vuonna 87 eaa., jolloin Mithridateen armeijat olivat jo hyökänneet Kreikkaan.[19]

title: Gaius Flavius Fimbria

text: Fimbria lähetettiin Vähään-Aasiaan Valerius Flaccuksen legaattina ensimmäisen Mithridateen sodan aikana. Fimbria kapinoi kuitenkin Flaccusta vastaan ja sai sotilaat puolelleen. Fimbria otti itse Flaccuksen joukot komentoonsa ja antoi murhata Flacuuksen. Fimbria ryösteli Vähää-Aasiaa, kukisti Mithridateen taistelussa ja oli lähellä saada hänet vangiksi. Roomalaisten laivastoa komentanut Sullan alainen Lucullus päästi kuitenkin Mithridateen pakenemaan meriteitse. Vuonna 85 eaa. Sulla lähestyi Fimbrian joukkoja oman armeijansa kanssa. Fimbria teki itsemurhan.

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Khaironeian tappion jälkeen mielialat Aasiassa alkoivat kääntyä Mithridatesta vastaan. Mithridates oli jo aikaisemmin epäillyt galatialaisten uskollisuutta ja antanut tuoda 60 galatialaista ylimystä panttivangiksi Pergamoniin. Mithridates päätti teloittaa galatialaiset, mutta kolme heistä pääsi pakenemaan. Mithridates oli myös alkanut epäillä Khioksen kaupungin asukkaiden lojaalisuutta. Hän määräsi Khioksen ylimysten lapset otettavaksi panttivangeiksi ja pakotti asukkaat maksamaan 2000 talentin sakon. Khioslaiset keräsivät vaaditun summan muun muassa temppeliensä aarteista. Mithridates väitti heidän maksaneen liian vähän ja pakkosiirsi koko kaupungin väestön Mustanmeren alueelle. Tämä oli selvä esimerkki, mitä tapahtuisi kaikille, jotka vastustaisivat Mithridatesta. Efesoslaiset nousivat tämän jälkeen kapinaan Mithridatesta vastaan. Muita joonialaisia kaupunkeja seurasi Efesoksen perässä. Mithridates lähetti armeijan kukistamaan kapinalliset. Mithridates julisti kaikki hänelle vielä uskolliset kaupungit vapaiksi ja antoi anteeksi näiden kaupunkien velat. Lesboksessa ja Smyrnassa paljastui salaliittoja, joiden jäsenet Mithridates määräsi kidutettavaksi ja lopulta teloitettavaksi. Myös Pergamonista paljastui 80 henkilöä käsittänyt salaliitto. Loppujen lopuksi 1600 roomalaismielistä sai surmansa Mithridateen puhdistuksissa.[21]

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Mithridates oli valmistautunut sotaan huolellisesti. Hänellä sanottiin olleen 200–300000 jalkaväkeä ja 40000 ratsuväkeä. Lisäksi hänen armeijaansa kuului 130 sirppiasein varustettua viikatevaunua. Mithridateen laivasto oli noin 300–400 laivaa. Tosin luvut ovat epäilemättä liioiteltuja.[6][5]

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Mithridateen Vähän-Aasian kampanja oli ollut täydellinen menestys. Syksyyn 89 eaa. mennessä kaikki neljä armeijaa, jotka olivat olleet häntä vastassa, olivat joko kukistuneet tai paenneet, ja koko Vähä-Aasia oli nyt Mithridateen hallussa muutamia roomalaisille uskollisia kaupunkeja lukuun ottamatta. Useat kaupungit ottivat kuitenkin Mithridateen mielihyvin vastaan. Hänen propagandansa oli purrut hyvin Vähän-Aasian kreikkalaisiin, erityisesti köyhempiin kansalaisiin, jotka eivät olleet tyytyväisiä roomalaishallintoon. Mithridates esiintyi uutena Aleksanteri Suurena ja Dionysos-jumalan seuraajana. Hän käytti tukikohtinaan samoja paikkoja, missä Aleksanterinkin kerrottiin olleen leiriytyneen ja pukeutui kertomusten mukaan Aleksanterin käyttämään viittaan.[9][10]

