query: Missä liiviläisiä asuu enää nykyisin?

title: Liiviläiset

text: Liiviläiset () ovat nykyisen Latvian alueella historiallisesti asunut itämerensuomalainen kansa. Liiviläiset muodostivat aikoinaan merkittävän osan Baltian väestöstä, mutta nykyisin he ovat enää pieni kansansirpale. Liiviläisten määrän hupenemiseen vaikuttivat muun muassa latvialaistuminen, Baltiassa riehuneet taudit ja alueella käydyt sodat. 1900-luvulle tultaessa liiviläisiä oli enää eristäytyneellä Kuurinmaan pohjoisrannikolla, jota kutsuttiin myös nimellä Liivinranta. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Latviassa asui yhteensä 250 liiviläistä[1]. Liiviläisten oma kieli on latvian kielen syrjäyttämä ja äärimmäisen uhanalainen: viimeinen liiviä äidinkielenään puhunut henkilö, Grizelda Kristiņa, kuoli vuonna 2013,[2] mutta kielen myöhemmin opetelleita on jonkin verran. Liiviläinen kulttuuri ja kieli ovat latvialaisten niitä kohtaan kokeman mielenkiinnon takia hiljattain kokeneet uuden nousukauden.

title: Antikythera

text: Antikytheran väkiluku oli 1700-luvun puolivälistä 1900-luvun puoliväliin saakka noin 800–1000. Toisen maailmansodan jälkeen monet saarelaiset muuttivat kaupunkeihin ja siirtolaisiksi Australiaan ja Amerikkaan. Antikytherassa asuu nykyisin enää muutama kymmen asukasta.[2]

title: Liiviläiset

text: Meinhardin kuoltua vuonna 1196 liiviläisten kerrottiin ”pesseen kasteensa pois Väinäjoessa”, minkä kuultuaan paavi antoi luvan lähettää alueelle ristiritareita. Kun Meinhardin seuraaja Bertold saapui Ykskyleen kesällä 1196, liiviläiset nousivat kapinaan, ja hän joutui palaamaan takaisin Saksaan.[22] Meinhard tuli takaisin seuraavana keväänä mukanaan ristiritareita. Hän jätti laivansa Väinäjoen suulle ja eteni kohti Ykskyleä pysähtyen Holmen saarilinnoituksella, jonka liiviläiset olivat vallanneet. Bertold vaati liiviläisiä ottamaan kasteen uudestaan, mutta hänen sotajoukkonsa herättivät epäluuloa. Bertold lähti vetäytymään takaisin, koska hän ei olisi pystynyt valtaamaan linnaa ilman laivojaan. Liiviläiset seurasivat ja väijyttivät saksalaiset lähellä nykyistä Riikaa. Saksalaisten onnistui karkottaa hyökkääjät, mutta Bertoldin hevonen vauhkoontui ja juoksi keskelle pakenevia liiviläisiä, jolloin Ymaut-niminen liiviläissoturi lävisti hänen selkänsä keihäällä. Sen jälkeen liiviläiset karkottivat kaikki lähetystyöntekijät.[23]

title: Liiviläiset

text: Ensimmäisessä maailmansodassa suurin osa Liivinrannan liiviläisistä pakeni Saksan etenemisen tieltä venäläisten viranomaisten kehotuksesta. Liiviläisiä pakeni etenkin Viroon ja Latvian sisäosiin. Monet eivät koskaan palanneet vanhoille asuinseuduilleen, ja he sulautuivat paikalliseen väestöön.[39] Palatessaan liiviläiset löysivät talonsa hajotettuina, sillä saksalaiset olivat käyttäneet niitä korsujen rakentamiseen. Esimerkiksi Miķeļtorniksen kylässä oli ehjänä vain viisi rakennusta.[40]

title: Kolka

text:
Kolka (liiviksi "Kūolka") on kylä Kuurinmaan pohjoiskärjen niin sanotun Liivinrannan itärannalla. Kylä kuuluu Dundagan kuntaan (Dundagas novads, 2009 kuntajako). Kylässä asuu lähes 900 ihmistä. Kolkan nimi tulee liivinkielisestä nimestä "Kūolka", jolla on ilmeisesti ollut sama merkitys kuin suomen kielen sanalla "kolkka".
Kolka on mahdollisesti paikka, jossa tanskalainen arkkipiispa Absalon kävi kastamassa ensimmäiset liiviläiset kristinuskoon. Paikalle rakennettiin alkeellinen kirkko, joka on tosin jo tuhoutunut. Kirjallisissa lähteissä kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1387, jolloin siitä käytettiin nimeä "Domesnes", joka tarkoittaa liiviläisten kirkkoa. Kolka oli suhteellisen pieni kylä vielä 1800-luvun alussa, vuonna 1826 kylässä oli 99 asukasta. Vuonna 1859 asukasmäärä oli kasvanut 316:een ja vuonna 1896 se oli 392. Kasvuun vaikuttivat hyvät yhteydet Riian kaupunkiin. Asukkaat elivät pääasiassa kalastuksella. Neuvostoliiton aikana kylässä sijaitsi kalastuskolhoosi. Alueella toimii kolme kalastusyritystä, jotka ovat alueen suurimmat työnantajat. Kolka on suurin liiviläisten keskittymä nykypäivänä, vuonna 1995 Latvian 186 liiviläisestä 53 asui Kolkassa. Kylässä on liiviläisen kulttuurin keskus, joka sijaitsee keskellä kylää. Kolkan peruskoulussa järjestetään myös liivin kielen opetusta.

title: Liiviläiset

text: Kuurinmaan liiviläiset kuuluivat Kuurinmaan herttuakuntaan vuoteen 1795, jolloin Venäjän keisarikunta otti alueen haltuunsa. Vuonna 1859 syntyi liiviläisen Nika Schubergin johtamana kapina, kun Dundagan paroni vaati työvelvollisuutta ja rahavuokraa siitäkin huolimatta, että maaorjuus lakkautettiin Venäjällä. Venäjän sotaväki kukisti kapinan, ja siihen osallistuneet piestiin ja häädettiin mailtaan.[36] Tilalle tuli latvialaisia, jolloin latvian kieli sai jalansijan siihen asti eristyksissä olleessa Kuurinmaan kärjessä.[37]

title: Liiviläiset

text: Liiviläisten muinaisesta uskonnosta ei tiedetä juuri mitään, mutta luultavasti se on perustunut henkien palvontaan. Jumaluuksilla ei ollut muista itämerensuomalaisista kansoista poiketen erisnimiä, vaan ne olivat eri alojen jumaluuksia. Henrik Lättiläisen kronikassa kerrotaan, että liiviläiset pitivät peijaiset hautajaisten yhteydessä ja niissä laulettiin itkuvirsiä.[66] Liiviläisten mytologia on saanut nykyisin tunnetun muotonsa kristinuskon aikana ja perustuu paljolti siihen. Ukkosella ja muilla sääilmiöillä on ollut suuri osuus liiviläisessä mytologiassa. Arkeologisten löytöjen perusteella tiedetään, että liiviläisillä oli tapana uhrata ruokaa ja muita hyödykkeitä, kuten tupakkaa ja vaatteita.[23] Uhrauksia tehtiin uhrikivillä ja pyhien puiden luona, ja uhreja annettiin vielä kristinuskon aikanakin, etenkin juhannuksena.[67] Liiviläiset kuuluivat useimmiten luterilaiseen kirkkoon, vaikka baptisteja ja ortodoksejakin on ollut.[68] Luterilaisuus oli syntynyt uskonpuhdistuksessa Kuurinmaan herttuakunnassa 1500-luvulla. Baptistit olivat alun perin osa herrnhutilaista liikettä, mutta liikkeen jouduttua vainon kohteeksi herrnhutilaiset ryhtyivät kutsumaan itseään baptisteiksi.[69] Kolkan kylässä oli muutama ortodoksinen perhe ja heillä oli myös oma kirkko. Ortodoksinen usko oli peräisin Venäjän vallan, Katariina II:n ajoilta.[68]

title: Liiviläiset

text: Neuvostovallan loppuajoista ja Latvian uudesta itsenäistymisestä lähtien liiviläisen kulttuuriperinnön vaaliminen on taas voimistunut. Vuonna 1923 perustettu Liiviläisten liitto aloitti toimintansa uudelleen 1980-luvun lopulla, ja siinä on nykyisin noin 250 jäsentä. Vuonna 1991 Latviassa perustettiin liiviläiselle kulttuurille suojelualue nimeltä Līvõd Rānda (Liivinranta). Samana vuonna liiviläiset tunnustettiin taas omaksi kansallisuudekseen. Latviassa vuonna 2009 asuneiden 178 liiviläisen lisäksi Ukrainassa asui (vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan) 235 ja Virossa (vuonna 2000) 5 liiviläistä. Latviassa oli vuoden 1995 tietojen mukaan eniten liiviläisiä Kolkassa (53), Ventspilsissä (43), Riiassa (41) ja Ugalessa (10).[50] Lisäksi liiviläisiä tai heidän jälkeläisiään asuu ainakin Suomessa, Ruotsissa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa.[51] Latviassa liiviläisiä on arveltu tosiasiassa olevan enemmänkin kuin heitä on virallisesti rekisteröity.[52] Liiviläisillä on oma edustajansa Latvian parlamentissa,[53] ja liivin kieltä opetetaan muutamissa peruskouluissa Riiassa, Staicelessa, Dundagassa, Ventspilsissä ja Kolkassa.[54]

title: Liivinranta

text: Nykyisin alueen asukkaista vain pieni vähemmistö on liiviläisiä. Suurin keskittymä heitä on Kolkan kylässä, jossa vuonna 1995 asui 53 liiviläistä. Liivinranta on tarkoitettu kulttuurihistorialliseksi suojelualueeksi, mutta Latvian hallitus on harkinnut alueen muuttamista kansallispuistoksi. Liivinrannasta on tullut melko suosittu matkailukohde, mutta kulttuurisuojelualueena sinne ei saa rakentaa ravintoloita, hotelleja tai muita palveluita, jotka saattaisivat vaikuttaa liiviläiseen kulttuuriperimään tai aiheuttaa ulkopuolisten (muiden kuin liiviläisten) muuttoa alueelle. Käytännössä tavoitteet eivät kuitenkaan ole toteutuneet ja alueelle on esimerkiksi rakennettu useita uusrikkaiden kesäasuntoja.

title: Bolax

text: Bolax on pieni saari Kemiönsaaren kunnan Hiittisten saaristossa. Bolax ja sen lähisaaret muodostavat Hiittisten itäisimmän maarekisterikylän. Nykyisin 57 hehtaarin kokoisella saarella asuu ympärivuotisesti enää vain yksi ihminen.

title: Áo dài

text: Áo dài on perinteinen vietnamilainen pitkä asu, joka muodostuu mekosta ja housuista. Naiset käyttävät sitä arkivaatteenaan, miehet nykyisin enää juhlatilaisuuksissa kuten häissä ja hautajaisissa.

title: Liiviläiset

text: Useimmat liiviläiset ovat jo pitkään olleet kaksikielisiä. He puhuivat liiviä ja latviaa, mutta monet osasivat myös viroa, koska heillä oli läheisiä kontakteja Saarenmaan asukkaiden kanssa.[57] Latvian kieli saapui Liivinrannalle jo 1860-luvulla, kun liiviläiskapinan jälkeen alueelle tuli latvialaisia siirtolaisia. Vielä 1920- ja 1930-luvuilla oli muutamia yksikielisiä lapsia, mutta toisen maailmansodan jälkeen liivin kieli ei enää periytynyt sukupolvelta toiselle. Nykyisin liivin kielen isovanhemmiltaan oppineita on arviolta kymmenen. Lisäksi on vielä noin kymmenen kielen opetellutta kielentutkijaa ja viisi kielen itsenäisesti opiskellutta. Vielä useampi on osallistunut liiviläisille kesäleireille tai yliopistokursseille, ja he ymmärtävät kieltä mutta eivät pysty käyttämään sitä keskustelussa. Liivinkielistä opetusta saa kouluissa kymmenkunta lasta, joista suurin osa on etnisiä liiviläisiä.[58] Liivinkielistä tekstiä pystyy lukemaan arviolta 50–60 henkilöä.[59]

title: Liiviläiset

text: Kaarlen seuraaja Kustaa II Adolf hyökkäsi Liivinmaalle vuonna 1621 ja valloitti Riian saman vuoden syyskuussa. Seuraavana vuonna solmittiin välirauha, mutta sota jatkui taas vuonna 1625. Kun ruotsalaiset tekivät veronmaksutarkastuksen valloittamiensa alueiden talonpojille, kävi ilmi, että noin puolet maasta oli jätetty kesannolle. Vuonna 1629 solmittiin Altmarkin rauha, jonka mukaan Ruotsi sai pitää valtaamansa Liivinmaan. Ruotsi alkoi kohentaa paikallisia oloja ja perusti Riikaan kymnaasin, joka oli tarkoitettu ylimystön ohella myös porvareille ja talonpojille. Vuonna 1632 Tarton kymnaasi muutettiin yliopistoksi, jossa annettiin viron ja latvian kielen opetusta. Liivinkielen puhujia oli Liivinmaalla jo niin vähän, ettei liivinkielistä opetusta järjestetty.[32] Thomas Hiärnen Liivinmaan kronikassa kerrotaan, että Riian ja Salatsin lähistöllä asui 1600-luvulla enää vähän liiviläisiä ja hekin siirtyvät käyttämään latvian kieltä.[33]

title: Livones Veinalenses

text: Livones Veinalenses oli Henrikin Liivinmaan kronikassa mainittu nimitys Väinäjoen liiviläisten asuttamalle muinaismaakunnalle. Aluetta kutsuttiin myös nimellä ""Livonia"", mutta tämä nimitys yleistyi tarkoittamaan koko Väiväjoen pohjoispuolista Latviaa, sekä Viron etelä-osia. Maakunta ulottui suurin piirtein nykyisen Riian alueelta Aizkraukleen. Alueen keskus oli Ykskylä, jonne piispa Meinhard perusti alueen ensimmäisen kirkon vuonna 1184. Vuonna 1187 sinne tuli piispanistuin, joka siirtyi vuonna 1201 Riian kaupunkiin. Ennen kuin alue siirtui kokonaan saksalaisen vallan alle se oli ollut muodollisessa verovelvollisuudessa Polotskin ruhtinaalle. Alueen liiviläiset kapinoivat Akon johdolla vuonna 1206, mutta saksalaisten ristiretkeläisten sekä heidän kristittyt liiviläiset liittolaiset onnistuivat kukistamaan kapinan.

