query: Minä vuonna Suomen keskuspankki on perustettu?

title: Suomen Pankki

text: Suomen Pankki (lyhenne SP[1]) on Suomen keskuspankki ja jäsenenä Euroopan keskuspankin valvomassa Euroopan keskuspankkijärjestelmässä (EKPJ). Suomen pankin pääkonttori sijaitsee Helsingin Kruununhaassa Snellmaninkadun, Rauhankadun, Kirkkokadun ja Unioninkadun rajaamalla tontilla. Vuonna 1883 valmistuneen pankkirakennuksen suunnitteli saksalainen arkkitehti Ludwig Bohnstedt. Suomen Pankin perusti vuonna 1811 keisari Aleksanteri I Porvoon valtiopäivien esityksestä Turkuun nimellä Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contori. Pankki siirrettiin Helsinkiin 1819.[2][3] Suomen Pankki on maailman neljänneksi vanhin keskuspankki, joskin toimintansa alkuvaiheissa sillä ei juuri ollut keskuspankin toimenkuvaan kuuluvia tehtäviä. Keskuspankin piirteitä toivat vuoden 1840 raharealisaatio, Suomen markan ottaminen käyttöön 1860–1865 ja liikepankkien perustaminen 1800-luvun jälkipuoliskolla.

title: Banco de España

text: Banco de España on Espanjan keskuspankki. Se on jäsenenä Euroopan keskuspankin valvomassa Euroopan keskuspankkijärjestelmässä (EKPJ). Banco de España on perustettu vuonna 1782. Kesäkuusta 2018 pankin kuvernöörinä on toiminut Pablo Hernández de Cos.

title: Pankki

text: Vuonna 1811 keisari Aleksanteri I antoi määräyksen perustaa Turkuun Suomen ensimmäinen pankki, Waihetus- Laina- ja Depositioni-Contori ().[7] Turusta Helsinkiin pankki muutti vuonna 1819. Tästä pankista tuli vuonna 1840 Suomen Pankki[8], joka on maailman neljänneksi vanhin keskuspankki. Varsinaiset keskuspankkitehtävänsä Suomen Pankki aloitti vasta 1800-luvun loppupuolella, kun Suomi oli saanut oman rahan ja maahan oli perustettu liikepankkeja.[9]

title: Suomen Pankki

text: Kansallisilla keskuspankeilla on myös EKPJ:n ulkopuolisia tehtäviä. Suomen Pankilla on ainoana euroalueen keskuspankkina siirtymätalouksien tutkimuslaitos. Suomen Pankilla on myös yleisölle auki oleva Rahamuseo Snellmaninkadulla lähellä Senaatintoria.[12] Suomen Pankki on tunnettu myös toimialaansa kuuluvasta julkaisutoiminnasta, joka käsittää sekä tieteellisiä että yleistajuisia kirjoituksia, mm. Euro & Talous -lehden (aik. Markka & Talous).[13] Lisäksi pankki hoitaa yhteyksiä moniin kansainvälisiin järjestöihin.

title: Ruotsin valtionpankki

text: Sveriges Riksbank () on Ruotsin keskuspankki. Vuonna 1668 perustettua pankkia pidetään maailman vanhimpana keskuspankkina.

title: Venäjän keskuspankki

text:
Venäjän keskuspankki ( tai ) on Venäjän federaation rahapolitiikasta eli esimerkiksi Venäjän ruplan arvon vakaudesta vastaava valtion laitos.
Pankki on perustettu 13. heinäkuuta 1990 Neuvostoliiton valtionpankin Venäjän tasavallan pankin pohjalta. Pankin nimi oli aluksi Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan keskuspankki (Venäjän SFNT:n keskuspankki). Neuvostoliiton hajottua ja Itsenäisten valtioiden yhteisön (IVY) tultua perustetuksi marraskuussa 1991, Venäjän SFNT:n korkein neuvosto julisti, että Venäjän SFNT:n keskuspankki on ainoa pankki, joka vastaa maan valuutan, eli ruplan vaihtokurssista, liikkeellelaskusta ja vakaudesta. Joulukuun 20. päivänä 1991, Neuvostoliiton valtionpankki lakkautettiin ja sen varannot, vastuut ja omaisuus siirrettiin Venäjän SFNT:n keskuspankille. Tämä nimettiin Venäjän (federaation) keskuspankiksi muutamia kuukausia myöhemmin.

title: Eesti Pank

text: Eesti Pank () on Viron keskuspankki. Eesti Pank kuuluu Euroopan keskupankkijärjestelmään ja eurojärjestelmään. Pankki itse hoiti Viron rahapolitiikaan ja entiseen kansalliseen valuuttaan, Viron kruunuun liittyviä asioita vuoden 2010 loppuun asti, minkä jälkeen Viro siirtyi käyttämään euroa. Keskuspankin johtajana toimii Ardo Hansson, joka valittiin virkaan kesäkuussa 2012. Viron keskuspankki on perustettu 24. helmikuuta 1919.

title: Kansainvälinen järjestelypankki

text: Kansainvälinen järjestelypankki (; ; ) on kansainvälinen rahoitusjärjestö, jonka pääkonttori sijaitsee Baselissa, Sveitsissä. Se hoitaa osaa kansainvälisistä valuuttavarannoista ja sitä voidaan näin pitää eräänlaisena pankkina maailman keskuspankeille, eli toisin sanoen keskuspankkien keskuspankkina. Se on Sveitsin merkittävimpiä pankkeja, mutta tarjoaa pankkipalveluita ainoastaan keskuspankeille tai itsensä kaltaisille kansainvälisille järjestöille.

title: Bitcoin

text: Suomen keskuspankki Suomen Pankki on julkaissut tammikuussa 2014 lausunnon, jossa toteaa että Bitcoin ei nykymuodossaan täytä virallisen rahan tai maksupalvelulain mukaisen maksuvälineen kriteerejä. Keskuspankki totesi myös, että Bitcoin ei nykyisellään vaikuta rahoitusjärjestelmän vakauteen ja että Bitcoinin käyttöä ei tällä hetkellä valvota ja säännellä.

title: Luettelo keskuspankeista

text: Luettelo keskuspankeista sisältää eri maiden keskuspankit.

title: Kansainvälinen järjestelypankki

text: Vuoden 2001 alussa 49 keskuspankilla oli paikka ja äänivalta yleiskokouksessa. Kymppikerhon maiden ohella näihin kuuluu 1999 alkaen myös Euroopan keskuspankki, ja muita ovat kaikkien länsieurooppalaisten maiden, useimpien itäeurooppalaisten siirtymätalouden maiden, tärkeimpien aasialaisten kasvutalouksien, suurimpien latinalaisamerikkalaisten kansantalouksien, kuin myös Kiinan, Intian, Saudi-Arabian ja Etelä-Afrikan keskuspankit. Muiden eurooppalaisten pankkien tavoin myös Suomen Pankki kuuluu osakkaisiin. Suomessa pankista tavataan nykyään käyttää englanninkielistä lyhennettä BIS.

title: Keskuspankki

text: Keskuspankki voi olla valtion hallitsema, jolloin hallitus voi puuttua rahapolitiikkaan. Monien merkittävien teollisuusmaiden keskuspankit ovat itsenäisiä laitoksia, joiden toimintaan hallitukset eivät saa puuttua. Euroalueen keskuspankki on Euroopan keskuspankki. Suomen Pankki on Suomen keskuspankki, kansallinen rahaviranomainen sekä Euroopan keskuspankin ja euroalueen jäsen.

title: Keskuspankki

text: Ruotsin keskuspankki, Sveriges Riksbank, on maailman vanhin keskuspankki.

title: Islannin keskuspankki

text: Rahapolitiikalla ei ollut suurta merkitystä Islannin taloudessa toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina. Maan rahapolitiikan toimeenpanosta vastasi vuonna 1885 perustettu valtio-omisteinen Landsbanki, joka kuitenkin toimi lähinnä yksityisten pankkien tavoin rahapolitiikan jäädessä sivuosaan.

title: Raharealisaatio

text:
Vuoden 1840 realisaatio korosti Suomen Pankin merkitystä. Vuonna 1811 perustettua pankkia oli syystäkin kutsuttu pelkäksi lainakassaksi, vaikka se laskikin liikkeeseen pieniä seteleitä. Raharealisaation yhteydessä pankille hankittiin runsaasti hopeavarantoja setelinkatteeksi. Hopeaa hankittiin etenkin Tukholmasta kierrosta vedettävällä ruotsalaisella rahalla. Tämä toiminta oli ajoittain niin mittavaa, että se sai Ruotsin keskuspankin hopeavarannot hupenemaan.
Suomen Pankki alkoi jo muistuttaa keskuspankkia hopeavarantoineen ja setelinanto-oikeuksineen. Liikkeeseen laskettiin jo 25 ruplan seteleitä.

title: China Securities Finance Corporation

text: China Securities Finance Corporation on vuonna 2011 perustettu Kiinan keskuspankin rahoittama valtio-omisteinen instituutio. Sen tehtävänä on ollut välittää lainoja osakevälittäjille, jotka lainaavat rahaa edelleen eteenpäin tavallisille kiinalaisille. Kiinan osakkeiden arvon lähdettyä jyrkkään laskuun heinäkuussa 2015 se on ostanut osakkeita myös suoraan markkinoilta keskuspankilta saamillaan varoilla laskun hillitsemiseksi. Instituution johdossa toimii Nie Qingping ja sillä on noin 70 työntekijää.

title: Euroopan keskuspankki

text: Euron käyttöönoton myötä vuonna 1999 toimintansa aloittanut Euroopan keskuspankki vastaa euroalueen rahapolitiikasta yhdessä euroalueen kansallisten keskuspankkien kanssa. Rahapolitiikalla tarkoitetaan liikkeessä olevan valuutan määrän ohjailua vaikuttamalla esimerkiksi korkoihin. EKP on täysin riippumaton hallituksista tai muista viranomaisista. Rahaliittoon osallistuvilla mailla on edelleen omat keskuspankkinsa, mutta niiden on noudatettava Euroopan keskuspankin antamia suuntaviivoja ja ohjeita. Kansalliset keskuspankit omistavat Euroopan keskuspankin ja yhdessä Euroopan keskuspankin kanssa muodostavat Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ). Suomesta tähän järjestelmään kuuluu Suomen Pankki. EKP:n pääoma säilytetään kansallisissa keskuspankeissa, ja kunkin maan osuus kokonaismäärästä riippuu maan väkiluvusta ja taloudellisesta merkityksestä.

title: Eesti Pank

text: Viron keskuspankki oli itsenäinen, perustuslaillinen instituutio, joka ei toiminut maan hallituksen eikä minkään muunkaan valtaelimen alaisuudessa. Keskuspankki ei ollut vastuussa valtion taloudellisista sitoumuksista, eikä valtio ollut vastuussa taloudellisista sitoumuksistaan keskuspankille. Keskuspankin ylin päättävä elin oli hallintoneuvosto, johon ei saa kuulua maan hallituksen jäseniä. Tämä varmisti keskuspankille parhaat mahdollisuudet vakaan raha- ja talouspolitiikan toteuttamiseksi.

title: Mario Draghi

text: Draghi on toiminut pankkimaailman eliittijärjestön Group of Thirty (Kolmenkymmenen ryhmä) jäsenenä vuodesta 2006. Kyseessä on vuonna 1978 perustettu tutkimus- ja lobbariorganisaatio, jonka jäseninä ovat maailman suurimpien pankkien ja suurimpien keskuspankkien johtajat.

title: Talouspolitiikka

text: Suomen rahapolitiikasta päättää Euroopan keskuspankki (EKP), jonka jäsen Suomen Pankki on eurooppalaisen keskuspankkijärjestelmän EKPJ:n kautta. Käytännössä Suomea koskevat rahapoliittiset päätökset tekee EKP:n johtokunta, joka koostuu EMU-jäsenmaiden keskuspankkien pääjohtajista.

title: Luettelo Osuuspankeista

text: Aiemmin yhtenä pankkiryhmänä toimineet Osuuspankit jakautuivat vuonna 1997 kahteen leiriin. Valtaosa pankeista, 252 osuuspankkia, Okopankki ja ryhmän keskuspankki OKO, liittyi 1.7.1997 perustetuun "Osuuspankkiryhmään". Vähemmistöön jääneet 44 ”kapinapankkia” jättäytyivät ryhmän ulkopuolelle ja perustivat Paikallisosuuspankki-nimisen ryhmän. Luettelo POP Pankeista sisältää ulkopuolelle jääneet 44 pankkia.

title: OP Yrityspankki

text: Yhtiö rekisteröitiin ensi kertaa kaupparekisteriin 14.07.1903 nimellä "Osuuskassojen Keskuslainarahasto Osakeyhtiö". Tällä nimellä yhtiö toimi 1945 asti, jolloin nimeksi vaihtui "Osuuskassojen Keskus Oy". Vuonna 1970 osuuskassat muuttuivat osuuspankeiksi ja yhtiön nimeksi tuli "Osuuspankkien Keskuspankki Oy". Vuonna 1998 osakeyhtiöstä tuli julkinen osakeyhtiö nimellä "Osuuspankkien Keskuspankki Oyj". Kolmen vuoden kuluttua vuonna 2001 nimi muutettiin muotoon "OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj".

title: Venäjän talous

text: Venäjän keskuspankki vastaa Venäjän valuutan, eli ruplan, liikkeellelaskusta ja vakaudesta. Sillä on moniin muihin keskuspankkeihin verrattuna vähemmän itsenäistä päätösvaltaa. Vain noin kolmekymmentä Venäjän suurinta pankkia pystyvät hankkimaan lainaa pankkienvälisiltä markkinoilta. Vuonna 2011 pankkeja oli noin 980, joten valtaosa pankeista joutuu käyttämään lainanhankinnassa takauksia tai hakemaan lainaa Venäjän keskuspankilta. Kolmen suurimman pankin (Sberbank, VTB, ja Gazprombank) osake-enemmistö on valtiolla. Ulkomaiset pankit eivät voi harjoittaa pankkitoimintaa sivukonttorien kautta vaan niiden tulee Venäjällä toimiakseen perustaa maahan paikallinen tytäryhtiö.[29]

title: OP Yrityspankki

text: OP Yrityspankki Oyj (aiemmin "OKO" ja "Pohjola Pankki Oyj") on vuonna 1902 Osuuskassojen Keskuslainarahastona perustettu OP-ryhmän keskuspankki. Pankin A-sarjan osake noteerattiin Helsingin Pörssissä 1989–2014.

title: Islannin keskuspankki

text: Islannin keskuspankki perustettiin maan parlamentin Alltingin päätöksellä vuonna 1961 irrottamalla Landsbankista sen keskuspankkitoiminnoista vastaava yksikkö. Vuonna 1986 keskuspankilta vietiin valta päättää Islannin yksityisten pankkien ja talletuspankkien korkotasoista.

title: Saksan keskuspankki

text: Saksan keskuspankki ("Deutsche Bundesbank", joskus lyhyesti "Buba") on Saksan liittotasavallan keskuspankki, jonka pääpaikka on Frankfurt am Mainissa. Se kuuluu Euroopan keskuspankkijärjestelmään. Keskuspankki on perustettu 26. heinäkuuta 1957.

