query: Puhutaanko Valko-Venäjällä venäjän kieltä?

title: Venäjän kieli

text: Venäjä on Venäjän virallinen kieli ja sillä on virallinen asema myös Kazakstanissa, Kirgisiassa ja Valko-Venäjällä. Venäjää puhutaan paljon muuallakin Itsenäisten valtioiden yhteisön sekä muun muassa Mongoliassa. Venäjä on yksi Yhdistyneiden kansakuntien kuudesta virallisesta kielestä. Venäjä oli aiemmin de facto Neuvostoliiton virallinen kieli. Venäjä on maailman kahdeksanneksi puhutuin kieli.[Mustajoki 1]

title: Valko-Venäjän kommunistinen puolue (1918)

text: Valko-Venäjän kommunistinen puolue (, "Kommunistitšeskaja partija Belorussii"), myös Valko-Venäjän kommunistinen puolue (bolševikit) () oli Valko-Venäjällä vuosina 1918-1991 toiminut kommunistinen puolue, joka syntyi Venäjän helmikuun- ja lokakuun vallankumouksen seurauksena. Puolueen perustajina toimivat bolševikit 30. ja 31. joulukuuta 1918 17 800:lla jäsenellä. Valko-Venäjän kommunistinen puolue oli tärkeässä asemassa Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan perustamisessa tammikuussa 1919. Helmikuusta 1919 vuoteen 1920 puolue muodosti Liettuan kommunistisen puolueen kanssa yhteisen puolueen Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue.

title: Venäjän kieli

text: Venäjän kieli (ру́сский язы́к, russki jazyk, [ˈru.skʲij jɪ.ˈzɨk] ) kuuluu itäslaavilaisiin kieliin, joihin kuuluvat myös ukraina, valkovenäjä ja ruteeni. Venäjää puhuu arviolta 275 miljoonaa ihmistä, joista äidinkielenään noin 165 miljoonaa. Venäjää kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin.

title: Venäjän kieli

text: Venäjää puhuu äidinkielenään n. 161,7 miljoonaa ihmistä, joista Venäjällä asuu 137 miljoonaa.[1] Toisena kielenä sillä on lisäksi 110 miljoonaa puhujaa.[1] Se on Venäjän lisäksi virallinen kieli Kazakstanissa, Kirgisiassa ja Valko-Venäjällä sekä Abhasian, Etelä-Ossetian ja Transnistrian separatistialueilla. Kielellä on alueellisen virallisen kielen asema Etelä- ja Itä-Ukrainassa. Tadžikistanissa venäjällä on virallisen kansojen välisen kommunikointikielen asema. Baltian maissa (Latviassa 37 % ja Virossa 30 % asukkaista) ja Israelissa (15 % asukkaista) asuu huomattavat venäjänkieliset vähemmistöt. Lisäksi sitä puhutaan yleisesti vieraana kielenä Azerbaidžanissa, Uzbekistanissa ja Mongoliassa.

title: Valko-Venäjän Fed Cup -joukkue

text: Valko-Venäjän Fed Cup -joukkue edustaa Valko-Venäjää Fed Cupissa. Se toimii Valko-Venäjän tennisliiton alaisuudessa. Valko-Venäjä osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1994. Kaiken kaikkiaan Valko-Venäjä on pelannut 93 maaottelua, joista voittanut 68 ja hävinnyt 28.

title: Azerit

text: Azerit ovat yleensä kaksikielisiä, puhuen sujuvasti joko venäjää (Azerbaidžanin tasavallassa) tai persiaa (Iranissa). Noin viisi miljoonaa henkeä Azerbaidžanin kahdeksan miljoonan hengen väestöstä puhuu venäjää. Lisäksi vuonna 1999 noin 2 700 azeria ilmoitti Azerbaidžanin tasavallassa venäjän äidinkielekseen (0,04 prosenttia azerien väkiluvusta). Iranilainen tutkimus vuonna 2002 paljasti, että Iranilaisista kotitalouksista 90 prosentissa osataan puhua persiaa, 4,6 prosentissa vain ymmärretään kieltä ja 5,4 prosentissa ei osata puhua persiaa eikä sitä ymmärretä. Azeri on maan puhutuin vähemmistökieli (23,3 prosenttia kotitalouksista).

title: Uralilaiset kielet

text: Itäslaavin leviäminen nykyisen Venäjän alueelle ja venäjän kielen muodostuminen noin 800 eaa. alkaen pirstoi suomalais-ugrilaista kielialuetta entisestään ja johti sen laajojen osien slaavilaistumiseen. Monia suomalais-ugrilaisia kieliä kuoli niiden puhujien assimiloituessa venäjään. Historiallisista lähteistä tunnetaan nimeltä eräitä varhain kuolleita uralilaisia kieliä. Tällaisia ovat muun muassa merjan kieli, muroman ja mestserän kielet sekä tšuudilaiset kielet.

title: Tazit

text: Tazit (venäjäksi "Тазы") ovat etninen ryhmä Venäjän kaukoidässä Primorjen aluepiirissä. Ryhmä sai alkunsa 1880-luvulla udeheitten, nanaitten ja kiinalaisten seka-avioliitoista. Tazit puhuvat venäjää ja tazin kieltä (kiinan murre joillakin udehen ja nanain sanoilla). 1880-luvulla tazin puhujia oli 1050, mutta nykyään vain vanhukset puhuvat kieltä.

title: Udehen kieli

text: Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 1 900 udehia, joista 594 puhui udehen kieltä. Vuonna 2002 udeheja laskettiin olleen 1 700 henkeä, joista 227 osasi udehea. Tutkijoiden mukaan väestönlaskentojen tiedot ovat liioiteltuja. 1980-luvun lopulla tehdyn kartoituksen mukaan udeheja oli Primorjen ja Habarovskin aluepiireissä korkeintaan 800 henkeä. Udehen kieltä osaa nykyään 40–50 henkeä ja vain 10–15 puhuu sitä sujuvasti. Kaikki puhujat osaavat venäjää. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 103 udehen puhujaa.

title: 1. Valko-Venäjän rintama

text: 1. Valko-Venäjän rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 24. helmikuuta 1944 Valko-Venäjän rintamasta ja nimettiin 5. huhtikuuta 1944 jälleen Valko-Venäjän rintamaksi. 1. Valko-Venäjän rintama luotiin uudelleen 16. huhtikuuta 1944 Valko-Venäjän rintamasta ja 10. kesäkuuta 1945 se uudelleenjärjestettiin Neuvostojoukkojen ryhmäksi Saksassa. 1. Valko-Venäjän rintama osallistui Valko-Venäjän vapautukseen operaatio Bagrationissa kesällä 1944. Myöhemmin se oli keskeisessä osassa Berliinin taistelussa.

title: Dolgaanin kieli

text: Dolgaanit asuvat Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin piirin Dudinkan ja Hatangan kunnissa sekä Jakutian Anabarin piirissä. Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 6 600 dolgaania ja 5 500 dolgaanin kielen puhujaa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan dolgaaneja oli 7 300 ja dolgaanin puhujia 4 900 henkeä. Samana vuonna 93,1 % dolgaaneista osasi venäjää. Väestönlaskennan yleiset tulokset antavat jonkin verran vääristyneen kuvan kielitilanteesta: Taimyrin dolgaaneista (4 300 henkeä) 78,8 % ilmoittaa puhuvansa dolgaanin kieltä, mutta Jakutiassa (1 300 henkeä) ainoastaan 3,2 %. Jakutian dolgaaneista 95,7 % osaa jakuuttia ja 80,5 % venäjää. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on vain 1 100 dolgaanin puhujaa.

title: Aljaksandr Lukašenka

text: Vaalien jälkeen EU kielsi Lukašenkalta ja noin 40 hänen hallintonsa jäseneltä pääsyn EU:n alueelle ja jäädytti näiden varat. Myös välit Venäjän kanssa viilenivät loppuvuodesta 2006 Venäjän nostettua Valko-Venäjälle toimittamansa maakaasun hintaa. Tässä tilanteessa Valko-Venäjän vaali suhteitaan lähinnä samoin kansainvälisen yhteistyön ulkopuolelle joutuneeseen Iraniin ja eräisiin USA-kriittisiin Etelä-Amerikan maihin.

title: Tataarin kieli

text:
Vuonna 1989 entisessä Neuvostoliitossa laskettiin olevan 6,6 miljoonaa tataaria, joista vain 1 765 000 asui nimikkotasavallassaan Tatarstanissa. Venäjän 5,5 miljoonasta tataarista 85,6 % ilmoitti äidinkielekseen tataarin ja 14,2 % venäjän. Toisena kielenään venäjää puhui 72,7 %. Äidinkieliset tataarinpuhujat jakautuivat alueittain seuraavasti:
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 5,6 miljoonaa tataaria ja 5,3 miljoonaa tataarin kielen puhujaa (lukuun sisältyvät myös tataaria toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Venäjän tataareista 96,1 % osaa venäjää ja 80,8 % tataaria. Kieltä puhuvat myös monet naapurikansojen edustajat, mm. 524 000 baškiiria. Tatarstanissa tataarin kieltä osaa 53,3 % väestöstä ja Baškortostanissa 34,0 %.

title: Valko-Venäjän historia

text: Uuden perustuslain jälkeisissä presidentinvaaleissa kesällä 1994 Aljaksandr Lukašenka valittiin Valko-Venäjän presidentiksi 45 prosentin ääniosuudella. Hän on pitänyt valtaa siitä lähtien. Vuoden 1995 kansanäänestyksillä presidentille annettiin valta hajottaa parlamentti, tiivistää taloussuhteita Venäjään, tehdä venäjästä toinen maan virallisista kielistä ja hyväksyä neuvostoaikaista lippua muistuttava uusi lippu Valko-Venäjän viralliseksi tunnukseksi. Hajanainen oppositio käyttää vielä toisinaan vuosien 1991–1995 valtiollisia tunnuksia.

title: Valko-Venäjä

text: Valtion virallisia kieliä ovat valkovenäjä ja venäjä. Vuoden 2009 väestönlaskennassa valkovenäjän ilmoitti äidinkielekseen 53,2 % (5,0584 miljoonaa) ja venäjän 41,5 % (3,9481 miljoonaa) väestöstä. Kotikielenä valkovenäjä (23,4 % väestöstä) kuitenkin oli harvinaisempi kuin venäjä (70,2 %). Muita Valko-Venäjällä puhuttuja kieliä ovat jiddiš, puola, ukraina, tataari ja liettua.

text: Kulttuurielämän kohentaminen ei suinkaan sujunut ongelmitta. Kehittyneitä kulttuuri-instituutioita ei aluksi ollut, valtaosa väestöstä asui maalla, valkovenäjän kieltä aliarvostettiin ja valkovenäläisten osuus maan hallinnossa oli aluksi pieni. Käynnistettiin mittava kulttuuri-instituutioiden rakennustyö. Aluksi perustettiin 4 000 koulua. Sen jälkeen perustettiin tiedeakatemia, kansallinen kulttuuri-instituutti, kansalliskirjasto ja yliopisto. Vuonna 1926 todettiin lukutaitoisen aikuisväestön osuudeksi 53 % ja vuonna 1927 Valko-Venäjälle hyväksytty oma perustuslaki antoi kaikille kielille tasa-arvoisen aseman.

title: Valko-Venäjä

text: Perustuslakinsa 18. artiklan mukaan Valko-Venäjä on neutraali ja ydinaseeton valtio. Maassa aiemmin olleet ydinaseet siirrettiin Venäjälle joulukuuhun 1996 mennessä. Maa on tasapainoillut sotilaspoliittisesti lännen ja idän välillä. Valko-Venäjä on 2000-luvulla osallistunut Naton rauhankumppanuusohjelmaan ja maan sotilaita osallistui myös useisiin Naton harjoituksiin. Maan todellista neutraalisuutta on myös kyseenalaistettu. Vuonna 2010 hyväksytty Venäjän puolustusdoktriini muistuttaa arvioiden mukaan jo sotilasliittoa, sillä sen eli valtioliiton suuremman osapuolen mukaan hyökkäys valtioliiton johonkin osaan tulkitaan hyökkäykseksi koko valtioliittoa kohtaan. Myös Valko-Venäjän oma puolustusdoktriini vuodelta 2002 edistää yhteispuolustusta Venäjän kanssa. Lisäksi Valko-Venäjän johto vahvisti 2012 käynnistävänsä yhteisen ilmapuolustuksen Venäjän kanssa. Keväällä 2013 Venäjä ilmoitti aikovansa avata uusilla venäläishävittäjillä varustetun lentotukikohdan Valko-Venäjän alueelle vuoteen 2015 mennessä. Ensimmäiset venäläishävittäjät sijoitetaan maahan jo ennen 2013 loppua. Sijaintipaikaksi on ehdolla maan länsiosassa oleva Brestin alueen Baranavitšy. Siellä on jo ennestään aktiivinen sotilaslentokenttä ja tähän liittyvä koneiden huolto-organisaatio. Valko-Venäjän ilmapuolustus koki nolon imagotappion, kun ruotsalainen siviililentokone ylitti Valko-Venäjän itsenäisyyspäivän jälkeisenä aamuna 4. heinäkuuta 2012 maan Liettuan puoleisen valtakunnanrajan ilman hyväksyttyä lentosuunnitelmaa ja pudotti 800 sananvapautta puolustavilla viesteillä varustettua pehmonallea ennen maan ilmatilasta poistumistaan. Venäjän ja Valko-Venäjän valtioliittoon vedoten venäläisellä hävittäjätukikohdalla tehostetaan maiden yhteistä ilmapuolustusta.

