query: Mistä ALS-tauti tulee?

title: ALS-tauti

text: Sairaus on harvinainen ja parantumaton. Sairauden aiheuttajaa ei toistaiseksi tunneta. Sairausprosessia on todennäköisesti käynnistämässä usean tekijän vuorovaikutus.

title: ALS-tauti

text: Suomessa jokaiselle ALS-potilaalle suunnitellaan oma yksilöllinen kuntoutusohjelma. Kuntoutus on moniammatillista ja siihen osallistuvat fysioterapeutin lisäksi toimintaterapeutti, puheterapeutti ja ravitsemusterapeutti. Suomessa sosiaalityöntekijä auttaa tarvittaessa sosiaalietuuksien ja tukien saamisessa, ja kuntoutustoimintaa koordinoi tavallisesti kuntoutusohjaaja. Hoitoon kuuluvat usein myös tiheät käynnit neurologian erikoislääkärillä, jolloin arvioidaan oireenmukaisen hoidon tarvetta ja kuntoutussuunnitelman ajantasaisuutta.[13]

title: ALS-tauti

text: Amyotrofinen lateraaliskleroosi eli ALS () eli Lou Gehrigin tauti tai motoneuronitauti (engl. Motor neuron disease, MND), on etenevä motoneuronisairaus, joka rappeuttaa sekä ylempiä että alempia liikehermoja. ALS aiheuttaa etenevää rappeutumista liikehermosoluissa, jotka ohjaavat tahdosta riippuvien lihasten toimintaa.

title: ALS-tauti

title: Eksitotoksisuus

text: Joissain sairauksissa ja terveydellisissä tiloissa esiintyy hermoston vaurioitumista, joihin liittyy tai epäillään liittyvän osa- tai päätekijöinä eksitotoksisia tapahtumaketjuja. Esimerkkejä tiloista joihin voi liittyä eksitotoksisuutta ovat selkäydinvammat, verenkierron häiriöiden aiheuttamat halvaukset, päähän osuneiden iskujen aiheuttamat aivovammat, pitkittyneiden epileptisten kohtausten hermovauriot, hermovauriot vakavassa alhaisessa verensokeritasossa (hypoglykemiassa),[4] äänten aiheuttamat kuulovauriot,[5] MS-tauti,[6] ALS-tauti, Alzheimerin tauti, Parkinsonin tauti ja Huntingtonin tauti.[7]

title: ALS-tauti

text: Ensimmäiselle ALS-lääkkeelle Rilutekille myönnettiin myyntilupa kesäkuussa 1996.[33]

title: ALS-tauti

text: ALS-tauti oli aiemmin poikkeuksellisen yleinen Guamilla. Sen väestön, chamorrojen, keskuudessa sairaudesta tuli vuosien 1940–1965 välillä 50–100 kertaa yleisempi kuin muualla keskimäärin. Nykyisin sairaus tosin on harvinaistunut.[32]

title: ALS-tauti

text: Lopullinen diagnoosi perustuu pitkälti oireisiin, eikä yksittäistä ALS:n määrittävää testiä ole keksitty. Tämän vuoksi diagnoosin saaminen saattaa kestää jopa kuukausia. Eräs yleensä tehtävä tutkimus on elektroneuromyografia (ENMG-tutkimus)[6], hermo- ja lihassähkötesti. ALS voidaan todeta, kun sekä alempien että ylempien liikehermojen on osoitettu rappeutuvan, ja muut sairaudet on voitu sulkea pois mm. pään ja kaularangan magneettitutkimuksen ja verikokeiden perusteella. Perinnöllisen ALS-taudin eli FALS:n (familiaarinen amyotrofinen lateraaliskleroosi) tapauksissa voidaan käyttää geenitestejä.[7]

title: ALS-tauti

text: ALS-taudin historiasta ennen 1800-lukua ei ole juuri tietoa. Englantilainen tieteilijä Augustus Waller kuvasi sairauden oireet jo 1850, mutta ensimmäisenä ALS:sta kirjoitti lääketieteellisessä kirjallisuudessa ranskalainen tohtori Jean-Martin Charcot vuonna 1869. Tutkimus käännettiin englannin kielelle vuonna 1882 ja julkaistiin myös osana teosta Lectures on the Diseases of the Nervous System.[30]

title: Luettelo tunnetuista ALS-tautisista

text: Luettelo tunnetuista henkilöistä, joilla on todettu ALS-tauti.

title: ALS-tauti

text: ALS-tauti oli suuren yleisön keskuudessa huonosti tunnettu ennen vuotta 1939, jolloin yhdysvaltalainen baseballtähti Lou Gehrig sairastui tautiin. Hän joutui lopettamaan uransa ennenaikaisesti ja menehtyi sairauteen 2. kesäkuuta 1941. Yhdysvalloissa sairaus tunnetaan Gehrigin mukaan yleisesti nimellä Lou Gehrig's disease, Lou Gehrigin tauti.[31]

title: ALS-tauti

text: ALS-taudin merkittävimmät riskitekijät ovat ikä ja miessukupuoli ja noin 10 %:lla potilaista suvussa esiintyvä tauti.[26][5] Myös valkoihoisuus nostaa sairauden riskiä[27].

title: ALS-tauti

text: Luokka:Neurologiset sairaudet Luokka:Lihassairaudet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit

title: ALS-tauti

text: ALS on luonteeltaan yksilöllisesti etenevä. Se aiheuttaa etenevää rappeutumista liikehermosoluissa, jotka ohjaavat lihasten toimintaa. Sairaus aiheuttaa vahinkoa yleensä vain liikehermoille.

title: ALS-tauti

text: 90–95 prosentilla sairastuneista ei ole mitään tautiin viittaavaa perhehistoriaa. 5–10 prosenttia tapauksista voidaan liittää perinnöllisiin tekijöihin. Perinnöllinen ALS-tauti tunnetaan lyhenteellä FALS (familiaarinen amyotrofinen lateraaliskleroosi). FALS:n oireet ovat samat kuin ei-perinnöllisen sporadisen ALS-taudin (SALS), mutta etenevät toisinaan hitaammin. Yleensä ALS puhkeaa noin 40–60 vuoden iässä, joskin myös huomattavan nuoria ja iäkkäitä potilaita tunnetaan.[5]

title: ALS-tauti

text: Vuonna 1993 löytyi ensimmäinen ALS-geeni, Cu/Zn-superoksididismutaasientsyymiä (SOD1) koodaava geeni joka sijaitsee kromosomissa 21. Pitkän aikaa sitä pidettiin ainoana taudin patogeneesiin vaikuttavana tekijänä. Nykyisin ALS-tautia pidetään geneettisesti heterogeenisenä. Noin 50 geenin on esitetty joko aiheuttavan tautia tai muokkaavan sen ilmiasua.[5]

title: ALS-tauti

text: Aiemmin SMAJ-tautiin (Jokela-tyypin spinaalinen lihasatrofia) sairastuneet diagnosoitiin usein ALS-potilaiksi, mutta uuden geenitestin avulla heidät voidaan tunnistaa. SMAJ ei johda kuolemaan.[4]

title: ALS-tauti

text: Vajaalla puolella potilaista sairauden on todettu vaikuttavan myös älyllisiin toimintoihin, mistä saattaa seurata toiminnan suunnitelmallisuuden laskua, kielenkäytön sujuvuuden häiriöitä ja apatiaa. Osalla voi esiintyä myös käytöshäiriöitä ja persoonallisuuden muutoksia, koska yksi ALS-taudin yleisimmistä muodoista on tietynlaisen jatkumon ääripää. Jatkumon toisessa ääripäässä on frontotemporaalinen dementia FTD. Potilaalla voi siis olla ALS, FTD, tai näiden jonkinasteinen välimuoto. FTD on eri sairaus kuin esimerkiksi Alzheimerin tauti, FTD:ssä ei todeta Alzheimerin taudin tapaan lähimuistin nopeaa heikkenemistä. Joskus potilaalla todetaan aluksi dementia, jonka jälkeen kehittyy ALS tai päinvastoin. Kaikista ALS-potilaista vain pieni osa dementoituu.[3]

title: ALS-tauti

text: ALS on parantumaton sairaus, mutta sitä voidaan hoitaa rajoitetusti lääkehoidolla. ALS:iin käytettävä lääke on nimeltään Rilutek. Lääkkeen vaikuttava aine on NMDA-reseptoreita salpaava rilutsoli.[12] Lääke hidastaa joillakin potilailla sairauden etenemistä parantaen siten välillisesti elämän laatua ja lisäten hieman elinaikaa (noin 2-3 kuukautta). Itse ALSin pääoiretta eli lihasheikkoutta Rilutek saattaa lisätä.[3]

title: Stephen Hawking

text: ALS-tauti aiheutti Hawkingille lähes täydellisen liikuntakyvyttömyyden. Hänelle tehtiin henkitorveen avanne, minkä vuoksi hän menetti myös puhekykynsä. Hän viesti pyörätuoliinsa liitetyllä puhesyntetisaattorilla, jonka avulla hän pystyi kirjoittamaan lauseita kirjain kirjaimelta laitteen puhuttaviksi. Hawking oli poikkeuksellinen ALS-potilas kahdessakin suhteessa: hän sairastui ALS:ään jo 21-vuotiaana ja tauti oli hänellä erittäin pitkään. Tyypillisesti ALS:ään sairastutaan 40–60-vuotiaana ja potilaat menehtyvät 3–5vuoden kuluttua taudin toteamisesta.[7] Hawkingin sairaus eteni niin, ettei hän voinut osallistua 70-vuotiaana syntymäpäiväjuhlallisuuksiinsa.[8]

title: ALS-tauti

text: ALS-tutkimuksen tuki ry on perustanut nimeään kantavan BOINC-tiimin joka kannustaa tietokoneiden kytkemiseen BOINC-ohjelmaa käyttäen osaksi hajautettua laskentaverkkoa. Laskentaverkon tavoitteena on tarjota tietokoneaikaa proteiinien mallintamiseen, koska proteiinien tuntemus saattaa osoittautua merkittäväksi tiedoksi ALS-sairaudenkin ratkaisun suhteen. BOINC-alustalla tutkimusta lääkkeiden sekä hoitomuotojen löytymiseksi pyritään edistämään Rosetta@home, Poem@home sekä GPUGRID.net projekteja hyödyntäen.[36]

title: ALS-tauti

text: Monet LOSMoN-tautia sairastavat saavat aluksi ALS-diagnoosin.[8]

title: ALS-tauti

text: Sairauden tutkimuksessa on otettu suurimmat askeleet tähän mennessä parin viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana. Sairauden syy on kuitenkin edelleen tuntematon, eikä parantavaa hoitoa ole löydetty. Vuonna 1991 tutkijat osasivat yhdistää kromosomin 21 perinnölliseen ALS-tautiin (FALS), ja pian havaittiin, että 21. kromosomin SOD1-geenillä on joskus osuutta sairauden syntyyn.