title: Luettelo Osuuspankeista 1997

text: Aiemmin yhtenä pankkiryhmänä toimineet Osuuspankit jakautuivat vuonna 1997 kahteen leiriin. Valtaosa pankeista, 253 pankkia ja ryhmän keskuspankki OKO, liittyi 1.7.1997 perustetuun "Osuuspankkiryhmään". Vähemmistöön jääneet 44 ”kapinapankkia” jättäytyivät ryhmän ulkopuolelle ja perustivat Paikallisosuuspankki-nimisen ryhmän. Luettelo POP Pankeista sisältää ulkopuolelle jääneet 44 pankkia.

title: Yhdysvallat

text: Yhdysvaltain dollari on yleisin kansainvälisessä taloudessa käytetty rahayksikkö. Sen korkotasoa ohjaa 1913 perustettu itsenäinen keskuspankki Federal Reserve System. Vuoden 2011 loppupuolella 62:ta prosenttia maailman valuuttavarannoista säilytettiin Yhdysvaltain dollareina.

title: Afganistanin keskuspankki

text: Afganistanin keskuspankki "Da Afghanistan Bank" (DAB) () on 1939 perustettu Afganistanin valtionpankki, joka säätelee maan pankkitoimintaa ja rahaliikennettä.

title: Islannin keskuspankki

text: Islannin keskuspankki () vastaa Islannin rahapolitiikasta tärkeimpänä päämääränään hintavakauden säilyttäminen. Keskuspankki on velvoitettu myös myötäilemään Islannin valtion harjoittamaa talouspolitiikkaa, mikäli se ei ole ristiriidassa hintavakauden säilyttämisen kanssa. Keskuspankki toimii itsenäisesti, mutta on Islannin valtion omistuksessa.


query: Onko kiinankyhmyliskon kaulassa ja kyljissä on punaista tai oranssia kuviointia?

title: Kiinankyhmylisko

text: 200px|pienoiskuva|vasen Kiinankyhmylisko vaihtelee pohjaväriltään harmaasta ruskeaan ja alapuolelta keltaisesta kellanruskeaan. Sen kaulassa ja kyljissä on punaista tai oranssia kuviointia, joka vähitellen muuttuu vaaleiksi ja tummiksi raidoiksi, jotka jatkuvat hännänpäähän. Koiraat ovat yleensä suurempia ja värikkäämpiä kuin naaraat. Niiden väri kirkastuu paritteluaikaan. Vastasyntyneet poikaset ovat tummanruskeita ja niillä on vaaleamman kellanruskea kuono ja otsa. Kiinankyhmyliskolla on kaksi riviä selkää ja häntää pitkin kulkevia suurentuneita, luisevia suomuja. Ne antavat liskolle krokotiilimaisen ulkonäön.[2][3] Kiinankyhmylisko kasvaa 40–46 senttiä pitkäksi[4] ja 150 gramman painoiseksi[5].

title: Kiinankyhmylisko

text: Kiinankyhmylisko elää lähellä hitaasti virtaavia puroja ja lampia ikivihreissä metsissä ja bambumetsissä.[2][3] Kiinankyhmyliskoja esiintyy Kiinassa 200–1500 metrin korkeudessa ja Vietnamissa 400–800 metrin korkeudessa.[3]

title: Kiinankyhmylisko

text: Kiinankyhmylisko on territoriaalinen ja valtaa useimmiten tietyn lammen tai puron, jossa se elää yksin. Lisko suosii tiheää kasvillisuutta ja veden yllä roikkuvia puunoksia, jotka antavat sille varjoa ja nukkumapaikkoja. Kiinankyhmylisko on aktiivisimmillaan päivällä, ja viettää pitkiä aikoja poissa vedestä. Se pysyy usein liikkumattomana useita tunteja putkeen, reagoimatta mihinkään ulkopuolisiin ärsykkeisiin. Tämä tila saattaa auttaa sitä energian säilyttämisessä, etenkin kun lämpötila laskee. Havainnot liikkumattomista kiinankyhmyliskoista ovat johtaneet uskomukseen siitä, että lisko voi parantaa unettomuutta. Niitä on kerätty ja käytetty perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä todennäköisesti satoja vuosia.[2][3][7]

title: Harjasgekko

text: Harjasgekolla on tukeva ruumis ja kolmion muotoinen pää. Nimensä se on saanut ohimolta olkapäille jatkuvasta "harjastaan", joka joillain yksilöillä ulottuu takajalkoihin asti. Harjasgekon väritys on yleensä kirkkaampi yöllä kuin päivällä. Harjasgekon väritys vaihtelee paljon. Yleisimpiä värejä ovat keltaisen, ruskean, oranssin, puna ruskean, vihertävän, beigen ja harmaan eri sävyt. Kuvioitakin on monia erilaisia esim. tiikeri: tummempia raitoja selässä, buckskin=Kaikkein yleisin muoto harmahtava tai ruskehtava, dalmatialainen: tummia pilkkuja joka puolella, liekit/tuli: liekkikuvio kyljissä ja harlekiini: tumman ja vaalean värin yhdistelmä.

title: Mustakulmatikka

text: Linnun pituus on 19–22 cm. Sen selkäpuoli on tumma ja valkoraitainen. Alapuoli, kaula ja naama ovat vaaleat, kurkussa ja silmäkulmalla on musta juova. Päälaella on punaista ja oranssia.

title: Auroraperhonen

text: Siipien yläpinnan pääväri on valkoinen. Koiraan etusiiven kärki on laajalti oranssinvärinen, mutta naaraalla ei ole oranssia värialuetta. Etusiiven kärjessä on molemmilla sukupuolilla musta täplä. Takasiiven alapinnalla on vihreänkeltaista kuviointia. Siipien kärkiväli 30–50 mm.

title: Amazonianhanhi

text: Amazonianhanhella on vaalea kaula, rinta ja vatsa, musta siipi, jossa on valkoinen laikku ja oranssit tai ruskeat kyljet. Jalat ovat lohenpunaiset. Koiraat ovat huomattavasti naaraita suurempia.

title: Vahanokka

text: Koiraat saattavat kosiskella myös vieraita naaraita. Ne kosiskelevat niitä eri tavalla kuin omaa kumppaniaan. Tällöin koiras esittelee ruumistaan ja punaista vatsalaikkuaan naaraalle asettamalla toisen kyljen naarasta kohti, ojentamalla kaulansa ja pitämällä pään ylhäällä. Se myös pöyhii vatsan kylkien höyheniä pystyyn, kääntelee pyrstöään naarasta kohti ja laulaa kovalla äänellä. Useimmat naaraat torjuvat vieraan koiraan kosioyritykset ja lähtevät pois, mutta koiras yrittää paritella niiden naaraiden kanssa jotka jäävät paikalle.

title: Hietamonninen

text: Hietamonninen kasvaa varsin kookkaaksi, jopa 8 senttimetrin pituiseksi. Hietamonnisella on oranssin- tai kellanoranssiväriset rintaevän piikit, mikä on harvinaista monnisilla. Hietamonnisen kuono on lyhyt ja terävä. Väritykseltään hietamonninen on vaaleanharmaa, ja päällä on tummanruskeaa kuviointia.

title: Sinivatsatangara

text: Kooltaan sinivatsatangara on noin 13 cm. Laji on päästään, selästään ja siivistään väriltään pääosin smaragdinvihreä. Päälaella on ruskehtavan oranssi täplä ja kaulan molemmilla puolilla on punaruskeat täplät. Yläperässä on leveähkö oranssi juova. Kurkku on musta ja vatsa on väriltään sinertävän vihreä. Naaras on koirasta hieman vaaleampi ja kurkku on harmaampi. Myös kaulan täplät ovat naaraalla koiraan täpliä pienemmät.

title: Mustapäätasku

text: Linnun pituus on 11,5–13 cm ja paino 13–17 g. Kooltaan ja habitukseltaan muistuttaa pensastaskua. Syksyiset nuoret linnut ja talvipukuiset naaraat ovat joskus hankalasti pensastaskusta erotettavissa. Lennossa pyrstön yläpuolen kuviointi on erilainen: mustapäätaskulta puuttuu valkea kuviointi. Juhlapukuinen koiras on helppo tuntea: pää on musta ja kaulassa leveä valkoinen sepel, rinta oranssi, selkä tumma ja yläperä valkoinen. Kaksi alalajia, joita molempia tavataan Suomessa: "rubicola" esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa, "maura" Itä-Euroopassa. Äänet ja laulu poikkeavat pensastaskusta.

title: Kiinankyhmylisko

text: Kiinankyhmylisko on saanut tieteellisen nimensä Sun Yat-senin yliopiston professori Shu-szi Sinin mukaan. Hän johti retkikuntaa, joka keräsi matelijoita ja sammakkoeläimiä Guangxin vuoristoseuduilla, ja löysi kiinankyhmyliskon sekä sammakkolajin Quasipaa shini. Retkikunnan jäsenet olivat saksalaisia, ja lausuivat Sinin nimen jatkuvasti virheellisesti ”Shin”.[10][11]

title: Espanjansiruetana

text: Espanjansiruetanan väritys vaihtelee laajalla skaalalla, useimmiten oranssista ruskean sävyihin, mutta värejä voivat olla myös harmaat sävyt ja jopa musta. Punasiruetanaan verrattuna oranssien yksilöiden sävy on likaisemman oranssi. Nuorilla etanoilla saattaa olla kyljissään pitkittäisjuovia, mutta vanhemmiten ne yleensä häviävät. Etanan antura on väriltään vaalea ja erittyvä lima haalean kellanoranssia. Hengitysaukko on kilven etuosassa lähellä eläimen päätä ja oikella kyljellä. Laji on huomattavan kookas ja täysikasvuinen yksilö on täyteen mittaansa venyneenä ja 7–14 cm pitkä.

title: Kiinankyhmylisko

text: Kiinankyhmylisko on semiakvaattinen ja viihtyy matalassa vedessä tai roikkuvilla oksilla, jossa se vaanii saalistaan. Se pystyy sukeltamaan pinnan alle ja pysyä siellä yli puoli tuntia joko liikkumattomana tai liikkuen, laskien hengitystaajuuttansa huomattavasti. Tästä on hyötyä saalistajia paetessa, mutta myös saalistamisessa. Se syö pieniä makean veden eläimiä, kuten kotiloita, nuijapäitä, perhosen ja sudenkorennon toukkia, matoja, hyönteisiä sekä äyriäisiä ja kaloja.[5][2][3][7] Kiinankyhmylisko on vahva uimari, joka käyttää voimakasta häntää apunaan. Jos lisko jää kiinni, se taistelee rajusti päästäkseen vapaaksi ulostaen, sihisten ja purren.[2][3][7]

title: Mandariinikala

text: Mandariinikala kasvaa noin kuusisenttiseksi; koiras on suurempi kuin naaras. Sen vartalo on pyöreämuotoinen. Naaras on väritykseltään oranssi-vihreäkuvioinen, koiras sini-vihreä-oranssikuvioinen. Kuviointi muistuttaa perinteisiä kiinalaisia silkkikankaita, siitä kalan nimi.

title: Kiiltomonninen

text: Kiiltomonninen kasvaa noin 6-7 cm pitkäksi. Siinä on mustia kohtia päässä ja hopeanvärisiä kohtia pyrstössä ja kyljissä, tosin kuviointi voi vaihdella paljon kalan suuren levinneisyysalueen vuoksi.

title: Välimerenkameleontti

text: Välimerenkameleontti voi vaihtaa väritystään kirkkaan vihreän, harmaan ja ruskean väliltä. Naarailla voi olla keltaisia, oransseja tai vihreitä laikkuja paritteluajan aikaan. Pohjaväristä riippumatta kameleontin kyljessä on tavallisesti kaksi vaaleaa raitaa ruumiin molemmilla puolilla. Raidat ovat joskus jakautuneet laikuiksi tai täpliksi. Välimerenkameleontti on kehittynyt elämään puissa ja pensaissa ja sillä onkin voimakkaat jalat tarttumista varten, sekä tarttumakykyinen häntä. Yksilöiden koko vaihtelee 8,5 ja 16 senttimetrin välillä. Painoa voi olla 35 grammaa. Naaraat ovat hieman uroksia raskaampia.

title: Keltaevätonnikala

text: Suurimmat tavatut yksilöt olivat enimmillään 239 cm pitkä ja 200 kilon painoisia. Keltaevätonnikalan selkä on tumman metallinsininen, pää, kyljet ja kaula hopeanharmaita (kyljissä ja kaulassa on myös sinertäviä laikkuja sekä 20 pystysuoraa viivaa laikuissa), kylkievät ja pyrstöevä ovat tummanharmaita, ensimmäinen selkäevä ja rintaevät ovat vaaleankeltaisia sekä pitkä toinen selkäevä, peräevä ja eväkkeet ovat kirkkaan keltaisia, siitä nimi keltaevätonnikala.

title: Sisilisko

text: Sisiliskon tavallisin pohjaväri on ruskea, mutta myös harmaata, lähes täysin mustaa ja oliivinvihreää muotoa esiintyy. Naarailla on usein tummia juovia keskiselässä ja kyljissä, mutta toisinaan ne voivat olla myös vaaleita juovia, tummia täpliä tai vaaleita täpliä. Vaihtelevuus kuvioinnissa onkin suurta, etenkin selän reunoilla. Koiraiden ja naaraiden kuvioinnin erottaa toisistaan, jos katsoo niiden vatsaa. Koirailla se on keltainen, oranssi tai punainen ja siinä on mustia pilkkuja, naarailla taas pelkästään keltainen. Kuvioinneissa voi siis olla melkoisia vaihteluja, ja samankin populaation väreissä ja kuvioinneissa voi olla suuriakin eroja. Kaula on vaalea, joskus sinertävä. Poikaset ovat tummia, yleensä graniitinharmaita tai mustanpronssin värisiä.

title: Telkkä

text: Telkän luonteenomainen lajipiirre on kolmiomainen pää, josta erottuu selvästi kirkkaankeltainen silmä.[3] Monissa kielissä telkän nimi merkitsee kultasilmää. Telkkä on 40–51cm pitkä.[4][5][3] Naaraan pää on ruskea, yläruumis tummanharmaa, etukaula ja vatsa valkoiset ja valkoinen siipilaikku näkyy kylkijuovana linnun uidessa. Juhlapukuisen naaraan erottaa koiraasta ruskean pään ja tuhkanharmaan yleisvärityksen avulla. Syyspukuisesta koiraasta naaraan erottaa pienempi siipilaikku, joka on kahden mustan juovan halkoma. Lokakuun lopulla – marraskuun alussa vanha koiras saa juhlapuvun, joka sillä on kesäkuuhun saakka. Juhlapukuisen koiraan selkä ja pyrstö ovat mustat[3] Pää ja kaula ovat vihertävänhohtoisen mustat. Rinta, kyljet ja vatsapuoli ovat valkoiset. Silmän ja nokan välissä on suuri valkea täplä. Hartiahöyhenet ovat mustavalkojuovaiset. Syyspukuinen koiras muistuttaa naarasta, mutta säilyttää jonkin verran tummaa kuviointia päässä.[6] Nuori lintu on myös naaraan näköinen, mutta silmä on tumma, vaalea kaularengas puuttuu ja siipilaikku on pienempi.