title: Venäjä

text: Venäjän 160 etnisen ryhmän edustajat puhuvat yhteensä noin sataa eri kieltä. Vuoden 2002 lukemien mukaan 142,6 miljoonaa ihmistä puhuu venäjää. Toiseksi suurin kieliryhmä ovat tataaria puhuvat (5,3 miljoonaa puhujaa) ja kolmantena saksankieliset (2,9 miljoonaa). Venäjä on keskushallinnon ainut virallinen kieli, mutta perustuslaki antaa yksittäisille tasavalloille oikeuden ottaa oman alueensa alkuperäiskieli alueen toiseksi viralliseksi kieleksi. Huolimatta laajasta alueellisesta levinneisyydestään venäjän kieli on varsin homogeenistä koko maassa. Venäjä on Euraasian maantieteellisesti laajimmalle levinnyt kieli ja puhujamäärältään suurin slaavilainen kieli. Venäjän kieli kuuluu indoeurooppalaisten kielten perheeseen ja on yksi kolmesta elävästä itäslaavilaisesta kielestä (muut ovat valkovenäjä ja ukraina). Vanhaa itäslaavilaista venäjän kieltä on löydetty kirjoitetussa muodossa 900-luvulta lähtien. Nykyään yli neljännes maailman tieteellisistä julkaisuista julkaistaan venäjäksi. Venäjän kieli on yksi Yhdistyneiden kansakuntien kuudesta virallisesta kielestä.

title: Viktor Janukovytš

text: Vaikka Janukovytš on venäjänkielinen, hänen sukunimestään käytetään usein suomenkielisissä tiedotusvälineissä ukrainalaista muotoa Janukovytš (muun muassa Turun Sanomat ja Helsingin Sanomat). Myös venäläistä muotoa Janukovitš tai Janukovitsh käytetään usein. Vaikka Ukrainan väestöstä 20 prosenttia on venäjänkielisiä ja pääkaupungissa myös kansallisuudeltaan ukrainalaiseksi määritelty väestö puhuu yleisesti venäjää, maan ainoa valtakunnallinen kieli on ukraina. Lisäksi aluetasolla voidaan käyttää muitakin kieliä. Näin ollen virallisiin asiakirjoihin, muun muassa vaaliluetteloihin, kirjoitetaan nimestä ukrainalaistettu versio, vaikka nimen haltija olisi venäjänkielinen. Janukovytšin isä on puolestaan lähtöisin Valko-Venäjältä Janukin kylästä, johon myös perheen sukunimi viittaa.

title: Baškiirin kieli

text: Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 1 673 400 baškiiria ja 1 379 700 baškiirin kielen puhujaa. Kansallisuudeltaan baškiireista 94,5 % osaa venäjää, 71,3 % baškiiria ja 31,3 % tataaria. Tataareista baškiiria puhuu 2,5 %. Baškortostanissa kieltä osaavat myös monet venäläiset, tšuvassit, marit ja udmurtit. Tasavallan koko väestöstä venäjää taitaa 96,4 %, tataaria 34,0 % ja baškiiria 25,8 %.

title: Tatin kieli

text: Neuvostoliiton ja Venäjän väestönlaskennoissa Dagestanin ja Pohjois-Kaukasian tatin puhujat on rekisteröity osin tateiksi ja osin vuoristojuutalaisiksi (ja mahdollisesti myös muiksi juutalaisiksi), mikä vaikeuttaa todellisen puhujamäärän arviointia. Venäjällä tatin kieltä puhui vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan 16 500 tatia ja 8 600 vuoristojuutalaista. Vuonna 2002 tatin puhujia oli enää 3 000 henkeä, näistä 1 800 Dagestanissa ja 220 Kabardi-Balkariassa. Väestömäärän romahtamista selittää tatia puhuvien juutalaisten muutto Israeliin. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 2 000 tatin puhujaa.

title: Turkvision laulukilpailu 2014

text: Turkvision laulukilpailu 2014 () oli järjestyksessään toinen Turkvision laulukilpailu. Se järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa 19. ja 21. marraskuuta 2014. Siihen osallistui 25 maata tai aluetta, joissa asuu paljon turkkilaisia tai puhutaan turkkilaista kieltä. Albania, Bulgaria, Iran, Moskovan alue, Saksa ja Turkmenistan osallistuivat kilpailuun ensi kertaa. Sen sijaan Altain tasavalta, Kemerovo, Kosovo, Pohjois-Kypros sekä Valko-Venäjä vetäytyivät kilpailusta.

title: Kabardin kieli

text: Venäjän vuoden 2002 väestölaskennassa rekisteröitiin 587 500 kabardin puhujaa. Kabardeista 92,9 % ja tšerkesseistä 94,5 % osaa venäjää. Kabardin kieltä puhuu kotitasavalloissaan asuvista kabardeista 98,9 % ja tšerkesseistä 96,6 %. Kabardia osaa myös huomattava osa abazoista. Kabardi-Balkarian koko väestöstä kabardia puhuu 56,1 % ja Karatšai-Tšerkessian väestöstä 13,4 %.

text: Valko-Venäjän omaa kulttuuria ja kieltä elvyttämään perustettiin valkovenäläisen humanistin Frantsysk Skarynan nimeä kantava seura vuonna 1989.

title: Valkovenäläiset

text: Lublinin unionin myötä vuonna 1569 Liettuasta ja siten nykyisestä Valko-Venäjästä tuli osa Puola-Liettuaa. Puolan myöhemmissä jaoissa he päätyivät puolestaan Venäjän keisarikunnan ja Katariina Suuren alaisuuteen. Ensimmäisen maailmansodan melskeessä valkovenäläiset saivat ensimmäistä kertaa myös oman valtion, Valko-Venäjän kansallisen tasavallan, joka oli tosin saksalaisjoukkojen miehittämä. Sen korvasi sittemmin Neuvostoliittoon kuulunut Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta. Kun Venäjä romahti ja tilalle asettui Neuvostoliitto, valkovenäläiset olivat vaarassa menettää kulttuurillisen identiteettinsä. Propagandassa valkovenäläiset esitettiin usein takapajuisina maalaisina, jotka puhuivat ja kirjoittivat "vääränlaista" venäjän kieltä. Venäjä korvasikin valkovenäjän kielen suurilta osin käytöstä 1900-luvun loppupuoleen mennessä. Riian sopimuksella 1921 Valko-Venäjän länsiosat liitettiin Puolaan, mutta toisessa maailmansodassa Neuvostoliitto miehitti alueen jälleen vuonna 1939. Toinen maailmansota teki valtavaa vahinkoa alueella. Maa menetti kolmanneksen väestöstään ja monet kylät ja kaupungit tuhoutuivat. Väestö kasvoi takaisin sotaa edeltäneisiin lukemiin vasta 1980-luvulla.

title: Valko-Venäjä

text: Uuden perustuslain jälkeisissä presidentinvaaleissa kesällä 1994 Lukašenka valittiin Valko-Venäjän presidentiksi 45 prosentin ääniosuudella. Hän on pitänyt valtaa siitä lähtien. Vuoden 1995 kansanäänestyksillä presidentille annettiin valta hajottaa parlamentti, tiivistää taloussuhteita Venäjään, tehdä venäjästä toinen maan virallisista kielistä ja hyväksyä neuvostoaikaista lippua muistuttava uusi lippu Valko-Venäjän viralliseksi tunnukseksi. Hajanainen oppositio käyttää vielä toisinaan vuosien 1991–1995 valtiollisia tunnuksia.

title: Puolan kieli

text: Puolan kieli (język polski [jɛ̃zɨk pɔlski]) on slaavilaisiin kieliin kuuluva Puolan virallinen kieli. Sillä on puhujia noin 40 miljoonaa, joista suurin osa Puolassa (37 miljoonaa) ja noin kolme miljoonaa asuu muissa maissa kuten Saksassa, Ukrainassa, Slovakiassa, Valko-Venäjällä, Venäjällä, Liettuassa, Ruotsissa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Ranskassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Australiassa, tai Israelissa. Pienempiä puolalaisvähemmistöjä on käytännöllisesti katsoen kaikkialla maailmassa, sillä puolalaiset ovat jo vuosisatoja olleet yksi maailman maastamuuttavaisimmista kansoista – tähän on ollut syynä niin poliittinen vaino kuin taloudellinenkin ahdinko.

text: Valko-Venäjän tasavaltalainen nuorisoliitto syntyi 6. syyskuuta vuonna 2002, kun kaksi silloista nuorisojärjestöä, Valko-Venäjän nuorisoliitto ja Valko-Venäjän isänmaallinen nuorisoliitto, yhdistettiin. Valko-Venäjän nuorisoliitto oli Komsomolin suora perinteen jatkaja. Yhdistämisen takana on Aleksandr Lukašenko, joka on toiminut nykyisessä virassaan maan johdossa vuodesta 1995 lähtien. Valko-Venäjän tasavaltalainen nuorisoliitto saa runsaasti tukea Valko-Venäjän hallinnolta, pääasiassa opetusministeriöltä ja presidentin taholta.

title: Nganasanin kieli

text: Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 1 300 nganasania, joista 1 100 puhui nganasanin kieltä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 834 nganasania ja 505 nganasanin puhujaa. Lähes kaikki nganasanit puhuvat äidin- tai toisena kielenään venäjää ja eräät vanhuksista osaavat myös enetsiä. Osa enetseistä puhuu vastaavasti nganasania. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 125 nganasanin puhujaa.

title: Obinugrilaiset kielet

text: Obinugrilaiset kielet on kahden Länsi-Siperiassa puhuttavan uralilaisten kielten ugrilaiseen ryhmään kuuluvan kieliryhmän, hantin ja mansin yhteisnimitys. Yhteensä obinugrilaisilla kielillä on noin 10 000 puhujaa. Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä asui 9 584 hantin puhujaa ja 938 mansin puhujaa. Kieliryhmän nimi viittaa Siperian Objokeen, jonka länsipuolella puhutaan mansia, itäpuolella hantia.


query: Kuka lahjoitti Itsenäisyyden kuusen Suomen eduskunnalle?

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Itsenäisyyden kuusi on Helsingin Kaivopuistossa kasvava Suomen itsenäisyydelle omistettu kuusi, joka on istutettu paikalle vuonna 1930. Puun on Suomen eduskunnalle lahjoittanut pääkonsuli Rudolf Ray, joka kylvi kuusen siemenen vuonna 1917. Hänen kuolemansa jälkeen se siirrettiin Kaivopuistoon ja luovutettiin eduskunnalle juhlallisin menoin toukokuussa 1931. Puun juurella on samassa yhteydessä paljastettu graniittinen muistokivi. Kuusi sijaitsee Ison Puistotien varrella Kaivohuoneen pohjoispuolella.[1][2]

title: Kullervo Manner

text: Keväällä 1917 eduskunnan – jossa SDP:llä oli nyt yksinään enemmistö – kokoonnuttua usean vuoden tauon jälkeen Manner valittiin sen puhemieheksi. Hänestä oli aiemmin samana vuonna tullut myös puolueensa puheenjohtaja Matti Paasivuoren jälkeen noin kymmeneksi kuukaudeksi. Hänen puhemiesaikansa keskeinen tapahtuma oli valtalain hyväksyminen eduskunnassa heinäkuussa 1917. Manner kohosi myös oikeistolaisten itsenäisyysaktivistien sankariksi kohottaessaan täysistunnon päätteeksi eläköönhuudon ”vapaalle Suomelle”, tosin Lucina Hagmanin ehdotuksesta. Kun Venäjän väliaikainen hallitus Suomen konservatiivien pyynnöstä kuitenkin hajotti eduskunnan, tuli Mannerista hetkeksi ”perustuslaillisen vastarinnan” johtaja. Hän kieltäytyi tunnustamasta hajotuskäskyä ja kutsui eduskunnan siitä huolimatta koolle, mutta venäläiset santarmit estivät pääsyn Heimolan taloon. Myöhemmin syksyllä ”Mannerin eduskunta”, tai lähinnä sen valtalakirintamaan kuuluneet kansanedustajat, kokoontui vielä mielenosoituksellisesti, mutta käytännössä uudet vaalit lopulta hyväksyttiin vaihtoehtojen puuttuessa. Kun SDP menetti vaaleissa enemmistönsä, väittivät sosiaalidemokraatit Mannerin eduskuntaa edelleen ainoaksi lailliseksi eduskunnaksi, minkä perusteella vallankaappauksen suunnittelu alkoi tuntua oikeutetulta. Mannerkin siirtyi nyt laillisuuden puolustamisesta kumouslinjalle. Sitä ennen hän ehti vielä vaikuttamaan Suomen itsenäistymiseen suositellessaan Leninille maan itsenäisyyden tunnustamista.

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Ray lahjoitti myös 200 000 markkaa Itsenäisyyden kuusen rahastoon toivoen lahjakirjassaan, että kuusen siemenistä idätetään taimia, joita myydään yksityisten ja yhteisöjen ”kotikuusiksi” joka puolelle maata. Kertyneet varat hän määräsi käytettäväksi hyväntekeväisyyteen. Ray halusi lahjoituksillaan kunnioittaa edskunnan työtä Suomen itsenäisyyden saavuttamisessa.[5] Hänen lahjoittamansa varat jäivät kuitenkin eduskunnan avaamalle pankkitilille yli 40 vuoden ajaksi, jolloin inflaatio alensi talletuksen arvon noin 20 000 markaksi.[6]

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Pääkonsuli Ray istutti kuusen siemeniä 6. joulukuuta 1917, jolloin eduskunta hyväksyi Suomen itsenäisyysjulistuksen. Niistä kasvaneet taimet olivat Rayn hoidossa hänen kuolemaansa kesäkuuhun 1930 saakka. Ray suunnitteli lahjoitusta jo elinaikanaan, mutta se toteutui vasta hänen kuoltuaan. Testamentissaan Ray toivoi eduskunnalle lahjoittamaansa kuusta istutettavaksi joko vastavalmistuneen Eduskuntatalon tai Presidentinlinnan edustalle. Kolme hänen kasvattamaansa kuusta siirrettiin Helsingin kaupunginpuutarhaan, jossa parhaalta näyttänyt puu nimettiin Itsenäisyyden kuuseksi ja istutettiin Kaivopuistoon marraskuussa 1930 kaupunginpuutarhuri J. E. Arangon valvonnassa. Se oli alun perin tarkoitus istuttaa eduskuntatalon eteen, mutta kun kuusen ei katsottu menestyvän siellä valittiin paikaksi lopulta Kaivopuisto. Kaksi muuta kuusta jätettiin kasvamaan kaupunginpuutarhaan, mutta ne jouduttiin myöhemmin kaatamaan.[3] Toisten tietojen mukaan kaupunginpuutarha hankki kolme varakuusta, joista yksi kasvoi kituliaasti vielä 1980-luvun lopussa.[4]

title: Suostunta

text: Säätyvaltiopäivien jälkeinen Suomen eduskunta pystyi ennen itsenäisyyden aikaa vain suostunnan avulla ratkaisevasti vaikuttamaan vuotuiseen talousarvioon. Vaikka senaatti ei olisikaan tehnyt suostuntaesitystä, eduskunta saattoi hyväksyä suostuntasäännöksiä ja pyytää hallitsijaa julkaisemaan ne. Hän saattoi olla käyttämättä hyväkseen suostuntaa tai käyttää sitä, mutta vain sellaiseen tarkoitukseen, johon eduskunta oli määrännyt.