title: Mithridates VI

text: Lucullus lähetti erään Appius Claudiuksen Tigraneen luokse vaatimaan Mithridateen luovuttamista. Tigranes ei kuitenkaan suostunut, joten Appius uhkasi häntä sodalla. Lucullus päätti tämän jälkeen hyökätä Armeniaan, joka tähän asti oli pysytellyt puolueettomana Rooman ja Pontoksen sodissa. Mithridates avusti Tigranesta sodassa Lucullusta vastaan. Vuonna 68 eaa. Mithridates pääsi palaamaan Pontokseen 8000 sotilaan kanssa ja hyökkäsi Pontoksessa olleiden roomalaisten joukkojen kimppuun. Luculluksen legaatti Fabius lyötiin, ja hän joutui piiritetyksi Cabiraan. Roomalaisten hallintoon väsyneet pontoslaiset liittyivät sankoin joukoin Mithridateen puolelle. Alkukesästä vuonna 67 eaa. Mithridates kukisti roomalaiset perusteellisesti Zelan lähellä. Roomalaiset menettivät 7000 miestä ja suuren osan upseereistaan, mukaan lukien 24 sotilastribuunia. Tämä oli Mithridateen suurin voitto roomalaisia vastaan.[34]

title: Kolmas Mithridateen sota

text: Kolmas Mithridateen sota (75-65 eaa.) oli kolmas ja viimeinen osa Mithridateen sotia, jotka käytiin Pontoksen ja Rooman välillä. Rooma voitti sodan Mithridateen tehtyä itsemurhan.

title: Toinen Mithridateen sota

text: Toinen Mithridateen sota oli osa Mithridateen sotia, jotka käytiin Pontoksen ja Rooman välillä. Toisen Mithridateen sodan komentajina toimivat Pontoksen kuningas Mithridates VI ja roomalainen kenraali Lucius Licinius Murena.

title: Mithridates VI

text: Mithridates laajensi valtakuntaansa ympäri Mustanmeren rantoja, ja hän ajautui kolmesti sotaan Rooman valtakuntaa vastaan. Ensimmäisessä sodassa (89 eaa.–85 eaa.) hän valtasi suuren osan Vähää-Aasiaa ja Rooman valtakunnalle kuuluneet osat, jolloin hänen sanotaan teloittaneen 80000 roomalaista. Mithridates valtasi myös Kreikan, mutta konsuli Sulla kukisti hänen joukkonsa vuonna 85 eaa., ja Mithridateen oli luovuttava valloituksistaan. Toinen sota (83 eaa.–81 eaa.) oli suppeampi laajuudeltaan. Kolmannessa sodassa (73 eaa.–63 eaa.) roomalaiset sotapäälliköt Lucullus ja Pompeius kukistivat Mithridateen perusteellisesti. Mithridates surmasi tai surmautti itsensä jouduttuaan poikansa Farnakes II:n syrjäyttämäksi.

title: Lucullus

text: Kolmannessa Mithridateen sodassa Lucullus kukisti Mithridateen ja valtasi Pontoksen. Tämän jälkeen hän hyökkäsi Armenian Tigranes II:n kimppuun, jonka luokse Mithridates oli paennut. Lucullus kukisti Tigraneen ja Mithridateen Artaxatan taistelussa, mutta joutui palaamaan Roomaan vuonna 66 eaa. Lucullus oli johtajana kankea, koska hän vaati alaisiltaan ehdotonta kuuliaisuutta, jolloin hän ei voinut pohtia eri vaihtoehtoja heidän kanssaan. Luculluksen vastustajien ansiosta hän sai pitää triumfin vasta vuonna 63 eaa. Paluunsa jälkeen Lucullus vetäytyi syrjään politiikasta, johon hänellä ei ollut riittävän pitkäaikaista kunianhimoa. Hän herätti huomiota ylellisellä elämällään, mutta tarjosi toisaalta kirjastonsa kaikkien halukkaiden käyttöön. Hän kuoli mielisairaana.