title: Kirjoverkkoperhonen

text: Kirjoverkkoperhonen on keskikokoinen perhonen, jonka siipien kärkiväli on noin 4 cm. Verkkoperhosille tyypilliseen tapaan lajin kuviointi on ruudullinen, siipien yläpinta on oranssien, valkoisten ja tummanruskeiden ruutujen kirjoma. Alapuolelta siipien perusväri on oranssi, jossa on valkoisia ruutuja. Lajia paljon muistuttavasta punakeltaverkkoperhosesta kirjoverkkoperhonen eroaa siten, että punakeltaverkkoperhosella on takasiiven alareunassa molemmilla puolilla mustien pisteiden rivi, jota kirjoverkkoperhosella ei ole.

title: Nauhavuokkokala

text: Nauhavuokkokalan värit ovat samat, mutta kuviointi erilainen kuin muilla vuokkokalalajeilla: oranssilla pohjalla oleva valkoinen raita kulkee pitkin kalan selkärankaa kuononkärjestä pyrstön tyveen. Se voi kasvaa 14 cm pitkäksi.

title: Koivutyttöperhonen

text: Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat ja niiden etureunassa on kaksi selvästi erottuvaa vaaleaa laikkua. Takasiivet ovat pohjaväriltään kirkkaan oranssit ja niissä on ruskeaa kuviointia. Takasiiven keskitäplä on laaja ja reunoiltaan epäselvä. Siipiväli 32–34 mm.

title: Gilalisko

text: Gilalisko kasvaa 45–55senttimetriä pitkäksi, josta häntä muodostaa 10–20senttimetriä. Painoa kertyy 4–5 kiloa. Ruumis on litteä, vankkarakenteinen ja roteva. Pään suomut ovat leveät ja litteät, mutta selästä, raajoista ja kyljestä pyöreät ja nystyrämäiset. Ruumiin takaosassa ja hännässä suomurivit eivät ole yhtä säännöllisiä kuin eturuumiissa. Jalat ovat lyhyehköt ja tukevat. Jaloissa on viisi varvasta, joissa on vahvat kynnet. Väritys vaihtelee paljon. Yleensä pään yläosassa, vartalossa ja raajoissa näkyy marmorimainen kuviointi ja juovia tai oranssin, vaaleanpunaisen sekä mustan ja ruskean muodostamaa verkkokuviointia. Leuka, kaula, kuononpää ja pään sivut ovat yleensä tummat ja niitä koristavat oranssit tai vaaleanpunaiset kyhmyt. Hännässä on poikkijuovia. Vatsa on oranssi tai vaaleanpunainen ja siinäkin näkyy ruskeaa tai mustaa mosaiikkikuviointia.

title: Isoafrikankaija

text: Suurimmaksi osaksi isoafrikankaija on vihreä. Naaralla on punaista tai oranssia väriä otsassa. Selkä ja siivet ovat tummanvihreät, ja oranssia tai punaista löytyy reisistä ja siipien itäosasta. Pyrstö on musta tai ruskea.

title: Silkkiuikku

text: Silkkiuikulla on pitkä kaula ja pitkä, ohut nokka. Kaula ja pää ovat valkeat edestä ja ruskeat takaa. Poskessa on oranssi läikkä ja päässä harja. Soidintanssi on näyttävä. Linnun pituus on 46–51 cm, siipien kärkiväli 59–73 cm ja paino 1 300–2 000 grammaa.

title: Metsäetana

text: Täyteen mittaansa venynyt metsäetana on 5–7 cm:n pituinen. Eläimen pohjaväri vaihtelee kellertävän ruskeasta oranssinruskeaan. Sekäpuolen keskiosa on muuta ruumista tummemman ruskea ja kyljissä on yleensä tummat pitkittäisjuovat, joista oikealla kyljellä oleva kiertää hengitysaukon sen yläpuolelta. Kilvessä on tummat reunajuovat. Joskus tavataan tasaisen tummanruskeita yksilöitä. Hengitysaukko on oikealla kyljellä kilven etuosassa. Antura on väriltään vaalea ja eläimen tuottama lima oranssia.

title: Loistokultasiipi

text: Loistokultasiiven siipien kärkiväli on 23–34 mm. Koiraan siipien yläpinnan pääväri on hohtavan kullanpunainen eikä niillä ole mustanruskeaa, eteenpäin levenevää ulkoreunusta lukuun ottamatta mitään kuviointia. Naaraan etusiipien yläpinnat ovat kuparinpunaiset. Niiden keskiosassa on kaksi mustaa täplää ja ulkoreunassa rinnakkaain kaksi tummaa täpläriviä, joista ulompi on hieman epäselvä. Takasiivet ovat tummanruskeat ja niissä on oranssi reunajuova. Molempien sukupuolien siipien alapinnan pääväri on kellanharmaa ja niissä on hajallaan pieniä mustiä täpliä. Takasiivessä uloimpiin täpliin liittyy valkoinen laikku ja siipeä reunustaa oranssi reunavyö. Toukka on väriltään vihreänkellertävä.

title: Oranssiviikunakaija

text: Oranssiviikunakaija on noin 13 cm pitkä ja painaa 28–35 g. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on yleensä selkäpuolelta vihreä tai vihertävänruskea ja vatsapuolelta kellanvihreä, rinnasta usein oranssi. Naamassa ja kurkussa on valkoista, keltaista tai mustaa kuviointia. Nokka on tummanharmaa, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Sukupuolet eroavat pään kuvioinnin perusteella. Nuori lintu muistuttaa enemmän naarasta höyhenpuvultaan, sen rinta on kuitenkin vihreä ja kurkun sivut ovat oranssit.

title: Kiiltosiilikäs

text: Kiiltosiilikäs on helposti tunnistettava perhoslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään mustanvihreät ja niissä on sininen metallinen hohde. siipien kuviointina ovat väriltään kellanvalkoisesta oranssiin vaihtelevat, epäsäännöllisen muotoiset laikut. Takasiivet ovat karmiininpunaiset. Niissä on mustia laikkuja sekä musta reunus. Ruumis on mustanvihreä, mutta keskiruumiin selkäpuolella on kaksi oranssia juovaa ja takaruumiissa kaksi leveää punaista selkäjuovaa. Siipiväli on 44–56 mm.


query: Milloin Aarne Orjatsalo syntyi?

title: Aarne Orjatsalo

text: Aarne Alarik Orjatsalo (vuoteen 1906 Riddelin, 13. lokakuuta 1883 Simo – 1. tammikuuta 1941 New York) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja -ohjaaja, seikkailija ja kirjailija. Häntä pidetään yleisesti 1900-luvun alkuvuosien parhaana suomalaisena näyttelijänä, ja hän oli kiinnitettynä Kansallisteatteriin, Tampereen Teatteriin ja Tampereen Työväen Teatteriin. Elokuvarooleja hän ei tehnyt.

title: Aarne Orjatsalo

text: Pääosin ajan oikeistolaisen ilmapiirin ja kokemansa häirinnän vuoksi Orjatsalo alkoi suunnittelmaan paluuta Amerikkaan jo kesällä 1930, jolloin hän ensimmäisen kerran anoi passia. Orjatsalo matkusti Yhdysvaltoihin helmikuussa 1931 ilman puolisoaan Toini Aaltosta ja vuotta aikaisemmin syntynyttä tytärtään. Teatterihistorioitsija Lauri Meren mukaan hän ei enää työskennellyt näyttelijänä, mutta Orjatsalon poika Jarno Pennanen kuitenkin väitti hänen esiintyneen menestyksekkäästi ainakin jonkin aikaa paikallisilla työväen näyttämöillä.[14] Viimeisen kerran Orjatsalo esiintyi tiettävästi kiertueella, jolla kerättiin varoja talvisotaan joutuneelle Suomelle.[7] Muutoin hän työskenteli Aleksei Volkoff -nimisenä muun muassa kokkina, taksikuskina ja hovimestarina.[14]

title: Aarne Orjatsalo

text: Aarne Orjatsalo oli naimisissa yhteensä neljä kertaa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli vuosina 1907–1909 helsinkiläinen Siiri Tyrni, joka kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1911.[9] Tyrni oli ennen Orjatsalon kanssa solmimaansa aviolittoa kuulunut Verikoirat-nimiseen salaseuraan, joka ensimmäisen sortokauden aikana teki attentaatteja poliiseja ja venäläisiä santarmeja vastaan.[16] Orjatsalon seuraava puoliso oli hammaslääkäri Hellin Virkkula, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1916. Suhde Virkkulaan loppui 1920-luvun alussa pariskunnan lähdettyä maanpakoon Lontooseen, jossa Orjatsalo avioitui brittiläisen näyttelijän Alice Phillipsin kanssa.[13] Hänen viimeinen puolisonsa oli vuosina 1928–1939 toimittaja Toini Aaltonen, jonka kanssa Orjatsalo sai tyttären vuonna 1930. Aaltonen oli 23 vuotta Orjatsaloa nuorempi.[17]

title: Aarne Orjatsalo

text: Joidenkin väitteiden mukaan Orjatsalo olisi Tampereen taistelun aikana murtautunut valkoisten kaupungin ympärille muodostaman saartorenkaan läpi ja johtanut ”Orjatsalon joukoksi” kutsuttua ryhmää. Pakomatkalla hänen on myös väitetty murhanneen kaksi maanviljelijää Hämeenkyrössä, mutta Etsivä keskuspoliisi ei kuitenkaan sitkeistä tutkimuksistaan huolimatta löytänyt tapauksesta mitään todisteita. Orjatsalo ei todennäköisesti edes murtautunut saartorenkaan läpi, vaan poistui Tampereelta jo ennen kuin valkoiset onnistuivat sen kokonaan saartamaan. Punaisia murtautui ulos Tampereelta 5. huhtikuuta, mutta samana päivänä hän oli todistettavasti pitänyt puheen Viipurissa. Orjatsalon pakomatkasta on esitetty lukuisia silminnäkijähavaintoja, mutta ne eivät kuitenkaan ole luotettavia. Eräs tällainen esiintyy muun muassa Panu Rajalan vuonna 1991 ilmestyneessä Tampereen Työväen Teatterin historiikissa, jossa kerrottu tarina puolestaan pohjautuu neljäkymmentä vuotta aikaisemmin kirjattuun muisteloon.[12]

title: Helsingin Työväen Teatteri

text:
1930-luvun laman myötä Sörnäisten Työväen Näyttämö ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, minkä johdosta Aarne Salonen erosi johtajan tehtävästä vuonna 1930 ja siirtyi näyttelijäksi Porin Teatteriin. Uudeksi johtajaksi valittiin sisällissodan jälkeen Yhdysvaltoihin pakolaiseksi lähtenyt Aarne Orjatsalo, joka oli palannut Suomeen vuotta aikaisemmin. Hän vaihtoi ensitöikseen Sörnäisten Työväen Näyttämön uudeksi nimeksi Helsingin Työväen Teatteri, Orjatsalon tarkoituksena oli ilmeisesti laajentaa teatterin
asiakaspohjaa karsimalla sen paikallista leimaa. Marraskuussa 1930 voimaan tulleiden kommunistilakien myötä työväenliikeen toimintaedellytykset Suomessa heikkenivät ja myös Vallilan työväentalo ja samalla myös Helsingin Työväen Teatteri suljettiin väliaikaisesti. Aarne Orjatsalo onnistui kuitenkin suhteillaan sosialidemokraattisiin kansanedustajiin saamaan luvan näytelmäharjoituksille.

title: Aarne Orjatsalo

text: Aarne Orjatsalo syntyi virkamiesperheeseen Lapin Simossa vuonna 1883. Hänen isänsä suku oli kotoisin Satakunnan Hämeenkyröstä. Orjatsalon vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Karl Alaric Riddelin (1858–1934) ja Anna Aline Braxén (1859–1942). Riddelinin perhe oli suhteellisen varakas, suvun miehet olivat perinteisesti opiskelleet yliopistossa jo 1700-luvulta lähtien. Aarne Orjatsalon sukulaisia oli muun muassa suomalaisuusmies Agathon Meurman, joka oli hänen isänsä eno.[4]

title: Aarne Orjatsalo

text: Vuonna 1906 Orjatsalolla oli skandaalinkäryinen suhde näyttelijä Ain’Elisabet Pennaseen, jonka veli Väinö päätti suhteesta syntyneen aviottoman lapsen vuoksi ryhtyä puolustamaan sisarensa kunniaa ampumalla Orjatsaloa. Teatterin tiloissa ammuttu luoti ei kuitenkaan osunut kohteeseensa. Yksinhuoltajaksi jäänyt Pennanen ja Orjatsalo jatkoivat tämän jälkeen väliensä selvittelyä sanallisin keinoin. Kirjailijaksi ryhtynyt Pennanen julkaisi vuonna 1906 fiktiivisen romaanin Voimaihmisiä, jonka henkilöhahmojen esikuvat olivat helposti tunnistettavissa. Hän sai suuren yleisön sympatiat puolelleen kuvaamalla kirjan päähenkilön kapellimestari Georg Braunin viehätysvoimaansa hyväksikäyttävänä naissankarina. Orjatsalo puolestaan vastasi Pennasen kirjaan julkaisemalla seuraavana vuonna ainoaksi jääneen romaaninsa Viettelijä. Siinä nainen on selkeästi viettelevä osapuoli. Orjatsalon teosta pidettiin aikanaan jopa pornografisena. Pariskunnan tarinaa käytti myöhemmin hyväkseen myös Ain’Elisabet Pennasen veljentytär Eila Pennanen kirjoittaessaan omaa Tamperelle sijoittuvaa romaanitrilogiaansa.[9]

title: Ain’Elisabet Pennanen

text: Pennasen vanhemmat olivat Heikki Pennanen ja Maria Sofia Sjödahl. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 ja suoritti talouskoulun opettajatarkurssin 1904. Ollessaan näyttelijänä Tampereen Teatterissa Pennanen tapasi näyttelijä Aarne Orjatsalon. Heillä oli lyhyt suhde, josta syntyi vuonna 1906 Jarno Pennanen. Tapauksesta syntyi skandaali Tampereella, koska Ain'Elisabet Pennanen kieltäytyi menemästä naimisiin Orjatsalon kanssa ja kasvatti poikansa yksinhuoltajana. Hän kirjoitti myös suhteesta avainromaanin "Voimaihmisiä" (1906), jossa Orjatsalo esiintyi hirviömäisen viettelijän, kapellimestari Georg Braunin muodossa. Samoihin aikoihin Ain'Elisabet Pennanen julkaisi myös esikoisrunokokoelmansa "Tshandalan vanki" (1907).