title: ALS-tauti

text: Riku Mattilan ALS-sivusto . Sisältää mm. ALS potilaan kannanottoja hoitojen kehittämiseksi, tietoa potilaiden itse tekemistä tutkimuksista, sekä käytännön kokemuksia silmäkirjoituslaitteesta. . Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. . (sisältää myös suomenkielisen keskustelufoorumin)

title: Motoneuronitauti

text: Motoneuronitauti on neurologinen sairaus, josta kärsivän motoneuronit eli liikehermosolut alkavat tuhoutua. ALS-tauti on motoneuronitaudin tyypeistä yleisin. Muita motoneuronitauteja ovat primaarinen lateraaliskleroosi, progressiivinen lihasatrofia ja bulbaariparalyysi. ALS rappeuttaa sekä ylempiä että alempia liikehermoja; progressiivisessa lihasatrofiassa ylemmät eivät vaurioidu.

title: ALS-tauti

text: Suomessa on arvioitu olevan ALS:ista kärsiviä 450–500, ja uusia tapauksia havaitaan vuosittain vajaat 200.[5] Poikkeuksellisen yleinen ALS on ollut muun muassa Guamissa ja Japanissa Kiin niemimaalla.[20] Yhdysvalloissa on havaittu ALS-taudin olevan epätavallisen yleinen armeijassa palvelleiden keskuudessa.[21] Myös italialaisten jalkapalloilijoiden keskuudessa sairautta on esiintynyt merkillisen paljon.[22] Vuoden 1973 jälkeen sairauteen on kuollut kymmeniä Italian liigassa pelanneita ammattilaisia ja esiintyvyys on heidän keskuudessaan seitsenkertainen muuhun väestöön verrattuna.[23] Neurologi Adriano Chion tutkima ilmiö liitettiin aluksi dopingiin. Sairastuneiden jalkapalloilijoiden joukossa ovat Gianluca Signorini, Adriano Lombardi, Giovanni Nuvoli ja Stefano Borgonovo.[24]

title: Morrie Schwartz

text: Morrie Schwartz julkaisi 1950–1960-lukujen aikana kolme sosiologiaa käsittelevää kirjaa. Hän opetti alaa Brandeisin yliopistossa vanhuusvuosiinsa saakka. Lopulta hänellä kuitenkin todettiin ALS-tauti, joka esti häntä jatkamasta. Schwartz, jolla ALS-tauti oli puhjennut poikkeuksellisen korkealla iällä, kuoli sairauteensa 78-vuotiaana. Hän oli ollut parin päivän ajan koomassa.

title: ALS-tauti

text: The ALS Association on vuodesta 1996 lähtien myöntänyt vuosittaisen Sheila Essey -palkinnon ansioituneelle ALS-tutkijalle.[34]

title: ALS-tauti

text: Eräs tällaisille omituisuuksille tarjottu mahdollinen selitys on se, että ALS-tauti olisi prionimainen.[25]

title: ALS-tauti

text: ALS saattaa olla alkuvaiheessa vaikea havaita, sillä ensioireet ovat monesti lieviä eivätkä viittaa parantumattomaan sairauteen. Yleensä sairaus alkaa lihasheikkoutena käsivarsissa, noin neljäsosassa tapauksista alaraajoissa. Sairaus saattaa alkaa myös nielusta, jolloin varhaisimpiin oireisiin kuuluu dysfagia ja epäselvä puhe. Vasta myöhemmin alkaa ilmetä elämää huomattavasti vaikeuttavia ongelmia liikkumisen, nielemisen ja puhumisen suhteen. ALS voi aiheuttaa myös kognitiivisia häiriöitä, persoonallisuuden ja käyttäytymisen muutoksia, uupumusta, unettomuutta ja mielialaan liittyviä oireita[5].

title: LOSMoN

text: LOSMON eli SMAJ-tauti kuuluu Suomen yleisimpiin motoneuronitauteihin. SMAJ-taudin virallinen nimi on Jokela-tyypin spinaalinen lihasatrofia (Spinal Muscular Atrophy, Jokela Type), joka tunnetaan myös nimellä LOSMoN-tauti (Late-Onset Spinal Motor Neuronopathy). LOSMoN on perinnöllinen motoneuronitauti, joka vaurioittaa selkäytimen alempia liikehermosoluja. Se etenee hitaasti eikä lyhennä elinikää, toisin kuin esimerkiksi ALS-tauti. Tautia on todettu toistaiseksi ainoastaan Suomessa ja yleisimmin Pohjois-Karjalassa. Tauti periytyy doiminoivan autosomaalisen periytymiskuvion mukaan ja lapsilla on 50% mahdollisuus sairastua, mikäli toinen vanhemmista kantaa taudin aiheuttavaa mutaatiota. Monet LOSMoN tautia sairastavat on aluksi diagnosoitu virheellisesti vakavaa ALS-tautia sairastaviksi. Väitöskirjan taudista tehnyt Manu Jokela pitää tärkeänä oikean diagnoosin saamista turhien pelkojen välttämiseksi.


query: Milloin Vuk Karadžić  kuoli?

title: Vuk Karadžić

text: Vuk Stefanović Karadžić (; 7. marraskuuta (J: 26. lokakuuta) 1787 Tršić – 7. helmikuuta 1864 Wien) oli serbialainen kirjailija ja lingvisti. Hän on merkittävin serbian kirjakielen uudistaja.

title: Vuk Karadžić

text: Karadžić kuoli Wienissä ja jätti jälkeensä tyttärensä maalaaja ja kirjailija Mina Karadžićin, sekä poikansa upseeri Dimitrije Karadžićin. Hänen luunsa siirrettiin Belgradiin vuonna 1897 ja haudattiin kunnianosoituksin Dositej Obradovićin viereen.

title: Ѣ

text: Koska jat-vokaalilla ei ollut sellaista omaa äännearvoa, jota ei samalla olisi ollut jollakin toisella vokaalilla, kirjain kävi tarpeettomaksi ja poistui vähitellen oikeinkirjoitusuudistuksissa: serbiasta Vuk Karadžićin reformissa 1800-luvun alussa, makedoniasta saman reformin vaikutuksesta hieman myöhemmin, venäjästä, valkovenäjästä ja ukrainasta suurin piirtein lokakuun vallankumouksen aikoihin, ja lopulta bulgariasta ja ruteenista 1945. Nykyisin jat on käytössä ainoastaan kirkkoslaavissa.

title: Kroatian kieli

text: Kroatian kirjakielen pohjaksi tuli kuitenkin lopulta serbialaisen Vuk Karadžićin luoma, štokaaviin pohjautuva kielioppi. Vuonna 1850 useat kroatialaisen älymystön edustajat yhdessä Karadžićin ja toisen serbin Đura Daničićin kanssa allekirjoittivat Wienin kirjakielisopimuksen ("Bečki književni dogovor"), jossa hyväksyttiin Karadžićin ortografiset periaatteet. Yhteisellä kirjakielipohjalla serbien kanssa oli helpompi nousta vastustamaan unkarilaistamista.

title: Radovan Karadžić

text: Slobodan Miloševićin kanssa ystävystynyt Radovan Karadžić perusti Demokraattisen Serbipuolueen (SDS) 1989. Kommunistisen Jugoslavian hajotessa 1991 hän oli Bosnian serbitasavallan päämies 1992–1996. Jyrkkää serbikansallismielistä linjaa ajaneelle Karadžićille ei käynyt Bosnia-Hertsegovinan itsenäistyminen, koska se pirstoi serbien asuma-alueet eri valtioihin. Serbikansallismieliset katsoivat muslimien uhkaavan serbejä. Niinpä Karadžić pyysi vuoden 1991 lopussa parlamentissa itsenäistymisen peruuttamista muslimeihin kohdistuvan kuolemaa ja kärsimystä tuottavan sodan uhalla. Serbian kiihkokansallismieliset pyrkivät luomaan serbivaltion Bosniaan vaikka väkivalloin vapauttamalla ja puhdistamalla alueita muista kansoista. Tämä esiteltiin usein pyhänä taisteluna muun muassa islamia vastaan. Niinpä Karadžić suunnitteli ja johti yhdessä Ratko Mladićin kanssa bosniakkeihin ja kroaatteihin kohdistuneet etniset puhdistukset ja Srebrenican kansanmurhan. Sodan aikana Karadžić pyöritti Bosniassa pulan keskellä tuottoisaa mustan pörssin kauppaa. Karadžić piti Jugoslavian presidenttinä toiminutta Slobodan Miloševićia petturina, sillä Milošević lopetti tuen Bosnian serbivähemmistölle nähtyään, ettei siitä ollut hänelle enää poliittista ja taloudellista hyötyä.

title: Vuk Karadžić

text: Vuonna 1818 Karadžić julkaisi serbian kielen kieliopin, joka loi pohjan nykyisille serbian, kroatian ja bosnian kielille (tunnettiin aikaisemmin yhdessä nimellä serbokroaatti). Karadžić standardisoi kieleen kyrilliset aakkoset, jotka noudattavat tiukasti fonetiikan periaatteita. Karadžićin tunnettu motto oli "Пиши као што говориш и читај како је написано" (Piši kao što govoriš, čitaj kao što je napisano, Kirjoita kuten puhutaan, lue kuin se on kirjoitettu). Hän myös etäännytti serbian kirjakieltä serbialaisesta ja venäläisestä kirkkoslaavista ja toi sitä lähemmäksi kansan kieltä.

title: Radovan Karadžić

text:
Radovan Karadžić (, s. 19. kesäkuuta 1945) on serbialainen poliitikko ja Bosnian Serbitasavallan entinen presidentti. Koulutukseltaan hän on psykiatri, mutta hän on myös kirjoittanut ja julkaissut kirjoja ja runoja. Kiihkeän serbikansallismielinen Karadžić pyrki luomaan itsenäistyvään Bosniaan serbivaltion Serbian tuella vuosina 1992–1995. Siinä Karadžić käytti hyväksi armeijaa
ja puolisotilaallisia järjestöjä. Nämä ajoivat kodeistaan ja murhasivat muihin kansoihin kuuluvia. Karadžić menetti Slobodan Miloševićin virallisen tuen jo 1994, koska ei suostunut rauhaan.

title: Vuk Karadžić

text: Luokka:Serbialaiset kirjailijat Luokka:Kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1787 syntyneet Luokka:Vuonna 1864 kuolleet

title: Radovan Karadžić

text: Karadžić oli vuosia etsintäkuulutettu sotarikoksista, mutta hänen onnistui vältellä kiinnijäämistä paikallisten asukkaiden turvin. Serbian poliisi pidätti Karadžićin pitkällisen etsintäoperaation tuloksena 21. heinäkuuta 2008. Karadžić näytti pidätyshetkellä silmälaseissaan ja parrassaan aivan toiselta kuin Bosnian sodan aikana. Karadžić oli asunut Serbian pääkaupungissa Belgradissa väärennetyn henkilöllisyyden turvin käyttäen nimeä "Dragan Dabić" ja pitänyt yksityistä psykiatrian ja vaihtoehtolääketieteen vastaanottoa. Serbian sotarikossyyttäjä ilmoitti 22. heinäkuuta, että Karadžić luovutetaan Haagin Jugoslavia-tuomioistuimelle, jossa häntä vastaan on luettu syytteet sotarikoksista.