title: Liivinmaa

text: Liivinmaan nimi johtuu liiviläisistä, jotka aikoinaan ovat muodostaneet merkittävän osan alueen väestöstä. Nykyään liiviläisiä kuitenkin asuu enää vain Latvian länsiosissa, Kuurinmaalla, ja sielläkin he ovat aivan pienenä vähemmistönä.

title: Liiviläiset

text: Liiviläisiä kansanlauluja oli 1900-luvulla jäljellä enää vähän, ja niistäkin pääosa oli lainattu latvialaisilta. Liiviläisen musiikin nousu ajoittuu 1920- ja 1930-luvuille.[37] Tärkeimpiä henkilöitä tällä saralla olivat ensimmäisen liiviläiskuoron perustanut Margarete Stalte[70] ja Hilda Cerbaha-Griva, joka perusti ja johti useita laulukuoroja sekä kansanmusiikkiyhtyeitä. Cerbaha-Grivan kuoroja olivat muiden muassa Riiassa toiminut Līvlist (”Liiviläiset”) ja Ventspilsissä toiminut Kāndla (”Kantele”). Liiviläinen musiikki taantui toisen maailmansodan aikana ja elpyi vasta 1980-luvun lopussa. Musiikilla oli tuolloin suuri merkitys, sillä liiviläiseen kansanmusiikkiin kohdistunut kiinnostus levisi pian myös latvialaiseen kansanmusiikkiin ja loi näin pohjan latvialaisten kansalliselle heräämiselle.[37] Nykyisin liiviläiskuoroista ovat edelleen toiminnassa Kāndla ja Līvlist. Kāndla esittää liiviläisen musiikin lisäksi myös virolaisia kansanlauluja.[71] Līvlist on kahdesta kuorosta suurempi, sillä sen toimintaan on osallistunut noin 250 soittajaa ja laulajaa, ja se on esiintynyt myös Suomessa ja Virossa.[72] Virolais-liiviläinen Tulli Lum -folk-rock-yhtye julkaisi vuonna 2000 Tulli Lum -nimisen albumin, joka sisältää 11 liivinkielistä laulua. Yhtyeen laulaja Julgi Stalte on yksi harvoista liivin kieltä sujuvasti puhuvista. Kielen hän oppi isoisältään Oskar Staltelta.[49]

title: Liiviläisten liitto

text: Liiviläisten liitto () on liiviläisiä edustava latvialainen järjestö, jonka toiminta alkoi vuonna 1922. Liiton tarkoituksena oli edistää liivin kielen opetusta ja kouluttaa liiviläisiä parempiin ammatteihin. Yhdistys toimi paljolti Virosta ja Suomesta saadun tuen varassa. Neuvostoliitto lopetti järjestön toiminnan miehittäessään Baltian maat toisen maailmansodan sytyttyä. Liiviläisten liitto aloitti toimintansa kuitenkin uudelleen vuonna 1988. Liiviläisten liitossa on noin 360 jäsentä, jotka ovat kansallisuudeltaan pääasiassa liiviläisiä, latvialaisia ja venäläisiä.

title: Liiviläiset

text: Liiviläisiä tai heidän jälkeläisiään asuu myös Latvian ulkopuolella. Joidenkin lähteiden mukaan liiviläisten perinteiset asuinalueet olisivat ulottuneet Etelä-Viroon saakka. Maailmansotien aikana monet liiviläiset muuttivat pakolaisiksi Ruotsiin, josta osa jatkoi etenkin Kanadaan ja Yhdysvaltoihin.

title: Liiviläiset

text: Neuvostovallan aikana perustettiin kalastuskolhooseja Ventspilsiin, Kolkaan ja Staldzeneen. Kolkassa kolhoosia johti liiviläinen Aleksandr Zvirgzdinš, ja siellä oli lisäksi kalanjalostamo, jonne monet liiviläiset menivät töihin. Kolkan kolhoosiin kuuluivat kaikki Liivinrannan kalastajakylät Sīkragsista itään. Sen länsipuolelle ei myönnetty kalastuslupia, koska lähistölle rakennettiin sotilastukikohtia. Näiden kylien asukkaat päätyivät pääasiassa Ventspilsiin ja muualle Latviaan.[49] Vuodesta 1979 lähtien passeihin ei enää saanut merkitä kansallisuudekseen ”liiviläinen”.[37]

title: Liiviläiset

text: Monet latvialaiset, joilla on liiviläisiä sukujuuria, ovat kiinnostuneet liiviläisestä taustastaan. Tästä kertoo esimerkiksi liiviläisten nuorisoleirien suosio ja liivin kielen opiskelijoiden kasvava määrä. Sellaiset järjestöt kuin Liiviläisten ystävät ry ja Liiviläisten kulttuurikeskus toimivat liiviläisen kulttuurin säilyttämiseksi.[53]

title: Liiviläiset

text: Liiviläiset miehet alkoivat pukeutua jo varhain samoin kuin latvialaiset, mutta naisten asuissa säilyi jotain omaleimaisia piirteitä. 1700-luvulta on tietoja suuresta vaipasta, joka oli jonkinlainen suurhuivi. Tämänkaltaisia asusteita käytettiin Baltiassa ja Suomessa jo esihistoriallisella ajalla. Naisen pukuun kuului myös kapearaitainen hame, jonka raidat olivat punaisia ja mustia. Toinen käytetty hametyyppi oli lyhyt musta hame, jonka lievettä kiersi kolme tai neljä punaista raitaa. Suomessa tanu-nimisenä tunnettu edestä avoin lakki oli liivin kielessä kolm kabal mitš. Se koristeltiin takaa kirkkaanvärisillä kangasruusukkeilla ja lasihelmillä. Tanua käyttivät erityisesti naidut naiset. Sekä miehet että naiset käyttivät vanhakantaisia nahasta valmistettuja kurppos- ja virsujalkineita. Samanlaisia käyttivät virolaiset ja vironruotsalaiset. Myös käytössä olleet pajunkuorivirsut muistuttivat latvialaisten, liettualaisten ja valkovenäläisten käyttämiä virsuja.[65]

title: Liiviläiset

text: 1900-luvun alussa elossa oli enää tuhat liivin kieltä taitanutta henkilöä.[47] Lopullisesti liiviläisen kulttuurin kehitys pysähtyi toiseen maailmansotaan, jonka aikana väestö väheni dramaattisesti pakkosiirtojen takia. Liivin kansa jäi sodassa kahden suurvallan armeijan jalkoihin, mikä oli liiviläisille eräänlainen viimeinen isku. Vaikka liiviläisiä oli vielä vuonna 1939 noin 2 000, toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 heitä oli enää 500–600, ja vuoden 1959 väestönlaskennassa vain 185 ihmistä ilmoitti kansallisuudekseen liiviläisyyden.[8] Sodan aikana liiviläiskylät jäivät Saksan pohjoisen armeijaryhmän muodostamaan Kuurinmaan mottiin. Saksalaiset evakuoivat osan asukkaista, ja osa pakeni veneillä Ruotsiin ja sieltä edelleen muualle.[48]

title: Liiviläiset

text: Liivinmaan viimeisistä liiviläisistä ei ole tarkkaa tietoa; mahdollisesti viimeinen Liivinmaan liiviä puhunut henkilö oli Cēsisissä asunut Mahrz Sahrum. Huhuja viimeisistä Liivinmaan liiviläisistä liikkui kuitenkin myös hänen kuolemansa jälkeen. E. N. Setälä sai salatsilaiselta pastorilta tiedon, että viimeinen paikallinen liiviläinen oli kuollut vuonna 1868. Etsintä jatkui kuitenkin edelleen, ja Oskar Kallas arvioi viimeisen Liivinmaan liiviläisen kuolleen 1880-luvulla. Setälä sai vielä myöhemmin 1900-luvun alussa tiedon Salatsissa eläneestä miehestä, joka puhui tuntematonta kieltä. Osoittautui kuitenkin, että miehen puhuma kieli ei ollut liiviä, vaan jonkinlaista salakieltä. Lopulta Setälä ajoitti Liivinmaan liiviläisten häviämisen samoin kuin Kallas.[38]

title: Līvli (lehti)

text: Līvli on Latviassa ilmestyvä sanomalehti. Lehti oli alun perin liivinkielinen, mutta nykyisin pääosa sen artikkeleista on latviaksi. Lehden alkuperäinen tarkoitus oli toimia tietokanavana liiviläisille heihin liittyvissä asioissa. Lehdessä julkaistiin myös liivinkielisiä runoja, sekä muita tekstejä.

title: Liiviläiset

text: Kuurinmaan kärjen liiviläiset olivat vuodesta 1721, Venäjän vallan alusta, aina Latvian itsenäistymiseen asti Popen ja Dundagan suurtilojen vuokralaisina. Hiekkainen Kuurinmaan rannikko ei soveltunut erityisen hyvin maanviljelykseen, mutta sitä harjoitettiin silti. Tärkein viljelyskasvi oli peruna, jota myös myytiin muualle. Viljalajeista yleisimpiä olivat kaura, ohra ja ruis; vehnää viljeltiin erittäin harvoin. Liiviläisillä oli tapana lannoittaa peltonsa ruskolevällä, jota ajautui rannoille etenkin syystuulien mukana.[62]

title: Liiviläiset

text: Viimeistään 1000-luvulla Baltian heimot järjestäytyivät muinaismaakunniksi, ja liiviläisten asuinalueet olivat vakiintuneet 1100-luvun alkuun mennessä. Liiviläisiä muinaismaakuntia olivat Liivinmaalla Livones Veinalenses, Idumeja, Metsepole ja Toreida sekä Kuurinmaalla Venema ja Ventava.[14] Pohjoisessa liiviläisten alueen on arvioitu rajoittuneen Salatsijoelle, idässä Lielvārden–Aizkrauklen linjalle ja etelässä Väinäjoelle. Pohjoisessa heidän naapureinaan olivat virolaiset, etelässä semgallit ja seelit ja idässä latgallit.[17] Kuurinmaalla liiviläisiä asui Riianlahden itärannalla Kuurinmaan pohjoiskärkeen saakka ja sieltä edelleen Ventspilsin ja Liepājan puoliväliin saakka 40–50km:n syvyydessä sisämaahan. Hajanaisemmin heitä asui Itämeren rannalla aina Memelin seuduille saakka.[18] 1100-luvulla tanskalainen arkkipiispa Absalon kävi kastamassa kuureja ja rakensi Kuurinmaan pohjoiskärkeen kirkon, mutta käännytettyjen määrä oli luultavasti hyvin pieni. Nykyisin paikalla on Kolkan kylä, jonka liivinkielisen nimityksen Kūolka arvellaan tarkoittavan samaa kuin suomen sana kolkka. 1000-luvulta peräisin olevassa Adam Bremeniläisen kronikassa mainitaan Eesti, Kuurinmaa, vepsäläiset ja merjalaiset mutta ei liiviläisiä. 1100-luvulla Nestorin kronikassa mainitaan suomensukuinen heimo nimeltä libj, Henrik Lättiläinen taas käytti Liivinmaan kronikassa liiviläisistä nimitystä livones. Sama nimi mainitaan teoksessa Livonian kaikuja 1290-luvulta.[17]

title: Liiviläiset

text: Kristinuskoon kääntynyt Kauppo teki matkan Roomaan paavin luokse vuonna 1202 ja palasi vuonna 1204. Tänä aikana hän oli menettänyt pakanallisten liiviläisten tuen. Liiviläiset kapinoivat Akon johdolla ja valloittivat Holmen saarilinnoituksen vuonna 1206, mutta Kauppoa tukeneet kristityt liiviläiset ja saksalaiset hyökkäsivät vielä samana vuonna linnaan ja surmasivat Akon.[25] Kapinan jälkeen sotatoimet keskittyivät virolaisia vastaan, joiden kanssa käydyssä Matinpäivän taistelussa Kauppo kuoli. Liiviläisiltä vallatut alueet jaettiin piispan ja Kalparitariston kesken suhteessa 3:1.[26]

title: Ristiretket Baltiaan

text: Meinhardin kuoltua liiviläisten kerrotaan pesseen kasteensa pois Väinäjoessa. Meinhardin seuraaja Bertold karkotettiin Liivinmaalta vuoden 1196 kesällä. Tästä kuultuaan paavi Celestinus III antoi luvan lähettää ristiritareita alueelle. Bertold tuli takaisin alueelle kesällä vuonna 1198 mukanaan noin tuhat ristiretkeläistä. Hän eteni liiviläisten valtaamalle Holmen linnalle ja vaati näitä ottamaan kasteen takaisin vastaan. Liiviläiset eivät suostuneet ja Bertold lähti takaisin kohti Väinäjoen suuta, jonne hänen joukkonsa olivat rantautuneet laivoistaan. Holmen linnaa olisi ollut mahdoton vallata ilman laivoja, jotka oli jätetty rantautumispaikkaan. Matkalla takaisin liiviläiset väijyttivät saksalaiset lähellä nykyistä Riikaa. Saksalaiset olivat voittamassa taistelua, kun Bertoldin hevonen vauhkoontui ja syöksyi keskelle jo pakoon lähteneitä liiviläisiä. Tällöin eräs Ymaut-niminen liiviläissoturi surmasi hänet keihäällä. Tämän jälkeen liiviläiset karkottivat kaikki lähetystyöntekijät alueeltaan.

title: Liiviläiset

text: 1200-luvulta peräisin oleva Henrikin Liivinmaan kronikka on yksi tärkeimmistä liiviläisistä kertovista historiallisista lähteistä. Sen jälkeen kului 350 vuotta ennen kuin liiviläisistä julkaistiin merkittävää kirjallisuutta. Thomas Hiärne (1638–1678) käsitteli Kuurin- ja Liivinmaan liiviläisiä omassa Liivinmaan kronikassaan. Parikymmentä vuotta Hiärnen kuoleman jälkeen ilmestyivät P. Einhornin Historia Lettica ja A. L. Schlözerin tutkimus liiviläisistä. August Wilhelm Hupel (1737–1819) kertoi teoksissaan liiviläisistä sekä liivin kielestä ja korosti kansan ja kielen yhteyttä muihin itämerensuomalaisiin kansoihin ja kieliin. Heinrich von Jannau (1753–1821) tutki Salatsin alueen liiviläismurteen ja viron kielen yhteyksiä ja piti liiviläisiä alkuvirolaisina, minkä useat tutkijat myöhemmin todistivat vääräksi. Anders Johan Sjögren teki Latviaan tutkimusmatkoja vuosina 1846 ja 1852 Venäjän maantieteellisen seuran kehotuksesta ja tutki liivin itä- ja länsimurteen puhujia. Sjögrenin kuoltua työtä jatkoi hänen keräämänsä aineiston pohjalta Ferdinand Johan Wiedemann. Wiedemann julkaisi vuonna 1861 suurteoksen Joh. Andreas Sjögren's Livische Grammatik nebst Sprachproben, joka teki liivin tunnetuksi yhtenä itämerensuomalaisista kielistä. Wiedemannin jälkeen liiviläisiä tutki Eemil Nestor Setälä, joka kokosi liiviläisiä kertomuksia, sananlaskuja ja kansanlauluja.[3]

title: Mikitamäe

text: Pihkovanjärven rannalla sijaitseva Beresjen kalastajakylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1582. Tuolloin kylän pääelinkeino oli kalastus. Nykyisin kylässä kalastuksen ja kalan kuivaamisen rinnalla viljellään vihanneksia. Setumaan ainoassa kylässä Beresjessä asuu stratoverejä, jotka haroittavat omia uskonnollisia tapoja. Tupakointi ja alkoholin juonti on ollut heidän keskuudessaan kielletty. Vanhoja tapoja ei enää nykyisin noudateta niin tarkasti. Beresjessä sijaitsee hautausmaa, jonne myös stratoverit haudataan.