title: Aarne Orjatsalo

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Reuna, Paula| title = Legendaarisen näyttelijän paluu – Aarne Orjatsalon Suomen vuodet 1929–1931| publisher = Tampereen yliopisto| year = 2010| version = Historian pro gradu -tutkielma| format = [ online version]}}

title: Aarne Orjatsalo

text: Orjatsalo ehti vielä ennen sisällissodan syttymistä olla mukana perustamassa Työväen Näyttämöiden Liittoa joulukuussa 1917. Hän toimi myös sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Tampereen punakaartiin Orjatsalo liittyi heti sisällissodan sytyttyä tammikuussa 1918. Väinö Tannerin ja Hannes Ryömän myöhemmän todistuksen mukaan hän palveli punakaartissa ainoastaan lääkintäosastossa, ja lisäksi Orjatsalo toimi vallankumouskomitean propagandapuhujana. Hän piti puheita ja lausui runoja ainakin Tampereella, Helsingissä ja Viipurissa järjestetyissä tapahtumissa. Orjatsalo oli jo ennen sotaa vieraillut puhujana useissa SDP:n tilaisuuksissa. Hänen sisällissodan aikaisten puheidensa on arveltu olleen Oskari Tokoin kirjoittamia, koska ne noudattivat hänen poliittisia linjauksiaan. Esimerkiksi 29. maaliskuuta Orjatsalo piti Kansallisteatterissa voimakkaasti Saksan vastaisen puheen, jonka katsottiin pohjustaneen Tokoin suunnitelmia asettua ensimmäisessä maailmansodassa ympärysvaltojen puolelle.[8] Orjatsalo kertoi myös sisällissodan aikana käyneensä huhtikuun alussa 1918 neuvottelemassa Moskovassa yhdessä Tokoin ja siskonmiehensä K. E. Primus-Nymanin kanssa.[12]

title: Aarne Orjatsalo

text: Kun Muurmannin legioona syksyllä 1919 lakkautettiin, joutuivat muun muassa Orjatsalo sekä Oskari Tokoi ja Verner Lehtimäki lähtemään maanpakoon. Orjatsalo pakeni toisen puolisonsa hammaslääkäri Hellin Virkkulan kanssa Englantiin, jossa hänelle maaliskuussa 1920 myönnettiin ero brittiarmeijan palveluksesta.[13] Lontoossa Orjatsalo työskenteli aluksi kamaripalvelijana ja esiintyi katulaulajana, kunnes sai myöhemmin kinnityksen Lontoon Winter Garden -teatteriin. Hän oli mukana Sally-nimisessä musiikkikomediassa, jossa vastanäyttelijänä oli muun muassa tunnettu brittiläinen koomikko Leslie Henson. Näytelmää esitettiin yli 300 kertaa ja Alaric Arnee -nimellä esiintynyt Orjatsalo sai myös Lontoon lehdistöltä kiittäviä arvosteluja. Winter Gardenin ohjelmiston muodostaneet kevyet komediat eivät kuitenkaan miellyttäneet häntä näyttelijänä. Lontoossa Orjatsalon kerrotaan tavanneen myös Charlie Chaplinin, mutta hän ei itse uskonut elokuvaan ja sen mahdollisuuksiin.[8] Englannissa Orjatsalo myös erosi Hellin Virkkulasta ja avioitui brittiläisen näyttelijän Alice Phillipsin kanssa.[13] Virkkulan ja Orjatsalon suhde oli rakoillut jo Neuvosto-Venäjän aikoina ja Lontoossa tilanne vain paheni entisestään.[8]

title: Aarne Orjatsalo

text: Matkarahojen hankkimisen jälkeen Orjatsalo palasi lopulta Suomeen helmikuussa 1929. Mukanaan hänellä oli uusi puoliso, Orjatsaloa 23 vuotta nuorempi amerikansuomalainen Toini Aaltonen. Laivalla Kööpenhaminan kautta Hankoon saapunut Orjatsalo pidätettiin heti satamassa ja toimitettiin Helsinkiin Etsivän keskuspoliisin kuulusteltavaksi. Viranomaiset olivat kiinnostuneet hänestä koko sisällissodan jälkeisen ajan. Orjatsalosta oli koko 1920-luku kirjattu erilaisia havaintoja, jotka kuitenkin olivat lähes kaikki täysin perättömiä. Hänet oli ilmoitettu nähdyksi muun muassa Helsingin Seurasaaressa ja Kiinan Shanghaissa. Ainoa varma tieto oli New Yorkista, jossa eräs suomalainen oli Orjatsaloon törmännyt. Viikon mittaisen pidätysajan jälkeen Etsivä keskuspoliisi vapautti Orjatsalon. Häntä ei pystytty osoittamaan syylliseksi mihinkään sisällissodan aikaiseen toimintaan, joka olisi ollut armahdusten ulkopuolella. Orjatsalon tapaus meni oikeuteen kesäkuussa ja viimein marraskuussa hovioikeus hylkäsi kaikki syytteet.[14]

title: Aarne Orjatsalo

text: Orjatsalo oli lähes kaksi metriä pitkä komea mies, joka oli näyttelijänlahjojensa lisäksi tunnettu muun muassa naisseikkailuistaan. Avioliitossa hän oli elämänsä aikana neljä kertaa. Orjatsalon laajaan ystäväpiiriin lukeutui suuri joukko teatterialan ihmisiä ja muita taiteilijoita sekä aikakauden merkittäviä työväenliikkeen aktiiveja ja vasemmistopoliitikkoja. Sisällissodan aikaisten tapahtumien johdosta hän oli kuitenkin porvarillisten piirien vihaama, eivätkä myöskään äärivasemmistolaiset suhtautuneet Orjatsaloon enää hänen Muurmannin legioonaan kuulumisensa jälkeen suopeasti. Hän herätti usein ristiriitoja myös työtovereissaan, mutta oli silti kollegoidensa keskuudessa arvostettu ja kunnioitettu. Esimerkiksi Tauno Palo kuvasi Orjatsaloa voimakkaaksi taiteilijapersoonaksi, jossa häntä viehätti erityisesti Orjatsalosta huokunut inhimillinen lämpö.[1]

title: Aarne Orjatsalo

text: Sodan loppuvaiheissa valkoisilta kuolemantuomion saanut Orjatsalo pakeni Suomesta aluksi Pietariin ja tapasi myöhemmin Moskovassa Otto Wille Kuusisen, jonka kehotuksesta hän hakeutui brittien muodostamaan Muurmannin legioonaan. Se oli lähinnä rajan yli paenneista punakaartilaisista muodostettu yksikkö, joka vuosina 1918–1919 taisteli Petsamossa ja Itä-Karjalassa saksalaisia sekä niin sanottuja Vienan retkiä tehneitä suomalaisia vastaan. Orjatsalo ei aluksi liittynyt sen suomalaiseen osastoon, vaan pääsi kielitaitoisena suoraan päällystön alaisuuteen.[8] Hän sai brittikenraali Frederick Cuthbert Poolelta luutnantin[6] arvon ja uuden nimen Alaric Arnee, jota hän myöhemmin käytti myös Englannissa ja Pohjois-Amerikassa.[13] Elokuun 2. päivänä Orjatsalo oli mukana ranskalaisten ja brittien tekemässä Arkangelin valtauksessa, joka Oskari Tokoin mukaan suoritettiin ”laukaustakaan ampumatta”. Orjatsalon osallistuminen operaatioon tarkoitti myös sitä, että hän samalla taisteli bolševikkejä vastaan.[8]

title: Aarne Orjatsalo

text: Kansallisteatterin jälkeen Orjatsalo oli vuodet 1904–1906 kiinnitettynä Tampereen Teatteriin. Hänen merkittävimpiin rooleihinsa kuuluivat nimiosat Shakespearen näytelmissä Otello ja Hamlet, joista hän sai kiitosta arvostelijoilta. Ainoastaan kokoomuslainen Aamulehti suhtautui Orjatsalon roolisuorituksiin hieman varautuneemmin, vaikkei kiistänytkään hänen näyttelijäntaitojaan. Orjatsalo kohosi kevätkaudella 1906 myös Tampereen Teatterin johtajaksi, mutta joutui eroamaan nopeasti, kun suhde näyttelijäharjoittelija Ain’Elisabet Pennaseen paljastui.[9] Myöhemmin Orjatsalo oli nimiroolissa muun muassa toukokuussa 1910 ensi-iltaan tulleessa Arvid Järnefeltin näytelmässä Titus, johon hänet valittiin juuri kirjailijan omasta pyynnöstä.[9] Yleisömenestykseksi muodostuneen näytelmän musiikin sävelsi Armas Järnefelt ja orkesteria johti Robert Kajanus.[7] Samoihin aikoihin Orjatsalo vaihtoi sukunimensä Riddelin myöhemmin tunnetuksi tulleeseen muotoonsa. Sen taustalla oli hänen suomenmielisen isänsä vuonna 1906 tekemä nimenmuutos Ritarsaloksi. Orjatsalo näki siinä poliittista symboliikkaa ja päätti suomentaa oman nimensä paremmin työväenaatteeseen sopivaksi.[4]

title: Aarne Orjatsalo

text: Vaikka Orjatsalo onnistui Englannissa pääsemään paikallisiin seurapiireihin,[8] muutti hän puolisoineen pian Kanadan Ontarioon ja sieltä vuonna 1923 edelleen Yhdysvaltoihin. Hän vaikutti muun muassa New Yorkissa, jossa Orjatsalo teki sekalaisia töitä, sekä johti paikallisten suomalaissiirtolaisten työväenteatteria.[13] Hän esiintyi myös vanhoissa menestysrooleissaan. Paikalliset kriitikot pitivät Orjatsalon Hamletia parempana kuin samaan aikaan roolia esittäneen John Barrymoren suoritusta.[8] Vuosina 1924–1925 Orjatsalo esiintyi lukuisissa eri teattereissa ympäri maata.[7]

title: Aarne Orjatsalo

text: Tampereen Työväen Teatteriin Orjatsalo palasi seitsemän vuoden tauon jälkeen syksyllä 1917, jolloin hän aloitti sen uutena johtajana. Taustalla oli ilmeisesti Kansallisteatterin johtajan Jalmari Lahdensuon siirtyminen Tampereen Teatteriin; Orjatsalo koki tämän kohdelleen itseään pääkaupungissa epäoikeudenmukaisesti ja halusi päästä Tampereelle johtamaan kilpailevaa teatteria. Työväen Teatterin syyskausi muodostuikin menestykseksi, ja Orjatsalo esitti itse päärooleja muun muassa Hamletissa ja Gogolin Reviisorissa. Tammikuussa 1918 hän ehti vielä esiintymään Edmund Keanin nimiroolissa näytelmän ensi-illassa, kunnes teatteri sisällissodan syttymisen vuoksi suljettiin.[11]

title: Aarne Orjatsalo

text: Seuraavana syksynä Tampereen Työväen Teatteri ei kuitenkaan ollut enää kiinnostunut Orjatsalosta. Taustalla oli vähenevät yleisömäärät ja erityisesti se, että teatterinjohtaja Kosti Elo pelkäsi Orjatsaloon liittyvän kohun ja häirinnän myötä menettävänsä porvallisia katsojia, joita oli teatteriyleisön joukossa jo suuri määrä. Lisäksi vaikutusvaltaisen Rafael Haarlan, joka oli myös äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen näkyvä jäsen, epäiltiin suhtautuvan kielteisesti teatterin kaupunginavustuksiin, mikäli Orjatsalo jatkaisi. Näytäntökaudella 1929–1930 hän esiintyikin Työväen Teatterissa ainoastaan kerran helmikuussa 1930, jolloin esitettiin Orjatsalon kirjoittama kiertuenäytelmä Wall Streetin susi. Sitä esitettiin myös lukuisilla paikkakunnilla eri puolilla maata, mutta näytännöt epäonnistuivat usein Lapuan liikkeen häirinnän vuoksi.[14]

title: Aarne Orjatsalo

text: Erottuaan Tampereen Teatterin näyttelijäkunnasta vuonna 1910 Orjatsalo siirtyi pariksi vuodeksi Tampereen Työväen Teatteriin johtaja Tilda Vuoren houkuttelemana. Vuosina 1912–1913 hän esiintyi jälleen Kansallisteatterissa, mutta tällä kertaa vierailijana, koska johtokunta ei suostunut palkkaamaan Orjatsaloa vakituiseksi näyttelijäksi. Hän oli myös vierailijana Kansan Näyttämöllä 1912 ja 1914[6], järjesti ympäri Suomea suuntautuneita omia teatterikiertueita ja teki valtiolta saamiensa apurahojen turvin opintomatkoja eri puolille Eurooppaa. Vuonna 1913 Orjatsalo esitti kiertueella hyvän ystävänsä Eino Leinon unohduksiin jäänyttä näytelmää Carinus, jonka tämä oli kirjoittanut unkarilaisen kirjailijan Mór Jókain samannimisen novellin mukaan.[10]

title: Aarne Orjatsalo

text: Orjatsalon ja Ain’Elisabet Pennasen poika on kirjailija Jarno Pennanen. Hänen poikansa puolestaan on teatteriohjaaja Jotaarkka Pennanen.[6]

title: Aarne Orjatsalo

text: Vaikka suomalainen teatterihistoria pitää Orjatsaloa oman aikakautensa merkittävimpiin lukeutuvana näyttelijänä, hänen elämäänsä ei ole tutkittu kovinkaan tarkkaan ja esimerkiksi elämäkertaa ei Orjatsalosta ole kirjoitettu.[2] Omat muistelmansa hän laati jo 1920-luvun alussa, mutta käsikirjoitus on kadonnut. Anja Vammelvuo kirjoitti Orjatsalosta 1970-luvun puolivälissä näytelmän Tulee aika toinenkin, jonka ensi-ilta oli vuonna 1982 Turun kaupunginteatterissa. Orjatsalon pojanpojan Jotaarkka Pennasen ohjaaman näytelmän pääosassa oli Hannu Lauri.[3]

title: Aarne Orjatsalo

text: Jotaarkka Pennanen: Orjatsalo – Taiteilija politiikan kurimuksessa. Sanasato, 2017. ISBN 978-952-7176-45-0. Anja Vammelvuo: Tulee aika toinenkin – näyttelijä-rosvopäällikkö Aarne Orjatsalon elämä (näytelmä). Otava, 1983. ISBN 951-1-07587-X.