title: Etninen puhdistus

text:
Muiden kansojen tai kansanosien "puhdistamisesta" ovat eri aikoina puhuneet muun muassa serbit, kroaatit, neuvostoliittolaiset, Saksan kansallissosialistit ja israelilaiset ennen Jugoslavian hajoamissotia.
Ensi kertaa serbien harjoittamasta muiden kansojen "puhdistamisesta" kirjoitti kielitieteilijä Vuk Karadžić 1800-luvun puolivälissä kuvatessaan Karađorđen joukkojen tekemää turkkilaisten poisajamista Belgradista ensimmäisessä Serbian kansannousussa osmaneja vastaan.
Balkanin sodissa oli monia toisten kansojen joukkokarkotuksia 1800-luvulla. Termiä ”etninen puhdistus” käytetiin ensi kertaa 1980-luvun lopun ja 1990-luvun Vuoristo-Karabahin kansojen välisestä väkivallasta. Näihin aikoihin Jugoslavian media syytti Kosvon albaaneja alueen entisestä puhdistuksesta, koska aikojen kuluessa serbienemmistöinen Kosovo oli albanialaistunut yhä enemmän.

title: Mehmed Paša Sokolovićin silta

text: Višegradin silta on päätynyt tarinoiden kautta myös moniin sananlaskuihin. Yleisiä bosnialaisia sanontoja ovat muun muassa "kova kuin Drina-joen silta" ja "luja uskossaan kuin Drina-joen silta". Siltaan liittyviä sananlaskuja on julkaissut sananlaskukokoelmassaan serbikirjailija Vuk Karadžić.

title: Vuk Karadžić

text: Vuk Karadžić oli onnekas ollessaan sukua Jevta Savić Čotrićille, ainoalle lukutaitoiselle paikalliselle, joka opetti hänet lukemaan ja kirjoittamaan. Karadžić jatkoi opiskeluaan Loznicassa Tronošan luostarissa. Hän oppi siellä kalligrafian käyttäen ruokoa kynän sijaan ja ruutiliu'osta musteena. Oikean paperin sijaan hän oli onnekas, jos löysi patruunan kääreitä. Luostarissa ollessaan Karadžićin täytyi viettää suurin osa ajastaan karjasta huolehtien opiskelemisen sijaan, joten hänen isänsä laittoi hänet palaamaan kotiin. Sillä välin, serbien ensimmäinen kansannousu (Ottomaanien valtakuntaa vastaan) oli syttynyt vuonna 1804. Epäonnistuttuaan pyrkimyksissään päästä Sremski Karlovcin lukioon, jonne 19-vuotias Karadžić oli liian vanha, hän muutti Petrinjaan, viettäen siellä muutaman kuukauden opiskellen latinaa ja saksaa. Myöhemmin hän muutti Belgradiin tavatakseen arvostetun tutkijan Dositej Obradovićin ja pyytääkseen häneltä tukea opintoihinsa, mistä Obradović kieltäytyi. Pettynyt Karadžić matkusti Jadariin ja alkoi työskennellä Jakov Nenadovićin kirjurina. Kun Belgradin yliopisto (tunnetaan paremmin nimellä Grande École tai Velika skola) perustettiin, Karadžić oli yksi sen ensimmäisistä opiskelijoista.

title: Montenegrolaiset

text: Vielä nykyäänkään selkeää rakoa serbien ja montenegrolaisten välillä ei ole, koska ryhmät muun muassa puhuvat yhteistä kieltä. Esimerkiksi monet tunnetut serbit kuten Slobodan Milošević, Radovan Karadžić ja Vuk Karadžić ovat montenegrolaisia. Yhtenä erona näiden kansojen välillä on kuitenkin aakkoset, Montenegrossa käytetään latinalaisia kirjaimia ja Serbiassa kyrillisiä.

title: Saarijärven Paavo

text: ”Saarijärven Paavo” ilmestyi alun perin nimettömänä runona numerolla 25 Runebergin kokoelmassa "Dikter" (1830). Sen ja kokoelman muiden epigrammien esikuvana toimivat serbialaiset kansanrunot, joita Runeberg oli lukenut Vuk Karadžićin saksantamasta kokoelmasta "Serbische Volkslieder" (1827) ja joita Runeberg itsekin ruotsinsi. Runo on kirjoitettu syksyllä 1829 tai talvella 1830.

title: Vuk Karadžić

text: Karadžić jatkoi laulujen keräämistä 1830-luvulle saakka. Hän saapui Montenegroon syksyllä 1834. Huonovointisuutensa vuoksi hän vietti talven Kotorinlahdella ja palasi keväällä 1835. Kotorinlahdella asuessaan Karadžić tapasi Risanissa syntyneen Vuk Vrčevićin. Vrčevićistä tuli Karadžićin uskollinen työtoveri, joka lähetti keräämiään kansanlauluja ja -tarinoita Karadžićille Wieniin useiden vuosien ajan. Toinen yhtä ahkera Karadžićin avustaja oli Boka Kotorskasta kotoisin oleva pappi Vuk Popović. Vrčević ja Popović olivat molemmat Vukin epäitsekkäitä avustajia etnografisen, kansanperinteisen ja leksikaalisen materiaalin kokoamisessa. pienoiskuva|Monument to Vuk Karadžić, Belgrade. Suurinta osaa Karadžićin teoksista oli kielletty julkaisemasta Serbiassa ja Itävallassa Miloš Obrenovićin hallinnon aikaan. Poliittisesta näkökulmasta katsoen Obrenović piti Karadžićin teoksia potentiaalisena uhkana useasta syystä. Yksi niistä oli joidenkin teosten sisältö, jonka oli mahdollista herättää kansassa isänmaallisuutta ja vapaudentahtoa, ja saada heidät nousemaan turkkilaisia vastaan. Tästä puolestaan olisi ollut haittaa Obrenovićille, joka oli hiljattain onnistunut neuvottelemaan rauhan ottomaanien kanssa. Montenegrossa Njegošin painokoneessa ei käytetty vanhentunutta "kovaa merkkiä"; toisin sanoen, se noudatti Karadžićin ortografiaa. Obrenović paheksui Njegošin päätöstä luopua merkistä, joka oli aiheuttanut erimielisyyttä, myös kirkolliseen hierarkiaan liittyen. Karadžićin teokset saivat kuitenkin osakseen arvostusta ja tunnustusta muualla, etenkin Venäjällä. Tämän lisäksi tsaari myönsi Karadžićille täyden eläkkeen vuonna 1826.

title: Vuk Karadžić

text: Vuosina 1814 ja 1815, Vuk julkaisi kaksi volyymia teoksestaan "Srpske Narodne" (suom. Serbialaiset kansanlaulut). Myöhemmin teosta julkaistiin neljä, sitten kuusi, ja lopulta yhdeksän osaa. Laajoissa painoksissaan, laulut kiinnittivät huomiota halki Euroopan ja Amerikan. Goethe kuvaili niiden olevan "erinomaisia" ja "vetävän vertoja Salomonin Laulujen laululle".

title: Gibanica

text: Ensimmäiset havainnot sanasta "gibanica" ovat 1600-luvulta. Tuolloin sitä käytettiin suku- tai lempinimenä. Filologi ja kielitieteilijä Vuk Stefanović Karadžić lisäsi sanan gìbanica/гѝбаница laatimaansa serbian sanakirjaan vuonna 1818. Karadžić matkusteli laajalti Balkanilla ja keräsi havaintojaan serbialaisesta kulttuurista ja tavoista.

title: Serbokroaatin kieli

text: Kroaatin-Gaj'n aakkostolla on vastaavuus serbi-Vuk Karadžićin muutamia vuosia aiemmin käyttöön ottamaan kyrilliseen aakkostoon. Niiden aakkosjärjestys on kuitenkin erilainen. Karadžićin kirjaimistossa ei ole digraafeja.

title: Vuk Karadžić

text: Karadžić syntyi vanhemmille Stefan ja Jegda (omaa sukuaan 'Zrnić') Tršićin kylässä lähellä Loznicaa Serbiassa, joka tuolloin kuului Ottomaanien valtakuntaan. Hänen perheensä oli asettunut Drobnjacista ja hänen äitinsä oli syntynyt Ozrinićissa, Nikšićissä (nykyään Montenegrossa). Hänen perheessään oli korkea lapsikuolleisuus, joten hän sai nimen Vuk ('susi'), jotta noidat ja pahat henget eivät vahingoittaisi häntä (perinteisesti nimi 'Vuk' annettiin vahvistamaan kantajaansa).

title: Vuk Karadžić

text: Karadžić julkaisi myös perinteisiä serbialaisia kertomuksia, serbialaista eeppistä runoutta ja sanakirjoja, jotka hän kokosi kierrettyään Balkanilla. Hän käänsi myös Uuden testamentin serbiaksi.

title: Kettupoika Vuk

text: Kettupoika Vuk (videojulkaisuna Vuk, ) on unkarilainen animaatioelokuva, joka valmistui 1981. Elokuva pohjautuu István Feketen romaaniin "Vuk". Elokuvan jatko-osa on nimeltään "Kis Vuk". Elokuva julkaistiin myös Suomessa VHS-kasettina, joka oli ensimmäisiä VHS-julkaisuja Suomessa. Elokuva on myynnissä myös dvd-julkaisuna.

title: Vuk Karadžić

text: Pian tämän jälkeen Karadžić sairastui ja matkusti Pestiin ja Novi Sadiin saadakseen hoitoa jalalleen siinä onnistumatta. Karadžić palasi myöhemmin Serbiaan, mutta ottomaanien hävittyä kapinallisille vuonna 1813, hän joutui muuttamaan Wieniin. Siellä hän tapasi kokeneen, slavistiikasta kiinnostuneen kielitieteilijän Jernej Kopitarin. Kopitarin vaikutus auttoi Karadžićia serbian kielen ja ortografian uudistuksessa. Toinen tärkeä vaikuttaja oli Sava Mrkalj.

title: Bosnian sota

text: Sodan edetessä alkoi eri alueiden serbien yhtenäisyys rakoilla. Kesällä 1994 Milošević oli kääntynyt Bosnian sotaa vastaan. Elokuussa vuonna 1994 Milošević lopetti Bosnian serbien tukemisen helpottaakseen Tynkä-Jugoslavian taloussaartoa. Lisäksi hänellä oli kiistoja kansallismielisen Bosnian serbijohtaja Radovan Karadžićin kanssa. Milošević piti myös Vojislav Šešeljin äärikansallismielisiä valtansa uhkaajina[26] ja liittoutui sotaa vastustavan Vuk Draskovicin kanssa. Karadžić oli hylännyt rauhansuunnitelman, joka sopi Miloševićille. Miloševićin luottohenkilö Zoran Lilić syytti Politika-lehdessä Bosnian serbejä laittomuuksista ja moraalittomuudesta, Sarajevon tulituksista ja etnisistä puhdistuksista sekä inflaation kiihdyttämisestä[27]. Karadzic pyöritti mustan pörssin kauppaa Bosniassa. Siellä oli serbialueellakin pula kaikesta, ja monet serbit pakenivat maasta sodan välttääkseen. Koska Serbia ei ollut virallisesti auttanut Bosnian serbejä, Milošević saattoi syyttää Bosnian laittomuuksista paikallisia kansallismielisiä serbejä. Näin Milošević luopui Suur-Serbia-haaveesta. Bosnian tukeminen oli äärimmilleen köyhtyneelle Serbialle taloudellinen rasite. Karadžić oli enemmän kiinnostunut omasta serbivaltiostaan Bosnia-Hertsegovinassa, ei suuresta serbimaasta niin kuin Milošević. Niinpä loppuvuonna 1994 Bosnian ja Serbian välinen raja suljettiin. Bosnian serbit hyökkäsivät Sarajevoa vastaan syksyllä 1994 ja katkaisivat sinne vievät avustuskuljetukset, mikä ajoi kaupungin nälänhädän partaalle. Bosniassa ja Kroatiassa monet serbit olivat katkeria Miloševićin hylättyä heidät. Serbiarmeija alkoi heiketä. Kiistoja oli myös Kroatian Krajinan ja Bosnia-Hertsegovinan serbihallitusten välillä.