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Itsenäisyyden kuusen juhlallinen luovutustilaisuus järjestettiin floranpäivänä 13. toukokuuta 1931, jolloin se luovutettiin eduskunnalle ja annettiin samalla Helsingin kaupungin hoidettavaksi. Tilaisuudessa kerrottiin olleen paikalla satoja ihmisiä, joista suuri osa oli ylioppilaita. Kuusen ja muistomerkin otti vastaan eduskunnan puhemies Kyösti Kallio. Lisäksi kutsuvieraana oli muun muassa kenraaliluutnantti Aarne Sihvo, jonka Ray oli pyytänyt kuusen ”kummiksi”.[3]

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Lenni Linnalan johtama Kaartin soittokunta aloitti tilaisuuden Finlandia-hymnillä, jonka jälkeen puhuivat kenraaliluutnantti Sihvo, puhemies Kallio ja Helsingin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja A. L. Hjelmman. Seuraavaksi Leevi Madetojan johtama Suomen Laulu esitti Rudolf Rayn sanoittaman ja Madetojan säveltämän Isänmaan kuusen hymnin (op. 72). Luovutustilaisuuden päätteeksi rehtori Ernst Lampén luki Rayn koulutoverin ministeri Rudolf Holstin puheen. Hänen muistokseen pidettiin myös minuutin hiljaisuus, jonka jälkeen kuultiin vielä Maamme-laulu.[5]

title: Eduskunta

text: Suomen itsenäistymisen jälkeen hajotusoikeus siirtyi valtionpäämiehelle, ja valtionhoitaja määräsikin pidettäviksi eduskuntavaalit 1919, jotka olivat itsenäisyyden ajan ensimmäiset. Valtiopäiväjärjestyksen ja 1919 säädetyn hallitusmuodon mukaan (vuoteen 1991 saakka) presidentin hajotusoikeus oli myös rajoittamaton.[3] Presidentti on Suomessa hajottanut eduskunnan seitsemän kertaa, viimeksi 1975.

title: Suomen itsenäisyysjulistus

text: Kun P. E. Svinhufvudin johtama senaatti nimitettiin 27. marraskuuta 1917, sen tärkeimpänä ja ensimmäisenä tehtävän pidettiin Suomen itsenäisyyden pikaista järjestämistä, sillä eduskunnan porvarillinen enemmistö halusi irtautua mahdollisimman nopeasti Venäjästä, jossa bolševikit olivat nousseet valtaan lokakuun vallankumouksessa. Koska bolševikkien asemaa Venäjän laillisina johtajina ei haluttu tunnustaa, päätettiin Suomi julistaa yksipuolisesti itsenäiseksi. Oppositiossa olleet sosiaalidemokraatit eivät kuitenkaan olisi halunneet katkaistavan välejä bolševikkihallitukseen. Senaatti päätti antaa itsenäisyysjulistuksen eduskunnalle pelkkänä hallituksen ilmoituksena, jotteivät porvarien ja sosialistien väliset erimielisyydet nousisi esiin keskustelussa. Vasemmiston tuen saamiseksi julistuksessa päätettiin kuitenkin mainita, että itsenäisestä Suomesta tulisi nimenomaan tasavalta.

title: Sitra (rahasto)

text: Suomen itsenäisyyden juhlarahasto (vuoteen 1990 Suomen itsenäisyyden juhlavuoden 1967 rahasto) eli Sitra on julkisoikeudellinen eduskunnan valvoma rahasto, joka perustettiin vuonna 1967 Suomen Pankin yhteyteen Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Sitran tehtävä on rakentaa huomisen menestyvää Suomea, ennakoida yhteiskunnan muutosvoimia ja niiden vaikutuksia, etsiä uusia käytännön toimintamalleja ja vauhdittaa kestävään hyvinvointiin tähtäävää liiketoimintaa.

title: Suomen itsenäistyminen

text: Väliaikaisen hallituksen kukistuttua bolševikkien lokakuun vallankumouksessa marraskuussa 1917 Suomen poliittiset piirit jakautuivat toisella tavoin kahtia itsenäisyyden tavoittelun suhteen. Porvarit halusivat nyt irtautua Venäjästä mahdollisimman nopeasti. Heille oli kuitenkin ongelmallista, että ainoa jonkin tason neuvotteluihin kykenevä osapuoli Venäjällä olivat neuvostovaltaan suuntautuneet bolševikit. Porvarit halusivat hakea itsenäisyydelle tunnustuksen länsimailta, kun taas sosialidemokraatit halusivat sen Venäjän bolševikkihallitukselta. Epäselvässä tilanteessa eduskunta julistautui ”toistaiseksi” korkeimman vallan haltijaksi 15. marraskuuta. Svinhufvud kokosi itsenäisyysmiehistä uuden senaatin eli hallituksen, joka aloitti toimintansa 27. marraskuuta ja asetti tärkeimmäksi tavoitteekseen itsenäisyyden pikaisen toteuttamisen.

title: Suomen vaakuna

text: Erityisesti pääkonsuli Rudolf Ray oli innokas saamaan karhun Suomen vaakunaeläimeksi Ruotsista lainatun leijonan tilalle. Hän suunnitteli Suomelle aivan uuden vaakunan, jossa oli iestä katkova musta karhu Suomen vapautumista symboloimassa. Tämä karhuvaakuna on kuvattuna Rayn Helsingin Kaivopuistoon vuonna 1931 lahjoittamaan Itsenäisyyden kuusen muistokiveen.

title: Suomen itsenäistyminen

text: Svinhufvudin senaatti eli Suomen hallitus laati itsenäisyysjulistuksen, jonka senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvud luki eduskunnan edessä 4. joulukuuta 1917." Samalla hallitus antoi eduskunnalle esityksen Suomen uudeksi hallitusmuodoksi. Kaksi päivää myöhemmin eduskunta hyväksyi porvaripuolueiden äänin 100–88 Santeri Alkion ja muutaman muun kansanedustajan laatiman julkilausuman, jonka mukaan Suomi oli oleva riippumaton tasavalta ja hallituksen oli, "saattaakseen Suomen valtiollisen itsenäisyyden tunnustetuksi", ryhdyttävä "niihin toimenpiteisiin, jotka hallitus on sitä varten tarpelliseksi ilmoittanut." Äänestyksessä hävinneessä sosialidemokraattien vastaehdotuksessa vaadittiin itsenäistymisneuvotteluita Venäjän hallituksen kanssa, perustuen neuvostohallituksen julistukseen kansojen itsemääräämisoikeudesta. Itsenäisyysjulistukseen kuului maininta toimenpiteistä, "jotka hallitus on sitä varten tarpeelliseksi ilmoittanut", eli neuvottelematta neuvostohallituksen kanssa. Julistuksen hyväksymispäivä, 6. joulukuuta vakiintui myöhemmin Suomen kansallispäiväksi, "itsenäisyyspäiväksi".

title: Rudolf Ray

text: Vuonna 1930 kuollut Ray lahjoitti testamentissaan eduskunnalle Suomen itsenäistymispäivänä 1917 istuttamansa kuusen sekä varat siihen liittyvää muistomerkkiä varten. Kaivopuistoon siirretty kuusi muistomerkkeineen luovutettiin eduskunnalle juhlallisin menoin 13. toukokuuta 1931. Muistomerkissä on Rayn kirjoittamia säkeitä ja lisäksi tilaisuudessa esitettiin hänen sanoittamansa "Isänmaan kuusen hymni", jonka oli säveltänyt Leevi Madetoja. Ray teki myös ehdotuksen Suomen vaakunaksi, jossa leijonan sijasta oli karhu. Hänen suunnittelemansa vaakuna on ikuistettu "Itsenäisyyden kuusen" muistokiveen.

title: Parlamentin hajottaminen

text: Suomen itsenäisyyden aikana eduskunta on hajotettu kaikkiaan kahdeksan kertaa:

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Vuonna 1960 Suomen Kansakoulunopettajain Liitto ehdotti päätoimittaja Antti Henttosen aloitteesta, että kuusen siemenistä idätetty taimi istutettaisiin jokaisen Suomen kansakoulun pihamaalle, jonka taimen puolestaan jokainen koululainen saisi mukaansa koulusta päästyään. Ensimmäiset kuuset oli määrä istuttaa 1966, jolloin Suomen kansakoululaitos täytti 100 vuotta.[3] Kun Suomen itsenäistymisestä tuli kuluneeksi 50 vuotta käynnistettiin Kotikuusi -kampanja, jonka yhteydessä oli myynnissä yli 30 000 Itsenäisyyden kuusen siemenistä idätettyä taimea. Niiden myynnistä vastasi SOK. Taimien mukana tuli kuparinen kyltti, jossa oli teksti ”istutettu vuonna 1967, jolloin Suomi oli ollut 50 vuotta itsenäisenä valtakuntana”. Yleiseksi istutuspäiväksi suositeltiin helluntaita 14. toukokuuta.[10]

title: Vennolan II hallitus

text: Hallitus joutui eroamaan siksi, että sen ulkoasiainministeri, Rudolf Holsti, oli allekirjoittanut reunavaltiopolitiikkaa tarkoittavan Varsovan sopimuksen, jota eduskunta kieltäytyi ratifioimasta. Näin hallitus joutui eroamaan eduskunnan luottamuksen puutteesta ja Suomeen nimitettiin Suomen tasavallan itsenäisyyden ajan ensimmäinen virkamieshallitus.

title: Suomen itsenäistyminen

text:
Suomessa valtionpäämiehelle kuuluneita tehtäviä hoiti syksyllä 1917 ensin eduskunta ja sitten senaatin puheenjohtaja (pääministeri), toukokuusta 1918 lähtien uusi toimija valtionhoitaja ja lopulta kesästä 1919 lähtien Suomen presidentti.
Itsenäisyyden ajan ensimmäiset eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. maaliskuuta 1919. Valittu eduskunta oli porvarienemmistöinen, mutta sosiaalidemokraateista tuli suurin yksittäinen puolue. Sosiaalidemokraatit saivat 80 ja Kristillinen työväenliitto 2 paikkaa. Porvarilliset puolueet asivat yhteensä 118 paikkaa, joista Maalaisliitto 42, Kansallinen Kokoomus 28, Kansallinen Edistyspuolue 26 ja Ruotsalainen Kansanpuolue 22 paikkaa. Pian tämän jälkeen Suomen ensimmäiseksi presidentiksi valittiin edistyspuolueen K. J. Ståhlberg.

title: Tokoin senaatti

text: Oskari Tokoin (sd.) johtama senaatti pyrki ratkaisemaan seuraavia laajoja ongelmia, kuten Suomen sisäinen itsenäisyys, valtiosääntöuudistus, kieltolaki ja torpparikysymys. Tokoin huhtikuinen puhe eduskunnassa mainitsi myös "valtiolliset pyrkimykset", toisin sanottuna Suomen itsenäisyyden.

title: Rudolf Ray

text: Rudolf Ray (12. kesäkuuta 1884 Lappee – 14. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja pääkonsuli. Hänet tunnetaan vuonna 1931 Helsingin Kaivopuistoon istutetun "Itsenäisyyden kuusen" lahjoittajana.

title: Kaivopuisto

text: Kaivopuiston korkeimmalla kalliolla on Ursan tähtitorni (1926). Kaivohuoneen vieressä kasvaa Itsenäisyyden kuusi, jonka pääkonsuli Rudolf Ray istutti siemenistä Suomen itsenäistyttyä ja lahjoitti eduskunnalle 1930-luvulla. Puistossa sijaitsevat myös juomakaivo "Kalastava karhu" (Bertel Nilsson, 1916), runoilija Arvid Mörnen patsas (Viktor Jansson, 1952) ja tutkimusmatkailija A. E. Nordenskiöldin muistomerkki (Johanna ja Heikki Häiväoja, 1985).

title: Suomen itsenäistyminen

text: Ensimmäisessä maailmansodassa erityisesti Saksalle kärsityt tappiot ja sisäiset ongelmat ajoivat Venäjän keväällä 1917 vallankumoukseen ja keisarivalta kaatui. Venäjän väliaikainen hallitus nimitti Suomeen uuden senaatin. Suomessa tilanne nähtiin perustuslaillisena kriisinä. Professori Rafael Erichin ja aktivistien tulkinnan mukaan Suomessa korkeimman vallan olisi pitänyt olla eduskunnalla eikä Venäjän väliaikaisella hallituksella. Ajatus Suomen täydellisestä vapaudesta ja itsenäisyydestä esitettiin ensimmäisen kerran julkisesti 31. maaliskuuta 1917 Siperiasta palanneen P. E. Svinhufvudin kunniaksi järjestetyssä kansanjuhlassa. Suomen eduskunta kokoontui ensimmäistä kertaa vuoden 1916 vaalien tuloksen mukaisena. Sen asemasta syntyi kiistaa sosiaalidemokraattien ja porvaripuolueiden välille. Sosialidemokraattien ja aktivistien mielestä Suomen suuriruhtinaana toimineen keisarin erottua korkein valta tulisi siirtää Suomessa eduskunnalle, kun taas pääosa porvareista kannatti yhteistoimintaa Venäjän hallituksen kanssa. Lähinnä vanhasuomalaisiin kuulunut myöntyväisyyslinjan kannattaja, valtioneuvos J. R. Danielson-Kalmari katsoi, ettei Suomen tule itsenäistyä, koska siinä tapauksessa Viipurin lääni todennäköisesti menetettäisiin.

title: Eduskuntatalo

text: Eduskunnan käytössä olevat eri kiinteistöt peruskorjattiin vuosina 2007-2017. Itse Eduskuntatalon peruskorjaus alkoi keväällä 2015. Viimeinen peruskorjausta edeltävä täysistunto Eduskuntatalossa pidettiin 14. maaliskuuta 2015. Päärakennusremontin ajan eduskunta kokoontui väistötiloissa viereisen Sibelius-Akatemian konserttisalissa. Tavoitteena oli saada korjaustyöt valmiiksi vuoteen 2017 mennessä, jolloin vietetään Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlaa.