title: Aarne Orjatsalo

text: Joulukuussa 1929 Orjatsalo solmi sopimuksen helsinkiläisen Sörnäisten Työväen Näyttämön kanssa amerikkalaisen Channing Pollockin näytelmästä Ristiinnaulittu. Näytelmässä oli mukana muun muassa uraansa aloitellut Tauno Palo, joka nyrkkeilyä harrastaneena toimi myös Orjatsalon ”henkivartijana” hänen joutuessaan Helsingin kaduilla oikeistolaisten ahdistelemaksi.[14] Ristiinnaulitusta muodostui suurmenestys, jota kävi katsomassa koko Helsinki, vaikka Orjatsalo olikin poliittisesti leimattu. Syksyllä 1930 hän korvasi Porin Teatteriin siirtyneen Aarne Salosen Sörnäisten Työväen Näyttämön johtajana. Orjatsalon suunnittelema ohjelmisto oli hyvin kunnianhimoinen, ja se sisälsi George Bernard Shaw’n, Alexandre Dumas nuoremman, Lauri Haarlan ja Nikolai Gogolin tuotantoa. Näytelmistä toteutettiin Dumas’n Sankareita sekä Gogolin Reviisori. Orjatsalo myös muutti tuolloin Vallilan työväentalolla toimineen teatterin nimen Helsingin Työväenteatteriksi. Samana vuonna säädettyjen niin sanottujen kommunistilakien nojalla teatterin toiminta lakkautettiin väliaikaisesti syksyllä 1930, mutta Orjatsalo onnistui kuitenkin suhteillaan saamaan luvan harjoitusten jatkamiseksi. Teatterinjohtajan toimensa ohella hän opetti puhetekniikkaa Vallilassa sijaitsevassa Euranlinnassa, jossa hänen oppilaanaan oli muun muassa Tauno Palo. Siellä luennoivat myös T. I. Wuorenrinne teatterihistoriasta ja Mikko Erich Shakespearen tuotannosta.[1] Orjatsalon aika Sörnäisten Työväen Näyttämön johdossa ei kuitenkaan kestänyt pitkään, vaan hänet vapautettiin tehtävästä jo tammikuussa 1931. Syynä olivat erilaiset ristiriidat sekä teatterin henkilökunnan että muun johdon kanssa. Ongelmia aiheutti myös Orjatsalon runsas alkoholinkäyttö.[14]

title: Aarne Orjatsalo

text: Vuonna 1901 Orjatsalo lopetti keskikoulun ja liittyi näyttelijäksi Viipurin Suomalaiseen Maaseututeatteriin. Vielä samana vuonna hän vaihtoi Helsingin Suomalaiseen Teatteriin,[4] jonne hänet kiinnitti teatteria vuonna 1872 perustamassa ollut Kaarlo Bergbom.[7] Orjatsalo myös ryhtyi käymään Suomalaisen teatterin teatterikoulua, opettajinaan Hemmo Kallio ja Adolf Lindfors.[6] Keväällä 1902 teatteri muutti nimensä Suomen Kansallisteatteriksi, ja samalla valmistui myös uusi teatteritalo, jonka vihkiäisnäytelmässä Pohjolan häät Orjatsalo esitti näkyvässä roolissa Lemminkäistä. Vuotta myöhemmin hän sai ylistystä roolisuorituksestaan Siunauksen toivo -näytelmässä ja oli jo 20-vuotiaana onnistunut kohoamaan tavallisten rivinäyttelijöiden yläpuolelle.[4]

title: Aarne Orjatsalo

text: Orjatsalo halusi jo nuorena yliopiston sijasta kulttuurin ja näyttämöelämän pariin, mikä aiheutti huonot välit isän kanssa. Äitinsä puolelta Orjatsalo oli taiteilijasukua, hänen isoäitinsä Olivia Braxénin veli oli Suomalaisen Teatterin vuonna 1879 kuollut näyttelijä Arthur Lundahl ja sisaruksissa oli myös muita näyttelijöitä.[4] Varhaislapsuutensa Orjatsalo vietti Kainuussa Paltaniemen kylässä[5] ja kävi alkeiskoulua Kajaanissa sekä myöhemmin oppikoulua seitsemännelle luokalle saakka Vaasassa, Tampereella ja Helsingissä.[6] Kouluaikoinaan hän asui muun muassa enonsa Hjalmar Braxénin luona, joka tunnettiin saarnamiehenä ja yhtenä Suomen vapaakirkollisen liikkeen johtohahmoista.[4] Näyttelijä Kaarlo Braxén oli Orjatsalon serkku.[6]

title: Aarne Orjatsalo

text: Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen jo sen perustamisvuonna 1903 liittynyt Orjatsalo osallistui myöhemmin Suomen sisällissotaan punaisten riveissä, minkä vuoksi hän joutui sodan päätyttyä lähtemään maanpakoon. Vuosina 1918–1919 Orjatsalo oli Vienan Karjalassa upseerina brittien kokoamassa Muurmannin legioonassa ja muutti myöhemmin Englannin kautta Yhdysvaltoihin. Punaisten joukkoarmahdus mahdollisti Orjatsalon paluun Suomeen 1920-luvun lopussa, mutta samaan aikaan nousseen oikeistoradikalismin vuoksi hän joutui nopeasti muuttamaan takaisin Yhdysvaltoihin, missä hän vietti viimeiset elinvuotensa.

title: Aarne Orjatsalo

text: Aarne Orjatsalo kuoli keuhkosyöpään newyorkilaisessa varattomien sairaalassa uudenvuodenpäivänä 1941. Hänen ruumiinsa tuotiin Suomeen tuhkattavaksi myöhemmin samana vuonna.[14] Orjatsalon uurna on sijoitettu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan uurnaholviin.[15]

title: Aarne Orjatsalo

text: Orjatsalon ensimmäiset esiintymiset olivat maaliskuun puolivälissä 1929 Viipurin Työväen Teatterissa ja Lappeenrannan Työväen Näyttämöllä, koska Tampereen Työväen Teatterilla ei ollut vielä hänelle sopivaa näytelmää valmiina.[14] Orjatsalo esitti paikkakunnilla Elinan surmaa yhdessä Elli Tompurin kanssa.[7] Huhti–toukokuussa Orjatsalo oli päätähtenä Tampereen lisäksi Koiton Näyttämöllä Helsingissä esitetyssä Antonio Morenon näytelmässä Oikea rakastaja. Siitä muodostui suurmenestys molemmilla paikkakunnilla. Toukokuussa sai vielä ensi-iltansa Tampereen Työväen Teatterin Reviisori, jossa Orjatsalolla luonnollisesti oli päärooli. Sisällissodan jäljiltä kansakunta oli jakautunut niin, että esimerkiksi porvarillinen Aamulehti ei kirjoittanut sanallakaan Orjatsalon esiintymisistä. Lehti uutisoi ainoastaan hänen saapumisensa Suomeen ja senkin erittäin kielteisessä sävyssä. Vastineeksi Tampereen Työväen Teatteri veti ilmoituksensa pois Aamulehdestä, minkä jälkeen ainoana uutiskanavana Tampereella toimivat teatterin levittämät lentolehtiset sekä sosiaalidemokraattinen Kansan Lehti. Aamulehti julkaisi myös lukuisia Orjatsaloa arvostelleita yleisönosastokirjoituksia, joiden takana oli ilmeisesti häntä katkerasti vihannut liikemies Rafael Haarla.[14]

title: Aarne Orjatsalo

text: Orjatsalo esiintyi Kansallisteatterissa vuoteen 1904, jolloin hän joutui eroamaan epäiltynä näyttelijätoverinsa turkin varastamisesta. Todellisena syynä oli kuitenkin todennäköisemmin Orjatsalon poliittinen aktivismi, sillä hän oli liittynyt sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuoden 1903 Forssan puoluekokouksen yhteydessä.[4] Jotaarkka Pennanen on arvellut hänen kiinnostuksensa sosialismia kohtaan heränneen enonsa Hjalmar Braxénin kanssa käydyistä keskusteluista. Braxén oli nuoruudessaan kulkenut Aurora Karamzinin kanssa Helsingin köyhälistön asuinkortteleissa. Orjatsalon tiedetään jo aivan vuosisadan alkuvuosina tutustuneen muun muassa sosiaalidemokratian johtaviin teoreetikkoihin lukeutuneen Karl Kautskyn ajatuksiin. Myös tolstoilaisena tunnetulla Arvid Järnefeltillä oli suuri vaikutus Orjatsaloon.[8]

title: Aarne Orjatsalo

text: Aarne Orjatsalo alkoi vakavissaan suunnittelemaan Suomeen paluuta kesällä 1927, jolloin hän lähetti kirjeen ystävälleen Emmanuel Lammelle, joka toimi myös Työväen Näyttömöliiton johdossa. Orjatsalo ilmaisi halukkuutensa palata kotimaahansa ja näytellä työväenteattereissa. Porvarillisten näyttämöiden kanssa hän ei kuitenkaan halunnut olla missään tekemisissä. Vastauskirjeessään Lammi ilmoitti Orjatsalolle, ettei häntä tulla Suomessa syyttämään sisällissodan aikaisesta toiminnastaan. Takeena olivat useiden sosiaalidemokraattisten poliitikkojen, kuten pääministeri Väinö Tannerin vakuuttelut. Heikon työtilanteen lisäksi Orjatsalon paluuseen vaikuttivat hänen koti-ikävänsä ja erimielisyydet amerikansuomalaisen työväenliikkeen kanssa. Erityisesti kommunistit pitivät Orjatsaloa petturina hänen Muurmannin legioonan aikaisen toimintansa vuoksi.[14]


query: Mikä on Päijänteen vesipinta-ala?

title: Päijänne

text: Päijänne (ruotsiksi aikaisemmin Päjäne) on Kymijoen vesistön pääjärvi ja Suomen toiseksi suurin järvi. Se sijaitsee Päijät-Hämeen ja Keski-Suomen maakuntien alueella. Päijänteen laskujoki Kymijoki virtaa Suomenlahteen. Päijänteen vesipinta-ala on noin 1100 neliökilometriä,[1] minkä lisäksi on saaria noin 330 neliökilometriä.[2] Rantaviivan pituus on noin 2789,15 km[3]. Päijänteessä sijaitsee Suomen sisävesien syvin kohta, jonka syvyys on 95,3 metriä.

title: Liikapuron tekojärvi

text: Liikapuron tekojärvi on tekojärvi Kurikan kaakkoisosassa Ylivallin kylässä, entisen Jalasjärven kunnan alueella. Liikapuron tekojärvi on yksi Etelä-Pohjanmaalle tehdyistä tekojärvistä, joiden tarkoituksena on säännöstellä Kyrönjoen tulvia. Liikapuron tekojärven vesipinta-ala on 310 hehtaaria ja sen valuma-alue on 2 700 hehtaaria. Se kuuluu Seinäjoen valuma-alueeseen.

title: Liminganlahti

text: Liminganlahden vesipinta-ala on 109 km², kun alueen länsirajana käytetään kuviteltua linjaa Lumijoen Varjakasta Rokonkarin saaren kautta Oulun Riutunkariin. Lahden pituus on suurimmillaan noin 15 kilometriä, ja pohjukassa sen leveys on suurimmillaan noin kymmenen kilometriä.

title: Røssvatnet

text: Røssvatnet () on Norjan toiseksi suurin järvi. Se sijaitsee Hattfjelldalin ja Hemnesin kuntien alueella, Nordlandin läänissä. Järven vesipinta-ala on 219 neliökilometriä. Røssvatnin alueella on asunut ihmisiä kivikaudesta asti.

title: Beverly Hills

text: Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan Beverly Hillsin pinta-ala on 14,7 km² josta 14,7 km² maata, vesipinta-alaa alueella ei ole ollenkaan.

title: Häränsilmä (Lahti)

text: Häränsilmä on 1983 luonnonsuojelualueeksi rauhoitettu suppalampi Lahden stadionin läheisyydessä. Sen alkuperäinen pinta-ala on ollut 1 ha, mutta umpeenkasvun vuoksi sen vesipinta-ala on supistunut 0,2 hehtaariin.

title: Ala-Kivijärvi

text: Ala-Kivijärvi on osa Valkealan reittiä, reitin pituus on yhteensä 113 kilometriä ja putouskorkeutta noin 19 metriä Kivijärvestä Kymijokeen. Reitin valuma-alue on pinta-alaltaan 1 250 km² ja järvien vesipinta-ala yli 130 km². Kivijärven reitin[5] valuma-alueen koko on 84,6 km².

title: Valtioneuvoston valtakunnallinen lintuvesiensuojeluohjelma

text: Suojeluala käsittää 287 kohdetta, joilla on vesipinta-alaa 580 neliökilometriä ja maapinta-alaa 250 neliökilometriä, yhteensä 835 neliökilometriä. Lintuvesiensuojeluohjelman alueet sijaitsevat pääasiassa Etelä-Suomessa yksityisillä mailla. Jotkut lintuvesiensuojeluohjelmaan kuuluvat alueet voivat kuulua myös muihin luonnonsuojelulueisiin, kuten Natura 2000 -alueisiin.

title: Valkealan reitti

text: Valkealan reitillä on pituutta Rutolaan 113 km ja putouskorkeutta noin 19 metriä Kivijärvestä Kymijokeen. Reitin valuma-alue on pinta-alaltaan 1 250 km² ja järvien vesipinta-ala yli 130 km².

title: Kiovan tekojärvi

text: Tekojärven pituus on 110 kilometriä ja leveys enimmillään 12 kilometriä keskileveyden ollessa 8,4 kilometriä. Altaan vesipinta-ala on 922 neliökilometriä, keskisyvyys 4,0 metriä ja vesitilavuus on 3,7 kuutiokilometriä, josta 1,2 km on käytettävissä.

title: Viitasaari

text: Viitasaari on järvien ja koskien pitäjä. Siellä on 230 järveä, ja sen vesipinta-ala on 21,4 % kaupungin kokonaispinta-alasta. Vesistöjä on kaikkiaan 340,46 km². Suurimmat järvet ovat Keitele, Kolima, Muuruejärvi, Löytänä ja Suotajärvi.

title: Päijänne

text: Päijänteen pinta-ala on 1118km². Järvi on 119 kilometriä pitkä, ja sen suurin leveys on 28 kilometriä.[4] Päijänteen suurimpia selkiä ovat keskiosan Tehinselkä ja Judinsalonselkä, eteläosan Asikkalanselkä ja pohjoisosan Vanhanselkä ja Ristinselkä. Suomen sisävesien syvin kohta (95,3m) sijaitsee Ristinselällä Toivakan kunnassa Rappukallion edustalla. Syvänne on merkitty Päijänteen Ristinselälle sekä Päijänteen merikarttasarjaan erikoismerkillä. Useissa tietosanakirjoissa esiintyvä virheellinen tieto, jonka mukaan kohta olisi peräti 104 metriä syvä, perustuu venäläisten mittaustulosten virheelliseen tulkintaan. Päijänteen keskisyvyys on 16,2 metriä. Suuria saaria ovat muun muassa Virmailansaari, Salonsaari, Judinsalo, Onkisalo, Paatsalo, Muuratsalo, Haukkasalo ja Vuoritsalo, ja kaikkiaan saaria on 1886 kappaletta.[5]

title: Krementšukin tekojärvi

text:
Krementšukin tekojärvi (; ) on Ukrainan keskiosissa sijaitseva, pinta-alaltaan Euroopan seitsemänneksi suurin tekojärvi ja 11. suurin makeanveden allas. Se muodostaa osan Dneprin pääuomaa, ja on noin 140–250 kilometriä pääkaupunki Kiovasta kaakkoon. Tekojärvi sijaitsee osittain Tšerkasyn, Pultavan ja Kirovohradin alueilla. Tekojärvi syntyi Krementšukin vesivoimalapadon rakentamisen seurauksena Dnepriin vuosina 1959–1961.
Tekojärven pituus on 149–185 kilometriä ja leveys enimmillään 28 kilometriä (keskimäärin 13,2 km). Pinta-ala on 2 552 neliökilometriä eli runsas kaksi kertaa Päijänteen ala, ja vesitilavuus 13,5 kuutiokilometriä, joka on hieman Päijänteen tilavuutta enemmän. Tekojärveä käytetään muun muassa kasteluun, tulvien ehkäisyyn, kalastukseen ja vesitienä. Tärkeimmät satamakaupungit ovat Tšerkasy ja Svitlovodsk.