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Mithridates oli täpärän pelastautumisensa jälkeen valmis rauhaan. Mithridates lähetti Arkhelaioksen Sullan luokse neuvottelemaan. Sulla ja Mithridates tapasivat lopulta Dardanoksessa vuonna 85 eaa. Rauhansopimuksen mukaan Mithridates maksoi 2000 talenttia korvauksia. Hän joutui myös luopumaan osasta Paflagoniasta. Bithynian ja Kappadokian kuninkaat saivat kuningaskuntansa takaisin. Mithridates sai pitää Pontoksen ja Mustanmeren valtakuntansa. Rauhanehdot olivat Mithridateelle suotuisat, koska Sullalla oli suurempia ongelmia lännessä. Hänen vastustajansa Marius oli päässyt valtaan Roomassa. Fimbrian maaseutua ryöstelleet joukot antautuivat, kun Sullan armeija lähestyi heitä. Fimbria teki itsemurhan joukkojensa jätettyä hänet. Sulla palkitsi Mithridatesta vastustaneita kaupunkeja, kuten Rodosta ja Khiosta, sekä julisti nämä "Rooman kansa ystäviksi". Muut kaupungit maksaa korvauksia, ja Sulla asetti niihin varuskuntia. Mithridateen vapauttamat orjat määrättiin palaamaan omistajiensa luokse. Kaupungit, jotka vastustivat Sullaa, rankaistiin ankarasti. Kaupungin muureja purettiin ja asukkaita myytiin orjuuteen. Sulla määräsi myös 20000 talentin pakkoveron maksettavaksi.[24]

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Nikomedes teki sodan ensimmäisen siirron: hän hyökkäsi Paflagonian läpi läntiseen Pontokseen. Mithridateen kenraalit Arkhelaos ja Neoptolemos kukistivat kuitenkin hyökkääjät. Viikatevaunut aiheuttivat paniikkia Nikomedeen jalkaväen keskuudessa. Nikomedeen leiri vallattiin, ja hän pakeni roomalaisten luokse. Voiton jälkeen Mithridates käyttäytyi jalomielisesti ja antoi vankien palata kotiinsa. Mithridateen oli helppo toimia näin, koska hän oli kerta heitolla kukistanut suurimman häntä vastaan lähetetyn armeijan. Mithridateen armeija jatkoi täältä matkaansa Bithyniaan, jossa Aquillius odotti 40000 miehen kanssa. Seuranneessa taistelussa Mithridateen armeija oli jälleen voittoisa ja kerrotaan, että roomalaiset menettivät neljäsosan armeijastaan. Mithridates vapautti 300 vangiksi jäänyttä kreikkalaista. Aquillius puolestaan pakeni Pergamoniin, Asian provinssin pääkaupunkiin. Myös Cassiuksen armeija perääntyi Asian provinssiin, Fryygiassa sijaitsevaan Leontonkefalain linnoitukseen. Nikomedes saapui myös Cassiuksen luokse. Nikomedes ja Cassius yrittivät kouluttaa heikosti koulutettuja joukkojaan, mutta antoivat lopulta periksi ja perääntyivät vieläkin taaemmas. Cassius ei ilmeisesti luottanut armeijaansa kykyyn taistella. Hän perääntyi joukkoineen Aigeianmeren rannikolle ja matkusti tämän jälkeen Rodokselle. Myös roomalaisten laivasto perääntyi ja jätti Bosporinsalmen avonaiseksi Mithridateen laivastolle.[7]

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Vähän-Aasian itäosassa ja Mustanmeren rannalla sijainnut Pontoksen kuningaskunta oli perustettu 200-luvun eaa. alussa. Pontoksen kuninkaat olivat jo kauan haaveilleet valtakuntansa laajentamisesta koko Vähän-Aasian niemimaalle. Vasta vuonna 120 eaa. valtaan noussut Mithridates VI Suuri laajensi kuningaskuntaansa ympäri Mustanmeren rantoja. Vuoteen 107 eaa. mennessä Mithridateen kuningaskunta ulottui nykyisen Krimin alueella sijainneen Bosporin kuningaskunnan alueelle, kun Bosporin entinen kuningas Pairisades V testamenttasi kuningaskuntansa Pontokselle kiitokseksi skyyttejä vastaan käydystä sodasta.[1]

title: Manius Aquillius (101 eaa.)