title: Vuk Karadžić

text: Karadžić uudisti serbian kirjakieltä ja standardisoi serbian kyrillisen aakkoston tiukan foneettisen periaatteen mukaan, joka perustui saksan kieleen ja Jan Husin tšekin kielen aakkostoon. Karadžićin uudistukset modernisoivat serbian kirjakieltä ja etäännyttivät sitä serbialaisesta ja venäläisestä kirkkoslaavista tuoden sitä lähemmäksi kansan puhetta, erityisesti itäisen Hertsegovinan murretta jota hän itse puhui. Karadžić oli Đuro Daničićin ohella vuoden 1850 Wienin kirjallisuussopimuksen tärkeimmät serbialaiset allekirjoittajat. Sopimus oli itävaltalaisten viranomaisten rohkaisema ja se loi pohjan serbian kielelle, monille sen muodoille joita serbit käyttävät nykyään Serbiassa, Montenegrossa, Bosnia ja Hertsegovinassa ja Kroatiassa. Karadžić myös käänsi Uuden testamentin serbiaksi, joka julkaistiin 1868. Vukovialainen vaikutus tuntui kielessä vuosisadan loppuun asti. Sitä ennen serbit saavuttivat itsenäisyyden vuonna 1878, ja kansallinen kulttuuri alkoi kukoistaa Belgradissa ja Novi Sadissa. Huolimatta Wienin sopimuksesta serbit kehittivät ekavialaisen aksentin, jota puhuttiin heidän kahdessa kulttuurisessa pääkaupungissaan ja jota myös serbien suuri enemmistö puhui.

title: Vuk Karadžić

text: Kielellisten uudistustensa lisäksi Karadžić myös edisti suullista kirjallisuutta, jossa hän käytti talonpoikaiskulttuurria lähteenä. Johtuen hänen talonpoikaisesta kasvatuksestaan hän voimakkaasti samastui talonpoikaiseen suulliseen kirjallisuuteen, kooten siitä kansanlauluja, satuja ja sanontoja. Vaikkei Karadžić tuskin pitänytkään talonpoikaiselämää romanttisena, hän kuitenkin piti sitä serbialaisen kulttuurin olennaisena osana. Hän keräsi useita nidoksia kansan proosaa ja runoutta, johon kuuluu kirja yli sadasta lapsena oppimastaan lyyrisestä ja eeppisestä laulusta, jotka hän kirjoitti ylös ulkomuistista. Hän myös julkaisi ensimmäisen kansankielisen serbian sanakirjan. Hän sai töihinsä vähän rahallista apua ja eli ajoittain köyhyydessä, vaikka ruhtinas Miloš Obrenović myönsi hänelle eläkkeen elämänsä viimeiseksi yhdeksäksi vuodeksi. Joissakin tapauksissa Karadžić salasi sen tosiasian, että hän ei vain kerännyt kansanrunoutta suullisen kirjallisuuden pohjalta, vaan myös kirjoitti puhtaaksi muiden Sremin alueen keräilijöiden käsin kirjoitettuja laulukirjoja.[1]

title: Serbokroaatin kieli

text: 1800-luvun puolivälissä serbi Vuk Stefanović Karadžić ja Illyrismi-liikkeen kroaattikirjailijat ja tieteilijät kroaatti Ljudevit Gajin johdolla ehdottivat yleisimmän štokaavi-murteen käyttöä yhteisen kirjakielen perustana. Karadžić otti käyttöön kyrillisen kirjaimiston, kun taas kroaatit latinalaisen kirjaimiston.

title: Radovan Karadžić

text:
Karadžić sanoi Haagissa muun muassa, että "serbien asia on oikeutettu ja pyhä". Karadžić myös kiisti Sarajevon saarron ja Srebrenican joukkomurhan ja väitti sotarikoksia muslimien tekemiksi lavastuksiksi. Karadžić sanoi, ettei kadu mitään, väitti pyrkineensä estämään sodan ja että hänet pitäisi palkita hyvistä töistään. Karadžić myös sanoi vähentäneensä sodan uhrimäärää ja ettei hänellä suvaitsevaisena, lempeänä miehenä ollut mitään muslimeja ja kroaatteja vastaan. Yk:n tuomionistumien syyttäjä syytti 11. heinäkuuta 2013 uudistetusti Karadžićia kansanmurhasta, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksista koko Bosnia-Hertsegovinan alueella uusien todisteiden nojalla.
Mutta puolustus ja syytetty vaativat syytteiden peruuttamista. Karadžićille vaadittiin elinkautista. Karadžić sanoi oikeudessa olevansa muslimien ystävä. Karadžić sanoi, ettei kehottanut joukkojaan tappamaan Srebrenicassa, mutta pyysi silti anteeksi uhrien omaisilta. Karadzic sanoi, ettei tiennyt Srebrenican joukkomurhasta.

title: Vuk Karadžić

text: Kirjallisten ansioidensa lisäksi Vuk Karadžić antoi panoksensa Serbian antropologialle yhdistäen siihen sen aikaisen etnografian. Hän jätti jälkeensä muistiinpanoja ihmiskehon fyysisistä muodoista etnografisten muistiinpanojen lisäksi. Hän otti käyttöön kirjakieleen rikkaan terminologian ruumiin osista (aina päästä varpaisiin). Näitä termejä käytetään edelleen niin tieteessä kuin arkikielessä. Hän antoi muiden asioiden lisäksi oman tulkintansa kytköksistä ympäristön ja asukkaiden välillä, sisältäen osat ravinnosta, asuinoloista, hygieniasta, sairauksista ja hautaamistavoista. Tämä puoli Vuk Karadžićista ei ole niin tunnettua.

title: Ћ

text: Ћ ("tše") on kyrillinen kirjain. Se on kirjainjärjestyksestä riippuen serbian kielen aakkosten 5. tai 23. merkki. Serbian kielessä se on äänteen /tʲ/ () merkki. Ћ on perinteinen serbialainen kirjain ja ainoa historiallinen kirjain Vuk Stefanović Karadžićin reformissa.

title: Radovan Karadžić

text:
Radovan Karadžić syntyi vuonna 1945 montenegrolaiseen serbiperheeseen, ja hänen isänsä Vuko oli toisessa maailmansodassa četnikki. Karadžić alkoi opiskella lääketiedettä Sarajevossa 1960. Vanhempiensa mukana 15-vuotiaana maalta muuttanut Karadžić lienee tuntenut itsensä aliarvostetuksi Sarajevon kulttuuripiireissä. Karadžić osallistui vuoden 1967 nationalistiseen opiskelijamielenosoitukseen Sarajevossa. Karadžić jatkoi opintojaan ulkomailla 1970-luvulla. Karadžić esimerkiksi opiskeli Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa lääketiedettä ja runoutta, ja myöhemmin luki runojaan BBC:ssäkin.
Niinpä Karadžićista tuli psykiatri, joka harrasti vapaa-aikanaan muun muassa šakkia, runoilua ja lyyran soittoa sekä toimi psykiatrina Belgradin Punaisen tähden jalkapallojoukkueessa ja eli melko ylellistä elämää. Karadžić kirjoitti lastenkirjojakin. Palattuaan Jugoslaviaan Karadžić omaksui kansallismielisiä ajatuksia kirjailija Dobrica Ćosićilta. Näin Karadžić liittyi perinteiseen Suur-Serbiaa kannattavaan serbiälymystöön. Mutta Karadžić seurusteli myös Bosnian vihreän puolueen kanssa. Eräässä lausunnossa
Karadžić jopa tuomitsi kuuluisan Kosovon serbejä tukevan Sanu-muistion julistaen kommunismin pahaksi ja nationalismin vielä pahemmaksi
Karadžić istui 1980-luvulla vankilassa valtion antamien psykiatrian tutkimus- ja maataloustukien väärinkäytöstä, ei poliittisista syistä niin kuin esimerkiksi hänen vastustajansa Alija Izetbegovic. Maatalouspetoksessa Karadžićin kumppanina oli kaivosyhtiö Energoinvestin johtaja Momčilo Krajišnik, joka myös teki rikoksia myöhemmin Bosnian sodassa.


query: Mitkä ovat Tokelaun kolme atollia?

title: Tokelau

text: Tokelaun kolme atollia ovat Fakaofo, Nukunonu ja Atafu. Maantieteellisesti saaristoon kuuluu myös Olohega (Swains Island), joka kuitenkin hallinnollisesti on osa Amerikan Samoaa. Maalla on ollut pyrkimyksiä saavuttaa autonomia ja päästä Uuden-Seelannin liitännäisvaltioksi kuten Cookinsaaret ja Niue. Tokelaun naapurimaat ovat Kiribati, Tuvalu, Samoa, Amerikan Samoa ja Cookinsaaret.

title: Tokelau

text: Tokelaun talous on riippuvainen Uudesta-Seelannista tulevasta avusta. Uusi-Seelanti antaa taloudellista apua vuosittain noin 9 miljoonan Uuden-Seelannin dollarin edestä.[8] Merkittävä tulojen lähde on myös maan ulkopuolella elävien tokelaulaisten maahan lähettämät rahat[6]. Talouden ongelmia ovat etenkin luonnonvarojen puute ja maan syrjäinen sijainti. Tokelaun bruttokansantuote oli vuoden 1993 arvion mukaan 1,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä teki henkilöä kohden 1000 dollaria. Maatalouden tärkeimmät tuotteet ovat kookospähkinät, kopra leipäpuu, papaijat, banaanit, siat, siipikarja, vuohet ja kala. Teollisuutta on vain vähän ja se valmistaa pääasiassa kopraa, puutöitä ja käsitöitä. Tärkeitä tulojen lähteitä ovat myös postimerkit ja kolikot. CIAn The World Factbookin mukaan Tokelau vei vuonna 2002 tuotteita 0:n dollarin edestä ja toi maahan tuotteita 969200:n dollarin edestä.[3]

title: Tokelau

text: Tokelau on kolmesta trooppisesta koralliatollista koostuva Uuden-Seelannin territorio eteläisellä Tyynellä valtamerellä. Sitä kutsutaan joskus myös vanhalla, vuoteen 1946 asti käytössä olleella nimellään The Union Islands. Vuoteen 1976 saakka territorion virallinen nimi oli Tokelausaaret (engl. Tokelau Islands), mutta nykyään siitä käytetään myös virallisissa yhteyksissä lyhyempää nimeä Tokelau.