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Suomen itsenäisyyden 70-vuotisjuhlavuonna 1987 useita itsenäisyyden kuusen jälkeläisiä istutettiin eri puolille maata.[11] Niiden myynnistä vastasi joulukuussa 1986 perustettu Itsenäisyyden juhlavuoden lastensäätiö Itla, joka sai myös taimista kertyneen tuoton. Itla itsenäisyyden kuusi -nimellä myydyt taimet kasvatettiin Keskusmetsälautakunta Tapion taimitarhalla Joutsenossa.[12] 5 000 markan hintaisia taimia oli myynnissä yli 2 000 kappaletta, joiden mukana tuli myös aitoustodistuksena toiminut muistolaatta. Ostajina olivat lähinnä kunnat, seurakunnat ja yritykset.[6] Helsingin kaupunginjohtaja Raimo Ilaskivi istutti taimen myös Kaivopuistoon alkuperäisen kuusen viereen, mutta se revittiin irti juurineen ja varastettiin vappuna 1990.[9]

title: Suomen itsenäistyminen

text: Suomen itsenäistyminen oli tapahtumasarja, jonka tuloksena Venäjän keisarikuntaan vuodesta 1809 lähtien kuulunut autonominen suuriruhtinaskunta vuonna 1917 muuttui itsenäiseksi valtioksi. Itsenäistymismahdollisuuden käsittely Suomessa alkoi keväällä 1917. Itsenäisyysjulistus hyväksyttiin Suomen eduskunnassa 6. joulukuuta samana vuonna. Ennen Suomen itsenäistymistä maahan olivat vaikuttaneet sortovuodet, joiden aikana suomalaiset vähitellen menettivät luottamuksensa Venäjän keisariin Suomen erityisaseman turvaajana. Suomen itsenäistyminen liittyi Venäjällä ensimmäisen maailmansodan aikana tapahtuneeseen mullistukseen: Venäjän vallankumoukseen, jossa keisarivalta kaatui. Suomelle itsenäisyyden myönsi Venäjällä valtaan noussut bolševikkihallinto. Neuvosto-Venäjän bolševikkijohtaja Vladimir Lenin tunnusti Suomen itsenäisyyden, jolloin Suomen autonominen alue ei muodostunut osaksi Neuvosto-Venäjää ja myöhempää Neuvostoliittoa. Useimmat maat tunnustivat Suomen itsenäisyyden vuosina 1918–1919. Suomen itsenäiseksi julistamista edelsi sisäinen taistelu valtalaista ja sitä seurasi kansaa jakanut Suomen sisällissota kevättalvella 1918.

title: Suomen itsenäistyminen

text: Svinhufvudin hallitus lähetti heti itsenäisyyden tunnustamispyynnön Ruotsille, Norjalle, Tanskalle, Saksalle, Ranskalle ja Britannialle. Venäjältä tunnustamista ei pyydetty, koska sen ajateltiin myöntyvän asiaan helpommin länsimaiden ensin annettua tunnustuksensa. Keskeiset valtiot eivät kuitenkaan suostuneet tunnustamaan itsenäistä Suomea, ennen kuin entinen emämaa Venäjä sen tekisi. Länsimaat kehottivat Svinhufvudia kääntymään Leninin johtaman bolševikkihallituksen puoleen. Svinhufvud oli tähän haluton, koska hän ei halunnut tunnustaa bolševikkeja Venäjän laillisiksi vallanpitäjiksi, varsinkaan jos nämä eivät pysyisi pitkään vallassa. Eduskunta päätti 22. joulukuuta yksimielisesti pyytää Suomen itsenäisyydelle tunnustusta bolševikkihallituksen sijaan Venäjän perustuslakia säätävältä kansalliskokoukselta, jonka oletettiin kokoontuvan pian ja jossa enemmistönä olivat Venäjän maltillisemmat vasemmistopuolueet. Neuvosto-Venäjän kanssa rauhanneuvotteluita käynyt Saksa kuitenkin painosti Suomen hallitusta kääntymään nimenomaan Leninin kansankomissaarien neuvoston puoleen, mihin Svinhufvud lopulta taipui, koska Saksan tunnustus haluttiin nopeasti.

title: Vladimir Lenin

text: Suomen eduskunnan julistettua Suomen yksipuolisesti itsenäiseksi porvarienemmistöllä 6. joulukuuta Lenin tunnusti Suomen itsenäisyyden 31. joulukuuta 1917. On esitetty erilaisia arvioita siitä, miksi Lenin hyväksyi porvarillisen Suomen itsenäisyyden. Selvimpänä ovat nähtävissä Leninin puolueohjelmaankin kirjatut ideologiset syyt, joiden johdosta myös joukko muita valtioita – muun muassa Viro ja Ukraina – pääsi itsenäistymään neuvosto-Venäjästä. Leninin on esitetty toivoneen Suomessa puhkeavan vallankumouksen, joka palauttaisi Suomen jälleen neuvosto-Venäjän yhteyteen. Myös Suomen SDP:n pyyntö on saattanut vaikuttaa asiaan.

title: Itsenäisen Suomen historia

text: Eduskunta kokoontui 6. joulukuuta 1917 ja hyväksyi porvarillisen senaatin eli hallituksen antaman itsenäisyysjulistuksen. Venäjä tunnusti Suomen virallisesti 4. tammikuuta 1918 ja samana päivänä itsenäisyyden tunnustivat myös Ruotsi ja Ranska.[5] Saksa tunnusti itsenäisyyden 6. tammikuuta 1918.[6]

title: Suomen itsenäisyysjulistus

text: Ulkomaiset konsulit ilmoittivatkin senaatille, että korkeinta valtaa käyttävän eduskunnan tulisi vielä hyväksyä julistus. Niinpä kaksi päivää myöhemmin eduskunnan käsittelyyn tuotiin julistuksen hyväksymistä kannattanut aloite. Porvarilliset puolueet äänestivät kyseisen esityksen puolesta ja sosiaalidemokraatit oman vastaesityksensä puolesta; äänet jakautuivat 100–88 ensin mainitun hyväksi. Sosiaalidemokraattien esityksessä kannatettiin myös Suomen itsenäisyyttä, mutta ei yksipuolisella julistuksella vaan neuvottelemalla Neuvosto-Venäjän kanssa. Porvarien silmissä tämä vaikutti kyseenalaiselta itsenäisyyden jarruttamiselta. Porvarit eivät halunneet sitoa Suomen itsenäisyyden toteutumista Neuvosto-Venäjän hyväksyntään, mikä olisi lykännyt sen epämääräiseen tulevaisuuteen; sosiaalidemokraatit taas pitivät yksipuolista irtautumista vaarallisena "seikkailupolitiikkana", sillä Venäjä saattaisi estää sen väkivalloin.

title: Itsenäisyyden kuusi

text: Puun juurella olevan muistokiven etusivulla on teksti ”Itsenäisyyden kuusi * v. 1917. Omistettu Suomen tasavallan eduskunnalle tunnuslauseella: "Sitä kuusta kuuleminen, jonka juurella asunto". Muistoksi päivälle 6/XII 1917 jolloin eduskunta mursi kansaltaan orjan ikeen virittäen sille vapauden soihdun.” Kiven takasivulla on kuuselle omistettu uskonnollis-isänmaallinen runo, sen jatkona Vanhan isänmaan virren toinen säkeistö, ja alimpana lisäys ”Kuusi edustaa myös Suomen kansan aarreaittaa Suomen metsiä”.[2] Tekstit ovat Rayn testamentissaan määräämiä.[7]


query: Onko tunnetuista galakseista noin 35 % kierteisgalakseja?

title: Kierteisgalaksi

text: Kierteisgalaksi eli spiraaligalaksi on eräs Hubblen luokittelun mukainen galaksityyppi, jonka silmiinpistävin ominaisuus on kierteinen rakenne. Kierregalaksille on ominaista sen pyöriminen; kaikki galaksin ympärillä olevaat tähdet sekä kaasu- ja pölypilvet kiertävät galaksin keskustan ympäri. Nykyään tunnetuista galakseista noin 35% on kierteisgalakseja.[1] Kotigalaksimme Linnunrata on kierteisgalaksi.

title: Hubblen luokittelu

text: Seuraavat tiedot perustuvat uusiin tutkimuksiin galaksityypeistä. Näiden tietojen perusteella astronomit kehittivät teorian galaksien kehityksestä, jonka mukaan elliptiset galaksit ovatkin todellisuudessa kierteisgalaksien ja epäsäännöllisten galaksien törmäyksen tulos.

title: Kierteisgalaksi

text: Valtaosa kierteisgalaksin tähdistä kiertää galaksin keskusta samansuuntaisesti. Siten galaksi itsessäänkin kiertää – kiertoaika tosin on hyvin pitkä, esimerkiksi Linnunradalla 226 miljoonaa vuotta (niin sanottu galaktinen vuosi) Auringon kohdalla. Tyypillinen kierteisgalaksi jakautuu seuraaviin osiin:

title: Syvä taivas

text: Galaksit Kierteisgalaksit (mukaan lukien Linnunrata) Elliptiset galaksit Linssimäiset galaksit Epäsäännölliset galaksit Aktiiviset galaksit Kaasusumut Planetaariset sumut Heijastussumut Pimeät sumut Emissiosumut Tähtijoukot ja tähtiryhmittymät Avoimet tähtijoukot Pallomaiset tähtijoukot Asterismit Tähdet Kaksois- ja moninkertaiset tähdet

title: Sininen ylijättiläinen

text: Suurten massojensa takia niiden elinkaari on suhteellisesti erittäin lyhyt, ja niitä havaitaan usein nuorissa muodostelmissa, kuten avoimissa tähtijoukoissa, kierteisgalaksien haaroissa ja epäsäännöllisissä galakseissa. Niitä havaitaan joskus myös kierteisgalaksien keskuksissa, elliptisissä galakseissa ja pallomaisissa tähtijoukoissa, joiden uskotaan yleisesti koostuvan vanhemmista tähdistä.

title: Elliptinen galaksi

text: Elliptinen galaksi on nimensä mukaisesti ellipsoidin muotoinen galaksi. Se on yksi Hubblen luokittelun mukaisista galaksityypeistä. Pienet elliptiset galaksit muistuttavat pallomaisia tähtijoukkoja ja ovat vain vähän niitä isompia; suuret elliptiset galaksit ovat massiivisimpia tunnettuja kohteita. Noin 20 % havaituista galakseista on elliptisiä; todellisen määrän uskotaan olevan vain puolet siitä, sillä pieniä epäsäännöllisiä galakseja on enemmän kuin pystymme havaitsemaan.

title: Tullyn–Fisherin relaatio

text: Tullyn-Fisherin relaatio on kokeellisesti havaittu ilmiö ja vaikka onkin intuitiivisesti odotettavissa, että galaksin luminositeetilla (kaikkien tähtien yhteenlasketulla kirkkaudella) ja galaksin massalla (joka puolestaan määrää pyörimisnopeuden) on yhteys, lakia ei osata kunnolla teoreettisesti selittää.

title: Seyfertin galaksi

text: Seyfertin galaksit ovat galakseja, joilla on epätavallisen kirkas ydin. Ne ovat kierteisgalakseja tai epäsäännöllisiä galakseja. Ytimen suuren kirkkauden aiheuttaa ytimessä oleva supermassiivinen musta aukko, johon syöksyvä aine kuumenee ja säteilee valtavasti sähkömagneettista säteilyä, kuten valoa, joka voi ajoittain peittää galaksin muut tähdet pois näkyvistä. Seyfertin galaksien kirkkaudessa tapahtuu vaihteluja noin vuoden aikaskaalassa. Tavalliset galaksit, joilla on aktiivinen ydin, kuuluvat Seyfertin galakseihin. Seyfertin galaksit säteilevät hyvin kirkkasti vedyn, heliumin, hapen ja typen aallonpituusalueilla ja niissä tapahtuu voimakasta liikettä nopeudella 500 – 4000 km/s. Tämän arvioidaan olevan peräisin mustan aukon ympärillä pyörivästä hehkuvasta kaasusta. Seyfertin galaksit säteilevät voimakkaasti myös radioaaltoja, infrapunaa, ultraviolettia ja röntgensäteitä mikä viittaa suuriin energioihin. Seyfertin galaksit jaetaan luokkiin 1 ja 2 sen mukaan, esiintyykö niiden spektrissä leventyneitä, suurista nopeuksista kertovia emissioviivoja, niin kuin tyypissä 1 esiintyy. Näiden tyyppien välillä voi olla desimaaleja esimerkiksi 1,5 tai 1,9. Oletetaan, että tyypissä 2 nopeasti liikkuva kaasu on peittynyt tähtienvälisen pölyn tai mustan aukon ytimen ympärillä hitaammin liikkuvan kaasun taakse.