text: Aquillius kukisti orjakapinan Sisiliassa. Häntä syytettiin kiristyksestä mutta Marius sai hänet vapautettua syytöksistä. Vuonna 89 eaa. oli Vähässä-Aasiassa jossa hän sai aikaiseksi sodan Rooman ja Pontoksen välillä palauttamalla Bithynian kuninkaan Nikomedes IV:n ja Kappadokian kuninkaan Ariobarzanes I:v valtaistuimilleen. Aquillius provosoi myös muilla tavoin Pontoksen kungasta Mithridates VI:ä. Seuranneessa ensimmäisessä Mithridateen sodassa Aquillius joutui alakynteen ja lopulta Mithridateen vangiksi vuonna 88 eaa. Mithridates antoi teloittaa Aquilliusken.

title: Sullan ensimmäinen sisällissota

text: Asiasta tuli kuitenkin sisäpoliittinen kiista, ja ylipäällikkyys siirrettiin Sullalta Mariukselle. Sulla marssitti silloin sotajoukkonsa Roomaan. Oli ensimmäinen kerta Rooman historiassa, että oma sotapäällikkö hyökkäsi Rooman kaupunkiin. Vastustaja Marius pakeni Afrikkaan ja Sullaa vastustaneita poliitikkoja surmattiin. Sulla purjehti Kreikkaan ja voitti Mithridateen sodan 87 eaa.

title: Ensimmäinen Mithridateen sota

text: Vähän-Aasian valloituksen jälkeen Mithridateen mielessä häämötti Kreikan ja Makedonian valtaus. Oli parempi hyökätä Eurooppaan ennen kuin roomalaiset saivat koottua uuden armeijan. Roomalainen maaherra Gaius Sentiuksella oli pari legioonaa Makedoniassa, mutta hänen huomionsa oli kääntynyt kapinoivia traakialaisia heimoja vastaan. Aigianmeri oli Mithridateen hallinnassa, ja hänellä oli suuri armeija. Mithridates tarvitsi ainoastaan sopivan tekosyyn hyökätä Kreikkaan. Sopivan syyn hän sai, kun Ateenan roomalaisvastainen faktio pyysi häneltä apua.[11]

title: Mithridates VI

text: Vastarintaakin esiintyi, ja Mithridates antoi kenraaleilleen tehtäväksi kukistaa häntä vielä vastustavat kaupungit, joita oli Kaariassa, Lykiassa ja Pamfyliassa. Myös Kosin saari pysyi Rooman puolella ja otti vastaan Mithridatesta pakenevia roomalaisia. Mithridates valtasi kuitenkin saaren pian ja sai samalla vangiksi egyptiläisen prinssin ja suuren rahasaaliin, johon ehkä kuului 800 talenttia, jonka juutalaiset olivat keränneet Jerusalemin temppeliä varten.[17] Noin vuoden 89 eaa. syksyllä Rooman saapui tieto Mithridateen menestyksestä ja Rooman senaatti julisti sodan Mithridateelle. Todelliset vastatoimet kuitenkin myöhästyivät, koska liittolaissota oli vielä käynnissä. Lopulta konsuli Lucius Cornelius Sulla määrättiin tehtävään. Kesti kuitenkin yli vuoden, ennen kuin hän pääsi lähtemään.

title: Sodankäynnin historia

text: Muinaisessa Lähi-idässä kehittyivät ensimmäiset armeijat, jotka pyrkivät toteuttamaan taisteluissa yhtenäistä suunnitelmallista taktiikkaa. Jalkaväki hallitsi taistelukenttää. Aikaisemmin kehitettyjen yksilöaseiden lisäksi kehitettiin ensimmäinen monimutkainen asejärjestelmä, kun sotavaunujen esiaste syntyi noin 3500 eaa. Sumerilaisten kaupunkivaltioiden väliset sodat vuosina 3000–2500 eaa. olivat esimmäiset dokumentoidut sodat. Mediggon taistelu on historian ensimmäinen taistelu, josta tiedetään suurin piirtein aika ja paikka, sekä osapuolet ja lopputulos. Muinaisessa Lähi-idässä käytiin myös ensimmäiset laajamittaiset piiritykset.