query: Mitä naivismi tarkoittaa?

title: Naivismi

text: Naivismi ( lapsekas, vilpitön, luonnollinen) on taidesuuntaus, jota harjoittavat usein itseoppineet taiteilijat.[1]

title: Naivismi

text: Marie-Christine Hugonot: La peinture naïve en France, un art vivant. Sous le Vent. Pariisi, 1981.

title: Naivismi

text: Myös primitiivinen taide muistuttaa naivismia vain pintapuolisesti. Primitiivisessä eli Euroopan ulkopuolisten luonnonkansojen ja esihistoriallisen ajan taiteessa on naivismista poiketen maagista ja mytologista sisältöä. Sekä esittävillä että abstrakteilla ja koristeellisilla muodoilla on symbolimerkityksiä ja rituaalista tarkoitusta, ja ne voivat siirtää perinnettä kirjoituksen tapaan. Myös aiheet poikkeavat naivismista. Primitiivisten veistosten aiheita ovat tavallisesti esi-isät, jumalat ja muut kulttihahmot.[7]

title: Naivismi

text: Varhaisimpia naivisteja olivat olleet Sulho Sipilä, Vilho Lampi ja Håkan Brunberg. Laivaston kapteenina toiminut Sipilä maalasi työnsä ohella lämminhenkisiä kaupunkikuvia sekä henkilö- ja sisäkuvia. Vilho Lammella naivismia on viimeisten vuosien tarkoin kuvatuissa pohjalaisaiheissa. Voimakkaammin naivistinen Håkan Brunberg maalasi hilpeitä ja iloisen värisiä kaupunkikuvia sekä muita maisemia, joissa on ihmisjoukkoja ja lapsenomainen tunnelma.[2]

title: Naivismi

text: Yhdysvalloissa naivismi on ollut erityisen suosittu taidesuunta. Naivisteja kutsutaan siellä myös kansanomaisiksi tai primitiivisiksi maalareiksi.[2] Tunnetuimman Grandma Moseksen ohella on ollut monia muitakin naivistimaalareita.[4]

title: Naivismi

text: Naivistisista töistään tunnettuja ovat myös muusikko Martti Innanen[22] ja Alice Kaira.[5] Lisäksi Alpo Jaakolan ja Inari Krohnin[3] tuotannossa on nähty naivistisia piirteitä.

title: Naivismi

text: Viron naivistisen ja outsider-taiteen keskus on vuonna 2003 perustettu Kondas Centre Viljandissa. Se on omistettu maan tunnetuimmalle naivistille Paul Kondasille (1900–1985).[15]

title: Naivismi

text: Jokaiselle kuuluvasta luovuudesta ja taiteilijuudesta puhuttiin jo 1960-luvulla. Katsottiin muun muassa, että tekninen ammattitaito on vain sovittu pelisääntö, jota voidaan muuttaa. Ateneumissa vuonna 1972 ollut kansainvälinen naivistisen taiteen näyttely lisäsi kiinnostusta ja muutti asenteita naivismille suotuisiksi,[21] ja sen jälkeen naivisminäyttelyitä järjestettiin runsaasti.[3]

title: Naivismi

text: Myös Amos Andersonin taidemuseolla ja Suomen Gallupin säätiöllä on naivistisen taiteen kokoelma.[16] Suomen Gallupin säätiön kokoelman kokoaminen aloitettiin 30 vuotta sitten hankkimalla Martti Innasen maalaus. Kokoelmassa on noin 500 teosta sadalta taiteilijalta, kuten Enni Id, Alice Kaira ja Nikolai Lehto. Suurin osa kokoelmasta edustaa suomalaista 1980- ja 1990-lukujen naivismia, mutta täydennyksenä on venäläistä ja Baltian maiden naivismia.[24]

title: Naivismi

text: Tyylin noustua esille naivisteja nousi eniten ammattitaiteilijoiden joukosta. Harkittua naivismia on ollut muun muassa Pirkko Lepistön ja Saara Tikan maalauksissa. Naivistista taidetta olivat tehneet jo aiemmin muun muassa Alice Kaira[21] ja Andreas Alariesto.[3][5]

title: Naivismi

text: Väitetään, että naivistit muodostavat jo väljän koulukunnan, ja siten heidän taiteensa on muuttunut akateemiseksi. Voidaankin kysyä: ”Jos itse tietää olevansa naivisti, voiko enää olla naiivi ja siten naivisti?”

title: Naivismi

text: Naivismin on katsottu olleen vastareaktio impressionismin jälkeisten taidesuuntausten teoreettisuudelle ja estetisöinnille.[1] Taiteeseen haluttiin alkuperäistä välittömyyttä ja aitoa vaistomaista ilmaisua, joka olisi taidekoulutuksesta riippumatonta.[2]

title: Sini Manninen

text: Manninen hallitsi useita maalaustekniikoita (öljyvärimaalaus, akryyli, akvarelli, liitu, piirustus), mutta erityisesti naivismi oli hänelle mieleinen taidesuuntaus.

title: Naivismi

text: Naivismi ei ole yhtenäinen tyyli eikä taiteilijaryhmä.[1] Naivismi voidaan ymmärtää taidesuuntaukseksi, mutta myös ulkopuoliseksi tai marginaalitaiteeksi kuten kansantaide ja harrastajataide. Harrastajataiteesta naivismin erottaa kuitenkin se, että useimpien harrastajien tavoitteena on muu kuin naivistinen kädenjälki. Suomessa tunnetuimmat naivistit ovat ammattitaiteilijoita ja harrastajanäyttelyissä varsinaisia naivistisia teoksia on vain vähän.[5] Naivismi eroaa kansantaiteesta sikäli, että kansantaide on status- ja käyttöesineiden kuviointia. Naivismia taas sovelletaan taideteoksissa, kuten maalauksissa ja veistoksissa. Naivismia on verrattu myös lasten ja luonnonkansojen taiteeseen.[1] Kuitenkin lasten tekemät kuvat heijastavat heidän kulloistakin kehitysvaihettaan ja ne muuttuvat iän mukana. Naivistien ilmaisu sen sijaan säilyy usein samantapaisena.[6]

title: Naivismi

text: Tuntematon maalari Pernambucosta, Brasiliasta, Maisema. Niko Pirosmani (1862–1918), Asetelma, 1900.

title: Niko Pirosmani

text: Niko Pirosmanašvili (tunnettu paremmin nimellä Niko Pirosmani, ; 5. toukokuuta 1862 Mirzaani – 9. huhtikuuta 1918 Tbilisi) oli georgialainen taidemaalari. Hänen taidesuuntauksensa oli naivismi.

title: Naivismi

text: Samantyyppistä amatöörien tekemää taidetta oli jo keskiajalla, mutta tyyli alkoi saada arvostusta avantgardepiireissä[1] 1910-luvulla. Modernistit olivat rikkoneet taiteen sääntöjä ja tuoneet uusia laatukriteereitä, joihin naivistit sopivat. Naivismin tuloa oli myös enteillyt Paul Gauguinin 1890-luvulla herättämä kiinnostus primitiiviseen taiteeseen ja pelkistettyyn ilmaisuun.[3][4]

title: Naivismi

text: ITE-taide Art brut Kansantaide Primitiivinen taide Harrastajataide

title: Naivismi

text: Naivismi on vaikuttanut myöhempiin taidesuuntauksiin, kuten art brutiin ja suomalaiseen ITE-taiteeseen.[1]

title: Naivismi

text: Yksityisten naivistien teoksia, kuten Andreas Alarieston, Enni Idin ja Alpo Jaakolan teoksia on koti- tai pysyväisnäyttelyinä.[16]

title: Reijo Hukkanen

text: Hukkasen nuoruudentyöt ovat naivismin ja surrealismin rajalta olevia maalauksia. Vuonna 1982 hän aloitti esineteosten luomisen Mauri-myrskyn repimästä peltikatosta. [3]

title: Pentti Happonen

text: Pentti Olavi Happonen (11. syyskuuta 1929 Kuopio – 2. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari, jonka tyylinä oli naivismi. Ammatiltaan Happonen oli (rakennus)maalari.

title: Naivismi

text: Ahdistaviakin tunteita on ilmaistu naivistisesti, kuten Pirkko Valon ja Kalervo Palsan maalauksissa. Samoin naivistisia, usein humoristisia veistoksia tehtiin, kuten kuvanveistäjä Hannu Riikonen.[5][21]

title: Naivismi

text: * Luokka:70.9 Yleinen taidehistoria Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

title: Naivismia

text: Naivismia on Pedro's Heavy Gentlemenin albumi vuodelta 1984.

title: Naivismi

text: Muitakin lahjakkaita naivisteja löydettiin paljon 1920- ja 1930-luvulla. Monet heistä olivat olleet harrastajamaalareita.[3] Vanhemmalla iällä taiteenteon aloittaneet ovatkin usein päätyneet naivisteiksi.[1][5]

title: Naivismi

text: Yleisvaikutelma on useimmiten hauska tai optimistinen.[5] Huumorin ohessa voi olla lempeää yhteiskuntakritiikkiä.[1]

title: Naivismi

text: Länsi-Euroopassa syntynyt tyylisuunta levisi 1900-luvun kuluessa muualle maailmaan. Suomessa naivismi tuli tunnetuksi 1960–1970 -luvuilla.[1][3] Myös Ruotsissa naivismi on suhteellisen suosittua.[2]

title: Erlend Loe

text: Tehokeinoinaan Loe käyttää liioittelua ja naivismia.

title: Naivismi

text: Naivismissa on lapsenomaisuutta. Työt ovat usein unenomaisia ja lähellä surrealismia[5] fantasia-aiheineen. Aiheet ovat useimmiten kertovia ja ne liittyvät tekijän elämään, kuten muistoihin, uniin tai haaveisiin.[1] Myös kukka- ja eläinaiheet, jotka olivat akatemiataiteessa vähiten arvostettuja lajityyppejä, ovat yleisiä.[6]


query: Milloin Neste on perustettu?

title: Neste (yritys)

text: Neste Oy, tai Neste-konserni, perustettiin vuonna 1948, jolloin sen tarkoituksena oli turvata Suomen öljynhuoltoa. Yhtiön kotipaikaksi tuli Espoo ja se oli alusta asti valtion omistama. Toimialoja tuolloin olivat öljy- ja kemianteollisuus, kaasun välittäminen, varustamotoiminta, öljynetsintä ja -tuotanto. Yhtiön pitkäaikaisena toimitusjohtajana toimi Uolevi Raade, joka vaikutti suuresti sen nousuun aikanaan Suomen suurimmaksi yritykseksi. Vuonna 1980 toimitusjohtajaksi tuli Jaakko Ihamuotila. Yhtiön tytäryhtiöitä ovat olleet muun muassa Kesoil Oy, Neste Kide Oy, Isora Oy, Neste Polyeten AB (Ruotsi), Neste Polimeros S.A. (Portugali) ja Neste Chemicals N.V. (Belgia). Vuonna 1990 Nesteen kansainvälinen öljykauppa muodosti sen liikevaihdosta noin puolet ja öljynjalostus neljäsosan. Vuonna 1991 sen liikevaihto oli 53,025 miljardia markkaa ja yhtiön palveluksessa oli 13685 henkilöä.[2]

title: Hydrostaattinen paine

text: Nesteen sisällä vallitsevaan paineeseen vaikuttaa kaksi tekijää: nesteeseen kohdistuva ulkoinen paine sekä nesteen omasta painosta johtuva hydrostaattinen paine. Ulkoinen paine voi olla nesteen pinnalla vaikuttava ilmanpaine, lisäksi ulkoinen paine voidaan luoda sulkemalla neste sylinteriin, jossa mäntää painamalla kohdistetaan nesteeseen haluttu ulkoinen paine.

title: Lammainen

text: 1940-luvulla Harjavaltaan perustetun Outokummun kuparisulaton työntekijöiden asuinalueita suunniteltiin arkkitehti Alvar Aallon laatimassa Kokemäenjoenlaakson aluesuunnitelmassa Torttilan lisäksi myös Lammaisiin, mutta suunnitelmaa ei milloinkaan toteutettu.

title: Neste K

text: Neste K on Nesteen ja Keskon omistama huoltoasemaketju. Ensimmäinen Neste K-huoltoasema avattiin Tampereelle maaliskuussa 2016. Nesteen ja Keskon mukaan kaikki aiemmat Keskon tai Nesteen omistamat asemat muuttuvat Neste K-asemiksi.

title: Galileo Galilei

text: 1593 Galilei kehitti laitteen, joka tunnetaan nimellä Galilein lämpömittari. Se muodostuu suljetusta lasisylinteristä ja sen sisällä olevasta kirkkaasta nesteestä. Nesteessä kelluu eri lämpötiloja edustavia painoja, jotka ovat tavallisesti suljettuja, erivärisiä nesteitä sisältäviä lasiastioita. Nesteen lämpötilan muuttuessa muuttuu myös sen tiheys. Nesteessä kelluvat lasiastiat asettuvat sylinterissä kohtaan, jossa niiden tiheys on sama kuin ympäröivän nesteen.