title: Kierteisgalaksi

text: Useimmat kierteisgalaksit ovat syntyneet hyvin varhaisessa vaiheessa maailmankaikkeuden ollessa vasta arviolta 500–1000 miljoonan vuoden ikäinen. Maailmankaikkeuden rakenteessa oli pieniä epätasaisuuksia, joista vähitellen kehittyi ainetiivistymiä. Tiivistymät alkoivat kiertää itsensä ympäri ja muuttuivat pyörimistasolla oleviksi kiekkomaisiksi rakenteiksi. Samalla myös kiekon sisällä aine alkoi tiivistyä vedystä ja heliumista koostuviksi palloiksi, joissa alkoi fuusioreaktio. Ensimmäiset galaksit ja tähdet olivat syntyneet.

title: Kuvanveistäjän galaksi

text: Kuvanveistäjän galaksi tunnetaan etenkin tähtiryöppyominaisuudestaan, ja galaksissa onkin useita hyvin suuria tähtijoukkoja. Näissä joukoissa on mm. Wolfin-Rayetin tähtiä ja punaisia jättiläisiä. Uusien tähtien nopean muodostumisen aloitti todennäköisesti runsaskaasuinen kääpiögalaksi, joka törmäsi Kuvanveistäjän galaksiin 200 miljoonaa vuotta sitten.

title: Linnunrata

text: Linnunrata kuuluu paikalliseen galaksiryhmään, jossa on viitisenkymmentä tunnettua galaksia. Linnunrata on yksi ryhmän kolmesta hallitsevasta suuresta kierregalaksista Andromedan galaksin ja Kolmion galaksin ohella. Linnunrata seuralaisineen kuuluu galaksiryhmän toiseen alaryhmään.[2]

title: Pimeä galaksi

text: Pimeäksi galaksiksi kutsutaan galaksia, joka ei käytännössä säteile lainkaan sähkömagneettista säteilyä. Tällaisia galakseja on siten lähes mahdotonta havaita perinteisin tähtitieteellisin menetelmin. Pimeys aiheutuu siitä, että galaksissa ei ole lainkaan tähtiä vaan se koostuu pölystä ja kylmästä kaasusta. On myös arveltu, että pimeät galaksit koostuisivat pimeästä aineesta mutta todisteita asiasta ei ole onnistuttu löytämään. Moni pimeä galaksi onkin osoittautunut tavalliseksi galaksiksi, jossa on vain poikkeuksellisen vähän tähtiä, ja on siksi äärimmäisen hankala havaita suoraan.

title: Punasiirtymä

text: Vuonna 1912 aloitetuissa tutkimuksissaan Vesto Slipher havaitsi, että suurimmalla osalla kierteisgalakseista oli huomattavia punasiirtymiä. Tämän jälkeen Edwin Hubble löysi suurpiirteisen riippuvuuden galaksien punasiirtymien ja näiden etäisyyksien välillä, mitä esittää hänen nimeänsä kantava Hubblen laki. Nämä havainnot tukivat Aleksandr Fridmanin työtä, kun hän myöhemmin johti kuuluisat Fridmanin yhtälöt. Nämä koetaan nykyään vahvoiksi todisteiksi laajenevan maailmankaikkeuden mallin ja alkuräjähdysteorian puolesta. Dosentti Toivo Jaakkola (1941–1995) oli merkittävä suomalainen punasiirtymien tutkija.

title: Paikallinen ryhmä

text: Paikallinen ryhmä on galaksiryhmä, johon oma galaksimme Linnunrata kuuluu. Paikallisesta ryhmästä tunnetaan tällä hetkellä noin 50 galaksia. Niistä kohtalaisen suuria on kolme kierteisgalaksia: suuruusjärjestyksessä Andromedan galaksi, Linnunrata ja Kolmion galaksi. Niiden lisäksi ryhmässä on pari keskikokoista galaksia ja suuri joukko pieniä kääpiögalakseja. Paikallinen ryhmä on osa Neitsyen superjoukkoa.

title: Mustasilmägalaksi

text:
Ensimmäisellä silmäyksellä Mustasilmägalaksi näyttää aivan tavalliselta kierteisgalaksilta. Kuten useimmissa tapauksissa galakseista, kaikki M64:n tähdet "näyttävät" pyörivän samaan suuntaan ja myötäpäivään.
Viimeaikaiset yksityiskohtaiset tutkimukset ovat kuitenkin johtaneet huomattaviin tuloksiin siitä, että tähtienvälinen kaasu M64:n ulkopuolella liikkuu vastakkaiseen suuntaan kuin kaasu ja tähdet galaksin sisemmissä osissa.
Tämän rakenteen uskotaan laukaisevan monien uusien tähtien kehityksen galaksin uloimman ja sisemmän osan välillä olevan kuvitellun rajan alueella eli alueella, jolla vastakkaisiin suuntiin liikkuvat kaasut ovat kontaktissa toisiinsa.

title: Kierteisgalaksi

text: On syytä olettaa, että kaikki galaksit ovat olleet alun perin kierteisgalakseja. Elliptisten galaksien tähtien kaoottiset kiertoradat ja epäsäännöllisten galaksien häiriintynyt muoto viittaavat siihen, että ne ovat syntyneet kahden tai useamman galaksin vuorovaikutuksen seurauksena, jolloin tähtien tasaiset kiertoradat ovat peruuttamattomasti muuttuneet. Esimerkiksi Linnunrata ja Andromedan galaksi tulevat törmäämään noin 3 miljardin vuoden kuluttua, jolloin ne todennäköisesti muodostavat suuren elliptisen galaksin.

title: Pallomainen tähtijoukko

text: Pallomaiset tähtijoukot muodostuvat yleensä sadoista tuhansista vanhoista tähdistä. Joukko muistuttaa kierteisgalaksin ydintä, mutta on läpimitaltaan vain muutama kymmenen parsekia. Pallomaisia tähtijoukkoja on suhteellisen paljon. Linnunradan kiertolaisina niitä tunnetaan noin 150, löytämättä on arviolta vielä 30–50 joukkoa. Suuremmilla galakseilla, kuten Andromedan galaksilla, niitä on jopa 500. Joillakin suurilla elliptisillä galakseilla (kuten Messier 87:llä) arvioidaan olevan peräti 13000–15000 pallomaista tähtijoukkoa.

title: Galaktinen elämän vyöhyke

text: Galaktisen elokehän määrittelyn tarkat reunaehdot kuten gammapurkausten vaikutukset ekosysteemeihin tunnetaan vielä huonosti, ja vyöhykkeen arvioiminen onkin erittäin vaikeaa. Omassa galaksissamme, Linnunradassa, elokehän on arvioitu olevan keskimäärin noin 25 000 valovuoden eli kahdeksan kiloparsekin etäisyydellä galaksin keskustasta. Galaktisen elokehän sijaintiin vaikuttaa suuresti galaksin koko, tyyppi ja keskimääräinen kemiallinen koostumus, joten muissa galakseissa elokehän sijainti voi poiketa paljonkin Linnunradan vastaavasta tai se voi jopa puuttua kokonaan.

title: Kierteisgalaksi

text: Hubblen luokittelu jakaa kierteisgalaksit tavallisiin kierteisgalakseihin (S) ja sauvaspiraaligalakseihin (SB), joiden ydin on sauvan muotoinen ja kierteishaarat lähtevät "sauvan" päistä. Noin kolmasosa kierteisgalakseista on sauvaspiraaleja.

title: Galaksi

text: Galaksien luokittelun standardi on Edwin Hubblen 1930-luvulla esittelemä "Hubblen luokittelu". Se jakaa galaksit rakenteen mukaan kolmeen tyyppiin: elliptiset galaksit, tavalliset kierteisgalaksit ja sauvakierteisgalaksit. Tähän ääniraudan muotoiseen kaavioon lisättiin myöhemmin epäsäännölliset galaksit, jotka Hubblekin oli havainnut mutta jättänyt alkuperäisestä kaaviostaan pois.

title: Elliptinen galaksi

text: Elliptisen galaksin tähdet ovat keskittyneet tiiviin ytimen ympärille, josta etäämmälle mentäessä tähtiä on vähitellen yhä harvemmin. Toisin kuin kierteisgalaksilla, elliptisen galaksin tähdet kiertävät ydintä enemmän tai vähemmän satunnaisilla radoilla toistensa suhteen, eikä galaksi siten itsessään pyöri juuri lainkaan. Galaksi sisältää hyvin vähän tähtienvälistä materiaa, nuoria tähtiä ja avoimia tähtijoukkoja. Sen sijaan pallomaisia tähtijoukkoja saattaa olla suuren galaksin ympärillä jopa tuhansia.

title: Ratkaisemattomat tähtitieteen ongelmat

text:
Galaksin rotaatiokäyrä
Onko pimeä aine syynä galaksin keskustaa kiertävien tähtien teoreettisen ja havaitun nopeuden eroavaisuuteen, vai onko kyse jostakin muusta?

title: Galaksi

text: Galakseja näkyvässä kaikkeudessa on yli 200 (mahdollisesti jopa 2 000) miljardia. Galaksien koko vaihtelee tuhansista satoihin tuhansiin valovuosiin ja niiden tähtien määrä miljoonista biljooniin. Suurin osa niistä on elliptisiä kääpiögalakseja ja epäsäännöllisiä galakseja, noin 30 prosenttia kierteisgalakseja ja 10 prosenttia elliptisiä galakseja.

title: Coman galaksijoukko

text: Joukon galaksit ovat lähinnä elliptisiä ja linssimäisiä galakseja. Lisäksi klusteri sisältää joitakin kierteisgalakseja, jotka ovat muita galakseja nuorempia ja sijaitsevat pääasiassa joukon reunamilla. Uskotaan, että yli 90 % galaksijoukon massasta koostuu pimeästä aineesta, mutta pimeän aineen jakautuminen joukon sisällä tunnetaan huonosti.

title: Linssimäinen galaksi

text: Linssimäinen galaksi on galaksityyppi, joka muistuttaa muodoltaan linssiä tai litteää kiekkoa. Ominaisuuksiltaan linssimäiset galaksit muistuttavat kierteisgalaksien keskusosia, mutta niillä ei ole minkäänlaista spiraalirakennetta.

title: Aktiivinen galaksi

text:
Aktiivisia galakseja ovat mm. radiogalaksit, kvasaarit ja Seyfertin galaksit. Esimerkiksi Neitsyen jättiläisgalaksi M87 on aktiivinen elliptinen galaksi, josta lähtee suihku. Monilla radiogalakseilla on kaksi symmetristä "siipeä" jotka ovat syntyneet suihkusta, ja jotka säteilevät radioalueella. Tunnettu on myös elliptinen Centaurus A.
Aktiivisten galaksien ytimistä käytetään lyhennettä AGN (engl. "Active Galactic Nuclei") ja sitä ympäröivää varsinaista galaksia kutsutaan AGN:n "emogalaksiksi". Ytimestä lähtevät suihkut säteilevät kirkkaasti radioalueella, ja näin havaitaan katselusuunnasta riippuen joko radiogalaksi tai kvasaari. Aktiivisen galaksin ytimessä oletetaan olevan 10–10 Auringon massainen musta aukko, johon syöksyy ainetta sitä kiertävästä kiekosta. Mustaan aukkoon syöksyvä aine kasautuu kertymäkiekoksi. Magneettikentät sinkoavat ainetta valtavalla nopeudella kertymäkiekon navoista poispäin. Täysin suihkujen syntymisen teoriaa ei tunneta.

title: Pallomainen tähtijoukko

text: Useimmat pallomaiset tähtijoukot ovat hyvin vanhoja, vanhimpia tunnettuja kappaleita. Pallomaisten tähtijoukkojen tähdet kuuluvat vanhaan populaatioon II. On arvioitu, että ne muodostuivat samaan aikaan isäntägalaksinsa kanssa. Joissakin galakseissa on havaittu sinisiä pallomaisia tähtijoukkoja. Sininen väri tarkoittaa kuumia, nuoria, melko vastikään syntyneitä tähtiä. Vielä ei tiedetä, voivatko pallomaiset tähtijoukot muodostua galaksin syntyä myöhemmin, mutta on todennäköistä, että niiden muodostuminen liittyy katastrofisiin tapahtumiin, kuten galaksien törmäyksiin. Joistakin elliptisistä galakseista (joiden uskotaan syntyneen kahden kierteisgalaksin törmäyksestä ja yhteensulautumisesta) on löydetty sekä vanhoja että nuoria pallomaisia tähtijoukkoja. Vanhemmat ovat todennäköisesti tulleet kierteisgalaksien mukana ja nuoret syntyneet törmäyksessä.

title: Tullyn–Fisherin relaatio

text: Tullyn-Fisherin relaatio on eräs tarkimmista keinoista kierteisgalaksien etäisyyksien määrittämisessä. Galaksin pyörimisnopeus on helppo mitata mittaamalla galaksin spektristä spektriviivojen ja (etenkin neutraalin vedyn 21cm spektriviivan) levenemistä. Tullyn-Fisherin relaation avulla saadaan laskettua galaksin luminositeetti, jota voidaan verrata galaksin näennäiseen magnitudiin ja näin etäisyysmodulin avulla laskea galaksin etäisyys.

title: Pimeä aine

text: Tunnetuin esimerkki tarpeesta pimeälle aineelle liittyy galaksien rotaatiokäyrän muotoon. Tämä käyrä esittää tähtien liikkumisnopeuden galaksin ympäri niiden galaksin keskeltä mitatun etäisyyden funktiona. Jos galaksin massajakauma vastaa siinä näkyvien tähtien ja kaasun jakaumaa ja jos tämän massan aiheuttama painovoima on kääntäen verrannollinen etäisyyden neliöön, rotaatiokäyrän tulisi laskea etäisyyden kasvaessa. Näin ei kuitenkaan käy. 1970-luvulla Vera Rubin osoitti, että galaksien rotaatiokäyrät eivät laske, vaan rotaationopeus galaksin ympäri on likimain vakio etäisyydestä riippumatta. Koska tähtitiheys laskee jyrkästi galaksin ulko-osia kohti, rotaatiokäyrää "nostaa" jokin näkymätön massa.

title: Messier 106

text: Messier 106 (myös nimellä "NGC 4258") on kierteisgalaksi noin 24 miljoonan valovuoden päässä Maasta. Se sijaitsee Ajokoirien tähdistössä. M106 on Seyfert II -galaksi, ja se säteilee röntgenalueella voimakkaasti. Onkin arveltu, että galaksin materiaa putoaa galaksin ytimessä olevaan supermassiiviseen mustaan aukkoon.


query: Kuka voitti operaatio Nordwindin?