title: Tokelaun musiikki

text: Tokelaun musiikkiin Tokelaun Uuden-Seelannin liitännäisvaltiossa Oseaniassa kuuluu paikallista kansanmusiikkia ja siitä vaikutteita saanutta populaarimusiikkia.

title: Tokelaun lippu

text: Koska Tokelau on ei-itsehallinnollinen alue Uudessa-Seelannissa, käytetään Uuden-Seelannin lippua Tokelaun virallisena lippuna. Kuitenkin toukokuussa 2008, paikallisessa parlamentissa General Fonossa, hyväksyttiin oma lippu ja kansallinen tunnus Tokelaulle. Tätä lippua ei ole vielä käytetty usein virallisiin tarkoituksiin, mutta uuden lipun julkaisua suunniteltiin lokakuulle 2009. Kenraalikuvernööri esitteli lipun Ulu-o-Tokelaulle Tokelaun ensimmäisenä virallisena lippuna 7. syyskuuta 2009.

title: Tokelau

text: Tokelaun kolme pääasiallista atollisaarta sijaitsevat linjassa keskenään noin 430 kilometrin päässä muista saarista. Merkittävin yhteys ulkomaailmaan on Samoa. Myös saaten keskenäiset välimatkat ovat suuret. Nukunonoun ja Atafun välillä on matkaa noin 92 kilometriä ja Nukunonoun ja Fakafoton välillä on etäisyyttä noin 64 kilometriä.[1] Tokelaun saaret ovat tyypillisiä atolleja, eli tavallisesti saaria jotka ympäröivät laguunia. Korkeimmat kohdat ovat vain viiden metrin korkeudella merenpinnasta. Yhteensä saaria ja särkkiä Tokelaulla on noin 128.[2] Koko maan pinta-ala on vain noin 12km²[3]. Koralliatolleille tyypillisesti Tokelaun saarten maaperä on ohut ja hedelmätön. Se myös pitää vettä huonosti. Yleisimmät kasvilajit ovat kairapalmut ja kookospalmu. Atolleilla on useita eri lintulajeja, joista suuri osa on muuttolintuja. Muu eläimistö koostuu lähinnä rotista, liskoista ja vapaasti laiduntavista sioista.[2] Vuonna 2010 Tokelau perusti 290000 neliökilometrin kokoisen valaidensuojelualueen merialueelleen[4].

title: Malediivien maantiede

text:
Malediivit sijaitsee Intian valtameressä, Intian niemimaan lounaispuolella. Malediivien länsipuolella on Arabianmeri ja itäpuolella Lakkadiivienmeri. Malediivit koostuu noin 1200 korallisaaresta, jotka ryhmittyvät 27 atollin muodostamaan kahteen ketjuun. Atollisaaret sijaitsevat merenalaisen 960 kilometriä pitkän pohjois-eteläsuuntaisen harjanteen huipulla, joka kohoaa jyrkästi Intian valtamerestä. Useimmat atollit koostuvat suuresta rengasmaisesta koralliriutasta, johon kuuluu lukuisia pieniä saaria. Saarten pinta-ala on keskimäärin vain 1-2 neliökilometriä ja niiden keskimääräinen korkeus on 1-1,5 metriä merenpinnasta. Korkeimman saaren korkein kohta on kolme metriä merenpinnasta. Suurimmat atollit ovat pohjois-etelä suunnassa noin 50 kilometriä pitkiä ja itä-länsi suunnassa noin 30 kilometriä leveitä, mutta yksittäiset saaret eivät ole kahdeksaa kilometriä pitempiä. Malediiveilla ei ole kukkuloita eikä jokia.
Jokaisella atollilla on noin 5-10 asuttua saarta. Asumattomia saaria atolleilla on 20-60. Useimmat atollit koostuvat yhdestä suuresta saaresta, jota ympäröi jyrkkä koralliranta.

title: Majuro

text: Majuro (marshalliksi Mājro, [mʲæzʲ(ɛ͡ʌ)rˠɤ͡oo̯]) on Marshallinsaarten atolli, jota usein kutsutaan maan pääkaupungiksi. Sen asukasluku oli 27 797 vuonna 2011. Majuron atolli on kooltaan 9,71 km², ja se muodostuu 64 saaresta. Atolleilla sijaitsevat kolme aluetta Dalap-Uliga-Darrit (lyhennettynä D-U-D) muodostavat varsinaisen pääkaupungin.

title: Fakaofo

text: Fakaofo on yksi Tokelaun kolmesta koralliatollista. Sen pinta-ala on 4 neliökilometriä. Myös atollin pääsaari on nimeltään Fale. Atollilla on noin 500 asukasta.

title: Nukunonu

text: Nukunonu on suurin Tokelaun kolmesta koralliatollista. Sen pinta-ala on 4,7 km². Atollin suurin saari on myös nimeltään Nukunonu. Muita saaria ovat muun muassa Motusaga, Te Puka e Mua, Ahua, Motufala, Punalei, Taulagapapa, Niututahi, Saumangalu, Laulauia, Avakilikili, Tokelau, Fakanava, Te Puku ja Te Kamu. Atolli on asukasluvultaan (alle 400) Tokelaun pienin. Nukunonussa on sairaala ja koulu.

title: Tokelau

text: Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. - yhden atollin verkkosivut - yhden atollin verkkosivut

title: Pio Tuia

text: Pio Tuia (s. 1943) on Tokelaun hallituksen entinen johtaja, "Ulu o Tokelau". Hän on toiminut Nukunonun atollin faipulena, neuvostonjohtajana, vuodesta 1996. Faipulen kausi kestää kerrallaan kolme vuotta. Tokelaun ulu valitaan vuosittain helmikuussa kolmen atollisaaren faipuleiden joukosta. Tuia on toiminut uluna viitenä kautena:

title: Tokelau

text: Tokelaulla harrastetaan myös Samoalla ja Uudessa-Seelannissa tuttuja urheilulajeja. Rugby, verkkopallo ja kilkiti-nimellä tunnettu polynesialainen kriketin muoto ovat urheilulajeista suosituimpia.[8] Kilkitissä kentällä on samaan aikaan kaikki mahdolliset pelaajat, mikä Tokelaulla saattaa tarkoittaa jopa noin viittäkymmentä pelaajaa molemmin puolin. Kilkitissä osuma mereen tai laguuniin lasketaan kuuden pisteen arvoiseksi.[1]

title: Tokelau

text: 1900-luvun alussa monet tokelaulaiset lähtivät Gilbertsaarille ja Banabaan töihin fosfaattikaivoksille. Uusi-Seelanti sai Tokeluan vastuulleen vuonna 1925 ja sen jälkeen muuttovirta kääntyi Samoalle.[5] Tokelaun nimestä tuli virallinen vuonna 1946 ja vuonna 1948 siitä tuli oma erillinen alueensa. Tokelau oli pitkään ollut hallinnollisesti osa Samoaa.[6] Samoan itsenäistyttyä vuonna 1962 monet Samoalle muuttaneet muuttivat Uuteen-Seelantiin.[5] Vuonna 1992 solmittiin sopimus, jolla mahdollistettiin Tokelaun oman kansallisen parlamentin perustaminen[6]. Vuonna 2005 Tokelau kärsi pahoin Percy-nimen saaneesta syklonista[7].

title: Tokelaun lippu

text: Vaihtoehtoisesta ja epävirallisesta lipusta kerrottiin. Lipun kolme tähteä symboloivat kolmea atollia, joista muodostuvat Tokelaun saaret.

title: Tokelau

text: Atollin nimiPinta-alaAsukaslukuAtafu3,5 km²588Fakaofo4,0 km²479Nukunonu4,7 km²361

title: Tuvalu

text: Tuvalun naapurimaat ovat Kiribati, Salomonsaaret, Fidži, Samoa, Ranskalle kuuluva Wallis ja Futuna sekä Uudelle-Seelannille kuuluva Tokelau. Tuvalu sijaitsee päiväntasaajan eteläpuolella. Kansainvälinen päivämääräraja kulkee Tuvalun alueen kautta, mutta kaikki yhdeksän atollia sijaitsevat sen länsipuolella.[1] Niutaolla on suolapitoinen järvi.[3]

title: .tk

text: .tk on Tokelaun internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tokelau antaa suurimman osan .tk:n alaisista verkkotunnuksista vapaasti kaikkien käyttöön. Vapaat verkkotunnukset suuntautuvat Tokelaun nimipalvelimille, joka suuntaa HTTP-liikenteen HTML-kehysten kautta uudelleen tietylle verkkosivulle. .tk-verkkotunnuksen voi myös ohjata haluamaansa ip-osoitteen tai käyttää omaa nimipalvelinta.

title: Tokelaun kieli

text: Tokelau on austronesialainen kieli. Sitä puhuu Uudelle-Seelannille kuuluvilla Tokelaun saarilla noin 1 405 ihmistä (2004). Lisäksi sillä on useita puhujia ainakin Uudessa-Seelannissa, Samoalla sekä Yhdysvalloissa. Yhteensä puhujia on noin 3 242.

title: Atafu

text: Atafu on yksi Tokelaun kolmesta koralliatollista. Sen pinta-ala on 3,5 km². Atollin suurin saari, joka tunnetaan myös nimellä Atafu, sijaitsee atollin luoteisosassa. Pienempiä atollilla sijaitsevia saaria ovat muun muassa Alofi ja Fenualoa. Atollilla on vuoden 2006 arvion mukaan 524 asukasta.

title: Gilbert- ja Ellicesaaret

text: Gilbert- ja Ellicesaaret oli Tyynen valtameren alue, joka koostui pääasiassa nykyisistä Kiribatista ja Tuvalusta. Gilbert- ja Ellicesaarista tehtiin Ison-Britannian protektoraatti vuonna 1892 ja siirtomaa vuonna 1916. Kun alueesta tehtiin siirtomaa, siihen liitettiin mukaan muun muassa Tokelaun atollit. Gilbertsaaret itsenäistyivät Kiribatina ja Ellicesaaret Tuvaluna 1970-luvun lopulla.

title: Tokelaun lippu

text: Kesäkuussa 2007 kansallinen parlamentti ("General Fono") päätti Tokelaun tulevasta lipusta, kansallishymnistä ja kansallisesta symbolista. Lippuehdokkaassa kuvattiin tyylitelty polynesialainen kanootti ja neljä tähteä. Tähdet symboloivat kolmea pääsaarta ja myös Tokelaun havittelemaa Swains Islandia, jota hallitsee Yhdysvallat (Amerikan Samoa). Koska riittävää enemmistöä ei saatu vuoden 2007 kansanäänestyksessä, lippua ei virallisesti hyväksytty.