title: Ioninen neste

text:
Ioninen neste eli suolasula on neste, joka koostuu ioneista, yleensä orgaanisesta kationista ja epäorgaanisesta, moniatomisesta anionista. Tyypillisesti kationi on varsin suuri epäsymmetrinen molekyyli, esimerkiksi kvaternäärinen ammonium-, imidatsoli-, pyridiini- ja fosfoniumjohdannainen.
Nykyisin yleisin ionisissa nesteissä esiintyvä kationi on 1-butyyli-3-metyyli-imidatsoliumioni (bmim). Anioneina käytetään yleensä "neutraaleja" heikosti koordinoituvia anioneja, kuten heksafluorofosfaattia PF, tetrafluoroboraattia BF, bis(trifluorometyylisulfonyyli)amidia (FCSO)N ja trifluorimetaanisulfonaattia FCSO.
Ensimmäinen valmistettu ioninen neste oli etyyliammoniumnitraatti CHNH NO, s.p. 12 °C), joka löydettiin vuonna 1914.
Ionisilla nesteillä on useita edullisia ominaisuuksia, jonka vuoksi niitä voidaan käyttää monissa teollisissa sovellutuksissa. Ionisilla nesteillä on erittäin alhainen höyrynpaine, ts. ne eivät haihdu. Niillä on laaja nestemäisen olomuodon lämpötila-alue, parhaimmillaan −96–+400 °C. Ioniset nesteet eivät ole paloherkkiä toisin kuin monet orgaaniset liuottimet. Eräät ioniset nesteet ovat niukkaliukoisia sekä veteen että orgaanisiin liuottimiin, jolloin ioniseen nesteeseen liuenneet yhdisteet voidaan helposti uuttaa erilleen ja ioninen neste voidaan käyttää uudelleen. Haihtumattomuutensa ja kierrätettävyytensä vuoksi ionisia nesteitä pidetään ympäristöystävällisenä vaihtoehtona perinteisille orgaanisille liuottimille. Ionisilla nesteillä on erinomaiset liuotusominaisuudet ja kemialliset reaktiot tapahtuvat niissä nopeammin kuin perinteisissä liuottimissa. Lisäksi niillä on myös katalyyttisiä ominaisuuksia. Erityisesti kaksifaasireaktiossa, Diels–Alder-reaktioissa ja Friedel–Crafts-reaktioissa ioniset nesteet ovat osoittautuneet erittäin käyttökelpoisiksi. Esimerkiksi Friedel–Crafts-reaktio voidaan tehdä ionisessa nesteessä ilman Lewishappo-katalyyttiä. Ioniset nesteet ovat hyviä liuottimina myös mikroaalto- ja entsyymireaktiossa. Ionisissa nesteissä voidaan käyttää homogeenisia (liukenevia) katalyyttejä, jolloin arvokas katalyytti voidaan ottaa talteen ja kierrättää.

title: Stenbergan linna

text: Albrektia seurannut kuningatar Margareeta I takavarikoi linnan, ja vuonna 1438 kruunu lahjoitti kartanon Maskunjokilaaksoon perustetun Armonlaakson (, ) birgittalaisluostarin haltuun. Reformaation myötä kartano peruutettiin jälleen luostarilta kruunulle vuonna 1556. Tarkalleen ei tiedetä, miloin linna on raunioitunut.

title: Pirullista peliä

text: Milo alkaa tehdä lähtöä, mutta nöyryyttää Andrew’ta vielä kertomalla erilaisia salaisuuksia Andrew’n naissuhteista. Andrew uhkaa Miloa aseella, mutta Milo sanoo arvanneensa tämän ja kutsuneen sittenkin poliisit paikalle. Andrew ei usko enää mitään ja ampuu Miloa. Poliisien tullessa hän ei mene avaamaan. Kuolinhetkellään Milo pyytää Andrew’ta vakuuttamaan poliisille että kyse oli vain pirullisesta pelistä.

title: Cicero

text: Palattuaan Cicero pyrki saamaan takaisin omaisuutensa ja asemansa. Senaatti myönsi hänelle korvauksen tuhotusta omaisuudesta. Clodius piti kuitenkin huolta siitä, että Cicerolla riitti tekemistä. Hän hyökkäsi joukkioineen Ciceron taloa rakentaneiden työmiesten kimppuun, pahoinpiteli Ciceron kadulla ja poltti Ciceron veljen talon.[5] Cicero tuki nyt populisti Miloa, jota hän käytti Clodiusta vastaan. Kaupungin tilanne oli rauhaton ja ruoastakin oli pulaa. Milon mies tappoi lopulta Clodiuksen tammikuussa 52 eaa, kun Milon ja Clodiuksen joukkiot olivat kohdanneet Via Appialla. Cicero puolusti oikeudessa Miloa, joka oli syytettynä Clodiuksen sukulaisten murhista, mutta hävisi jutun. Puolustuspuhetta Pro Milone on tästä huolimatta pidetty merkittävänä. Cicero esitti, että Milolla ei ollut syytä tappaa Clodiusta.

title: Vuoden 1975 arsenikkiskandaali

text: Ministeriön ohjeiden viipyessä "Jens Rand" seilasi Nesteen mukaan ”milloin missäkin”. Ministeriö sai maanantaina lausunnot vesi- ja lääkintähallitukselta: lääkintähallitus painotti paikallisen terveyslautakunnan merkitystä päätöksenteossa, sillä se voi kieltää aineiden varastoinnin terveydenhoitolain nojalla. Sisäasiainministeriö vastasi keskiviikkona, etteivät viranomaiset kykene vielä vuosiin löytämään pitkäaikaista sijoituspaikkaa. Ministeriö kuitenkin sanoi, että jos Neste aikoo tuoda jätteet Suomeen, sen pitää suorittaa siitä tutkimus esimerkiksi VTT:ssä. Koska Neste ei oman tulkintansa mukaan saanut vastauksessa selvää ohjeistusta, se päätti tehdä oman ehdotuksensa.

title: Titus Annius Milo

text: Titus Annius Milo Papianus (k. 48 eaa.) oli roomalainen kansankiihottaja. Milon ura on tyypillinen esimerkki Rooman tasavallan lopunaikojen epävakaudesta. Hän järjesti Pompeiusta tukiessaan väkivaltaisia rähinöitsijöitä, jotka ottivat yhteen Clodiuksen vastaavien joukkioiden kanssa. Milo oli kansantribuuni 57 eaa. Hänellä oli näkyvä rooli, kun Cicero kutsuttiin takaisin maanpaosta 57 eaa. Hän oli preettori 54 eaa. Seuraavana vuonna hän yritti konsuliksi. Clodius oli ehdolla preettoriksi. Miehet tapasivat joukkioineen Via Appialla. Välikohtaus päättyi Clodiuksen murhaan. Milo joutui syytteeseen. Ciceron oli määrä puolustaa häntä, mutta Milo oli pakotettu ennen oikeudenkäyntiä lähtemään maanpakoon. Milo liittyi vuonna 48 eaa. Caesaria vastustaneeseen rintamaan, mutta hänet saatiin kiinni ja teloitettiin.

title: Lapinjärven kirkko

text: Ei ole täyttä selvyyttä, milloin Lapinjärven kappeliseurakunta on syntynyt, sillä 1300-luvulla se on kuulunut Pernajan kappeliseurakuntaan. Vuonna 1414 mainitaan Pyhän Laurin kappeli, jonka arvioidaan sijainneen Ingermaninkylässä, josta se on myöhemmin 1400-luvulla siirretty Kirkonkylään: Matiaksen kappeli kirkonkylästä mainitaan vuoden 1556 asiakirjassa. Kappeli on perustettu siksi, että lapinjärveläisten ei olisi tarvinnut lähteä Pyhtäälle tai Pernajaan kirkkoon.

title: Pirullista peliä

text: Milo kertoo, että nyt alkaa uusi peli. Hän kertoo käyneensä juuri kuristamassa kuoliaaksi Andrewn rakastajattaren Tean ja sijoittaneensa kartanoon erilaisia todisteita, jotka osoittaisivat Andrew’n syylliseksi. Andrew soittaa Tealle, ja tämän puhelimeen vastaava itkevä huonetoveri Joyce vahvistaa Tean kuolleen. Andrew alkaa paniikissa etsiä Milon lavastamia todisteita kartanosta tämän arvoituksellisten vihjeiden perusteella. Andrew löytää niistä viimeisen juuri kun Milo sanoo poliisiauton saapuvan kartanon pihaan. Milo menee ovelle ja juttelee pitkään poliisien kanssa. Lopulta hän on päästävinään poliisit sisään, mutta silloin paljastuu ettei mitään poliiseja ole. Milo paljastaa että hän valehteli Joycen avustamana Tean kuolemasta ja onnistui näin petkuttamaan Andrew’ta jo toistamiseen.

title: Ojibwayt

text: Klaanit olivat eksogaamisia, joka merkitsi sitä, että ojibwat eivät saaneet ottaa puolisoa omasta klaanistaan, mutta olivat vapaita naimaan klaaniensa ulkopuolelta. Kauriitten klaani rikkoi tämän säännön solmimalla avioliittoja keskenään. Ojibwojen suullisen perimätiedon mukaan tämän luonnonlain rikkominen sai Suuren hengen kiukuspäissään tuhoamaan koko kauriitten klaanin, jota ei milloinkaan enää perustettu uudelleen.

title: Öljy- ja biopolttoaineala

text: Öljy- ja biopolttoaineala ry (aikaisemmin Öljyalan Keskusliitto ry) on vuonna 1970 perustettu jäsentensä etu- ja yhteistyöjärjestö. Sen jäseniä ovat Neste Oyj, Neste Markkinointi Oy, St1 Oy, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta SOK, Oy Teboil Ab ja Öljy- ja Kaasutekniikka ry.

title: Neste-asemaketjut

text: Neste Oil vaihtoi nimekseen Neste 1. kesäkuuta 2015. Neste Oil -asemat jäivät kuitenkin entiselle nimelleen. Yhtiö perusteli tätä sillä, että Neste Oil -asemat oli vastikään uusittu eikä niiden nimien muuttaminen olisi ollut taloudellista. Yhtiö vaihtoi asemien nimet Nesteeksi huhti-lokakuussa 2016.[5][6]

title: Nesteen venekerho

text: Nesteen venekerho (lyhenne NVK) on porvoolainen veneseura. Sen jäseniksi voivat liittyä Nesteen tai sen osakkuusyhtiön palveluksessa olevat henkilöt ja heidän perheenjäsenensä. NVK on perustettu 28. toukokuuta 1968 ja sillä on kaksi paikallisostoa, Naantalissa ja Porvoossa. NVK kuuluu jäsenseurana Suomen Purjehtijaliittoon, Suomen Veneilyliittoon sekä Suomen Navigaatioliittoon.

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Eletään loppuvuotta 1914. Milo James Thatch (Pete Lattu) on nuori kielitieteilijä sekä kartanpiirtäjä, joka työskentelee Smithsonian-instituutin pannuhuoneessa. Milo tahtoo kovasti seurata kuolleen isoisänsä Thaddeus Thatchin jalanjäljissä ja löytää Suojelijan Eepokseksi kutsutun kirjan, jolla löytäisi myyttisen, mereen uponneen Atlantiksen kaupungin. Instituutin johtokunta ei kuitenkaan suostu uskomaan Miloa, että Atlantis on joskus ollut olemassa. Myöhemmin Milon isoisän ystävä, miljonääri Preston B. Whitmore (Seppo Mäki), ottaa yhteyttä Miloon ja ojentaa tälle Suojelijan Eepoksen, jonka Milon isoisä oli ehtinyt löytää ennen kuolemaansa. Whitmore paljastaa, että hän on kerännyt kokoon suuren tutkimusryhmän sekä erilaisia varusteita Atlantiksen löytämistä varten, ja tarjoaa Milolle mahdollisuutta johtaa ryhmä Atlantikselle Eepoksen avulla. Milo suostuu tarjoukseen.

title: Rosvopäällikkö Salvatore Giuliano

text: Elokuva alkaa Giulianon kuolemasta heinäkuussa 1950. Sitä seuraa takauma, joka pyrkii dokumentaarisella ja uutismaisella tyylillä selvittämään kuka mies oli. Eri ihmisten käsitykset Giulianosta vaihtelevat, koska mies oli ostettavissa aseineen vastustamaan milloin fasisteja, milloin kommunisteja, milloin viranomaisia ja milloin aivan tavallisia kansalaisia.

title: Pirullista peliä

text: Andrew Wyke (Olivier) on menestyvä ja ikääntyvä rikoskirjailija, jonka suuri kartano on täynnä erilaisia yllättäviä mekanismeja, liikkuvia nukkeja ja pelivälineitä. Hän on kutsunut vaimonsa rakastajan, italialaissukuisen kampaamonomistaja Milo Tindlen (Caine) luokseen. Andrew kertoo kyllästyneensä vaimoonsa ja pyytää Miloa huolehtimaan tästä. Suunnitelman rahoittamiseksi ja kalliista maustaan tunnetun vaimon elättämiseksi Andrew ehdottaa, että Milo varastaisi hänen korujaan kartanosta, myisi ne ulkomailla ja Andrew saisi puolestaan korvauksen vakuutusyhtiöltä. Milo epäröi mutta lopulta suostuu ja joutuu houkutelluksi monimutkaiseen peliin, jonka tarkoitukseksi hän aluksi luulee ryöstön harjoittelun. Kun kassakaappi on avattu, Andrew uhkaakin Miloa aseella ja kertoo ampuvansa tämän lavastettuaan hänet pelin avulla varkaaksi. Andrew näyttää ampuvan Miloa päähän.

title: Nesteen Soutajat

text: Nesteen Soutajat on vuonna 1961 Naantalissa perustettu soudun erikoisseura. Se toimii nykyisin Varsinais-Suomen lisäksi Porvoossa. Kuuluisin seuraa edustanut urheilija on kolminkertainen olympiavoittaja Pertti Karppinen. Seuran muita Suomen-mestaruuksia voittaneita soutajia ovat olleet muun muassa Reima Karppinen, Leo Ahonen, Leif Andersson, Kari Hanska, Aarne Lindroos, Kari Lindroos, Rainer Fredriksson, Eija Sylvander (o.s. Aava), Kaarina Elmiö, Tuula Westerlund, Irja Westerlund ja Laila Finska-Bezerra.

title: Candi Milo

text: Milo syntyi San Joséssa, Kaliforniassa, jossa hän kävi koulua aina high schooliin asti. Milo esiintyi jo 16-vuotiaana huvipuistoissa laulajana ja erityisesti Anaheimin Disneylandissä. Milo muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli stand up -koomikkona ja laulajana. Milon ura koomikkona edistyi laulajan uraa paremmin ja hän muun muassa esiintyi televisiosarjoissa, kuten "Comedy Express" ja "Evening at the Improv".

title: Neste

text: Neste on yksi aineen olomuodoista. Sulamispisteessä kiinteä aine sulaa ja muuttuu nesteeksi. Nesteessä rakenneosat siirtyilevät, mutta niiden väliset vuorovaikutukset ovat voimakkaampia kuin kaasufaasissa. Aine on nesteenä, kun se on kiehumis- ja sulamispisteiden välissä. Neste on usein pisaroissa tai lammikoissa pintajännityksen vuoksi.