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Joulukuun 1944 lopulla Saksan ylijohdolle selvisi, että hyökkäys Ardenneilla tulisi todennäköisesti epäonnistumaan. Adolf Hitler määräsi uuden hyökkäyksen aloitettavaksi Elsassissa, jossa Yhdysvaltain armeija oli joutunut ohentamaan linjaansa siirtäessään joukkoja pohjoiseen. Huolimatta paikallisista menestyksistä ja liittoutuneille aiheutetuista tappioista Nordwind tyrehtyi vastustajan sinnikkääseen puolustukseen. Operaatio päättyi liittoutuneiden torjuttua saksalaisten viimeiset hyökkäysyritykset 25. tammikuuta 1945 ja aloitettua vastahyökkäyksensä. Epäonnistuneessa operaatiossa kärsimiensä tappioiden vuoksi Saksa menetti aloitekyvyn länsirintamalla lopullisesti. Liittoutuneet pystyivät korvaamaan tappionsa, joten heille saavutettu voitto merkitsi helpompaa etenemistä Ranskasta Saksaan.[2]

title: Operaatio Nordwind

text: Operaatio Nordwind voi tarkoittaa:

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Liittoutuneiden arvion mukaan Saksa kärsi tappioita kaatuneina ja haavoittuneina noin 17000 ja lisäksi liittoutuneiden ottivat 5985 sotavankia. Charles V.P. von Luttichau ilmoittaa kirjassaan German Operations tappioiden kokonaisluvuksi 22 932.[7]

title: Ranskan 1. armeija

text: Jean de Lattre de Tassignyn johtama armeija B osallistui operaatio Dragooniin, joka oli liittoutuneiden maihinnousu Etelä-Ranskaan elokuussa 1944. Syyskuussa armeija B nimettiin uudelleen 1. armeijaksi. Se muodosti liittoutuneiden joukkojen oikean sivustan edeten kohti Saksaa Sveitsin rajan myötäisesti. Tammikuun alussa 1945 se osallistui Saksan viimeisen länsirintaman hyökkäysoperaation Nordwindin torjumiseen.

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Operaatio Nordwind oli Saksan viimeinen hyökkäys länsirintamalla toisessa maailmansodassa. Sen tarkoituksena oli keventää tyrehtyvän Ardennien hyökkäyksen tilannetta.[1]

title: Panssarilaiva Ilmarinen

text: Operaatio Nordwind oli hämäysoperaatio, jonka tarkoituksena oli saada puna-armeija uskomaan, että Saksan joukot olivat nousemassa maihin Hiidenmaan ja Saarenmaan saarille mereltä päin. Tarkoitusta varten koottiin 15 aluksen saattue, joka purjehti Utöstä etelään, tarkoituksenaan saada Neuvostoliiton tiedustelu huomaamaan laivat. Operaatio kuitenkin epäonnistui kaikin puolin.

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Saksan hyökkäys vaaransi liittoutuneiden tilanteen alueella. Yhdysvaltalaiset ja ranskalaiset joukot kuitenkin puolustivat asemiaan sinnikkäästi. Tammikuun viidenteen päivään mennessä offensiivin päätavoitteet olivat jo menetetty. Hattenissa ja Rittershoffenissa hyökänneet joukot saivat aikaiseksi hetkellisen läpimurron Yhdysvaltain 7. armeijan linjoilla 9. tammikuuta. VI armeijakunnan viimeisen reserviyksikön 14. panssaridivisioonan ansiosta amerikkalaiset saivat kuitenkin torjuttua hyökkäyksen ja muodostettua puolustuslinjan näiden kahden kylän väliselle alueelle.[5][6]

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Luokka:Toisen maailmansodan länsirintaman taistelut Luokka:Toisen maailmansodan sotilasoperaatiot Luokka:Ranskan taistelut Luokka:Saksan sotilasoperaatiot Luokka:Yhdysvaltain taistelut Luokka:1945

title: Heinrich Himmler

text: Loppuvuonna 1944 Himmler pääsi armeijaryhmä Oberrheinin komentajaksi. Armeijaryhmää vastassa oli Yhdysvaltain maavoimien 7. armeija ja Ranskan maavoimien 1. armeija Alsacessa Reinin länsirannan puolella. Yhdysvaltalaisten komentaja oli kenraali Alexander Patch ja ranskalaisten komentaja kenraali Jean de Lattre de Tassigny. 1. tammikuuta 1945 Himmlerin armeijaryhmä käynnisti operaatio Nordwindin keventääkseen tyrehtyvän Ardennien hyökkäyksen tilannetta. Tammikuun lopulla Himmler siirrettiin itään sotilaallisen alkumenestyksen jälkeen. 24. tammikuuta armeijaryhmä Oberrheinin toiminnot lakkasivat, ja 25. tammikuuta operaatio Nordwind päättyi virallisesti.

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Koska molemmilla vaihtoehdoilla oli riskinsä, kompromissi Hitlerin sekä Rundstedtin ja Blaskowitzin kesken saavutettiin vasta 27. joulukuuta. Hyökkäyksen kärjeksi määrätyt kaksi divisioonaa tekisivät läpimurron Saar-joen laaksossa. Samaan aikaan neljä täydennettyä divisioonaa leventäisi aukkoa rintamassa Vosgesin läpi Bitchen alueelta lähtien. Blaskowitz käyttäisi kaksi vahvinta divisioonaansa reservinä valmiina hyödyntämään jokaista läpimurtoa. Hitler antoi käskyn uutena vuotena toteutettavalla hyökkäykselle seuraavana päivänä.[2]

title: Operaatio Nordwind (1941)

text: Operaatio Nordwind () oli Suomen ja Saksan yhteinen merioperaatio toisessa maailmansodassa vuonna 1941. Saksa aloitti myöhemmin samannimisen operaation länsirintamalla tammikuussa 1945. Operaatiosta on käytetty myös nimeä "Pohjatuuli".

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Saksalaiset eivät pystyneet korvaamaan tappioitaan toisin kuin liittoutuneet.[7] Vaikka Saksan ilmavoimat aloitti operaation massiivisilla ilmaiskuilla liittoutuneiden kentille ja onnistui tuhoamaan 150 lentokonetta ja vahingoittamaan enemmän, sen iskut olivat suunnatut lähinnä Belgiassa ja Alankomaissa olleille kentille, eikä niistä ollut suurta apua Elsassin alueella. Jo ennestään heikentynyt Luftwaffe koki kasvavia menetyksiä operaation ajan, eikä pystynyt niitä korvaamaan toisin kuin liittoutuneiden ilmavoimat.[8]

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Kuitenkin yksistään 7. armeijan alainen VI armeijakunta luetteli koko tammikuun kokonaistappioksi 773 kaatunutta, 4838 haavoittunutta ja 3657 kadonnutta sekä 5448 sairastunutta ja taistelutoiminnan ulkopuolella loukkaantunutta, yhteensa 14716 miestä. Myös 7. armeijan kenttäsairaalat ilmoittivat prosessoineensa operaation aikana 9000 taistelutoiminnassa haavoittunutta sekä 17000 sairastunutta tai loukkaantunutta. Näistä tosin huomattava osa palasi nopeasti yksiköihinsä tervehdyttyään tai saatuaan hoitoa, jolloin heitä ei voida pitää varsinaisina menetettyinä tappioina. Lisäksi lukuun sisältyy myös Colmarin alueella toimineita amerikkalaisia sotilaita, joiden sairaanhoidon vastuu lankesi 7. armeijan kenttäsairaaloille.[7]

title: Operaatio Beowulf

text: Maihinnousun harhautukseksi järjesti laivasto kolme valemaihinnousua – Nordwind, Südwind ja Westwind, jotka saivat saarella olleet puna-armeijan joukot uskomaan maihinnousun tapahtuvan merenpuoleiselle rannikolle. Harhautukseen osallistuneiden alusten palatessa kotisatamiinsa Suomen merivoimien panssarilaiva Ilmarinen upposi ajettuaan miinaan 13. syyskuuta.[6]

title: Jatkosodan hyökkäysvaiheen merisotatoimet

text: Suomen laivaston lippulaiva Ilmarisen kohtalon hetket koittivat operaatio Nordwindin myötä, joka oli saksalaisten suunnitelma vallata neuvostojoukkojen haltuun jääneet Hiidenmaan ja Saarenmaan saaret. Maihinnousun peiteoperaatioon saksalaiset pyysivät suomalaisten apua. Suomen merivoimien komentaja Väinö Valveen 7. syyskuuta antaman käskyn mukaan saksalaisten aloittaessa maihinnousunsa saariin suomalaiset keskittäisivät aluksiaan harhautussuunnitelmissa Utön suunnalle ja panssarilaivat estäisivät Bengtskärin suunnassa neuvostojoukkojen pakotien saarista Hankoon. Panssarilaivat Ilmarinen ja Väinämöinen siirtyivät Utöön 13. syyskuuta kello 15..

title: Panssarilaiva Väinämöinen

text: Sisarlaiva Ilmarisen tuhouduttua Nordwind-operaatiossa 13. syyskuuta 1941 Väinämöinen kävi vielä kerran saman vuoden joulukuussa tulittamassa Hangon järeää rautatiepatteria, tosin tuloksetta.

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Kulutettuaan joukkonsa sekä Ardenneilla että Elsassissa Hitler oli menettänyt täydellisesti aloitekyvyn länsirintamalla. Tilanteen rauhoituttua liittoutuneet aloittivat nopeasti valmistelut etenemiselleen Saksaan.[6]

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Operaatio käynnistyi uudenvuodenpäivänä 1945 ja sen kärjessä olivat 17. SS-panssarikrenatööridivisioona Götz von Berlichen ja 36. Kansankrenatööridivisioona. Lisäksi kahdeksan muuta divisioonaa osallistui operaatioon. Luftwaffe myös tuki operaatiota käynnistämällä viimeisen suuren hyökkäyksensä, operaatio Bodenplatten.[1]

title: 6. SS-vuoristodivisioona Nord

text: Joulukuussa 1944 divisioona ylitti rajan Norjan Mo i Ranassa, josta se siirrettiin junalla etelään. Ylitettyään Skagerrakin laivastosaattueessa divisioona saapui Tanskaan, jossa se uudelleenvarustettiin ja siirrettiin edelleen Kaakkois-Ranskaan. Siellä se ehti osallistua operaatio Nordwindiin, viimeiseen Saksan hyökkäykseen länsirintamalla. 6. SS-vuoristodivisioona Nord ei ehtinyt vaikuttaa operaation lopputulokseen, mutta yksi rykmenteistä onnistui tuhoamaan viisi yhdysvaltalaista komppaniaa Reipertswilleristä pohjoiseen.

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: 21. joulukuuta mennessä Saksan armeijan johdolle oli selvinnyt, että hyökkäys Ardenneilla oli epäonnistunut. Saksan armeijaryhmä B oli menettänyt yllätysedun ja liittoutuneet olivat pystyneet mukautumaan tilanteeseen. Bastogneen saarretut 18000 yhdysvaltalaista pitivät pintansa. Taivas oli selvennyt ja liittoutuneet pääsivät hyödyntämään ilmaherruuttaan ja pommittamaan saksalaisten asemia. Kenraali Pattonin komentama Yhdysvaltain 3. armeija eteni kohti pohjoista tukemaan Bastognea, joka puolestaan loi painetta Ardennien offensiivin eteläsivustaan. Saksan ylijohto kuitenkin ymmärsi, että siirtäessään joukkojaan torjumaan hyökkäystä liittoutuneet olivat joutuneet ohentamaan rintamaa Ardennien eteläpuolella.[2]

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Operaation tuli murtaa Yhdysvaltain 7. armeijan ja Ranskan 1. armeijan puolustus Vosgesin vuoristossa ja Elsassin tasankoalueella ja tuhota vihollinen alueella. Operaatio Nordwindin onnistuminen tulisi antamaan tilaa seuraavalle operaatio Zahnarztille (”Hammaslääkäri”), jonka tarkoitus oli toimia suurena läpimurtona Yhdysvaltain 3. armeijan selustaan sen tuhoamiseksi.[2]

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Niinpä tällä toisella offensiivilla on täysin selvä tavoite: vihollisen joukkojen tuhoaminen. Tässä ei ole kyse arvovallasta. Tässä ei ole kyse alueen valtaamisesta. Yksinomainen tavoite on tuhota ja eliminoida viholliset mistä tahansa heidät löydämmekin. Ote Adolf Hitlerin puheesta, jonka hän piti päämajassaan Adlerhorstissa 28. joulukuuta 1944.[4]

title: Länsirintama (toinen maailmansota)

text: Ardennien taistelu käynnistyi joulukuussa tykistökeskityksillä ja panssarikiilojen etenemisellä huonon sään estäessä liittoutuneiden ilma-aseen toiminnan. Saksalaisjääkäreitä pudotettiin linjojen taakse vaikeuttamaan liittoutuneiden huoltoa ja muutenkin häiritsemään näitä. Hyökkäys tuli täydellisenä yllätyksenä liittoutuneille, joilla ei aluksi ollut mitään käsitystä hyökkäyksen laajuudesta. Saksalaiset painottivat hyökkäyksen yhdysvaltalaissotilaisiin ajatellen, ettei heidän vastarintansa olisi yhtä kova kovaa kuin brittien. Yhdysvaltalaisjoukot harhailivat kohti länttä sekasorrossa, kunnes joukot saatiin organisoitua uudelleen vastarintaan saksalaisia vastaan. Esimerkiksi Bastognessa taistelleet yhdysvaltalaiset sotilaat pitivät asemansa, vaikka saksalaiset piirittivät heidät. Saksalaisten hyökkäys tyrehtyi, eivätkä nämä saavuttaneet koskaan tavoitteitaan. Uudenvuodenpäivänä 1945 Saksa käynnisti viimeisen hyökkäyksensä länsirintamalla. Operaatio Nordwindin oli tarkoitus lievittää tappioksi kääntyvää tilannetta käyttäen hyväksi ohentunutta kohtaa liittoutuneiden rintamassa Elsassissa ja Lothringenin alueilla. Saksalaiset törmäsivät kuitenkin amerikkalais-ranskalaisten joukkojen sitkeään vastarintaan. Operaatio kuivui kasaan tammikuun lopulla, jolloin liittoutuneet olivat aloittaneet jo omat vastahyökkäyksensä.

title: 10. SS-panssaridivisioona Frundsberg

text: 6. joulukuuta 1944 divisioona siirrettiin huollettavaksi ja 6. SS-panssariarmeijan reserviksi Ardennien taistelussa, johon osallistui ainoastaan divisioonan ilmatorjunta- ja tykistöyksikköjä. Divisioonan joukkoja taisteli Operaatio Nordwindissa Gambsheimin sillanpäässä.