title: Vuoritsalon lampi

text: Jyväskylässä sijaitsevan Päijänteen saaren Vuoritsalon pohjoisosassa on nimetön lampi. Se sijaitsee kattilamaisessa syventymässä saaren korkeimman kohdan läheisyydessä. Sen pinta on noin 53 metriä Päijänteen pintaa ylempänä. Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja rantaviiva 0,4 kilometriä. Lammen rannalla on kota, jota on käytetty leirikoulutoiminnassa.

title: Kah’ovkan tekojärvi

text: Tekojärven pituus on 240 kilometriä ja leveys enimmillään 23 kilometriä. Pinta-ala on 2 155 neliökilometriä eli noin kaksi kertaa Päijänteen ala, keskisyvyys 8,4 metriä (vaihteluväli 3-26 m; maksimi 32 m). Tekoaltaan kokonaisvesitilavuus on 18,15 kuutiokilometriä (noin 1,5 kertaa Päijänteen tilavuus), josta 6,78 km on käytettävissä. Helmikuussa 2018 oli rakenteilla Kah’ovkan 2. vesivoimala, jolla vesivoimayhtiö UkrHidroenerho pyrkii optimoimaan vesivoiman tuotantoa Kah’ovkan tekojärvestä. Tämä tuo valmistuessaan aiemman 335 MW:n voimalan (HES-1) lisäksi 250 MW uutta voimalakapasiteettia (HES-2).

title: Kotilammin tekojärvi

text: Kotilammin tekojärvi on Kyrönjoen tulvasuojeluksi rakennettu tekojärvi, joka sijaitsee Isossakyrössä. Sen vesipinta-ala on 104 hehtaaria ja valuma-ala on 5 500 hehtaaria. Järvi kuuluu Kyrönjoen valuma-alueeseen.

title: Virginia

text: Virginia on pinta-alaltaan 110 784,67km2 josta vesipinta-alan määrä on 8236,5km2. Virginia on siis Yhdysvaltojen valtioista pinta-alan suuruusjärjestykseltään sijalla 35[1]. Virginian rajanaapureita ovat Maryland koillisessa, Länsi-Virginia pohjoisessa, Kentucky lännessä, Tennessee lounaassa ja Pohjois-Carolina etelässä.

title: Tiiksjärvi (Louhen piiri)

text: Tiiksjärvi (karj. Tiikšenjärvi, ) on Koutajoen vesistöön kuuluva järvi Louhen piirissä Karjalan tasavallan pohjoisrajalla Venäjällä. Järven vesistön pinta-ala on 1 080 km. Järven vesipinta-ala on 209 km. Järven kokonaispinta-ala on 232 km² saaret mukaan lukien. Saaria on yli 340; järven rannat ovat rikkonaiset ja jyrkät. Järven pinta on 111 metriä merenpinnan yläpuolella.

title: Suur-Päijänteen alue

text: Suur-Päijänteen alue (vesistöaluetunnus 14.2) on Kymijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 5 473,69 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 26,75 %. Vesistön alueen alarajana on Kalkkinen, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 26 459,34 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,87 %.

title: Matagordanlahti

text: Matagordanlahti on estuaareista muodostunut lahti Pohjois-Amerikassa Texasin rannikolla. Kapea niemimaa erottaa Matagordanlahden Meksikonlahdesta. Matagordanlahden keskisyvyys on noin kaksi metriä ja sen vesipinta-ala 1 093 neliökilometriä.

title: Luettelo Kanadan provinsseista ja territorioista pinta-alan mukaan

text: Kokonaispinta-alaan lasketaan sekä maa- että vesipinta-ala.

title: Päijänteen kansallispuisto

text: Päijänteen kansallispuisto on Padasjoen, Asikkalan ja Sysmän alueella sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 14 neliökilometriä ja se on perustettu vuonna 1993.

title: Alamedan piirikunta

text: Alamedan piirikunnan pinta-ala vuonna 2010 oli 1 914 km². Vesipinta-ala oli 217 km² vuonna 2001.

title: Lake Lanier

text: Sokkeloisen tekojärven vesipinta-ala on noin 150 neliökilometriä ja rantaviiva noin 1 100 kilometriä ja vesimäärä noin 1,3 kuutiokilometriä. Normaalisti vedenpinta on 326 metriä merenpinnan yläpuolella.

title: Kauhajärvi (järvi)

text: Kauhajärvi on Kauhajärven kylässä Kauhajoella sijaitseva järvi, jonka vesipinta-ala on 102 hehtaaria. Se kuuluu Kauhajoen valuma-alueeseen. Järven valuma-alue on 600 hehtaarin laajuinen. Kauhajärven laskujoki on Kauhajoki.

title: Uimahalli

text: Suomen ensimmäinen uimahalli oli Yrjönkadun uimahalli Helsingissä, joka valmistui vuonna 1928. Seuraavat valmistuivat 1950-luvun puolessavälissä: Turun uimahalli 1954, Jyväskylän uimahalli 1955, Tampereen Pyynikin uimahalli 1956 ja Lahden uimahalli 1956. Eniten uimahalleja Suomeen rakennettiin 1960-luvun lopulta 1970-luvulle. Vuonna 1970 Suomessa oli 41 uimahallia, vilkkaimpina Tikkurilan uimahalli Helsingin maalaiskunnassa (381 000 kävijää v. 1969) ja Pirkkolan liikuntapuiston uimahalli Helsingissä (290 000 kävijää v. 1969). Vuonna 2005 Suomessa oli 264 uimahallia, joista 149 oli pieniä (vesipinta-ala alle 250 neliömetriä, alle 50 000 kävijää vuosittain). Keskisuuria uimahalleja oli 90 ja suuria 25 (vesipinta-ala yli 500 neliömetriä, vähintään 300 000 kävijää vuodessa). Uimahallikäyntejä oli suomalaishalleissa kaikkiaan 24 miljoonaa. Uimahallien lisäksi Suomessa oli 46 kylpylää, joista suurin osa on rakennettu 1980- ja 1990 -luvulla. Ulkoaltaisiin perustuvia maauimaloita on Suomessa parikymmentä eri puolilla maata; niistä suurin ja tunnetuin on Helsingin uimastadion.

title: Tuoppajärvi

text: Tuoppajärven vesipinta-ala on 986 km², kokonaispinta-ala 144 saaren kanssa 1 050 km. Vesistön pinta-ala on 3 530 km. Järven keskisyvyys on 15,2 metriä ja syvin kohta on 56 metriä. Järven vesitilavuus on 14,9 km. Järven pituus luode-kaakkosuunnassa on noin 75 kilometriä ja leveys noin 40 kilometriä. Vedenpinnan taso on noin 109–110 metriä merenpinnan yläpuolella. Vesi on kirkasta, sillä järven näkösyvyys on 6–8 metriä. Järven pintaveden lämpötila kohoaa heinäkuussa 15–18 °C:een. Järvi on jäässä marraskuusta toukokuulle.

title: Alhambra (Kalifornia)

text: Alhambra sijaitsee noin kolmentoista kilometrin päässä Los Angelesin keskustasta. Se rajoittuu luoteessa Etelä-Pasadenaan, pohjoisessa San Marinoon, idässä San Gabrieliin, kaakossa Rosemeadiin, etelässä Monterey Parkiin ja lännessä Los Angelesin kaupunginosiin Monterey Hillsiin ja El Serenoon. Kaupungin pinta-ala on 19,7 neliökilometriä. Kaupungin alueella ei ole lainkaan vesipinta-alaa.

title: Tenniöjoki

text: Tenniöjokeen laskee koillisesta Naruskajoki, kaakosta Kuolajoki, Sieri-, Kuosku- ja Sappioja, luoteesta Maltio- ja Karhujoki, pohjoisesta Pyhäjoki ja Iso Ulmoja sekä monia pienempiä ojia. Tenniöjoen vesistön valuma-alue on noin 4 140 neliökilometriä ja vesipinta-ala noin 300 hehtaaria. Vesistön keskivirtaama on 49 kuutiometriä sekunnissa.

title: Järvirekisteri

text: Järvirekisteri on ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertan osa, johon on järvikortteihin kirjattu perustiedot jokaisesta Suomessa sijaitsevasta pinta-alaltaan yli yhden hehtaarin kokoisesta järvestä. Rekisterissä on järvista sellaisia perustietoja kuten sijaintikunta, vesipinta-ala, rantaviivan pituus ja järvinumero, joka määräytyy valuma-aluejaon mukaan. Joistakin järvistä on olemassa myös yksityiskohtaisempia tietoja, kuten keskisyvyys tai syvin kohta.


query: Mikä on Japanin väkiluku?

title: Japani

text: Japanissa asuu yhteensä noin 127 miljoonaa ihmistä. Maan väestötiheys on suuri ja väestö on keskittynyt suurimmaksi osaksi kaupunkeihin erityisesti Tyynenmeren rannikolle. Väestön merkittävä piirre on sen etninen ja kielellinen homogeenisuus: noin 98,5 prosenttia väestöstä on japanilaisia.[33] Japanissa elää kuitenkin joitakin merkittäviä vähemmistöjä, joista maalle alkuperäisiä ovat pohjoisessa elävät ainut ja eteläisten saarten ryūkyūlaiset sekä sosiaalinen vähemmistö burakulaiset, jotka tekivät feodaalikaudella muiden ”likaisina” pitämiä töitä Intian kastittomien tavoin. Maahan muuttaneita vähemmistöjä ovat korealaiset (0,5 prosenttia väestöstä), kiinalaiset (0,4 prosenttia) ja Japaniin palanneet brasilianjapanilaiset.[33] Maassa asuu myös lähes 200000 Filippiineiltä ja kymmeniä tuhansia Perusta muuttaneita henkilöitä.[62]

title: Kakuda

text: Kakuda () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. lokakuuta 1958. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 30 554 ja asukastiheys 207 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 147,53 neliökilometriä.

title: Iwanuma

text: Iwanuma () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. marraskuuta 1971. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 44 108 ja asukastiheys 730 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 60,45 neliökilometriä.

title: Gifu

text: Kun Gifu sai kaupunkioikeudet vuonna 1889 se oli pieni kaupunki, joka kasvoi maltillisesti Japanin teollistuessa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Japanin asevoimien merkityksen kasvaessa 1930-luvulla kaupungista tuli teollisuuskeskus ja se alkoi kasvaa voimakkaasti. Gifu säilyi vauraana toisen maailmansodan jälkeen, kunnes sen väkiluku alkoi taantua kuten useissa japanilaisissa kaupungeissa 1980- ja 1990-luvuilla. Sen jälkeinen väkiluvun kasvu johtuu pääosin Yanaizun kunnan liittämisestä kaupunkiin, mistä Gifu sai 13 000 uutta asukasta. Kaupungin uudet ulkomaalaiset asukkaat ovat myös tekijä kasvussa ja heitä on yli 9 000. Pian näiden muutosten jälkeen kaupungin talous alkoi kuitenkin elpyä aiempaa voimakkaammin ja väkilukukin kasvaa todellisesti.

title: Gifu

text: Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä Meiji-kauden keskivaiheilla vuonna 1889 Gifusta tehtiin kaupunki. Silloin sen väkiluku oli 25 750 henkeä ja pinta-ala kymmenen neliökilometriä. Varhain aamulla 28. lokakuuta 1891 magnitudin 7,5–8,0 maanjäristys ravisteli aluetta. Noin 37 prosenttia kaupungista tuhoutui tulipaloissa ja 245 ihmistä kuoli sekä 1 260 loukkaantui. Yhteensä 6 336 rakennusta vahingoittui (ja niistä 3 993 tuhoutui kokonaan). Tuhon seurauksena Gifuun rakennettiin Japanin ensimmäinen maanjäristykselle omistettu muistohalli, jossa pidetään muistotilaisuuksia uhreille joka kuun 28. päivä.

title: Yamagata

text: Yamagata () on Yamagatan prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1889. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 252 532, pinta-ala 381,58 km² ja asukastiheys 662,07 ihmistä neliökilometriä kohden.

title: Imizu

text: Imizu () on kaupunki Toyaman prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. marraskuuta 2005. Vuonna 2009 kaupungin väkiluku oli 94 038 ja asukastiheys 861 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 109,18 neliökilometriä.

title: Shizuoka

text: Shizuoka () on Shizuokan prefektuurin pääkaupunki Suruganlahden länsirannalla Honshūn etelärannikolla Japanissa. Kaupungin pinta-ala on 1 411,93 neliökilometriä, väkiluku on 707 183 asukasta (2014) ja väestötiheys siten 500,9 asukasta neliökilometrillä. Shizuoka on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.

title: Shiroishi

text: Shiroishi () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1954. Vuonna 2015 Shiroishin väkiluku oli 35 836 ja asukastiheys 125 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 286,48 neliökilometriä.

title: Kuolemanrangaistus

text: Nykyään eniten teloituksia toimeenpannaan Kiinassa, väkilukuun suhteutettuna määrän arvellaan olevan suurin Singaporessa. Teollisuusmaista (OECD) kuolemantuomiota käytetään Yhdysvalloissa, Japanissa ja Etelä-Koreassa.

title: Ōita

text: Kaupungin pinta-ala on 501,28 km², väkiluku on 478 252 asukasta (2014) ja väestötiheys 954,1 asukasta neliökilometrillä. Kaupungissa on mm. kemian- ja öljynjalostusteollisuutta sekä silkin valmistusta. Ōita on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.

title: Brittiläinen Hongkong

text: Toisen maailmansodan aikana Hongkong joutui Japanin valloittamaksi. Japani hyökkäsi Hongkongiin osana koordinoituja hyökkäyksiään ympäri Aasiaa 7. joulukuuta 1941. Hongkong päätyi Japanin hallintaan joulupäivänä 1941 ja oli Japanin miehittämänä elokuuhun 1945 asti. Julman hallinnon aikana siirtomaan väkiluku laski vain 600 000:een, joista suurin osa kärsi aliravitsemuksesta. Hongkongin taloudellinen toiminta romahti käytännössä kokonaan ja siirtomaassa oli enää vain vähän infrastruktuuria jäljellä.

title: Ishinomaki

text: Ishinomaki () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1933. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 149 247 ja asukastiheys 269 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 554,50 neliökilometriä.

title: Hokkaidō

text: Hokkaidō (, , kirjaimellisesti ”pohjoinen meritie”) on Japanin pääsaarista toiseksi suurin Honshūn jälkeen. Se sijaitsee Honshūn pohjoispuolella Tyynessä valtameressä ja rajautuu lännessä Japaninmereen ja pohjoisessa Ohotanmereen. Sahalin sijaitsee sen pohjois- ja Kuriilit koillispuolella. Hokkaidō muodostaa muutamien lähisaarten kanssa Japanin suurimman prefektuurin; itse saaren pinta-ala on 77 978 neliökilometriä, prefektuurin 83 453 neliökilometriä eli noin 21 prosenttia Japanin kokonaispinta-alasta. Prefektuurin väkiluku on 5 430 909 (vuonna 2013).