title: Tuvalu

text: Tuvalu on Kansainyhteisöön kuuluva Tyynellämerellä sijaitseva saarivaltio ja perustuslaillinen monarkia. Se kuuluu maailman pienimpiin maihin. Pinta-alaltaan se on maailman neljänneksi pienin valtio. Asukkaita Tuvalulla on 11192, ja itsenäisistä valtioista vain Vatikaanissa ja Naurulla on vähemmän asukkaita. Näiden kahden lisäksi vain Monaco on pinta-alaltaan Tuvalua pienempi. Sen lähimmät naapurimaat ovat Kiribati, Salomonsaaret, Fidži, Samoa, Wallis ja Futuna (Ranska) sekä Tokelau (Uusi-Seelanti). Tuvaluun kuuluu yhdeksän atollia, joissa on yhteensä 129 saarta. Maan hallinnollinen keskus on Funafutin atollilla. Tuvalun korkein kohta on vain noin viisi metriä merenpinnan yläpuolella, joten ilmaston lämpenemisestä johtuva merenpinnan nousu on suuri uhka koko valtion olemassaololle.

title: Tokelau

text: Perinteinen tapa valmistaa ruokaa Tokelaulla on sen kypsentäminen maauuneissa. Nykyisin monissa talouksissa on tosin kerosiinilla toimivat uunit. Perinteinen ruoka koostuu lähinnä kalasta, bataatista, leipäpuusta, tarosta sekä sian- ja siipikarjan lihasta. Valmista ruokaa tuodaan Tokelaulle noin 12 päivän välein. Juomaveden vähäisyyden ja kerätyn veden tunkkaisuuden takia olut on suosittu juoma. Oluen myynti on kuitenkin tiukasti säänösteltyä etenkin Atafun saarella. Kalave on paikallista kookospähkinöistä tehtyä alkohoholipitoista juomaa.[2]

title: Tokelau

text: Tokelaun valtion päämies on Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Elisabet II, jota Tokelaulla edustaa hallinnoija. Nykyinen hallinnoija on Uuden-Seelannin kenraalikuvernööri Anad Satyanand, joka on toimut virassaan vuodesta 2006 lähtien. Hallituksenpäämies on tällä hetkellä Foua Toloa, joka on toiminut virassaan 21. helmikuuta 2009 lähtien. Hallituksenpäämiehen tehtävä vaihtuu kolmen Faipulen eli kylänvanhimman kesken, ja nimityksen tekee faipuleiden neuvosto. Kolme faipulia muodostavat myös maan kabinetin. Parlamentti eli General Fono koostuu 20 edustajasta, jotka valitaan yleisillä vaaleilla kolmen vuoden ajaksi. Hallintoalueista Atafulta ja Fakafotolta valitaan seitsemän edustajaa kummastakin, Nukunonulta valittaessa kuusi. Viime vaalit järjestettiin 2008 ja kaikki valitut olivat sitoutumattomia.[3] Jokaisessa saaressa on Taipulega-niminen neuvosto ja jokaiselta saarelta valitaan myös pulenuku-niminen pormestari. Vuoden 2006 helmikuussa Tokelaulla järjestettiin kansanäänestys itsenäisyydestä, mutta itsenäisyyden kannattajat hävisivät pienellä äänimäärällä. Valtaa on kuitenkin viime aikoina keskitetty yhä enemmän Tokelaulle itselleen Uudelta-Seelannilta.[5] Tokelaulla on vain muutama poliisi ja vankilajärjestelmää ei ole lainkaan. Rangaistuksena rikoksesta toimii lähinnä yhteisön halveksunta.[8] Tokelaulla ei ole varsinaista pääkaupunkia, vaan kolmella atollilla on omat hallinnolliset keskuksensa[6].

title: Tokelau

text: Tokelaun asukasluku oli vuoden 2011 arvion mukaan 1384 henkilöä ja vuosittainen väestönkasvuprosentti oli -0,011%. Vuoden 2009 arvion mukaan 42% väestöstä oli 0-14 vuotiaita, kun taas 15-64 vuotiaita oli 53%. 65 vuotta vanhempia oli 5% väestöstä.[3] Tokelaun asukkaat ovat polynesialaisia ja läheistä sukua samoalaisille, tuvalulaisille ja cookinsaarelaisille. Tokelaun ongelmana on ollut pitkään liian suuri asukasluku, mutta tilanne on helpottunut maastamuuton myötä. Suuria tokelaulta tulleiden yhteisöjä on Samoalla, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Uudessa-Seelannissa asuu noin 6500 tokelaulaista. Asukkaat ovat keskittyneet pääsiassa kolmen suurimman saaren kyliin.[8] Kongregationalistit, mudostavat 70% väestöstä katolilaisten muodostaessa 28%. Muihin kirkkoihin kuuluu 2% väestöstä.[3]

title: Tokelaun kieli

text: Tokelaulla on muutamia alueellisia murteita. Kielen lähimpänä sukulaiskielenä pidetään tuvalun kieltä. Lisäksi se on läheistä sukua muun muassa samoan kielen kanssa. Tokelau kuuluu malaijilaispolynesialaisten kielten ryhmään.

title: Tokelau

text: Tokelaun väestö on varsin uskonnollista ja vain pieni vähemmistö ei kuulu maan kahteen suurimpaan kirkkoon. Etenkin sunnuntait on usein omistettu kirkkomenoille. Työ ja muutamat muut asiat on kielletty sunnuntaisin, vaikkakin asian suhteen ei olla yhtä tiukkoja Nukunonulla. Atafu on suurimmaksi osaksi protestanttinen, Nukunona katolilainen ja Fakafotolla on suuria määriä molempia. Ennen kristinuskon saapumista Tokelaulaiset palvoivat Tui Tokelau-nimistä jumalaa.[1]

title: Swains Island

text: Swains Island eli Olohega on atolli Tyynellämerellä Tokelaun saariketjussa. Poliittisesti Swains Island kuuluu kuitenkin Amerikan Samoaan. Atollin asukasluku oli 17 vuonna 2010 ja siellä on yksi kylä. Swains Islandin lähellä sijaitsee asumaton Rose Island. Ensimmäinen atollilla käynyt eurooppalainen Pedro Fernández de Quirós antoi sille nimeksi Isle de la Gente Hermosa.

title: Tokelau

text: Polynesialaiset siirtolaiset asuttivat Tokelaun noin 1000 vuotta sitten, mutta se yhtenäistyi vasta 1700-luvulla. Tuolloin Fakaofo valloitti aiemmin itsenäiset Atafun ja Nukunonun saaret useiden sotien jälkeen.[5] Tiettävästi ensimmäinen eurooppalainen Tokelaulla oli Nukunonoun havainnut Edward Edwards vuonna 1765. Vuonna 1841 yhdysvaltalainen tutkimusryhmä vietti alueella useita päiviä tutkien aluetta ja tehden siitä katsauksen.[6] 1820-luvulta lähtien Tokelaulla alkoi käydä valaanpyytäjiä Britanniasta ja Yhdysvalloista. Alueelle alkoi saapua lähetyssaarnaajia 1840-luvulta lähtien. Lähetyssaarnaajia tuli sekä katolilaisten että protestanttien tahoilta. Lähetyssaarnaajat tulivat lähinnä Samoalta. 1850-luvulla ranskalainen lähetyssaarnaaja Pierre Batailon siirsi noin 500 Tokelaun asukasta Wallisin saarelle hänen pelätessään näiden muuten kuolevan nälkään. Hieman myöhemmin 1860-luvulla Perusta tulleet orjakauppiaat veivät mukanaan 250 tokelaulaista. Tuolloin määrä vastasi noin puolta Tokelaun asukasluvusta. Saarten asukkaiden määrä oli orjakaupan ja tautien takia huvennut noin tuhannesta 200:n. Yrittäessään pelastaa loput asukkaat Tokelau pyysi pääsyä Britannian suojelualueeksi ja alueesta tuli brittien siirtomaa vuonna 1889. Tokelausta tuli osa Gilbert- ja Ellicesaarten protektoraattia.[5]


query: Milloin Suomessa aloitettiin käyttämään kirja painoja?

title: Painaminen

text: Ensimmäinen Ruotsissa painettu kirja on vuodelta 1483. Vanhin Suomea varten tilattu painettu kirja on vuonna 1488 Lyypekissä painettu Missale Aboense, ja ensimmäinen suomenkielinen kirja Tukholmassa vuonna 1542 tai 1543 painettu Mikael Agricolan Abckiria. Suomen ensimmäinen kirjapaino perustettiin Turun Akatemian yhteyteen vuonna 1642. Sen perusti tukholmalainen kirjapainaja Peder Eriksson Wald (1603–1653). Kirjapainotoiminta oli kuitenkin Suomessa niin pienimuotoista, että aluksi kirjasimet Turun kirjapainossa riittivät vain puolen sivun painamiseen kerralla. Muualla Euroopassa kirjapainoja toimi yleisesti suhteellisen pienissäkin kaupungeissa. Turun toinen kirjapaino perustettiin vuonna 1668 ja Viipurin kirjapaino vuonna 1689.[5]

title: J. H. Vennola

text: Asiakirjoja, jotka valaisevat Suomen kameralisia oloja 1500–1600 luvulla – Handlingar till belysande af Finlands kamerala förhållanden på 1500– och 1600 talen. 4 vihko, Suomen vuotuiset tulot 1500-luvun jälkipuoliskolla ; johdannon kirj. ja painoon toim. J. H. Wennola. Todistuskappaleita Suomen historiaan 3. Suomen Historiallinen seura, Helsinki 1899 Asiakirjoja, jotka valaisevat Suomen kameralisia oloja – Handlingar till belysande af Finlands kamerala förhållanden på 1500-talet. 7, Ruotsi-Suomen finanssiasema vuonna 1582 – Sveriges och Finlands finansställning år 1582 ; painoon toim. J. H. Vennola. Otava 1908

title: Urantia-kirja

text: Urantia-kirja oli esillä Suomessa todennäköisesti ensimmäisen kerran vuonna 1962 ufo-ilmiöitä tutkivassa Interplanetistit-yhdistyksessä. Ensimmäisenä kirjan esitteli amerikansuomalainen ufoharrastaja Margit Lilius-Mustapa vuonna 1965. Kirjan käännöstyö aloitettiin harrastajavoimin vuonna 1968 ja työ saatiin valmiiksi 1975. Suomessa vierailleet Urantia-säätiön edustajat eivät hyväksyneet käännöstä. Vuonna 1985 Urantia-tukiryhmä perusti "Heijaste"-ryhmän ja varsinainen "Suomen Urantia-seura" perustettiin 1989. Sen johdolla Urantia-kirjan suomennos valmistui vuonna 1993. Suomen Urantia-seura järjestää opintoryhmiä ja lukupiirejä ympäri maata ja sillä on toiminnassa mukana 76 henkilöä (2008).

title: Polina

text: Polina on etunimi. Nimessä oleva o-kirjain äännetään usein a:na ja sanan paino i-kirjaimella. Polina on lähinnä naisten käyttämä nimi. Nimi on käytössä etenkin slaaveilla. Polina voi olla jatkumoa nimiasuille "Palina", "Pauline" ja "Pauliina"; tai Paulan, Appolinarian tai Apollinarijan muunnelma. Sana "Polýn" (Полынь) tarkoittaa marunaa, ja "kitkerä maruna" malia eli koiruohoa.