title: Neste-asemaketjut

text: Neste-asemat ovat miehitettyjä, ”perinteisiä” liikenneasemia tai miehittämättömiä asemia, jotka usein toimivat K-ryhmän K-Citymarketien tai K-Supermarketien yhteydessä. Miehitetyillä asemilla voi maksaa polttoaineostoksensa myös käteisellä.[7] Neste Express -asemat ovat miehittämättömiä asemia, jotka yhtiön mukaan on tarkoitettu hintatietoisille asiakkaille, jotka arvostavat nopeaa tankkausta. Jokaisessa mittarissa on oma maksupääte.[8] Asemilla myydään 95- ja 98-oktaanista bensiiniä sekä dieseliä. Asemien maksupäätteisiin käyvät vain pankki- ja luottokortit. Neste perustelee pelkkää kortin käyttöä maksuvälineenä käteisen rahan tyhjentämisen aiheuttamilla kustannuksilla ja käteismaksamisen yleisellä vähentymisellä Suomessa.[9] Neste Truck -asemat on tarkoitettu raskaalle liikenteelle.[10] Osalla Neste Truck -asemista on Truck+-palvelu, joka tarkoittaa raskaan liikenteen asemaa, jolla maksaminen perustuu asiakkaan etätunnistukseen ilman maksu- tai luottokorttia. Neste K -huoltoasemat ovat miehitettyjä asemia. Ensimmäinen Neste K -asema avattiin Tampereen Teiskontielle 29. maaliskuuta 2016, ja vuoden loppuun mennessä aiottiin avata sata uutta Neste K-asemaa.[11] Kaikki Nesteen ja Keskon yhteiset asemat aiotaan muuttaa Neste K -asemiksi vuoden 2017 loppuun mennessä. [12]

title: Biodiesel

text: Greenpeace kampanjoi Neste Oilin palmuöljystä valmistettua biodieseliä vastaan syksyllä 2007. Rainbow Warrior pysäytti 30 000 tonnin palmuöljykuljetuksen lähdön Indonesiasta. 10 000 tonnin kuljetus Porvoon jalostamolle oli mielenosoituksen kohteena. Greenpeacen mukaan Neste Oil on ensimmäinen yritys, joka valmistaa biodieseliä palmuöljystä. Neste Oil on Suomen suurin palmuöljyn käyttäjä ja sen kasvusuunnitelmat ovat valtavat. Neste Oil ostaa palmuöljyn maailman suurimmalta palmuöljyntuottajalta IOI:lta, joka laajentaa toimintaansa Indonesiassa. Greenpeace väittää, että palmuöljydieselin runsas käyttö tuhoaa sademetsiä ja lisää ilmastopäästöjä vastoin alkuperäistä päämäärää. Neste on kuitenkin liittynyt RSPO-järjestöön, joka Nesteen mukaan varmistaa, ettei sademetsää kaadeta Nesteen aiheuttaman kysynnän takia. Ainoastaan jo raivattuja alueita saa käyttää. Neste väittää, että sen käyttämän palmuöljyn alkuperä tiedetään plantaasin tarkkuudella. Neste ei kuitenkaan ole julkistanut näiden plantaasien sijainteja eikä kertonut kaikkien palmuöljyntuottajiensa nimiä. Ympäristöjärjestöt ovat julkaisseet raportteja, jotka osoittavat Neste Oilin palmuöljyntuottaja IOI Groupin tehneen laittomia hakkuita, raivanneen sademetsää ja aiheuttaneen sosiaalisia ongelmia.

title: Neste

text: Viskositeetti kuvaa nesteen sisäisen virtauksen vastustuksen voimakkuuden. Ns. "täydellinen neste" tarkoittaa nestettä, jossa ei ole lainkaan kitkaa. Käytännössä tämä tarkoittaisi esim. sitä, että teelusikalla hämmennetty neste teekupissa jatkaisi liikettään ikuisesti tasaantumatta.

title: Dynea

text: Dynea muodostui vuonna 2000, kun suomalainen Nordkemi (aiemmin Neste Chemicals) ja norjalainen Dyno yhdistyivät Industri Kapitalin tullessa omistajaksi. Nesteen hartsiliiketoiminta juonsi juurensa vuonna 1961 perustettuun liimayritys Priha Oy:öön, jonka Neste osti 1970-luvulla. Industri Kapitalin aikeena oli ostaa myös valtionyhtiö Kemira ja rakentaa tältä pohjalta maailman johtaviin kuuluva kemianteollisuusyritys. Dynean alkuvaiheessa kokonaisuudesta myytiin pois muun muassa polyesterituotanto kansainvälinen Ashland-konsernille ja Porvoon PVC-tuotanto Finnplast Oy:lle, joka teki konkurssin 2007. Vuonna 2002 Dynea osti ruotsalaisen Perstorpin hartsiliiketoiminnan.

title: Kapillaari-ilmiö

text: Kapillaari-ilmiö eli hiusputki-ilmiö tai hiushuokoisuus on ilmiö, jossa neste etenee pinnan vettymisilmiön seurauksena kapeassa rakenteessa tai putkessa. Ilmiö on nähtävissä pystysuoraan asennetussa putkessa jossa neste nousee ylöspäin painovoimaa vastaan. Ilmiö johtuu siitä, että molekyylien väliset voimat ovat voimakkaampia nesteen ja kiinteän aineen välillä kuin pelkän nesteen sisällä. Kapillaari-ilmiö aiheuttaa nestepinnan kaareutumisen ylöspäin putken reunojen lähellä. Joissakin nesteissä, kuten elohopeassa, molekyylien väliset voimat ovat suurempia nesteen sisällä kuin nesteen ja kiinteän aineen välillä. Tällöin neste pyrkii sellaiseen muotoon, jossa sillä on mahdollisimman pieni ala. Kapillaari-ilmiö toimii siis päinvastaiseen suuntaan eli nestepinta kaareutuu alaspäin.

title: Il trionfo di Ercole

text: Mykeneen kuninkaan veljenpoika Milo murhauttaa setänsä ja anastaa vallan äitinsä, noita Pasifaën avulla. Apuun kutsutaan Herkules, joka voitettuaan turnajaiset rakastuu Milon serkkuun Ateen. Milo kaappaa Aten ja syyttää teosta kapinallispäällikkö Eurystheusta. Raivostunut Herkules surmaa Eurystheuksen, minkä johdosta Zeus riistää sankarilta hänen voimansa. Herkules saa ne takaisin pelastaessaan rakastettunsa Milon määräämältä teloitukselta. Kapinalliset valtaavat kuninkaanpalatsin ja Milo pakenee äitinsä luokse Ate vankinaan. Lopuksi Herkules pelastaa Aten ja Milo ja Pasifaë saavat surmansa.

title: Tupavuoren säiliöalue

text: Suomen huoltovarmuuden ja polttoainehuollon varmistamiseksi perustetun Tupavuoren säiliöalueen rakentamispäätös sodanajan Suomessa oli merkittävä poliittinen ja taloudellinen teko, joka johti Neste Oy:n perustamiseen ja myöhemmin Naantalin jalostamon rakentamiseen. Säiliöalueen myötä alkoi myös Naantalin kehittyminen merkittäväksi teollisuuskeskukseksi Suomessa.


query: Kuka José Manuel Barroso on?

title: José Manuel Barroso

text: José Manuel Durão Barroso [ʒuˈzɛ mɐˈnu̯ɛl duˈɾɐ̃u̯ bɐˈʁɔzu] (s. 23. maaliskuuta 1956 Lissabon)[1] oli Euroopan komission puheenjohtaja vuosina 2004–2014. Hän toimi Portugalin pääministerinä vuosina 2002–2004. Barroson ensimmäisen komission toimikausi oli 2004–2009[2] ja hän johti komissiota myös kaudella 2010–2014.[3]

title: Jyrki Katainen

text: Kesäkuussa 2014 Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso ilmoitti siirtävänsä talouskomissaarin tehtävät europarlamentaarikoksi valitulta Olli Rehniltä Kataiselle. Euroopan parlamentti vahvisti nimityksen heinäkuussa. Tehtävä jatkui lokakuun 2014 loppuun, jolloin uusi komissio nimitettiin.

title: Guy Verhofstadt

text: Verhofstadt oli Saksan liittokansleri Gerhard Schröderin suosikki Euroopan komission johtoon, mutta Angela Merkel sai tehtävään oman suosikkinsa José Manuel Barroson.

title: Manuel Barroso

text: Manuel José Lopes Pinto Barroso (s. 9. kesäkuuta 1964 Lissabon) on portugalilainen entinen nykyaikainen viisiottelija.

title: Siim Kallas

text: Siim Kallas (s. 2. lokakuuta 1948 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka toimi komissaarina José Manuel Barroson johtamassa Euroopan komissiossa 2004–2014. Hän oli myös komission varapuheenjohtaja. Vuosina 2004–2010 Kallaksen vastuualueena oli hallinto, tilintarkastus ja petostorjunta ja vuosina 2010–2014 liikenneasiat.

title: Suomi-areena

text: Vuoden 2006 Suomi-areena järjestettiin 19.–20. heinäkuuta. Tapahtumia järjestettiin yhteensä 28. Yhteistyökumppanina oli 100-vuotisjuhliaan viettänyt eduskunta. Lähes 500 kuulijaa osallistui eduskunnan EU:n tulevaisuutta koskeneeseen tapahtumaan, jossa olivat mukana muun muassa Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso ja Viron parlamentin EU-komitean puheenjohtaja Kristiina Ojuland. Puolueiden puheenjohtajien vaalitentti televisioitiin MTV3-kanavalle. Tilaisuuksien järjestäjinä olivat muun muassa eduskunnan tulevaisuusvaliokunta ja Euroopan parlamentin Suomen tiedotustoimisto, joka toi europarlamentaarikot Suomi-areenalle.

title: José Sócrates

text: Sosialistipuolue joutui oppositioon keskusta-oikeistoon lukeutuvan Sosiaalidemokraattisen puolueen voitettua vuoden 2002 parlamenttivaalit puheenjohtajansa José Manuel Barroson johdolla. Sosialistipuolueen puheenjohtaja Ferro Rodrigues erosi paikaltaan vuonna 2004, minkä jälkeen José Sócrates valittiin uudeksi johtajaksi lopulta hyvin selvästi. Hän sai puolueen jäsenäänestyksessä 24. syyskuuta 2004 lähes 80 % äänistä vastaehdokkainaan Manuel Alegre ja João Soares.

title: Ukrainan vallankumous 2014

text: Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso uhkasi vastatoimilla, ellei väkivaltaisuuksia saataisi loppumaan. Myös Yhdysvallat uhkasi pakotteilla. Venäjä vuorostaan varoitti ulkomaita sekaantumista Ukrainan tilanteeseen ja syytti väkivaltaisuuksista radikaalia oppositiota. Kriisin vuoksi Venäjän ja länsimaiden välit kiristyivät selvästi. Ukrainan pääministeri Mykola Azarov syytti mielenosoituksien järjestäjiä kuolonuhreista ja syytti heitä terroristeiksi sekä vallankaappauksen yrittämisestä.

title: Blue Card

text: Blue Card -ehdotuksen esittivät Strasbourgissa 23. lokakuuta 2007 Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso ja turvallisuuskomissaari Franco Frattini. Barroso perusteli korttia EU:n tulevasta osaamispulasta ja EU:n ulkopuolelta tulevien hankaluuksista muuttaa EU:n alueelle 27 maan omien hyväksymiskäytäntöjen takia.

title: Norsunluurannikon presidentinvaali 2010

text: Pari päivää myöhemmin kumpikin ehdokkaista vannoivat virkavalan. Gbagbon vala esitettiin televisiossa, ja Ouattara ilmoitti presidenttiydestään kirjeellä korkeimmalle oikeudelle. Ulkomaalaiset tahot ovat asettuneet Ouattaran kannalle ja vaatineet Gbagboa luopumaan vallasta. Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso onnitteli Ouattaraa vaalivoitosta. Myös Afrikan unioni (AU) pitää Ouattaraa voittajana, ja muun muassa Barack Obama ja Nicolas Sarkozy ovat kehottaneet Gbagboa tunnustamaan tappionsa. AU sulki Norsunluurannikon ulos toiminnastaan, eikä maata päästetä takaisin unioniin ennen kuin Gbagbo suostuu myöntämään häviönsä.

title: Islom Karimov

text: Alkuvuodesta 2011 Karimov vieraili Brysselissä Euroopan neuvoston ja Naton vieraana, ja tapasi komission puheenjohtaja José Manuel Barroson ja pääsihteeri Anders Fogh Rasmussenin. Erikoisen vierailusta teki se, että kukaan ei tunnustanut kutsuneensa häntä.

title: José Sócrates

text: Sócratesin johdolla sosialistit saavuttivat vuoden 2005 parlamenttivaaleissa "maanvyöryvoiton", joka johtui suurelta osin silloisen pääministerin Pedro Santana Lopesin suuresta epäsuosiosta kansan keskuudessa. Santana Lopesin edeltäjä José Manuel Barroso oli jättänyt pääministerin paikan kesällä 2004 tultuaan valituksi Euroopan komission puheenjohtajaksi. Presidentti Jorge Sampaio pyysi 24. helmikuuta Sócratesia muodostamaan uuden hallituksen. Sócrates ja hänen hallituksensa astuivat virkaansa 12. maaliskuuta 2005.

title: Francisco Barroso Filho

text: Francisco Barroso Filho (s. 8. lokakuuta 1928 Ouro Preto) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Oliveiran hiippakunnan piispaksi 21. joulukuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi Oscar de Oliveira, jota avustivat Geraldo Majela Reis ja José Lázaro Neves.

title: Skotlanti

text: Skotlannin itsenäistyminen nostaisi esiin monia kysymyksiä. Jouduttaisiin päättämään muun muassa siitä, olisiko Skotlanti vanha EU-maa. Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso on sanonut, että itsenäinen Skotlanti joutuisi hakemaan EU-jäsenyyttä sekä neuvottelemaan liittymisehdot. Rajavalvonnan ja maanpuolustuksen järjestäminen itsenäisessä Skotlannissa olisi oma kysymyksensä. Jouduttaisiin myös päättämään, pysyisivätkö Britannian ydinaseet yhä Länsi-Skotlannissa.

title: Nigel Farage

text: Vuonna 2005 Farage oli aktiivisesti ajamassa epäluottamusäänestystä entistä Euroopan komission puheenjohtajaa, José Manuel Barrosoa vastaan, jonka vierailu Spiros Latsisin huvijahdilla herätti epäilyksiä eturistiriidasta.