title: Kurume

text: Kurume () on kaupunki Fukuokan prefektuurissa Japanissa. Kaupungin väkiluku vuonna 2014 oli 305 214 ja väestötiheys 1 328 asukasta neliökilometrillä. Kaupungin pinta-ala on 229,84 km². Kurume on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.

title: Kantō

text: Kantō on saanut nimensä Kantōn tasangosta, jolla suuri osa, hieman yli 40 prosenttia, siitä sijaitsee. Kantō on Japanin Tyynenmeren rannikon teollistuneen kaupunkialueen, ”Tōkaidōn megalopoliksen”, itäinen päätepiste. Alue on toiminut Japanin poliittisena keskuksena feodaalikaudelta lähtien Kamakura- ja Edo-kausilla. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan alueen prefektuurien yhteenlaskettu väkiluku oli 40 433 711 henkeä ja vuonna 1991 sen väestötiheys oli 1 192 henkeä neliökilometriä kohti.

title: Tokio

text: Vuonna 1947 otettiin käyttöön Japanin perustuslaki ja uusi paikallishallintolaki, ja Seiichirō Yasui valittiin metropolin ensimmäiseksi kuvernööriksi. Vähittäinen sodan jälkeinen jälleenrakennus alkoi. Kaupungin väkiluku ylitti kymmenen miljoonan rajan jo vuonna 1962 ja voimakkaan talouskasvun aika käynnistyi; Japanin toipumisen merkkinä kaupungissa pidettiin vuonna 1964 kesäolympialaiset, ja nopea Shinkansen-linja liitti sen nyt Osakaan vain neljässä tunnissa. Uuden teknologian, talouden nousun ja massatuotannon seurauksena tokiolaisten päivittäinen elämä koki valtavia muutoksia. Kansainvälinen opiskelijaliike nosti päätään 1960-luvun lopussa myös Tokiossa, kun Tokion yliopiston opiskelijat mellakoivat.[5][6][7]

title: Nara-kausi

text: Ennen Taihō-säädösten () ottamista käyttöön Japanin pääkaupunkia siirrettiin aina keisarin kuoleman jälkeen, sillä paikan, jossa kuolema oli tapahtunut, uskottiin saastuneen. Uudistukset ja hallinnon byrokratisoituminen johtivat pysyvän keisarillisen pääkaupungin perustamiseen Heijō-kyōhon eli Naraan vuonna 710. Kaupungista tuli Japanin ensimmäinen aidosti urbaani keskus, ja sen väkiluku ylsi pian 200 000:een, mikä oli lähes 4 % valtion väkiluvusta. Noin 10 000 henkeä työskenteli valtion viroissa.

title: Iwaten prefektuuri

text: Iwate on Japanin itärannikolla Tyynen valtameren rannalla. Sen naapureina ovat pohjoisessa Aomori, lännessä Akita ja etelässä Miyagi. Iwate on sangen epätasaista seutua, ja siellä on vuoristoja niin lännessä, Honshūn saaren keskiosassa, kuin idässä rannikollakin. Prefektuurin keskiosassa on tasaisempaa, ja siellä kulkevan Kitakamijoen laaksossa on myös pääkaupunki Morioka. Iwaten väkiluku on noin 1 284 384. Pinta-alaltaan se on Japanin prefektuureista toiseksi suurin heti Hokkaidon jälkeen.

title: Ōsaki

text: Ōsaki () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 134 223 ja asukastiheys 168 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 796,80 neliökilometriä.

title: Oyabe

text: Oyabe () on kaupunki Toyaman prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. lokakuuta 1958. Vuonna 2014 kaupungin väkiluku oli 30 684 ja asukastiheys 229 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 134 neliökilometriä.

title: Kagoshima

text: Kagoshima () on Kagoshiman prefektuurin pääkaupunki Lounais-Kyūshūssa Japanissa. Kaupunkia on kutsuttu lempinimellä ”Idän Napoli”, sillä se sijaitsee lahden rannalla aivan tulivuoren läheisyydessä. Kaupungin pinta-ala on 547,21 km², väkiluku on 606 528 asukasta ja väestötiheys 1 108 asukasta neliökilometrillä.

title: Takaoka

text: Takaoka () on väkiluvultaan Japanin Toyaman prefektuurin toiseksi suurin kaupunki. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1889. Vuonna 2014 kaupungin väkiluku oli 171 629 ja asukastiheys 821 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 209 neliökilometriä.

title: Kitakyūshū

text: Kitakyūshū () on kaupunki Kyūshūn saarella Japanissa Fukuokan prefektuurissa. Kaupunki sijaitsee noin puolimatkassa Shanghain ja Tokion välissä. Kaupungin väkiluku on 977 465 asukasta (2014), mutta esikaupunkeineen väkiluku yltää yli kahden miljoonan. Kaupungista on vain 20 minuutin matka Shinkansen-luotijunalla Kyūshūn saaren suurimpaan kaupunkiin, Fukuokaan. Kitakyūshū on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.

title: Kitami

text: Kitami () on kaupunki Hokkaidōn saarella, Japanissa. Kitami kuuluu Okhotskin yleiskehitystoimiston alaisuuteen. Kaupungin väkiluku on 121 508 (31.3.2015).

title: Kōchi

text: Kōchi () on Kōchin prefektuurin pääkaupunki Shikokun saarella Japanissa. Sen väkiluku on 339 163 (vuonna 2014). Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa: Kōchin yliopisto ja Kōchin naisten yliopisto. Tunnettuja nähtävyyksiä on muun muassa Kōchin linna.

title: Natori

text: Natori () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. lokakuuta 1958. Vuonna 2015 Natorin väkiluku oli 76 658 ja asukastiheys 781 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 98,17 neliökilometriä.

title: Kurobe

text: Kurobe () on kaupunki Toyaman prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1954. Vuonna 2014 kaupungin väkiluku oli 41 200 ja asukastiheys 96,3 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 427,96 neliökilometriä.

title: Tagajō

text: Tagajō () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. marraskuuta 1971. Vuonna 2015 Tagajōn väkiluku oli 62 894 ja asukastiheys 3 194 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 19,69 neliökilometriä.

title: Namerikawa

text: Namerikawa () on kaupunki Toyaman prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. maaliskuuta 1954. Vuonna 2014 kaupungin väkiluku oli 33 196 ja asukastiheys 607,7 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 54,63 neliökilometriä.

title: Wakayama

text: Wakayama () on Wakayaman prefektuurin pääkaupunki Kansain alueella Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1889. Sen pinta-ala on 209,23 km², väkiluku on 364 988 (vuonna 2014) ja väestötiheys 1 744 asukasta neliökilometrillä. Wakayama on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.


query: Olivatko suomalaiset viikinkejä?

title: Viikingit

text: Viikinkejä muistuttavia, merillä liikkuvia kauppiaita ja rosvoja asui Pohjois-Euroopassa myös slaavilaisten, balttilaisten ja suomensukuisten väestöjen keskuudessa, mutta näitä ei historiankirjoituksessa yleensä kutsuta viikingeiksi. Hyvin luultavasti skandinaavisten viikinkien joukkoon silti sulautui muitakin kuin skandinaaveja.

title: Pimeä nousee (elokuva)

text: Myöhemmin kotonaan Will tapaa Maggien, kauniin tytön, jonka tapasi aiemmin bussissa. Willin isoveli James kuitenkin vie hänet ulos. Will masentuu ja lähtee puhumaan Merrimanille, joka ei kuuntele. Will palaa entistä masentuneempana ja laittaa lähellä olevan vanhan tuulimyllyn tuleen voimillaan. Hänen pikkusiskonsa Gwen tulee paikalle. He siirtyvät yhdessä menneisyyteen keskelle viikinkien hyökkäystä. Will aistii, että tunnus on erään viikingin ryöstämässä kilvessä. Viikinkien ryöstäessä kylää Will ja Gwen hiipivät veneeseen ja yrittävät varastaa kilven. Viikinki kuitenkin huomaa tämän ja yrittää tappaa Willin. Tilanteen näyttäessä toivottomalta viikinki huomaa Willin kellon ja kiinnostuu siitä. Will vaihtaa kellon kilpeen ja palaa omaan aikaansa. Hän saa aluksi huutia Merrimanilta, mutta myöhemmin he sopivat riitansa.

title: Viikinkien idäntie

text: Äänisjokea tai Vienanjokea pitkin Vienanmereltä pääsi etelään. Vienanjoelta pääsi Suhonajokea pitkin länteen Valkeajärvelle. Vienanjoelta itään päin mentäessä kulki Vytšegdajoen ja Kamajoen kautta reitti Volgan mutkaan. Näiden jokireittien varsilta ei tunneta arkeologisia todisteita skandinaavien liikkumisesta, joskin 1200-luvun lähteet mainitsevat joitakin norjalaisten matkoja ”Vina-joella”, joka kenties tarkoittaa Vienanjokea. Näiden reittien varsilla asui erilaisia suomalais-ugrilaisia heimoja: Suomen alueen ja Kamajoen suomalais-ugrilaisen (permiläisen) kulttuurin välisistä suorista tai epäsuorista yhteyksistä on todisteita jo viikinkiaikaa edeltävältä kaudelta.

title: Olivia (lehti)

text: Vuonna 2010 "Olivia" julkaisi "Olivia shoppaa" -nimisen sovelluksen iPhonelle.

title: Viikinkien hyökkäykset Englantiin

text: Vuonna 1016 tanskalainen viikinki Knuut Suuri nousi Englannin kuninkaaksi.

title: Augustus Ankka

text: Augustus Ankka () on italialaisen sarjakuvapiirtäjä Marco Rotan luoma kuvitteellinen Disneyn eläinmaailman hahmo, Akun esi-isä, joka seikkailee viikinkien aikakaudella Kaledoniassa eli nykyisessä Skotlannissa. Augustus Ankka toimii Kaledonian rannikon suojaksi rakennetun Sorsalinnan käskynhaltijana ja puolustaa kreivi Itara O'Kituran kreivikuntaa viikinkien hyökkäyksiä vastaan. Augustuksen adjutanttina toimii järkälemäinen mutta lempeä ja hidasälyinen soturi Pikkuveikko. Augustus on monissa tarinoissa joutunut viikinkikylään, ja joutunut esittämään viikinkiä. Augustus on ihastunut erääseen hyvin paljon Iinestä muistuttavaan hahmoon.

title: Little Miss Sunshine

text: Juuri ennen kuin Oliven on määrä esiintyä kilpailun kykyosuudessa, Richard ja Dwayne käsittävät, että Olivesta tulee taatusti kaikkien pilkan kohde. He haluavat säästää Oliven nöyryytykseltä ja juoksevat pukuhuoneeseen taivutellakseen hänet luopumaan kilpailusta. Sheryl kuitenkin vaatii, että ”Olive saa olla Olive”, ja niin Olive nousee lavalle. Hän esittää riemukkaasti isoisänsä hänelle opettaman tanssin, joka on Rick Jamesin kappaleen ”Super Freak” tahtiin tehty burleskiesitys. Olivella ei ole hajuakaan hänen esityksensä yleisössä aiheuttamasta tyrmistyksestä ja kauhusta. Kilpailun järjestäjät raivostuvat ja vaativat Sheryliä ja Richardia hakemaan Oliven pois lavalta. Sen sijaan perheenjäsenet liittyvät yksi kerrallaan Oliven mukaan lavalle ja tanssivat hänen kanssaan.

title: Aurora Aspegren

text: Maria Aurora Olivia Aspegren (omaa sukua Gullstén, 30. heinäkuuta 1844 Kuru – 19. tammikuuta 1911 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja Suomalaisen Teatterin ensimmäinen naisnäyttelijä. Hänen vahvinta osaamisalaansa oli tragedia.

title: Petrus Johannes Olivi

text:
Vuonna 1318 munkkiveljet tuhosivat Olivin haudan. Seuraavana vuonna Marseillen tuomiokapituli julisti täydellisen kiellon hänen kirjoituksilleen, ja erityinen teologien muodostama komitea tutki hänen "Ilmestyskirjaa" käsitelleen teoksensa "Postilla in Apocalypsim". Teoksesta poimittiin 60 lausetta, jotka olivat enimmäkseen Joachim Fiorelaisen opin äärimmäisiä tulkintoja. Paavi Johannes XXII tuomitsi kyseiset lauseet todella vasta vuonna 1326, kun keisari Ludvig IV Baijerilainen oli käyttänyt Olivin teoksia Sachsenhausenin vetoomuksessaan vuonna 1324.
Isä Ehrle on katsonut, ettei Olivi ollut sellainen jumalaton harhaoppinen, jollaiseksi tämä keskiajan lähteissä usein kuvataan, ja huomauttaa, että tämän teologisten oppien tuomitsemissa oli kyse lähinnä äärimmäisen köyhyyden ja Olivin ajamien uudistusten vastustajien taktisesta vedosta. Muilta osin Olivi seurasi monissa kohdissa Bonaventuran opetuksia.

title: Venäläiset

text: Nykyiset venäläiset (isovenäläiset) ovat muodostuneet suuresta joukosta muinaisia slaavilaisia, balttilaisia ja suomalais-ugrilaisia heimoja,sekä viikinkejä ja niihin sulautuneita muita väestöaineksia. Novgorodin ja Kiovan hallinnon hajottua 1100-luvulla väestöaineksesta erottuivat vuosisatojen kuluessa nykyiset venäläiset (isovenäläiset), valkovenäläiset ja ukrainalaiset (vähävenäläiset).

title: Färsaarten historia

text: Viikinkejä on pidetty Färsaarten ensimmäisinä asuttajina, mutta Durhamin yliopiston vuonna 2013 julkaistujen tutkimusten mukaan Färsaaret asutettiin jo 300–500-luvuilla, 300–500 vuotta ennen viikinkejä. Tutkimuksissa ei ole paljastunut, mistä asukkaat tulivat tai keitä he olivat, mutta arkeologisten löydösten perusteella he käyttivät turvetta. Aiemmin viikinkejä edeltäneestä vierailuista saarilla oli vain harvoja todisteita. Pyhän Brendanin väitetään käyneen saarilla vuosien 560–567 välillä tekemiensä matkojen aikana. Lisäksi iiriläinen munkki Dicuil oli maantieteellisessä teoksessaan kirjoittanut vuonna 825, että iiriläiset erakot olisivat eläneet saarilla ja joutuneet jättämään ne viikinkien takia.