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Suunnitelmaa vastusti kenraalieversti Heinz Guderian, joka jouluaattona 1944 pidetyssä kokouksessa vaati Hitleriä pysäyttämään kuluttavan offensiivin länsirintamalla ja kaikkien säästyneiden joukkojen välitöntä siirtämistä vaarallisemmalle alueelle itärintamalle. Tiedusteluraportteihin nojaava Guderian arvioi puna-armeijan aloittavan oman offensiivinsa viisitoistakertaisella ylivoimalla 12. tammikuuta. Ilmavoimien ylivoimaksi Guderian arvioi kaksikymmentäkertaiseksi. Hitler piti uhkakuvaa paisuteltuna ja torjui pyynnön sekä määräsi itärintaman huolehtimaan itse itsestään.[1][3]

title: S/S Aranda

text: Alus oli mukana myös panssarilaiva Ilmarisen tuhoksi koituneessa operaatio Nordwindissä. "Aranda" oli eräs ensimmäisiä sotakorvaukseksi valittuja aluksia ja se toimitettiin Neuvostoliittoon syksyllä 1944.

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Liittoutuneiden tappioluvusta voidaan esittää vain karkea arvio. Kesäkuussa 1945 Yhdysvaltain 7. armeija ilmoitti ajanjaksolla käytyjen taistelujen aiheuttaneen 11609 tappiota ja lisäksi 3196 paleltumista kärsinyttä, yhteensä 14825 miestä.[7]

title: Operaatio Nordwind (1945)

text: Taktisesti sekä Ardennien että Elsass-Lorrainen alueiden offensiivit aiheuttivat liittoutuneille suuria tappioita ja hidastivat näiden etenemistä Saksaan verrattain kohtuullisin menetyksin. Saksan ongelma kuitenkin oli, että se oli kuluttanut resurssinsa loppuun, eikä kestänyt enää ollenkaan tappioita. Samoin itärintamalla Saksan puolustuskyky laski. Lopputuloksena operaatio Nordwind heikensi ennestään Saksan huonoa yleistilannetta.[1]

title: Operaatio Nordwind (1941)

text: Nordwind oli hämäysoperaatio, jolla koetettiin saada puna-armeija uskomaan, että Saksan joukot aikoivat nousta maihin Viroon kuuluville Saarenmaalle ja Hiidenmaalle lännestä, mereltä päin syyskuussa 1941. Tähän tarkoitukseen koottiin viidentoista aluksen saattue, joka lähti purjehtimaan 13. syyskuuta Utöstä kohti etelää. Tarkoituksena oli ainoastaan, että neuvostotiedustelu huomaisi sen. Operaatio johti täydelliseen epäonnistumiseen, sillä neuvostoliittolaiset eivät ehkä edes havainneet saattuetta, mutta panssarilaiva "Ilmarinen" upposi jouduttuaan miinaan venäläisten 5. elokuuta laskemaan miinoitteeseen. Saattueen muodostivat panssarilaivat "Ilmarinen" ja "Väinämöinen" sekä vartioveneet ("VMV 1", "VMV 14", "VMV 15" ja "VMV 16"). Toisessa osastossa purjehti kahdeksan saksalaista alusta ja kolmannessa jäänmurtajat "Jääkarhu" ja "Tarmo" sekä yksi kuljetusalus.

title: Ardennien taistelu

text: Helpottaakseen Ardennien tilannetta Hitler määräsi uuden hyökkäyksen Elsassin alueella olevia ranskalaisia ja yhdysvaltalaisia joukkoja vastaan. Tämän operaation nimeksi tuli Nordwind. Alkumenestyksestään huolimatta operaatio ei tuottanut tulosta ja se kuihtui tammikuun lopulla.


query: Missä Pentti Linkola syntyi?

title: Pentti Linkola

text: Kaarlo Pentti Linkola (s. 7. joulukuuta 1932 Helsinki) on suomalainen kirjailija, radikaali ympäristöfilosofi, toisinajattelija, kehityskriitikko, luonnonsuojelija, ornitologi, kalastaja ja esseisti.[1]

title: Pentti Linkola

text: Ajattelussaan Linkola vaatii ihmistä palaamaan kapeampaan ekologiseen lokeroon siirtymällä takaisin matalampaan elintasoon sekä hylkäämällä modernin tekniikan. Väestönkasvu on Linkolan mielestä suurin uhka elämän jatkumiselle, ja hän onkin toistuvasti kertonut kannattavansa pidäkkeettömästi muun muassa terrorismia syyskuun 11. päivän terrori-iskuista Unabomberiin.[18] Hän myös hyväksyisi suurkaupunkien vesijohtoverkkojen myrkyttämisen ja tautiepidemiat.[19]

title: Luonnonperintösäätiö

text: Luonnonperintösäätiön perusti vuonna 1995 kalastaja-kirjailija Pentti Linkola nimellä Luonnonsuojelualuesäätiö. Säätiö perustettiin Linkolan lahjoittamalla 400 000 markalla, jotka hän oli vuosikymmenten aikana säästänyt kalastajan tuloista ja luentopalkkioista. Ensimmäiset viisi vuotta säätiö keräsi varoja ja etsi sopivaa metsää suojeltavaksi. Säätiön nimi muutettiin vuonna 2003 Luonnonperintösäätiöksi, joka korostaa selvemmin säätiön sukupolvien ylitse ulottuvaa tehtävää.

title: Pentti Linkola

text: Linkola on kirjoittanut myös, että korkealla aineellisella elintasolla ihminen paitsi tuhoaa luontoa myös rääkkää itseään henkisesti.[25] Tämän perusteella hän on kritisoinut muun muassa nykyaikaista koulutusta. Hänen mielestään nykyinen koulutusputki on ylipitkä.[26] Aikuiskoulutusta Linkola vastustaa vielä enemmän, sillä hänen mielestään ihmisen ei pitäisi olla pakotettu opiskelemaan uutta nuoruutensa jälkeen, ohitettuaan luonnollisen oppimisikänsä.[27] Teoksessaan Voisiko elämä voittaa Linkola kirjoittaa, että koululaitosta pitäisi vaalia yhteiskunnan silmäteränä mutta että opetuksen sisältöä pitäisi muuttaa nykyisestä.[28]

title: Pentti Linkola

text: Suomea Linkola on arvostellut kulutusyhteiskunnan pohjoiseksi sillanpääasemaksi, joka on tihutöissään erityisen röyhkeä jopa muihin teollisuusmaihin verrattuna.[30] Linkola tuomitsee ajatukset, joiden mukaan Suomessa on vielä tilaa eikä suomalaisten tarvitsisi huolehtia väestöräjähdyksestä. Linkola on kirjoittanut, että suhteellisesti Suomea voidaan pitää maailman tiheimmin asuttuihin maihin kuuluvana, kun otetaan huomioon, millä ilmastovyöhykkeillä maailman maat sijaitsevat. Hän on huomauttanut, että Suomen ilmastovyöhykkeellä melkein kaikkialla muualla maapallolla vallitsee lähes väestötyhjiö.[31] Lisäksi hän vihaa suomalaisten kesämökkeilyä turhana ja rantoja valtaavana ja muistuttaa siitä, että muualla maailmassa ihmisillä on tavallisesti vain yksi asunto. Norjan hän on tosin sanonut olevan ”toinen öykkärien maa”, koska sielläkin on monia loma-asuntoja.

title: Metsäntutkimuslaitos

text: Suomen ympäristökeskuksen mukaan inventointi tuottaa luotettavaa tietoa yleisistä luontotyypeistä, mutta harvinaisten luontotyyppien ja lahopuun määrän arvioiden osalta inventoinnissa on suuret keskivirheet. Eri aikoina tehtyjen inventointien vertailu on lisäksi epävarmaa, sillä on epäselvää, missä määrin inventointien välillä tapahtuneet muutokset ovat todellisia ja missä määrin seurausta muuttuneista luokitteluista. Luonnonperintösäätiön hallituksen puheenjohtaja Pentti Linkola on todennut Metlan vääristelevän inventointitilastoja niin, että ne osoittavat puuvarojen määrän selvästi todellista suuremmaksi. Vääristelyn tarkoitus olisi Linkolan mukaan parantaa metsäteollisuuden asemaa hintaneuvotteluissa.

title: Pentti Linkola

text: Linkola suhtautuu vieraslajeihin jyrkän torjuvasti: minkit, supikoirat ja luonnossa vapaana liikkuvat kissat tulisi Linkolan mielestä hävittää Suomesta.[21]

title: Pentti Linkola

text: Linkola, Pentti & O. Hilden: Suuri Lintukirja. Otava 1955, uudistettu laitos 1962 Isänmaan ja ihmisen puolesta: Mutta ei ketään vastaan. Helsinki: Suomen sadankomitealiitto, 1960. Uusintapainos: Into-pamfletti 2010. Pohjolan linnut värikuvin: Elinympäristö. Levinneisyys. Muutto. Otava 1963–67. Citation error, replace with{{cite book| title = Unelmat paremmasta maailmasta| location = Helsinki| publisher = WSOY| year = 1971 (4. painos 1990)}} Citation error, replace with{{cite book| title = Toisinajattelijan päiväkirjasta| location = Helsinki| publisher = WSOY| year = 1979| isbn = 951-0-09514-1}} Citation error, replace with{{cite book| author = Linkola, Pentti & Soininvaara, Osmo| title = Kirjeitä Linkolan ohjelmasta| publisher = Perusta| year = 1986| isbn = 951-0-14133-X}} Citation error, replace with{{cite book| title = Johdatus 1990-luvun ajatteluun| location = Helsinki| publisher = WSOY| year = 1989| isbn = 951-0-15940-9}} Citation error, replace with{{cite book| title = Voisiko elämä voittaa: ja millä ehdoilla| location = Helsinki| publisher = Tammi| year = 2004| isbn = 951-31-3159-9}}

title: Pentti Linkola

text: Vuonna 1995 Linkola perusti Luonnonperintösäätiön, jonka tarkoituksena on ostaa metsää luonnonsuojelualueiksi. Ylen Suuret suomalaiset -äänestyksessä moni laski Linkolan ansioksi sen, että hän "elää kuten opettaakin"[20] Vuonna 1998 Suomen luonnonsuojeluliitto myönsi Linkolalle ympäristöpalkinnon puolivuosisataisesta elämäntyöstä Suomen luonnon hyväksi ja vuonna 2008 liiton juhlamitalin tunnustukseksi ympäristön hyväksi tehdystä työstä. Vuonna 1988 Linkola sai Lintutieteellisten Yhdistysten Liiton (nyk. BirdLife Suomi) kultaisen ansiomerkin linnuston suojelun eteen tehdystä työstä.

title: Linkolan soutajan päiväkirja

text: Linkolan soutajan päiväkirja on Eero Alénin muistelma työharjoittelusta kalastaja ja luonnonsuojelija Pentti Linkolan soutajana syksyllä 1994.

title: Pentti Linkola

text: Linkola on yksi Suomen lintutieteen pioneereista. Hänen ensimmäinen ornitologinen julkaisunsa on yhdessä Olavi Hildénin kanssa koottu Suuri Lintukirja (1955). Linkola oli myös yksi 1960-luvulla ilmestyneen laajan Pohjolan linnut värikuvin -teoksen kirjoittajista. Lintuja hän on tutkinut pitkään: hän on muun muassa rengastanut lintuja yli 60 vuotta ja vuonna 1974 Luonnontieteellisen keskusmuseon alaisuudessa toimivan Rengastustoimiston rengastajatoimikunta palkitsi hänet vuoden rengastajana.[15]

title: Pentti Linkola

text: Linkola on luonnehdittu Suomen tunnetuimmaksi malthusilaiseksi, sillä hänen mukaansa kaikenlaiset ihmiskuntaa kohtaavat katastrofit ovat ainoa keino pelastaa maapallo ekologiselta tuholta.[32] Helsingin Sanomien lukijaäänestyksessä Suomen kansallisaarteista Linkola oli neljäntenä.[33]

title: Martti Linkola

text: Linkolan isä oli professori Kaarlo Linkola ja veli on kalastaja, kirjailija Pentti Linkola.