title: José Manuel Barroso

text: Barroso on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.[1]

title: Barroson komissio

text:
Barroson komissio on Euroopan komissio, joka astui voimaan 22. marraskuuta 2004. José Manuel Barroson johtaman komission ensimmäinen toimikausi päättyi 31. lokakuuta 2009, mutta hänet valittiin johtamaan myös seuraavaa komissiota, jonka on määrä istua vuoteen 2014. Toisen komission kausi alkoi virallisesti 9. helmikuuta 2010.
Komissio koostuu puheenjohtajasta ja 26 muusta komissaarista. Aiemmin komissaareja oli 25 mutta Romanian ja Bulgarian liittyessä Euroopan unioniin vuoden 2007 alussa komissaarien lukumäärä kasvoi kahdella.

title: Prodin komissio

text: Prodin komission virkakauden oli määrä loppua 31. lokakuuta 2004, mutta Euroopan parlamentin vastustaessa José Manuel Barroson ensimmäisen komission kokoonpanoa Prodin komissio jatkoi toimintaansa 21. marraskuuta saakka. Euroopan parlamentti hyväksyi Barroson uuden ehdotuksen Euroopan komissioksi 18. marraskuuta ja Barroson komissio aloitti 22. marraskuuta 2004.

title: José Manuel Barroso

text: Barroso opiskeli lakia Lissabonin yliopistossa ja valmistui yhteiskuntapolitiikan ja taloustieteen maisteriksi Geneven yliopistosta. Hän toimi apulaisprofessorina Lissabonin yliopiston oikeustieteen laitoksella ja Geneven yliopiston valtiotieteen laitoksella sekä vierailevana professorina Georgetownin yliopistossa Washingtonissa.[1]

title: Maroš Šefčovič

text: Maroš Šefčovič (s. 24. heinäkuuta 1966 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen juristi ja sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimii Euroopan komission energiaunionista vastaavana varapuheenjohtajana. Sitä ennen, José Manuel Barroson toisen komission toimikauden aikana 2010–2014 hän vastasi varapuheenjohtajana institutionaalisista suhteista ja hallinnosta.

title: Euroopan unionin historia

text: Pasifistinen kirjailija Victor Hugo esitti vuonna 1851, että Euroopan pitäisi yhdistyä rauhanomaisesti, yhteistyön ja yhdenvertaisen jäsenyyden avulla. Nobelisti Aristide Briand puhui ”moraalisesta unionista” kuvatessaan Euroopan integraatiohanketta 1920-luvulla. Kirjailija Paul Valéryn mukaan Euroopan vallan perustan muodostavat ”Jerusalem, Ateena ja Rooma”. Euroopan komission puhemies José Manuel Barroso on korostanut, ettei eurooppalaisten tule unohtaa myöskään arabilais-islamilaisia, slaavilaisia ja kelttiläisiä juuriaan. Paneurooppalaisen liikkeen perustaja, herttua Richard Coudenhove-Kalergi julisti vuoden 1948 Eurooppa-kongressissa, että menneisyyden jaloin perusta on kreikkalaisen individualismi ja kristillinen sosialismi.[1]

title: Ukrainan vallankumous 2014

text: Yhteistyösopimuksen hyllyttämisen jälkeen kansa kerääntyi mielenosoituksiin Kiovan kaduille. Mielenilmaukset kasvoivat jopa 350 000–1 600 000 ihmisen mielenilmauksiksi, kun Ukrainan viranomaiset vastasivat mielenosoituksiin kovin ottein ja muun muassa opposition johtohahmo hakattiin. Mielenosoittajien vaatimuksina oli assosiaatio- ja vapaakauppasopimuksen allekirjoittaminen, sekä presidentti Janukovytšin, hallituksen ja parlamentin erottaminen. Mielenosoitukset jatkuivat kolme kuukautta, ja Ukrainan presidentti otti alkuvaiheessa yhteyttä Euroopan komission puheenjohtajaan José Manuel Barrosoon neuvottelujen jatkumiseksi joiltakin osin. Presidentti Janukovytš sanoi tuolloin, että EU-lähentymisessä pidettiin taukoa.

title: José Manuel Barroso

text: Oppositiossa Barroso valittiin parlamentin ulkoasioiden komitean johtoon, ja vuonna 1999 oman puolueensa puheenjohtajaksi ja siten oppositiojohtajaksi. Vuoden 2002 vaaleissa PSD sai tarpeeksi paikkoja muodostaakseen kokoomushallituksen Portugalin kansanpuolueen kanssa, ja Barroso valittiin pääministeriksi. Vuonna 2003 hän tuki Irakin sotaa, jota suurin osa portugalilaisista vastusti. Irakissa oli 128 Portugalin lähettämää sotilasta.

title: José Manuel Barroso

text: Poliittisen uransa Barroso aloitti jo ennen neilikkavallankumousta 1974. Hän oli yksi Portugalin kommunistisen työväenpuolueen johtajia. Vuonna 1980 Barroso liittyi keskustalais-oikeistolaiseen Portugalin sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (PSD).[1] Vuonna 1985 Barroso pääsi pääministeri Aníbal Cavaco Silvan hallitukseen varasisäministeriksi ja vuonna 1987 kehitysyhteistyöministeriksi seuraavaksi viideksi vuodeksi. Vuonna 1991 hän oli neuvottelemassa tulitaukoa Angolan sisällissodassa ja tuki vuosina 1992–1995 Portugalin entisen siirtomaan Itä-Timorin itsenäisyyttä.[1] Vuonna 1992 hänet valittiin ulkoministeriksi, missä tehtävässä toimi sosiaalidemokraattisen puolueen vaalitappioon vuonna 1995 asti.

title: Olli Rehn

text: Marraskuussa 2004 Rehn aloitti laajentumiskomissaarina Barroson komissiossa. José Manuel Barroso ehdotti marraskuussa 2009 Rehniä talous- ja raha-asioista vastaavaksi komissaariksi seuraavaan komissioon toimikaudelle 2010–2014. Nimitykselle tarvittiin Euroopan parlamentin hyväksyntä, josta oli määrä äänestää tammikuussa 2010. Äänestys kuitenkin lykkääntyi helmikuuhun.

title: Jokelan koulusurmat

text: Myös Ruotsin ja Norjan kuninkaat, Viron ja Islannin presidentit sekä Euroopan unionin komission puheenjohtaja José Manuel Barroso esittivät tapauksen johdosta surunvalittelunsa uhrien omaisille.

title: Lampedusan onnettomuus

text: Italian pääministeri Enrico Letta ja Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso vierailivat Lampedusan saarella 9. lokakuuta. He saivat vastaansa paikallisista asukkaista ja ihmisoikeusaktivisteista koostuneita mielenosoittajia, jotka muun muassa syyttivät Italian viranomaisia ja Euroopan unionia onnettomuudesta ja vaativat ratkaisua laittomien siirtolaisten muodostamaan humanitaariseen ongelmaan. Saarella elää satoja siirtolaisia epäinhimilliseksi kuvatuissa oloissa ahtaissa vastaanottokeskuksissa.

title: José Manuel Barroso

text: Luokka:EU:n komissaarit Luokka:Portugalin pääministerit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt

title: Manuel Barroso

text: Barroso osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Los Angelesissa 1984, jossa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 49. ja kilpaili myös joukkuekilpailussa, jossa Portugali oli 16:s. Hän sijoittui henkilökohtaisessa kisassa 34:nneksi Soulin kisoissa 1988, 53:nneksi Barcelonassa 1992 ja 19:nneksi Atlantassa 1996. Barroso on toiminut oman uransa jälkeen Portugalin nykyaikaisen viisiottelun liiton presidenttinä.

title: Clearstream-skandaali

text: 20 Minutes -ohjelma kertoi huhtikuussa 2006, että MEP Paul van Buitenen oli toukokuussa 2005 kauhistellut EU-komissaari Frits Bolkesteinin suhteita kahteen yhtiöön joilla on Clearstream-tilejä, Menatepiin ja brittiläis-hollantilaiseen öljy-yhtiöön Shelliin. Van Buitenen vaati selvitystä Euroopan komissiolta ja parlamentaarisen tutkinnan aloittamista. Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso vastasi, "etteivät nämä tiedot tuo mitään uusia kysymyksiä".


query: Mikä Napuen taistelu oli?

title: Napuen taistelu

text: Napuen taistelu oli suuren Pohjan sodan viimeinen Suomessa käyty kenttätaistelu. Se käytiin Isossakyrössä 19. helmikuuta 1714. Ruhtinas Mihail Golitsynin johtamat venäläiset saivat siinä merkittävän voiton kenraali Carl Gustaf Armfeltin johtamista Ruotsin karoliinijoukoista ja heitä avustaneista pohjalaisten talonpoikien nostoväkijoukoista. Taistelusta on katsottu alkaneen isonvihan aika.[1]

title: Välskärin kertomuksia

text: Lopulta Kustaa pääsee takaisin Suomeen ja säilyy hengissä Isokyrön eli Napuen taistelussa vuonna 1714. Juuri ennen Napuen taistelua Larssonin suvun päämies eli entisen Perttilän talon isäntä menettää kuusi poikaansa, jotka venäläiset yllättävät heidän tiedusteluretkellään. Kustaa Bertelsköld pääsee pakoon venäläisjoukkojen keskeltä ja päätyy Kajaanin linnaan vuonna 1715. Sen kukistumisen jälkeen hän pakenee Ruotsiin. Hän avioutuu lapsuudenystävänsä Eeva Falkbergin kanssa, ja avioliitosta syntyy yksi lapsi, Kaarle Viktor Bertelsköld. Kustaa Bertelsköld lähtee Kaarle XII:n viimeiselle sotaretkelle Norjaan. Hän saa surmansa lumimyrskyssä Keski-Norjan tuntureilla tammikuussa 1719 yrittäessään pelastaa tovereitaan (katso osan 2 alkupuoli).

title: Carl Gustaf Armfelt (vanhempi)

text: Lybecker vältti taistelua kesällä 1713 Etelä-Suomeen edenneiden venäläisten kanssa ja veti joukkonsa Hämeenlinnan seudulle. Hän epäonnistui Suomen puolustamisessa ja hallitus kutsui hänet elokuun 1713 alussa Tukholmaan, jossa hänet tuomittiin pitkän oikeudenkäynnin jälkeen kuolemaan vuonna 1717. Kuningas Kaarle XII kuitenkin armahti Lybeckerin. Vuonna 1713 vaikutti siltä, että koko Suomi menetettäisiin venäläisille. Tässä tilanteessa Armfeltista tuli Suomen armeijan ylipäällikkö, kun Lybecker kutsuttiin Tukholmaan. Armfelt suosi Lybeckeriä hyökkäävämpää strategiaa, sillä hän ei halunnut luopua Suomesta ilman taistelua. Olosuhteet olivat kuitenkin toivottomat: armeijalla ei ollut rahaa eikä ruokaa ja koko armeija oli hajoamistilassa. Armfelt vetäytyi armeijan kanssa Hämeenlinnasta Hattulaan ja siitä edelleen Pälkäneelle, koska venäläisillä oli ylivoima ja hän pelkäsi saarrostusta. Hän komensi armeijaa lokakuussa Pälkäneellä käydyssä Kostianvirran ja helmikuussa 1714 Pohjanmaalla Napuen taisteluissa. Armfelt hävisi taistelut, ja syksyllä 1714 armeijan pääosat perääntyivät Länsipohjaan. Armeija pysyi Länsipohjassa kevääseen 1716, jolloin se siirtyi Tukholman ja myöhemmin Gävlen seudulle. Tässä vaiheessa Armfeltin armeijassa oli kolme ratsurykmenttiä, kaksi rakuunaeskadroonaa, kuusi ruotujakoista jalkaväkirykmenttiä ja Pohjanmaan rykmentti.

title: Napue

text: Napue on kylä Isossakyrössä Etelä-Pohjanmaalla. Kylä on antanut nimensä osana Suurta pohjan sotaa vuonna 1714 käydylle Napuen taistelulle, joka kuitenkin tosiasiassa käytiin viereisen Laurolan kylän puolella. Napuen kylässä sijaitsee Matti Visannin suunnittelema, vuonna 1920 pystytetty taistelun muistomerkki.

title: Napuen taistelu

text: Hårdstedt, M. Napue 1714 teoksessa: Citation error, replace with{{cite book| author = Manninen, O. (toim.)| title = Suomalaisten taistelut| location = Helsinki| publisher = Kustannusosakeyhtiö Tammi| year = 2007| version = Ruotsin, Venäjän ja itsenäisen Suomen riveissä| id = ISBN 978-951-31-3636-9}}

title: Johan Stiernschantz

text: Johan Stiernschantz, alk. "Wessman", (1670 – n. 1729) oli suomalainen sotilas. Hän oli Käkisalmen komentaja ja puolusti linnaa, mutta joutui antautumaan ja pääsi poistumaan. Hänestä tuli Savon rykmentin päällikkö, ja hän teki partioretkiä vihollisen selustaan. Vuonna 1713 hän yritti estää venäläisiä etenemästä Turun suuntaan. Hän todennäköisesti riitautui Armfeltin kanssa eikä osallistunut Napuen taisteluun. Vuonna 1724 hän siirtyi Venäjän palvelukseen ja yleni kenraalimajuriksi. Hän osallistui Persian sotaretkeen, ja sen jälkeen hänestä tuli Astaran sotilaskuvernööri.

title: Napuen taistelu

text: Ruotsalaisiin joukkoihin kuului 3000 miehen vahvuinen jalkaväki, joka oli jaettu kolmeen taisteluryhmään, 1500 miehen vahvuinen ratsuväki sekä 1086 nostoväkeen kuulunutta keihäin ja kiväärein aseistautunutta pohjalaista talonpoikaa. Ruotsalaisten tykistö koostui yhdestä haupitsista ja seitsemästä rykmentinkanuunasta. Venäläisten jalkaväkeen kuului 279 upseeria, 279 aliupseeria ja 5588 miestä sekä ratsuväkeen 205 upseeria, 205 aliupseeria ja 4307 miestä. Tykkejä venäläisillä oli 10.[3]

title: Napue

text: Pitkä-Perttilän taloa sanotaan pisimmäksi pohjalaistaloksi: siinä on 13 ikkunaa peräkkäin. Taloa pidetään Topeliuksen Välskärin kertomusten sankarin, Perttilä-Bertenskiöldin kotitilana. Perttilänmäki ja Napuen taistelutanner kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.. Valle Antilan suunnittelema Perttilän riippusilta (1910) on Suomen vanhin liikenteelle avoin teräksinen riippusilta.