title: Noitavasara

text: Kirjasta otettiin vuosina 1487–1520 kolmetoista painosta ja 1574–1669 kuusitoista painosta. Kirja oli suosittu laajalti Euroopassa ja sekä katolisten että protestanttien hyväksymä. Katolisetkin tukeutuivat teokseen, vaikka jo 1490 kirja oli kielletty paavin päätöksellä ja lisätty Index Librorum Prohibitorumiin eli roomalaiskatolisen kirkon kiellettyjen kirjojen listaan.

title: Paperitehdas

text: Paperitehtaiden historian tutkimista vaikeuttaa tutkijoiden käyttämän terminologian ja määritelmien hajanaisuus. Useat käyttävät termiä tehdas erottelematta sitä, onko tehtaan käyttövoimana ihminen, eläin vai vesi. Tämän seurauksena on ollut vaikeata määrittää milloin vesivoimaa ryhdyttiin käyttämään hyödyksi paperinvalmistuksessa. Tämä on ollut merkittävä muutos paperin valmistuksessa käytettävissä menetelmissä.

title: Mitä missä milloin

text: Ensimmäisen kirjan painatus alkoi 25.9.1950 ja päättyi 25.10.1950. Kirjan nimi oli "MITÄ - MISSÄ - MILLOIN Kansalaisen vuosikirja 1951". Esikuvina kirjasarjalle ovat olleet Tanskassa ja Ruotsissa jo aikaisemmin vuosittain ilmestyneet "Hvem Hvad Hvor" ja "När Var Hur". Ensimmäisestä vuosikirjasta otettiin neljä painosta ja sitä painettiin yhteensä 46 000 kappaletta.

title: Suomen rautateiden opastinjärjestelmä

text: Rautateiden opastimet eivät toimi samalla tavoin kuin tieliikenteen liikennevalot. Liikennevalot toimivat "syklisesti", kun taas rautateillä liikenteenohjaajat antavat opastimilla junille lupia liikkua asetinlaitteen välityksellä. Toisin kuin tieliikenteessä, suurten junapainojen ja pitkien jarrutusmatkojen vuoksi junia ei kuljeteta pelkästään kuljettajan näkemän varassa. Junaliikenne edellyttää aina toimivaa liikenteenohjausta. Veturinkuljettajat eivät itse valitse käyttämäänsä raidetta, vaan junien käyttämät kulkutiet asettaa ja turvaa liikenneohjaaja. Veturinkuljettaja ei myöskään saa itsenäisesti päättää, milloin hän "saa" lähteä liikkeelle.

title: Mitä missä milloin

text: Mitä-Missä-Milloin -erikoiskirjat ovat Otavan kustantamia tietokirjoja eri aloilta. Ne ovat samankokoisia kirjoja kuin vuosikirjatkin, ja niitä on julkaistu varsinkin 1950- ja 1960-luvulla.

title: Naantalin sokeritehdas

text: Myöhemmin osa Naantalin tuotannosta, ruskeaa raakasokeria, vietiin Suomen Sokerin Kirkkonummen tehtaalle, jossa siitä jalostettiin tomu-, fariini- ja kidesokeria sekä sokeriliuosta. Naantalin tehtaalla aloitettiin käyttämään uutta kromatografista erotustekniikka vuonna 1978, ja 1979 aloitettiin sokerijuurikaspohjainen betaiinin valmistus. Betaiini on sokerijuurikkaan tuottama orgaaninen yhdiste, joka erotetaan ja puhdistetaan sokeriteollisuuden sivuvirroista.

title: Silvola-Sillböle 1500-2000

text: Kirja on kirjoitettu suomeksi ja ruotsiksi, ja siinä on runsas kuvitus. Kustantaja "Silvolan Pientaloyhdistys ry" toivoi, että kirja saisi alueen asukkaat kiinnostumaan omasta lähiympäristöstään ja sen historiasta sekä arvostamaan rakennetun maiseman ajallisia kerrostumia ja vahvistaisi asukkaiden yhteenkuuluvaisuutta. Kirjasta on otettu kaksi painosta ja aiheista pidetty kymmeniä esitelmiä Vantaalla ja muualla Etelä-Suomessa. Kotiseutututkimus on vilkastunut Vantaan eri kylissä, ja kirjailija on palkittu ansiokkaasta työstä "Vantaan Omakotiyhdistysten keskusliiton" kunniamaininnalla. Kirjan aiheista on järjestetty valokuvanäyttelyitä, kulttuurikävelyjä ja kyläjuhlia Vantaan kaupungin tuella.

title: Lyijykynä

text: Korkealaatuisesta grafiitista puristetut paksut puikot soveltuvat rohkeaan ja ilmaisuvoimaiseen työskentelyyn sekä laaja-alaiseen sävypiirräntään. Jälkeä voi vaihdella käyttämällä milloin puikon kärkeä, milloin sivulle syntynyttä litteää pintaa tai koko puikon leveyttä.

title: Suomen ilmavoimien pommittajat

text: Suomen ilmavoimien pommittajat — Historia, maalaukset ja merkinnät 1939–1945 on Kari Stenmanin ja Karolina Holdan teos Suomen ilmavoimien käyttämistä pommikoneista. Kirjassa oleva väriprofiilipiirrokset on tehnyt Karolina Holda. Kirjan tiedot ovat pääosin koottu Kansallisarkistosta. Kirjassa on huomattava osa kuvia Suomen puolustusvoimien arkistoista (SA-kuva).

title: Pussin kuljettaja

text: Kirjasta on otettu kaksi painosta. Pussin kuljettaja -kirjan tyyli on päiväkirjanomainen tarkastelu, jossa sairauden lisäksi käsitellään uutisia ja tapahtumia niin Suomesta kuin ulkomailta. Kymäläinen sai Pussin kuljettaja -kirjan jälkeen Suomen Kulttuurirahaston myöntämän apurahan.

title: Suomalaiset

text: Merovingiajan loppupuolelle tultaessa Suomen alueen metalliesinekulttuuri, erityisesti naisten korut ja eri asetyypit, oli kehittynyt omintakeiseksi ja sillä oli kotoperäisiä piirteitä runsaammin kuin milloinkaan aiemmin. Tämän kehityksen pyrkimyksenä oli mahdollisesti tarkoitus ilmaista erityistä ”suomalaista” identiteettiä, joka syntyi mielikuvasta yhteisestä alkuperästä ja keskinäisestä samankaltaisuudesta. Ristiretkiajalla Suomen kulttuurialueet voidaan jakaa naisten käyttämien korujen perusteella lounaissuomalaiseen, hämäläiseen ja savolais-karjalaiseen kulttuurialueeseen. Näiden alueiden voidaan nähdä edustavan suomalaisia heimoja.

title: Mitä missä milloin

text: Kirjan aikajaottelu on hieman epäjohdonmukainen: teos ilmestyy syksyisin, sen uutiskatsaus ulottuu edellisen vuoden syyskuusta kuluvan vuoden elokuuhun, ja kirja nimetään ilmestymistä seuraavan vuoden mukaan. Esimerkiksi "Mitä missä milloin 2000" sisältää uutiskatsauksen ajalta syyskuusta 1998 elokuuhun 1999. Tämä on sen vuoksi, että kirja ehtisi kunkin vuoden joulumarkkinoille.

title: Līvli (lehti)

text: Līvli-lehdeden paino aloitettiin Jelgavassa vuonna 1931. Silloin lehden päätoimittajana toimi Andrejs Štālers. Vuotta myöhemmin painopaikka siirettiin Mazirbeen ja päätoimittajaksi tuli Korli Stalte. Suomesta käsin lehden painoa tukivat merkittävissä määrin heimo-aatteen kannattajat. Vuodesta 1934 Latvian viranomaiset vaativat lehden artikkelien kääntämistä myös latviaksi, sillä he olivat huolissaan mahdollisesta kansankiihotuksesta. Tämä johti noin puolenvuoden pituiseen taukoon lehden painamisessa. Latvian viranomaiset peruivat määräyksensä vuonna 1937. Lehden toiminta loppui vuonna 1939, kun Korli Stalte muutti baltiansaksalaisen vaimonsa ja tyttärensä kanssa Saksaan Adolf Hitlerin kehotettua baltiansaksalaisia lähtemään Baltiasta.

title: Pakko tietää

text: Pakko tietää on tietokilpailuformaatti, jonka kysymykset ovat ilmestyneet vuodesta 2001 alkaen Suomen Kuvalehden palstalla, kolmessa "Pakko tietää" -kirjassa sekä omalla internet-sivullaan. Pakko tietää –palsta on ollut Suomen Kuvalehden suosituimpia palstoja. Kysymykset ovat vuosien kuluessa muuttuneet aiempaa enemmän anekdoottimaiseen suuntaan. Ensimmäisen "Pakko tietää" -kirjan kustansi Otava. Kirjasta otettiin kaksi painosta, yhteensä yli 9600 kappaletta. Seuraavat kaksi kirjaa on julkaissut Pressmen Finland Oy.

title: Rachel Carson

text: "Äänettömän kevään" neljä vuotta kestänyt kirjoitustyö alkoi kirjeellä, jonka oli lähettänyt ilmasta ruiskutetun DDT:n tuhoaman Massachusettsin lintujensuojelualueen valvoja. Kirjeessä pyydettiin Carsonia käyttämään vaikutusvaltaansa viranomaisiin nähden, jotta aloitettaisiin kasvinsuojeluaineiden käytön tutkimus. Carson päätti kuitenkin että olisi tehokkaampaa ottaa asia esille yleistajuisessa julkaisussa. Kustantajia ei asia kuitenkaan kiinnostanut ja lopulta hankkeesta syntyi kirja.