title: Viikingit

text: Suomen heimot tekivät yhteistyötä viikinkien kanssa ja suomalaisia on matkannut todennäköisesti myös Viikinkien idäntiellä. Euraan haudatut lukuisat miekkamiehet on tulkittu idäntien kävijöiksi ja esimerkiksi Mynämältä löytynyt miekka on kuulunut Konstantinos VIII:n henkivartiokaartin miehelle.[24] Eurasta on löytynyt myös miekan kera haudattuja naisia, ehkä naissotureita.[20] Arkeologiset löytöjen perusteella suomalaisia on mahdollisesti liikkunut idäntien aikoihin myös Mustanmeren seuduilla.[24] Suomalaisia on mahdollisesti myös liittynyt viikinkeihin ja oppaiksi Venäjän jokiteille, joita asuttivat sukulaiskieliä puhuvat suomensukuiset kansat. Sen sijaan suomalaisten omista isommista ryöstöretkistä ulkomaille ei ole merkkejä, vaikka tuolloisista suomalaishaudoista onkin löytynyt enemmän aseita kuin muualta Skandinaviasta.[25]

title: Novgorodin alue

text: Suomalais-ugrilaiset ja slaavilaiset heimot valitsivat Nestorin kronikan 800-luvulla mukaan viikinki Rurikin ruhtinaakseen ja hallintoalueen "pääkaupungiksi" valittiin Olhavan joen Novgorod. Novgorodin alue joutui 900-luvulla Kiovan valtaan. Novgorod itsenäistyi Kiovasta 1136 ja muodosti ympäristöineen tämän jälkeen tasavaltamaisen valtion, joka rikastui kaupankäynnillä. Novgorodin valtio laajeni sittemmin pohjoiseen ja koilliseen. Pihkova ympäristöineen erosi Novgorodista 1348 ja muodosti oman valtion. Novgorodin valtio liitettiin Venäjään 1478.

title: Viikinkiaika

text: Alankomaihin ja Belgiaan Ranskaan. Vuonna 911 Ranskan kuningas Kaarle Yksinkertainen antoi Seinen suualueen, Rouenin kreivikunnan, sittemmin nimeltään Normandia, viikinkipäällikkö Rollolle, jotta viikingit olisivat lopettaneet ryöstelyn ja suojelleet Sisä-Ranskaa toisia viikinkejä vastaan. 1000-luvulla osa viikinkien normandialaisista jälkeläisistä otti haltuunsa alueita Etelä-Italiasta, jonne syntyi normannilaiseksi kutsuttu Sisilian kuningaskunta. Englantiin (viikinkien Danelagen, Danelaw). Viikinkiajan alkuna pidetään Lindisfarnen luostarin ryöstöä vuonna 793. Viikingit muodostivat vanhan Eboracumin kohdalle Yorkin (viikinkien Jorvik). Tanskan Sven Haaraparta oli Englannin valloittaja 1013–1014 ja Tanskan kuningas 986–1014. Hänen poikansa Knuut II Suuri oli Englannin kuningas 1014–1035 ja Tanskan kuningas 1018–1035 sekä piti hallussaan Etelä-Norjaa 1028–1035. Normandialainen (normanni) Vilhelm Valloittaja, Rollon jälkeläinen, valloitti Englannin 1066. jopa Espanjaan, Pohjois-Afrikkaan ja Italiaan kuten norjalaisviikingitkin

title: Motörhead

text: Suomessa Motörhead herätti pahennusta juhannuksena 1979 riehumalla Punkaharjun Punkarockissa. Siellä yhtye tuhosi pukuhuoneeksi tarkoitetun asuntovaunun ja järjesti sille ns. viikinki-hautajaiset, eli poltti sen ja laittoi seilamaan keskelle järveä. Koko porukka pääsikin tutustumaan suomalaiseen putkaan. Motörhead on senkin jälkeen esiintynyt Suomessa ja monet suomalaiset muusikot ovatkin saaneet innoitusta Motörheadin musiikista.

title: Viikinkien idäntie

text: Huomattakoon, että Pohjanmeren alueella syntynyttä viikinki-nimitystä ("vikingr") ei tiettävästi käytetty idäntiellä liikkuneista skandinaaveista ennen kuin vasta 1800-luvun historiankirjoituksessa.

title: Viikinkiaika

text: Saagoja ajallisesti ja paikallisesti tarkempia lähdeaineistoja ovat länsimaiset kronikka- ja annaalimerkinnät, jotka tosin kuvaavat lähinnä viikinkien ryöstö- ja hävitysretkien tuhoja. Tietoa on säilynyt Britteinsaarilta, frankkivaltakunnasta ja esimerkiksi Fuldan ja Xantenin benediktiiniluostarien vuosikirjoissa. Näiden merkintöjen lisäksi viikingeistä on säilynyt muutamia historiankirjoitukseksi luonnehdittavia tekstejä, joista laajin ja merkittävin on Adam Bremeniläisen kirjoittama Hampurin piispojen historia (Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum) vuodelta 1075. Merkittävä on myös 1100-luvulla koottu venäläinen Nestorin kronikka, jossa kuvataan viikinkien osuutta venäläisvaltioiden synnyssä. Näiden lisäksi on myös muutamia itämaisia lähteitä, kuten Bysantin keisarin Konstantinos VII:n (913–959) valtionhallintoa käsittelevä kirja (De Administrando Imperio), jossa kuvataan viikinkien retkiä Venäjän joilla. Kirjallisten lähteiden tieto on jo pitkälti hyödynnetty, mutta arkeologia paljastaa jatkuvasti uutta tietoa viikinkien yhteiskunnasta.[1]

title: Jussi Wickström

text: Jussi Wickström (s. 4. toukokuuta 1983) on suomalainen kitaristi. Hän soittaa kitaraa suomalaisessa viikinki- ja folkmetalliyhtyeessä Turisas. Yhtyeen ensimmäisellä albumilla "Battle Metalilla" Wickström soitti myös bassoa ja kontrabassoa.

title: Cambridge

text: Viikinkien saapuminen Cambridgeen mainitaan Anglosaksien kronikassa vuonna 875. Danelagen astui kaupungissa voimaan vuonna 878. Viikinkien vilkkaan kaupankäynnin ansiosta Cambridge kasvoi nopeasti. Tänä ajanjaksona kaupungin keskusta siirtyi Caste Hilliltä joen vasemmalle rannalle. Viikinkien ajan jälkeen saksit palasivat valtaan lyhyeksi ajaksi.

title: Viikingit

text: Viikinkien toiminnasta on jäänyt Suomeen useita jäänteitä. Rosalan viikinkikeskus Kemiön saaristossa sijaitsee paikalla, josta on löydetty viikinkien kauppapaikka.[17][18]. Saltvikissä on vanha viikinkien asuinpaikka Ahvenanmaalla. Kvarnbon seudulla on paljon muinaisjäännöksiä ja hautoja erityisesti myöhäisrautakaudelta ja viikinkiajalta 800- ja 1000-luvuilta.[19] Halikonlahden rannalla Uskelanjoella oli vilkas viikinkisatama.[20] Lounais-Suomalaisilla on ollut yhteyksiä myös viikinkien tärkeään kauppapaikkaan Birkaan, josta on löytynyt useita hautoja joiden esineistö on peräisin Suomesta.[21]

title: Porvoon valtiopäivät

text: Porvoon valtiopäivät tai maapäivät tai herrainpäivät () olivat Porvoossa Venäjän keisari Aleksanteri I:n määräyksestä maaliskuussa 1809 järjestetty[1] Suomen säätyjen edustajien kokoontuminen. Suomen sota oli tuolloin vielä käynnissä,[2] mutta Venäjän osalta voitettu. Suomalaiset historiantutkijat ovat esittäneet erilaisia tulkintoja siitä, olivatko Porvoossa kyseessä Suomen historian ensimmäiset säätyvaltiopäivät vai perinteiset maapäivät, joiden kautta Ruotsin entiset kahdeksan maakuntaa siirrettiin Venäjän keisarin valtaan. Myöhemmin 1800-luvulla syntyneen suomalaisen perustuslaillisen tulkinnan mukaan Porvoon valtiopäivillä perustettiin Suomen valtio.

title: Soutuvene

text: Suomalaisella soutuveneellä on kaksi päämuotoa, hämäläis- ja savolaismalli. Hämäläinen vene on korkealaitaisempi ja suuntavakaampi. Sen airot ovat usein mitoitettu siten, että pyyryt menevät vedossa ristiin, jotta vetoon saadaan enemmän voimaa. Savolainen vene on matalampi ja herkempi kääntää ja sopii erinomaisesti pienvesille niin kalastus- kuin retkeilymielessäkin. Viikinkien mastolla varustettujen pitkien soutu- ja purjealusten kaltaisia, suurempia suomalaisia muinaisveneitä kutsuttiin uiskoiksi. Pienempiinkin veneisiin valmistettiin usein yksinkertainen, harustamattomine mastoineen helposti alasotettava varpapurje 1900-luvun alkukymmenille asti, kunnes perämoottorit alkoivat yleistyä.

title: Venäläisten alkuperä

text: 800-luvulla viikingit (varjagit) ottivat valtaansa itämerensuomalaisten alueella Vanhan Laatokan (Staraja Ladoga) kauppapaikan Olhavan joensuussa. Varjagit eli russit, kuten muinaiset slaavit ja suomalais-ugrilaiset heitä kutsuivat, olivat slaavilaisalueella eläneitä ruotsalaisten viikinkien jälkeläisiä, joiden määrä oli suhteellisen vähäinen. Ruhtinaina ja kauppiaina heidän vaikutuksensa oli kuitenkin merkittävä. 1000-luvulle tultaessa varjagit slaavilaistuivat. Myös lukuisat suomalais-ugrilaiset kansat omaksuivat keskiajan kuluessa ja myöhemmin slaavilaisen kielen. Venäjän alueen suomensukuisten väestöjen sulautuminen slaaveihin on tapahtunut kokonaan tai osittain viimeisen tuhannen vuoden aikana.

title: Rurikinlinna

text: Rurikinlinnan kaivauksissa on löydetty viikinkiesineitä, kuten naisten soikeita kupurasolkia, tasavartisia rintakoruja. Yksi on valkyrian muotoinen. Muita tyypillisiä viikinkikoruja on suuri joukko kultti- tai taikaesineitä, kuten riimuilla koristeltuja amuletteja ja Thorin vasara. Viikinkien esineitä on alueelta löytynyt toiseksi eniten koko Itä-Euroopan alueelta Gnezdovon jälkeen. Niitä voidaan jopa verrata Ruotsin viikinkien muinaisen pääkaupungin Birkan sekä Tanskan viikinkien muinaisen pääkaupungin Hedebyn esinelöytöjen määrään. Laajoista kauppasuhteista todistavat myös balttilaiset, suomalaiset ja slaavilaiset esineet. Idänsuhteista puolestaan kertovat arabien hopearahat 850–860 luvuilta sekä Bysantin keisarin Theofiloksen ajan (829–842) pronssikolikko. Tämä kolikko on voinut jäädä vuonna 839, kun keisari Theofiloksen lähettiläät saapuivat frankkien keisarin Ludvig Hurskaan luo Ingelheimiin (Mainzin lähelle). Theofilos ei halunnut lähettää heitä takaisin samaa reittiä, joka oli kulkenut hurjien, raakojen ja alkukantaisten heimojen alueiden läpi. Nuo ihmiset käyttivät itsestään nimeä rus. Keisari Ludvig arveli, että he tarkoittivat ruotsalaisia viikinkejä. Tämä maininta on herättänyt paljon pohdintaa siitä, minkä verran ruotsalaiset viikingit vaikuttivat Venäjän valtakunnan syntyyn.

title: Viikingit

text: Länsi-Euroopassa viikinkien ryöstelyt ja valloitukset olivat kiihkeimmillään noin vuosien 830–900 välisenä aikana. 900-luvun lopulla hyökkäykset Pohjanmeren alueella alkoivat uudestaan ja huipentuivat lopulta Knuut Suuren valloituksiin. Viikinkiajan päättymiseen oli monia syitä, joista tärkein oli ehkä Euroopan poliittinen kehitys. Puolustuksen tehostuessa ryöstelylle ei enää ollut samanlaisia entisenlaisia mahdollisuuksia. Venäjän jokireiteillä ja Mustallamerellä viikinkien liikehdintä ilmeisesti väheni dramaattisesti 900-luvun lopulla. Skandinaaviset rusit tai varjagit kävivät kauppaa Venäjän jokien varsilla ja perustivat siirtokuntia itään. Viikinki-nimitystä heistä ei käytetty aikalaislähteissä.[6]

title: The Dø

text: The Dø on vuonna 2007 perustettu suomalais-ranskalainen yhtye, jonka jäsenet ovat elokuvasäveltäjä Dan Levy ja laulaja Olivia Bouyssou-Merilahti.

title: Viikinkiaika Latviassa

text: Viikinkien Latvian-matkoista on tiedossa yksi kirjoitettu saaga. Saagan päähenkilö on islantilainen viikinki Egil Skallagrimsson.

title: Andrea Oliva

text: Andrea Oliva (s. 1977 Modena) on italialainen huilisti. Hänen opettajiensa joukossa oli James Galway. Hänestä tuli vuonna 2003 Orchestra dell'Accademia Nazionale di Santa Cecilian ensihuilisti Roomassa. Oliva voitti ensipalkinnon kansainvälisessä kilpailussa Kobessa (2005) ja kolmannen palkinnon kansainvälisessä ARD-kilpailussa Münchenissä (2004). Oliva on esiintynyt muun muassa Carnegie Hallissa.

title: Liittoutuneiden valvontakomissio

text: Ensimmäiseksi komissio kiinnitti huomiota liian hitaasti ja sopuisasti tapahtuneeseen saksalaisjoukkojen vetäytymiseen Lapissa. Suomalaiset ja saksalaiset joukot olivatkin tehneet keskenään salaisen sopimuksen rauhanomaisesta vetäytymisestä. Komissio vaati oikeita taisteluja, vankeja ja sotasaalista. Venäläiset uhkasivat Suomen miehityksellä, elleivät suomalaiset ryhtyisi todellisiin taisteluihin saksalaisia vastaan.

title: Viikinkien idäntie

text: Viikinkien idäntie on inspiroinut monia nykyajan taiteilijoita ja tarinankertojia, ja aihe on esiintynyt monenlaisissa yhteyksissä. Muun muassa suomalaisen metalliyhtyeen Turisaan teema-albumi "The Varangian Way" (2007) perustui varjagien purjehdukseen Novgorodista Konstantinopoliin. Viikinkien idäntie sai paljon huomiota myös Frans G. Bengtssonin romaanissa "Orm Punainen", jonka lisäksi myös sarjakuvassa "Prinssi Rohkea" käsiteltiin viikinkien matkoja idäntiellä. Myös Stephen R. Lawheadin romaanissa "Byzantium" päähenkilö matkustaa idäntietä. John McTiernanin ohjaama Hollywood-elokuva "13. soturi" kuvaa idäntietä, tosin historiallisesti ja rekvisiitaltaan melko epäautenttisella tavalla.

title: The Varangian Way

text: Cursed Be Iron -kappale poikkeaa levyn muista kappaleista kahdesta syystä. Ensinnäkään se ei liity levyn Viikinkien idäntiestä kertovaan tarinaan. Viikinkimetalliin sijaan Cursed Be Ironin teema nojaa suomalaiseen kansanmusiikkiin sekä folk metalliin. Toiseksi se on levyn raidoista ainoa, jota bändin solisti Mathias Nygård ei ole sanoittanut. Kappaleen sanat ovat sen sijaan Kalevalan englanninkielisestä käännöksestä.