title: Annika Svahn

text: Annika Svahn kastettiin tammikuussa 1713 ortodoksiksi ja sai kasteessa nimen Uljana. Hänen kertomansa mukaan hänet värvättiin viidenkymmenen muun naisvangin tavoin rakuunaksi Vologdan rakuunarykmenttiin, joka lähti uudelle sotaretkelle Suomeen. Hän kertoi osallistuneensa taisteluihin Porvoon luona, haavoittuneensa Pälkäneen Kostianvirralla, osallistuneensa Napuen taisteluun 19.2.1714 ja tulleensa ruotsalaisten vangitsemaksi kuljettaessaan kirjettä Pieksämäen pitäjän papille. Näin hän päätyi kuulusteltavaksi Raahessa 16.6.1714.

title: Otto Reinhold Yxkull

text: Yxkull osallistui muun muassa Suuren Pohjan sodan Suomessa päättäneeseen Napuen taisteluun Isossakyrössä vuonna 1714. Hän oli mukana myös Carl Gustaf Armfeltin johtamalla Trondheimin sotaretkellä, joka suuntautui vuonna 1718 Norjaan tarkoituksenaan valloittaa Trondheim.

title: Matti Visanti

text: Paitsi kirjankuvittajana on Visanti tullut tunnetuksi myös monista muistomerkeistään. Ensimmäinen merkittävä Visannin suunnittelema muistomerkki on Napuen taistelun muistomerkki Isokyrössä vuodelta 1920. Muistomerkkien, sankaripatsaiden ja kuvitusten lisäksi monista taidemuseoista löytyy Visannin grafiikkaa, maalauksia ja piirustuksia. Postikortteja häneltä tiedetään vain yksi tai kaksi kappaletta. Visanti on tehnyt myös Ranuan kirkon alttaritaulun "Jeesuksen toinen tuleminen".

title: Odert Reinhold von Essen vanhempi

text: Odert Reinhold von Essen af Zellie vanhempi (1665– 19. helmikuuta 1714 Napue) oli Ruotsin armeijan eversti. Hän kaatui Napuen taistelussa Porin jalkaväkirykmentin komentajana.

title: Napuen taistelu

text: Isonkyrön Napuessa sijaitsee taistelun muistomerkki (Matti Björklund-Visanti, 1920). Taistelu käytiin kuitenkin viereisen Laurolan kylän alueella. Vanhoissa asiakirjoissa Napuen taistelu tunnettiin Kyrön tappeluksen (Slaget vid Storkyro) nimellä.[5]

title: Porin läänin jalkaväkirykmentti

text: Suuressa Pohjan sodassa 1700–1721 rykmentti osallistui muun muassa Narvan, Pultavan ja Napuen taisteluihin ja . Se perustettiin sodan kuluessa useaan kertaan uudelleen tuhouduttuaan olemattomiin taisteluissa tai sairauksiin.

title: Kostianvirta

text: Lokakuussa 1713 käytiin Kostianvirran rannoilla Suureen Pohjan sotaan liittyvä Kostianvirran taistelu, jossa Fjodor Apraksinin johtama Venäjän armeija löi Carl Gustaf Armfeltin johtaman Ruotsin armeijan, ja isoviha alkoi. Venäläiset pitävät Kostianvirran taistelua sodan ratkaisutaisteluna, vaikka vielä helmikuussa 1714 käytiin Isossakyrössä Napuen taistelu.

title: Nils Idman vanhempi

text: Idmanin vanhemmat olivat Huittisten Nanhian kylän Juuselan ratsutilan omistanut Porin kreivikunnan vouti Daniel Larsson Idman (k. 1684) ja Maria Takku. Idman kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1699. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1702, jolloin hänestä myös tuli Turussa toimineen Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin pataljoonansaarnaaja ja rykmentinadjutantti. Hän osallistui Inkerinmaan taisteluihin sekä Narvan ja Iivananlinnan puolustukseen ja oli vuonna 1706 Viipurin linnan piirityksessä. Sieltä Idman siirtyi uudelleen kootun Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin ja vuodesta 1710 Viipurin läänin kaksikasjalkaväkirykmentin rykmentinpastorina peräytyvien joukkojen mukana pohjoiseen 1713-1714, osallistuen Pälkäneen ja Napuen taisteluihin.

title: Isonkyrön vanha kirkko

text: Napuen taistelussa 19. helmikuuta 1714 kaatuneiden joukkohauta on kirkkomaalla. Vuonna 1984 hautapaikalle pystytettiin luonnonkivinen muistokivi.

title: Napue

text: Napuessa sijaitsee vuonna 1908 rakennettu, luonnonkivipintainen Isonkyrön Osuusmeijeri. Sen menestystuotteeksi nousi 1980-luvulla Oltermanni-juusto, joka on 2000-luvulta asti valmistettu Valion muissa meijereissä. Nykyisin meijerin tiloissa toimii muun muassa palkitusta Napue-ginistään ja ruisviskistään tunnettu tislaamoyritys Kyrö Distillery Company.

title: Isoviha

text: Venäläiset valtasivat Inkerin[2][3] ja pian, Pultavan taistelun jälkeen vuonna 1710, Viipurin ja Käkisalmen sekä Helsingin, Porvoon ja Turun vuonna 1713. Koko Etelä-Suomi oli miehitetty, kun Carl Gustaf Armfelt oli kärsinyt tappion Pälkäneellä Kostianvirran taistelussa 1713 ja Isossakyrössä Napuen taistelussa vuonna 1714.[4]

title: Kyrö Distillery

text: Tislaamon vuonna 2014 Napuen taistelun muistoksi lanseerattu Napue-gini voitti kesällä 2015 Britanniassa järjestetyn IWSC Wine and Spirits -kilpailun Gin&Tonic-sarjan. Napuen kysyntä kasvoi voiton jälkeen merkittävästi. Myös tislaamon tynnyrissä kypsytetty Koskue-gini voitti samassa tapahtumassa kultaa.

title: Napuen taistelu

text: Luokka:1714 Luokka:Suuren Pohjan sodan taistelut Luokka:Pohjanmaan historia Luokka:Isokyrö Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

title: Napue (gini)

text: Napue on Kyrö Distillery Companyn ruisgini. Sen valmistukseen käytetään rukiin ohella 16 eri yrttiä, muun muassa karpaloa, tyrniä ja mesiangervoa. Napueen pohjautuva Gin tonic valittiin maailman parhaaksi Gin toniciksi vuonna 2015. Tuotteen nimi pohjautuu vuonna 1714 Isonkyrön Napuen kylässä käytyyn Napuen taisteluun.

title: Hans Biskop

text: Hans Biskopin isä oli puuseppä ja rakennusmestari Gabriel Hansson Biskop mutta juuri muuta ei hänen taustastaan tiedetä. Biskop pakeni isovihan aikana venäläisiä Pohjanmaalta Ruotsiin Napuen taistelun jälkeen vuonna 1714. Biskop asui Ruotsissa vuoteen 1753 saakka jolloin hän palasi Suomeen. Kirkonrakentajana Biskop vaikutti Pohjois-Ruotsissa.

title: Napuen taistelu

text: Armfelt ryhmitti 16. helmikuuta jalkaväen kolmeen taisteluryhmään ja sijoitti ratsuväen puoliksi kummallekin sivustalle. Talonpoikaisnostomiehet suojasivat selustaa ja kuormastoja. Taistelun alkaessa kolme päivää myöhemmin venäläiset iskivät ruotsalaisten vasempaan siipeen ratsuväen tukemana. Armfelt käänsi nyt joukkojensa rintamasuunnaan ja komensi aloittamaan hyökkäyksen. Ratsuväen suojaama ruotsalaisten oikea sivusta pakotti venäläiset perääntymään, mutta ruotsalaisten vasen sivusta joutui alakynteen ja venäläiset pääsivät saarrostamaan ruotsalaisjoukot. Ruotsalaisista kaatui taistelussa 2645 miestä, ja venäläisten tappiot olivat heidän oman ilmoituksensa mukaan 421 kaatunutta ja 1057 haavoittunutta.

title: Ruotsin vallan aika Suomessa

text: Vaikka Kaarle XII onnistuikin yksi kerrallaan kukistamaan Tanskan, Venäjän hyökkäysarmeijan (Narvan taistelussa) ja Puolan, kärsivät ruotsalaiset lopulta ratkaisevan tappion venäläisille Pultavan taistelussa vuonna 1709. Kuningas pakeni tämän jälkeen Turkkiin ja valtakunta oli avoinna vihollisen hyökkäykselle. Viipuri vallattiin 1710 ja venäläiset miehittivät lopun Suomesta Pälkäneellä käydyn Kostianvirran taistelun, Pohjanmaalla käydyn Napuen taistelun ja Hangon edustalla käydyn Riilahden taistelun jälkeen vuoteen 1714 mennessä. Venäjän miehitysajasta 1714–1721 käytetään nimitystä isoviha. Miehitysaika oli tuhoisa Suomelle. Tuhansia ihmisiä tapettiin ja vielä useampia vietiin Venäjälle, lisäksi suuri osa maan virkamiehistä ja papistosta pakeni Ruotsiin. Suuri Pohjan sota ja samalla isoviha päättyi Ruotsin ja Venäjän väliseen Uudenkaupungin rauhaan 1721. Rauhansopimuksessa Venäjään liitettiin Inkerinmaa, Viro, Liivinmaa ja Käkisalmen lääni sekä Viipuri. Venäjään liitetystä Karjalasta käytetään usein nimitystä Vanha Suomi.

title: Laihia

text: Alkion hautapatsas Alkion muistopatsas nuorisoseuramuseon edustalla Napuen taistelussa kaatuneiden laihialaisten muistomerkki Raivaajapatsas Vapaussodan aloituksen muistopatsas Hulmilla

title: Isonkyrön 1700-luvun markkinat

text: Napuen taistelun ennallistamisnäytös on järjestetty Isonkyrön 1700-luvun markkinoiden yhteydessä vuonna 2014.

title: Napuen taistelu

text: Taistelun jälkeen venäläisjoukot ryöstivät ja polttivat lähiseudun kyliä, raiskasivat naisia ja pakottivat asukkaita kidutuksen avulla paljastamaan kätketyt arvoesineet. Venäläiset vetäytyivät maaliskuussa takaisin etelään, mutta palasivat uudelleen syksyllä 1714 jatkaen tuhoamista ja ryöstelyä tähän asti säästyneillä Pohjanmaan alueilla.[4]

title: Odert Reinhold von Essen nuorempi

text: Odert Reinhold von Essen (16. tammikuuta 1755 Koiskalan kartano, Nastola – 11. tammikuuta 1837 Porvoo) oli suomalainen Suomen sodassa taistellut kenraalimajuri. Hän esiintyi henkilönä myös J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runossa Von Essenistä ja hänen Matti-rengistään. Von Essenin samanniminen isoisä oli everstinä Porin rykmentissä ja kaatui Napuen taistelussa 1714.

title: Napue (gini)

text: Napue-ginin pullo on ympyrälieriön muotoinen lasipullo, jossa on paperinen etiketti ja puinen korkki. Itse tuoteen ohella sen huolellisesti suunniteltu pakkaus on herättänyt kansainvälistä huomiota. Kyrö Distillery Company sijoittui parhaiden hakijoiden joukkoon Cannes Lions Premium Packaging -sarjassa ja kakkossijalle Dieline-kilpailun Spirits-kategoriassa.


query: Mikä on Suomen vanhin puukirkko?

title: Vöyrin puukirkko

text: Vöyrin puukirkko on Suomen vanhin käytössä oleva puukirkko Vöyrillä Pohjanmaalla. Länsitornillinen tukipilarikirkko valmistui vuonna 1626. Se laajennettiin ristikirkoksi 1777. Krusifiksi on kirkon tunnetuin taideteos. Sen on veistänyt tuntematon taiteilija luultavasti Lyypekissä noin 1375–1400. Kirkon vanhimpiin esineisiin kuuluu alttarikaappi, joka on tehty Lyypekissä 1400-luvun loppupuolella ja on luultavasti tuotu sotasaaliina Saksasta 1700-luvulla.

title: Halikon kirkko

text: Vanhin tieto kirkkorakennuksesta Halikossa on vuodelta 1352. Kyseessä oli puukirkko, jonka sijainnista ei ole varmaa tietoa. Se sijaitsi joko Rikalanmäellä tai nykyisen kirkon paikalla.

title: Pieksämäki

text: Maaseurakunnan puukirkko sijaitsee Pieksämäen kaupungin alueella. Sen kellotapuli on Pieksämäen vanhin rakennus. Keijo Strömin ja Olavi Tuomiston suunnittelema kaupunkiseurakunnan tiilikirkko toimii monitoimikirkon periaatteella. Kaupungin kolmas kirkko on Toivo Paatelan suunnittelema ortodoksinen kirkko.

title: Gabriel Saarenpää

text: 1690-luvun alussa Saarenpää teki suunnitelman Ylistaron kirkon laajentamiseksi, mutta ennen kuin hän palasi luvanhakumatkalta Tukholmasta, ylistarolaiset olivat rakentaneet laajennuksen omin luvin. Vuonna 1700 Saarenpää teki sopimuksen Kristiinankaupungin uuden kirkon rakentamiseksi, josta hänelle luvattiin palkaksi 220 kuparitalaria ja hänen avukseen palkattiin 40 kirvesmiestä. Nykyään kyseinen Ulrika Eleonoran kirkko on vanhin Etelä-Pohjanmaan puukirkoista.

title: Căușeni

text: Kaupungissa on 1600-luvulla aiemman puukirkon paikalle rakennettu, Neitsyt Marian taivaaseenastumiselle pyhitetty tiilinen kirkkorakennus, jonka sisäseinät ja -katto on maalattu täyteen kristillisiä kuvia. Osa kuvista tiedetään olevan vuodelta 1763. Rakennus on paikkakunnan vanhin ja Moldovan ainoa rakennus, jossa on keskiaikainen fresko. Kirkon avoinnaolo tutustumista varten on kuitenkin satunnaista.

title: St. George’s (Bermuda)

text: Kaupungissa on muutamia kirkkoja, ja niistä merkittävin on Pyhän Pietarin kirkko, joka vanhin käytössä oleva anglikaaninen kirkko läntisellä pallonpuoliskolla. Nykyinen kivikirkko rakennettiin 1713, mutta sen paikalla oli puukirkko vuodelta 1612.

title: Eurajoki

text: Irjanteen kylässä on vuodelta 1731 peräisin oleva pienempi kirkko, jonne mahtuu noin 200 henkeä. Se on muodoltaan pitkäkirkko, ja sen barokkityylinen kellotapuli on rakennettu vuonna 1758. Irjanteen kirkko on Satakunnan vanhin puukirkko. Irjanteella on myös kappeli.