title: Pentti Linkola

text: Linkola syntyi ja asui lapsuudessaan ja nuoruudessaan Helsingissä ja omien sanojensa mukaan tutustui Helsinkiin paljon tarkemmin kuin moni muu Helsingissä kasvanut henkilö.[8] Toisaalta lapsuudessaan ja nuoruudessaan Linkola vietti kesänsä Hugo Suolahden maatilalla Tyrvännön Kariniemessä ja asettui myöhemmin asumaan lähelle Kariniemeä.[1] Linkolan isä kuoli hänen ollessaan yhdeksänvuotias, minkä jälkeen perhe häädettiin virka-asunnosta.[1][5] Oppikoulussa Linkola oli perheensä köyhyyden vuoksi vapaaoppilas.[5] Linkola valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1950.[1] Hän aloitti eläin- ja kasvitieteen opinnot Helsingin yliopistossa mutta jätti opintonsa kesken ensimmäisen vuoden jälkeen.[9] Opinnot keskeytyivät Linkolan mukaan siksi, että hän on ulkoilmaihminen eikä kykene sisätyöhön.[10] Vuosina 1952–1959 Linkola toimi vapaana luonnontutkijana. Ammattikalastajaksi hän ryhtyi vuonna 1959 ja on kalastanut sekä merellä että järvillä, vuodesta 1978 Vanajavedellä. Hän asuu Sääksmäen Ritvalassa.[11]

title: Hugo Suolahti

text: Suolahden puoliso vuodesta 1905 oli Greta Maria von Fieandt (1877–1950). Heille syntyi neljä lasta. Pentti Linkola on Suolahden tyttärenpoika. Suolahden veljiä olivat lääketieteen tohtori, kenraali Eino Suolahti ja historiantutkija Gunnar Suolahti.

title: Pentti Linkola

text: Esseekokoelma Unelmat paremmasta maailmasta (1971) oli Linkolan ensimmäinen kirjan muotoon koottu kannanotto luonnonsuojelun puolesta. Kokoelma, samoin kuten vuonna 1979 ilmestynyt Toisinajattelijan päiväkirjasta, koostuu pääasiassa lehtiartikkeleista ja puheista. Tästä teoksesta Linkola sai vuonna 1983 Eino Leinon palkinnon. Vuonna 1989 Linkola julkaisi kirjan Johdatus 1990-luvun ajatteluun, josta hänelle myönnettiin Lauri Jäntin palkinto vuonna 1990[16] ja vuonna 2004 kirjan Voisiko elämä voittaa. Myös nämä kirjat on koottu hänen lehtikirjoituksistaan, joista useimmat oli vuosien kuluessa julkaistu Suomen Kuvalehdessä.

title: Pentti Linkola

text: Linkolan ajattelun pääasiallinen lähtökohta on hänen huolensa maapallon ekologisesta tilasta. Hänen mukaansa elämän säilyminen maapallolla edellyttää paluuta maatalousyhteiskuntaan ja luontaistalouteen sekä ihmisten määrän jyrkkää vähentämistä. Elämän ensisijaisena vihollisena Linkola näkee väestöräjähdyksen ja toissijaisena henkeä kohden kasvavan luonnon kuormituksen.[17] Linkola on vaatinut Kiinan yhden lapsen politiikan mallia muistuttavaa väestön määrän rajoittamista. Linkolan mukaan tekniikkaa luontoystävällisemmäksi muuttamalla ei voida ratkaista luonnon kuormittumisen ongelmaa, vaan väestön määrän vähentämisen lisäksi on laskettava tekniikan kehitystasoa.

title: Pentti Linkola

text: Linkola oli naimisissa vuosina 1961–1975, ja hänellä on avioliitosta vuosina 1961 ja 1963 syntyneet tyttäret.[1] Linkolan mukaan hänen avioliittonsa päättyi kalan hinnan laskettua ja perheen toimeentulon heikennyttyä. Ammattikalastus kävi entistä raskaammaksi, mutta Linkola halusi siitä huolimatta jatkaa ammattikalastajana. Hänen vaimonsa puolestaan ei halunnut, ja he erosivat.[10] Linkola on eläkkeellä, ja hän on vuodesta 1995 lähtien kalastanut vain talvisin jäiden kantaessa.[12] Hän sairastui ykköstyypin diabetekseen 64-vuotiaana.[13] Linkola on kertonut joutuneensa käyttämään mielialalääkkeitä vaikean kliinisen depression hoitoon.[14]

title: Kirjava ”Puolue” – Elonkehän Puolesta

text: Puolueen perusti vihreän liikkeen vähemmistö vuonna 1988, hieman ennen Vihreän liiton rekisteröitymistä puolueeksi. Puolueen perustajajäseniä olivat muun muassa Eero Paloheimo ja Erkki Pulliainen, jotka siirtyivät kuitenkin pian Vihreään liittoon. Myös Pentti Linkola oli mukana Ekologisen puolueen toiminnassa. Linkolan mielipiteet jakoivat puolueväkeä ja hän putosi puoluevaltuustosta vuoden 1996 puoluekokouksessa. Linkolan vastaista linjaa johti Elonkehän päätoimittaja Eero Taivalsaari, jonka puoluehallitus erotti tehtävästä toukokuussa 1996. Taivalsaari ei kuitenkaan suostunut eroamaan. Hallitus vaihtoi lehden toimiston lukot, mutta Taivalsaari vaihtoi ne uudestaan. Vanha hallitus pyrki mitätöimään puoluekokouksen virheellisyyksien vuoksi.

title: Pentti Linkola

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Linkola, Pentti| title = Toisinajattelijan päiväkirjasta| publisher = WSOY| year = 1979| version = Ensimmäinen painos| isbn = 951-0-09514-1}} Citation error, replace with{{cite book| author = Linkola, Pentti| title = Johdatus 1990-luvun ajatteluun| publisher = WSOY| year = 1989| version = Ensimmäinen painos| isbn = ISBN 951-0-15940-9}} Citation error, replace with{{cite book| author = Linkola, Pentti| title = Voisiko elämä voittaa| publisher = Tammi| year = 2005| version = Kolmas painos| isbn = ISBN 951-31-3377-X}}

title: Kaarlo Linkola

text: Linkolan ensimmäinen puoliso vuodesta 1915 oli Anna Irene o.s. Ringbom (1891–1921). Heille syntyi vuonna 1921 poika Anssi, joka kaatui jatkosodassa. Vuodesta 1928 hän oli naimisissa Hilkka Margareta Suolahden (1907–2001) kanssa, joka oli yliopiston kanslerin Hugo Suolahden tytär. Heidän poikansa Pentti Linkola (s. 1932) on tunnettu ympäristöfilosofi, toisinajattelija, luonnonsuojelija, kirjailija ja kalastaja. Toinen poika Martti Linkola (1936–2011) oli museoviraston intendentti.

title: Pentti Linkola

text: Linkola on Suomen tunnetuin syväekologisen ajattelusuuntauksen edustaja. Hän on perustanut Luonnonperintösäätiön, joka ostaa Suomen vanhoja metsiä suojeltaviksi. Ammattikalastajaksi Linkola ryhtyi vuonna 1959.

title: Pentti Linkola

text: Linkola kuuluu isänsä puolelta itäsuomalaiseen Collanin sukuun ja äitinsä puolelta Palander–Suolahden sukuun.[2][3] Pentti Linkolan isä Kaarlo Linkola oli Helsingin yliopiston rehtori, kasvitieteen professori ja luonnonsuojelun edistäjä. Hän oli Suomen Luonnonsuojeluyhdistyksen (nyk. Suomen luonnonsuojeluliitto) perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja.[4] Linkolan äiti oli laborantti Hilkka o.s. Suolahti (1907–2001) ja äidinisä Helsingin yliopiston kansleri Hugo Suolahti.[1][3] Linkolalla on kaksi sisarusta.[5] Hänen veljensä oli kansatieteilijä ja Museoviraston intendentti Martti Linkola (1936–2011).[6] Linkolan pikkuserkku on biologi Anto Leikola.[7]

title: Pentti Linkola

text: Linkolalta on käännetty englanniksi esseekokoelma Can Life Prevail? A Radical Approach to the Environmental Crisis. Sen julkaisi Arktos Media.[34]

title: Pentti Linkola

text: Linkola erosi kirkosta nuorena mutta liittyi takaisin siihen 2010-luvulla.[29]

title: Pentti Linkola

text: Vihreän liikkeen alkuaikoina Linkola oli mukana muun muassa Koijärven protestissa. Pian vihreisiin liian radikaaliksi osoittautunut Linkola kuitenkin erkani liikkeestä, eikä ollut enää mukana, kun Vihreä liitto puolueena perustettiin. Suoraan toimintaan Linkola on osallistunut myöhemminkin.

title: Pentti Linkola

text: Linkolan ensimmäinen poliittinen julkaisu oli omakustannepamfletti Isänmaan ja ihmisen puolesta mutta ei ketään vastaan (1960), jossa hän otti voimakkaasti pasifistisen kannan ja kehotti aseistakieltäytymiseen, vaikka olikin itse käynyt armeijan ja on arvoltaan alikersantti.

title: Pentti Linkola

text: Linkolan mukaan demokratia on "kuoleman uskonto",[22] koska on kohtuutonta vaatia tavalliselta kansalta, että se osaisi toimia oikein.[23] Hänen ajattelussaan onkin esiintynyt paljon vanhan ajan eliittiä ihannoivia ja keskivertokansalaisia (”roskaväkeä”) arvostelevia piirteitä, erityisesti Väinö Linnan päivillä vuonna 2000 pidetyssä puheessa, joka on julkaistu hänen kirjassaan Voisiko elämä voittaa, sekä hänen artikkelissaan Hiidenkiven numerossa 1/2001. J. P. Roos on katsonut Linkolan edustavan ajattelussaan ekonatsismia.[23] Jera ja Jyri Hännisen kirjan Tuhansien aatteiden maa mukaan ”Linkola on ehkä ainoa avoimesti fasismia ja diktatuuria kannattava julkisuuden henkilö Suomessa”.[24]

title: Pentti Linkola

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Borg, Pekka| title = Herättäjät, tulenkantajat ja muutoksentekijät: Luonnonsuojelun voimahahmot Suomessa| location = Tampere| publisher = Pilot-kustannus| year = 2008| isbn = 978-952-464-765-6}} Citation error, replace with{{cite book| author = Kaaro, Jani| title = Luonto-Liiton historia 1943–1998: Jatkosodan varjosta Jerisjärven tielle| chapter = Pentti Linkola, mainion kalasopan keittäjä| location = Helsinki| publisher = Luonto-Liitto| year = 1999| isbn = 951-97204-2-1}} Citation error, replace with{{cite book| author = Kämäräinen, Kauko| title = Linkola, oikeinajattelija| location = Tampere| publisher = Määrämitta| year = 1992| isbn = 951-96596-0-9}} Citation error, replace with{{cite book| author = Kylänpää, Riitta| title = Nyt vasta näen| location = Helsinki| publisher = Otava| year = 2009| isbn = 978-951-1-23284-1}} Citation error, replace with{{cite book| author = Kylänpää, Riitta| title = Pentti Linkola – ihminen ja legenda| location = Helsinki| publisher = Siltala| year = 2017| isbn = 978-952-234-350-5}} Citation error, replace with{{cite book| author = Mustonen, Tero – Nieminen, Mika (toim.)| title = Ahdin nuotta-apajilla: Pirkanmaan kalastajat| location = Tampere| publisher = Tampereen ammattikorkeakoulu| year = 2004| version = Tampereen ammattikorkeakoulun julkaisuja B: Raportteja, 9| isbn = 952-5264-30-0}} Citation error, replace with{{cite book| author = Nylén, Antti| title = Vihan ja katkeruuden esseet| chapter = Katkera oppositio| publisher = Savukeidas| year = 2007| isbn = 978-952-5500-22-6}} Citation error, replace with{{cite book| author = Paasilinna, Erno| title = Yksinäisyys ja uhma| chapter = Syyskalassa Pentti Linkolan kanssa| location = Helsinki| publisher = Otava| year = 1984| isbn = 951-1-07942-5}} Citation error, replace with{{cite book| author = Suominen, Teuvo| title = Laulujoutsenen perintö: Suomalaisen ympäristöliikkeen taival| chapter = Pentti Linkola, monisärmäinen ajattelija| location = Helsinki| publisher = WSOY| year = 2008| isbn = 978-951-0-32428-8}} Tammilehto, Olli: Linkolan sokeat pisteet. Suomi-lehti 6–7/1985. Citation error, replace with{{cite book| author = Tammilehto, Olli| title = Linkolan ajamana| number = Linkolan haaste: Suuri ekologis-yhteiskunnallinen muutos| location = Helsinki| publisher = Like: Into| year = 2008| version = Into-pamfletti 3. Toimittanut Tere Vadén| isbn = 978-952-01-0210-4| format = [ Artikkelin verkkoversio Olli Tammilehdon sivustolla]}} Citation error, replace with{{cite book| author = Turtiainen, Pekka| title = Kalastaja: Ylöskirjauksia vuosilta 1994–2014| location = Helsinki| publisher = Sääksmäki Seura ry.| year = 2015| version = kertomus Turtiaisen ja Linkolan ystävyydestä| isbn = 978-951-96525-1-1}} Citation error, replace with{{cite book| author = Vilkka, Leena (toim.)| title = Pentti Linkola: Ystävä ja innoittaja| location = Helsinki| publisher = Biofilos| year = 2007| version = Julkaisija Vihreä elämänsuojelun liitto| isbn = 978-952-99935-2-9}}

title: Pentti Linkola

text: Pentti Linkola sai ennen eläkkeelle jäämistään päätoimeentulonsa kalastuksesta, jota hän on harjoittanut verkoilla Päijänteellä, Suomenlahdella, Keiteleellä, Mallasvedellä ja vuodesta 1978 Vanajavedellä. Kalastus on painottunut talvikuukausiin. Kalastuksessa Linkola on välttänyt moottorikäyttöisiä apuvälineitä. Kesäaikana vesillä on liikuttu soutamalla ja talvella apuna on ollut hevonen. Tärkein saaliskala on ollut kuha.