title: Ulrika Eleonoran kirkko (Kristiinankaupunki)

text: Ulrika Eleonoran kirkko on Kristiinankaupungissa Raatihuoneen pohjoispuolisella mäellä sijaitseva vuonna 1700 valmistunut puukirkko. Se on Kristiinankaupungin merkittävimpiä nähtävyyksiä ja suosittu vihkikirkko, mutta on ainoastaan kesäkäytössä, eikä se siten ole vakituinen seurakuntakirkko. Se edustaa kaupungin vanhinta rakennuskantaa. Kirkko kuuluu Suomen 1700-luvun puukirkoista merkittävimpiin, ja se on säilynyt poikkeuksellisen autenttisena.

title: Kerimäen kirkko

text: Kerimäen kirkko on Savonlinnan kaupungissa Kerimäen kirkonkylässä sijaitseva kirkkorakennus, seurakunnan mukaan "kristikunnan suurin puukirkko ja Suomen suurin kirkkotila" ja maailman suurin puukirkko. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Savonlinnan keskustasta koilliseen Puruveden rannalla. Se on tyypiltään kahtamoinen eli kaksoisristikirkko. Kerimäen kirkon taidehistoriallinen merkitys on sen tyylihistoriallisessa asemassa ja koossa.

title: Teiskon seurakunta

text: Teiskon kirkko on puukirkko, joka se sijaitsee Kirkkojärven rannalla. Teiskon kirkko on Tampereen toiseksi vanhin rakennus, se on valmistunut vuonna 1788. Osoite on Teiskon kirkkotie 114, 34260 Terälahti. Kirkkoon mahtuu 770 henkeä.

title: Hailuoto

text: Hailuodon vakinainen asuttaminen alkoi ilmeisesti 1100-luvulla. Asukkaita tuli monelta suunnalta, etenkin Karjalasta. Ruotsalaiset, jotka kilpailivat kalavesistä, antoivat saarelle nimen Karelö (joka muuntui Karlö), Karjalan tai karjalaisten saari. Myös Hailuoto-nimi lienee yhdistävissä karjalaiseen kalastusnautintaan, se oli haili- eli silakkaluoto. Hailuoto kuului aluksi Saloisten suurpitäjään, mistä se erkani itsenäiseksi seurakunnaksi 1587. Vuosina 1610–1620 rakennettu kirkko oli pitkään Suomen vanhin käytössä oleva puukirkko, kunnes se paloi 1968.[6] Nykyinen kirkko valmistunut vuonna 1972. Hailuodon pappilan tulipalossa 2. elokuuta 1901 tuhoutui seurakunnan arkisto lähes kokonaan.[7]

title: Suonenjoki

text: Suonenjoen luterilainen puukirkko valmistui vuonna 1865 ja sen on suunnitellut arkkitehti Ferdinand Öhman. Kirkkoa on korjattu useasti, viimeisin peruskorjaus tehtiin vuonna 1995, ja kirkko maalattiin uudelleen vuonna 2003. Kirkon läheisyydessä sijaitsee myös keskustaajaman vanhin rakennus, vanha kellotapuli. Tapuli valmistui vuonna 1823.

title: Kalatori

text: Kalatori ympäristöineen on Rauman keskiaikaisen kaupungin vanhinta osaa. Sen kaakkoispuolella sijaitsevat Pyhän Kolminaisuuden kirkon rauniot. Paikalla on ollut vanhempi puukirkko jo 1200- tai viimeistään 1300-luvuilla. Nykyisin rauniona oleva kivikirkko on peräisin 1400-luvulta. Kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1640, menetti Kalatori merkitystään ja kaupankäynti siirtyi vähitellen nykyiselle Kauppatorille.

title: Nurmijärvi

text: Nurmijärvellä on kolme evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluvaa kirkkorakennusta. Vanhin niistä on Nurmijärven kirkko, joka on vuonna 1793 valmistunut puukirkko Nurmijärven kirkonkylässä. Muut evankelis-luterilaiset kirkot ovat Rajamäen kirkko ja Klaukkalan kirkko. Klaukkalassa sijaitsee myös ortodoksinen Pyhän Nektarios Eginalaisen kirkko.

title: Paltamon kirkko

text: Paltamon vanhin kirkko tuhoutui maanjäristyksessä 22. kesäkuuta 1626. Sitä pidetään ainoana maanjäristyksenä, joka on Suomessa aiheuttanut vahinkoa julkiselle rakennukselle. Onnettomuuden jälkeen kirkon paikaksi valittiin Paltaniemi, johon valmistui puukirkko vuonna 1726.

title: Suomen kirkkoarkkitehtuuri

text: Vaikka puukirkot olivat yleisiä 1600-luvulla, joitakin kivikirkkoja rakennettiin. Ensimmäinen keskiajan jälkeen rakennettu kivikirkko muurattiin Uuteenkaupunkiin 1623–29. Samalla vuosisadalla muurattiin myös Askaisten, Mietoisten, Paimion ja Tammisaaren kivikirkot.[10] Keskiaikaiseen tapaan kirkko oli edelleen suorakaiteen muotoinen ja varsinkin pohjalaisiin puukirkkoihin lisättiin länsitorni, jotka olivat hyödyllisiä merimerkkeinä. Puukirkoista tukipilarikirkolla oli vahva asema. Pitkäkirkkojen rinnalle tuli ristikirkko, joiden vanhimmat toteutukset ovat 1660-luvulta. Uusi ristikirkkomuoti ei syntynyt Suomessa spontaanisti, vaan suurvallan johtava kirkkoarkkitehtuuri vaikutti siihen.[16]

title: Hvalvík

text: Hvalvíkin puukirkko on rakennettu 1829 entisen 1700 rakennetun kirkon tuhouduttua myrskyssä. Se on kolmanneksi vanhin Färsaarten kirkoista ja vanhin perinteiseen mustaan puukirkkotyyliin rakennettu. Rakennukseen käytetty puu saatiin laivasta, joka haaksirikkoutui Saksunissa 1828. Kirkon saarnatuoli on rakennettu 1609, ja se on tuotu Tórshavnista.

title: Ahlaisten kirkko

text: Ahlaisten kirkko on Ahlaisissa, Porissa sijaitseva puukirkko. Se on Porin nykyisistä kirkoista vanhin. Salomon Köhlström rakensi kirkon kaksilaivaisena. Kirkko valmistui vuonna 1796. Vuonna 1832 valmistui kirkosta erillään oleva kellotapuli, jonka suunnitteli Carl Ludvig Engel. Vuonna 1908 kirkko muunnettiin 720 henkilöä vetäväksi ristikirkoksi arkkitehti Josef Stenbäckin johdolla.

title: Lutherin kirkko (Lahti)

text: Sotavuosina seurakunnan toiminta siirtyi monilta osin pommitusten pelossa keskustan puukirkosta Sleyn rukoushuoneelle. Piispa Eelis Gulin vihki rukoushuoneen Lutherin kirkoksi piispantarkastuksen yhteydessä vuonna 1953. Siitä lähtien kirkossa on ollut säännöllisesti Sleyn omaa jumalanpalvelustoimintaa. Kirkko sai vuonna 1956 Tauno Äikään suunnittelemat urut. Kirkosta tuli Lahden vanhin kirkkorakennus, kun Keski-Lahden puukirkko purettiin 1970-luvulla. Lahden ja Nastolan kuntaliitoksen myötä 2016 vanhimmaksi kirkkorakennukseksi tuli Nastolan kirkko.

title: Muhoksen kirkko

text: Muhoksen ensimmäinen kirkko on perimätiedon mukaan rakennettu Kirkkosaareen, toinen Kirkonniemelle varsin lähelle nykyistä eli kolmatta kirkkoa. Vuonna 1634 käyttöön vihitty kolmas kirkko on toiseksi vanhin yhä käytössä oleva lähes alkuperäisessä muodossaan säilynyt puukirkko Suomessa. Se on tyyliltään suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, niin sanottu tukipilarikirkko, jonka rakentajaksi arvellaan torninrakentaja-Hannua. 500-paikkainen kirkko on ympärivuotisessa käytössä. Isonvihan (1714–1721) aikana venäläiset joukot hävittivät kirkkoa mutta eivät polttaneet sitä, joten kirkko saatiin käyttökuntoon sodan jälkeisinä rauhan vuosina. Perusteellinen korjaus tehtiin 1762 kirkonrakentaja Matti Hongan johdolla. Samalla rakennettiin niin sanottua pohjalaista renessanssityyliä edustava kellotapuli, jossa on kaksi kelloa. Suurempi on valettu Tukholmassa 1757 ja pienempi Helsingissä 1885.

title: Tohmajärvi

text: Eskil Colleniuksen 1751 rakentama Tohmajärven kirkko on Pohjois-Karjalan vanhin puukirkko.

title: Suomen arkkitehtuuri

text:
Suomen keskiajan arkkitehtuurin tärkeimpiä rakennuksia olivat kirkot ja linnat. Vanhimmat kirkkorakennukset olivat puuta, ja niissä oli usein kivinen sakaristo. Suomessa on jäljellä 73 keskiaikaista kirkkoa ja toistakymmentä alkuaan puukirkon yhteyteen rakennettua kivisakaristoa.
Vanhimmat kivikirkot rakennettiin Ahvenanmaalle. Niiden rakennusajankohdasta on ollut kiistoja, mutta todennäköisesti yli puolessa Ahvenanmaan 12 keskiaikaisesta kivikirkosta oli jo 1200-luvun lopulla valmis runkohuone. Ahvenanmaalle kulkeutui runsaasti eri tyylivaikutteita, sillä se sijaitsi keskiajan tärkeimpien vesireittien risteyksessä. Kivikirkot ovatkin huomattavan yksilöllisiä. Yhteisiä tekijöitä ovat muun muassa punainen rapakivi sekä ikkunoiden ja ovien puitteissa käytetty ahvenanmaalainen ordoviikkinen kalkkikivi. Vanhin kirkoista on Jomalan kirkko.

title: Messukylän vanha kirkko

text:
Paikalle ensimmäisenä nousseen puukirkon arvioidaan olleen 1400-luvulta, ja tuolta ajalta peräisin olleesta kuoriaidan laudasta löytynyttä vuosilukua 1434 pidetään sen todennäköisenä rakennusvuotena. Nykyinen kivikirkko rakennettiin puukirkon tilalle muuraustavasta ja ikkunoista päätellen 1510–1530. Tarkkoja vuosilukuja ei ole kuitenkaan jäänyt muistiin asiakirjoihin. Kirkon vanhin pystyssä oleva osa on 1400-luvun lopulla puukirkon kylkeen rakennettu sakaristo.
Kirkossa on säilynyt 1430–1440-luvuilta viisi puuveistosta, joista Neitsyt Marian kuva on siirretty Kansallismuseoon. Loput neljä ovat edelleen kirkossa nähtävänä. Yksi niistä esittää kirkon suojeluspyhimystä arkkienkeli Mikaelia, kahden muun on arveltu olevan Pyhä Olavi ja apostoli Pyhä Jaakob. Triumfikrusifiksi on siirretty alkuperäiseltä paikaltaan kuoriaidan yläpuolen orrelta alttaripöydälle.

title: Mäntyharjun kirkko

text: Mäntyharjun kirkko on valmistunut vuonna 1822. Se on istumapaikkamäärältään Suomen toiseksi suurin puukirkko ja samalla Suomen suurin lamasalvosrakenteinen hirsirakennus. Kirkon alttaritaulun on maalannut Berndt Godenhjelm. Lattiapinta-alaa on 1 616 m², ja penkeille sopii istumaan noin 1 700 henkeä, toiseksi eniten Suomen puukirkoista. Kirkon suunnittelijana toimi valtionarkkitehti Charles Bassi, jonka suunnitelmissa kirkkoon olisi mahtunut lähes 6 000 henkeä, mutta toteutusvaiheessa suunnitelmia supistettiin. Kellotapuli valmistui 1891.

title: Elimäen kirkko

text: Elimäen kirkko on puukirkko Kouvolassa entisen Elimäen kunnan kirkonkylässä. Kirkko on rakennettu vuonna 1638 alun perin suorakaiteen muotoiseksi, mutta laajennettu ristikirkoksi 1678. Elimäen kirkko on Suomen vanhimpia puukirkkoja. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Elimäen seurakunnan tiloihin.

title: Puutalo

text: Suomessa on muihin Euroopan maihin verraten suhteellisesti vähän säilyneitä vanhoja rakennuksia. Ennen vuotta 1921 valmistuineita rakennuksia on Suomen rakennuskannasta viisi prosenttia.[10] Vanhin säilynyt Suomen ei-kirkollinen puurakennus on Kokkolan vanha pedagogio (1696)[11] ja vanhin puukirkko Vöyrin kirkko (1626).

title: Karunan vanha kirkko

text: Karunan vanha kirkko on Karunaan 1685 valmistunut puukirkko, joka myöhemmin on siirretty Helsingin Seurasaaren ulkomuseoon. Se on ulkomuseon vanhin rakennus.

title: Kierua

text: Kierua (, ) on kunta Tromssan läänissä Pohjois-Norjassa. Saaressa sijaitsevan kunnan pinta-ala on 472 km² ja asukkaita 2 905 (2013). Kieruan kirkko on rakennettu vuonna 1721 ja se on Tromssan läänin vanhin säilynyt puukirkko.

title: Nummen kirkko

text: Kirkon vanhin esine on Lohjalta aiempaan puukirkkoon saatu krusifiksi. Se on valmistettu 1300-luvun lopulla.

title: Hattulan Pyhän Ristin kirkko

text: Hattulan seurakunnan perustamisajankohtana pidetään 1200-luvun alkupuolta, Birger Jaarlin ristiretken aikaa, todennäköisesti ennen vuotta 1250, joskin asiakirjamainintoja on vasta vuodelta 1318. Rakennushistorioitsija Markus Hiekkanen esittää, että ensimmäinen puukirkko olisi rakennettu pian seurakunnan perustamisen jälkeen ennen 1200-luvun puoliväliä ja niitä olisi ollut useampia peräkkäin. Näistä puukirkoista ei kuitenkaan ole muuta tietoa kuin että vuonna 1398 puukirkko on saanut runsaat aneoikeudet. Kirkon sijainti nykynäkökulmasta syrjäisellä paikalla selittyy sillä, että seutu oli pienilmastoltaan varsin suotuisa ja alueella on ollut kiinteää asutusta jo rautakaudella. Turun tuomiokirkon ohella se on ainoa tiilirakenteiseksi suunniteltu ja muurattu keskiaikainen kirkko Suomessa.