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Eletään loppuvuotta 1914. Milo James Thatch (Pete Lattu) on nuori kielitieteilijä sekä kartanpiirtäjä, joka työskentelee Smithsonian-instituutin pannuhuoneessa. Milo tahtoo kovasti seurata kuolleen isoisänsä Thaddeus Thatchin jalanjäljissä ja löytää Suojelijan Eepokseksi kutsutun kirjan, jolla löytäisi myyttisen, mereen uponneen Atlantiksen kaupungin. Instituutin johtokunta ei kuitenkaan suostu uskomaan Miloa, että Atlantis on joskus ollut olemassa. Myöhemmin Milon isoisän ystävä, miljonääri Preston B. Whitmore (Seppo Mäki), ottaa yhteyttä Miloon ja ojentaa tälle Suojelijan Eepoksen, jonka Milon isoisä oli ehtinyt löytää ennen kuolemaansa. Whitmore paljastaa, että hän on kerännyt kokoon suuren tutkimusryhmän sekä erilaisia varusteita Atlantiksen löytämistä varten, ja tarjoaa Milolle mahdollisuutta johtaa ryhmä Atlantikselle Eepoksen avulla. Milo suostuu tarjoukseen.

title: Bookcrossing

text: Bookcrossing-harrastajat toivovat, että kirjan mukaansa ottanut kävisi tekemässä kirjasta merkinnän joko heti kirjan löydettyään tai viimeistään sen luettuaan. Merkinnän voi tehdä anonyymisti tai halutessaan liittyä samalla sivuston jäseneksi. Merkintä tehdään yleensä samalla kielellä jolla kirja on kirjoitettu, mutta myös esimerkiksi löytömaan kieli käy. Löytäjä voi kertoa esimerkiksi, mistä ja milloin kirjan löysi, mitä siitä piti (jos on kirjan jo lukenut) ja mitä sille aikoo tehdä. Bookcrossing-kirjan voi halutessaan pitää itse tai sen voi esimerkiksi antaa ystävälleen tai vapauttaa uudelleen julkiselle paikalle. Jos kirjan vapauttaa, siitä kannattaa käydä tekemässä BCID-tunnuksen avulla vapautusilmoitus (release notes), jossa kertoo ainakin ylimalkaisesti minne ja milloin aikoo kirjan jättää.

title: Tie Tampereelle

text: Aikaisemman kirjallisuuden lisäksi Ylikangas käytti tutkimuksessa hyväkseen arkistoihin koottua muistitietoa, päiväkirjoja sekä kirjeitä. Hän kirjoitti tutkimuksensa Suomessa kokonaan uudessa tyylilajissa, jota on kutsuttu ”populaarihistoriaksi”. Teoksessa käytetään hyväksi fiktion tehokeinoja ja varsinaisen tekstin väliin on sijoitettu sivukertomuksia sekä pienoiselämäkertoja. Kirjasta otettiin heti syksyn 1993 aikana kolme painosta, joita myytiin yli 15 000 kappaletta. Yhteensä teoksesta on otettu yhdeksän painosta, joista viimeisin vuonna 2004.

title: Muukalaisten kotielämä

text: Johannes Bäck sairastui vuonna 1886 vakavasti. Sairaudesta toivuttuaan hän kirjoitti rukouskirjansa "Muukalaisten kotielämä", joka ilmestyi ensin ruotsiksi samana vuonna. Jo seuraavana vuonna se ilmestyi suomeksi. Vuoteen 1901 eli kirjoittajan kuolemaan mennessä sitä oli painettu 71 000 kappaletta. Yhteensä kirjasta on otettu suomeksi 19 painosta ja ruotsiksi 11 painosta. Näiden painosten kappalemäärät ennen vuoden 1982 lyhennettyä suomenkielistä painosta olivat suomeksi 157 000 ja ruotsiksi 49 000, eli ennen vuotta 1982 kirjaa oli painettu yteensä 206 000 kappaletta, mikä osoittaa kirjan laajaa ja pitkäkestoista käyttöä. Vuoden 1982 jälkeen painosmäärä suomeksi oli yhteensä 162 000.

title: Alaston apina

text: Alaston apina: Eläintieteilijän tutkimus eläimestä nimeltä ihminen ("The Naked Ape") on brittiläisen Desmond Morrisin vuonna 1967 julkaisema kirja. Teoksen suomensi Anto Leikola vuonna 1968. Kirjasta on otettu suomeksi yhdeksän painosta vuosina 1968–1996.

title: Kilogramma

text: Arkikielessä voidaan käyttää ilmaisua "esineen paino" vaikka tarkoitetaan "esineen massaa". Sanat "massa" ja "paino" ovat käytössä tieteellisissä teksteissä kahden eri käsitteen niminä. Paino tarkoittaa massan aiheuttamaa painon tunnetta esimerkiksi kädellä, kun maan painovoima vetää esinettä alaspäin. Painon yksikkönä on "newton", kun massan yksikkönä on kilogramma. Arkikielessä näitä nimityksiä käytetään sekaisin ja se, kumpaa milloinkin tarkoitetaan, selviää vasta asiayhteydestä.

title: Dmitri Šostakovitšin muistelmat

text: Teos ilmestyi ensin englannin kielellä (kääntäjä Antonina W. Bouis), sitten saksaksi (kääntäjä Heddy Pross-Weerth) ja suomeksi (kääntäjä Seppo Heikinheimo). Vain näille kielille kirja on käännetty suoraan alkukielestä venäjästä. Muille kielille kirja on käännetty englannista tai saksasta. Kirjasta on julkaistu Suomessa kolme painosta (1980, 1989 ja 1996). Toisessa ja kolmannessa painoksessa on liitteenä Seppo Heikinheimon kirjoitus ”Kymmenen vuotta aitouskiistaa” vuodelta 1989.

title: Serafim Seppälä

text: Munkki Serafimin kirja "Vapaus" käsittelee vapauden käsitettä ja olemusta yhtäältä länsimaisen filosofian, toisaalta idän kirkon teologisen opetuksen valossa. "Vapaus" valittiin vuonna 2007 vuoden kristilliseksi kirjaksi. Kirja myi nopeasti viisi painosta ja on yksi Suomen eniten myytyjä ortodoksisia kirjoja.

title: Pentukuumetta

text: Kirjassa seikkailee taas tutut hahmot, mm. Ulla, Kisse, Dara, Furi ja muut. Kirjan alussa Dara on pari viikkoa sitten astutettu Daran kasvattajan uudella koiralla Xafirilla. Alussa on pieniä vaikeuksia, kun Ullan äiti ei haluaisi, että Ulla lähtee Beritille pentujen ajaksi, mutta sekin selviää myöhemmin kirjassa... Ullalle tulee myös vaikeuksia, kun kaikille pennuille ei tahdo oikein löytyä kunnon kotia, milloin valitetaan Ullan iästä, ja milloin haluttaisiin kilttiä ja rauhallista koiraa lasten kaveriksi.

title: Ester Ringnér-Lundgren

text: Suomeksi Lotta-sarjan julkaisu aloitettiin vuonna 1974 kirjoista "Käytä järkeäsi, Lotta!" ("Skärp dig, Lotta!") ja "Niin Lotan tapaista" ("Ja, se Lotta") ja kirjoja julkaistaan edelleen.

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Kida saa tietää, että Milo osaa lukea Atlantiksen muinaisia kirjoituksia, joten hän vie Milon katsomaan useita seinäkirjoituksia ja pyytää tätä kääntämään ne. Milo selittää, että Atlantis ja sen asukkaat saavat energiaa ”Atlantiksen sydämeksi” kutsutun suuren sinisen ”kristallin” elinvoimasta. Kristallin voimaa on säilötty kaikkien atlantislaisten käyttämiin hohtaviin sinisiin kristallikaulakoruihin. Kida muistelee, miten hänen äitinsä kuoli tuhansia vuosia sitten, kun ”Atlantiksen sydän” valitsi tämän suojellakseen kaupunkia jättimäiseltä tsunamilta, jonka atlantislaiset olivat saaneet aikaan käyttäessään ”Sydämen” voimia väärin. Kaksikko palaa takaisin retkeltään ja saa tietää, että Rourke ja muut ryhmäläiset ovat juonitelleet saadakseen ”Atlantiksen sydämen” haltuunsa ja viedäkseen sen sitten yläpuoliseen maailmaan. Rourke pahoinpitelee kuninkaan kohtalokkaasti pakottaakseen tämän paljastamaan ”Sydämen” olinpaikan, joka sattuu olemaan aivan valtaistuinsalin alapuolella. Rourke, Sinclair, Milo ja Kida laskeutuvat luolaan, jossa ”Sydän” leijuu korkealla ilmassa ympärillään Atlantiksen muinaisten kuninkaiden kiviveistoksia. ”Sydän” vetää Kidaa puoleensa, niin että se lopulta imeytyy prinsessan sisään ja lakkaa tuottamasta energiaa Atlantikselle ja sen asukkaille. Rourken miehet säilövät Kidan metallikonttiin ja valmistautuvat kuljettamaan sen takaisin pinnalle. Siinä samalla Milon ystävät kuitenkin hylkäävät Rourken, kun he ymmärtävät, että ”Sydämen” vieminen tarkoittaa atlantislaisille kuolemaa. Kuningas tekee kuolemaa, mutta ehtii kertoa Milolle totuuden "Sydämestä" ja pyytää häntä pelastamaan sekä sen että Kidan.

title: Eino Leino

text: Loppuvuodesta 1916 painosta ilmestyi "Helkavirsien" toinen sarja, jonka parissa Leino oli painiskellut öisinä hetkinään "Sunnuntain" toimituksessa. Viljo Tarkiaisen mukaan kosmis-mytologiset runonäyt liikkuivat nyt ”milloin pakanallis-samanistisilla, milloin kristillis-panteistisilla, milloin teosofis-haaveellisilla linjoilla”. Runojen on tulkittu heijastavan myös leinolaista aistillisuutta ja erotiikkaa. Samana vuonna 1916 syttyi molemminpuolinen ihailu ja ihastus Aino Kallaksen kanssa. Pahennustakin herättänyt suhde virolaisen tutkijan ja diplomaatin suomalaissyntyiseen kirjailijapuolisoon antoi virikkeen renessanssi-tyyliin sommiteltuun runoelmaan "Juhana Herttuan ja Catharina Jagellonican lauluja" (1919). Tätä ensin Turun, sitten Gripsholmin linnassa käytyä runollista vuoropuhelua Leino itse nimitti ”viimeisen romantikon” lahjaksi rakastetulleen. Omaa runoilijankohtaloaan Eino Leino käsitteli "Bellerophon"-runoelmassa (1919), jossa hän tulkitsi antiikin kreikkalaista myyttiä Bellerofonista ja tämän siivekkäästä ratsustaan Pegasoksesta ja loi traagis-optimistisen elämänkäsityksensä synteesin.


query: Missä Tylypahka sijaitsee?

title: Tylypahka

text: Tylypahkan noitien ja velhojen koulu () on kuvitteellinen taikuuden sisäoppilaitos, joka on keskeinen tapahtumapaikka J. K. Rowlingin luomassa Harry Potter -fantasiakirjasarjassa. Tylypahka on tarkoitettu 11–17-vuotiaille Iso-Britanniassa ja Irlannissa asuville noidille ja velhoille. Noin tuhat vuotta vanha koulu toimii suuressa linnassa jossakin päin Skotlantia.

title: Tylypahka

text: Tylypahkan motto on ”Draco dormiens nunquam titillandus”, joka on latinaa ja tarkoittaa ”Älä kutita nukkuvaa lohikäärmettä”. Rowling on kertonut halunneensa Tylypahkan moton olevan sisällöltään hyvä, käytännöllinen ohjenuora.[1]

title: Tylypahkan henkilökunta

text: Tämä artikkeli käsittelee Harry Potter -sarjan Tylypahkan henkilökuntaa sekä Tylypahkan muita asukkaita. Jos etsimäsi hahmo ei löydy täältä, katso artikkeleita Feeniksin kilta, Kuolonsyöjät ja Taikaministeriö.

title: Tylypahkan henkilökunta

text: Minerva McGarmiwa (, s. 4. lokakuuta noin vuonna 1925) on Tylypahkan velhokoulun vararehtori, Rohkelikkojen tuvanjohtaja ja muodonmuutosten opettaja. Teoksessa Harry Potter ja puoliverinen prinssi hänestä tulee Tylypahkan rehtori Albus Dumbledoren kuoltua, kunnes uusi vakituinen rehtori nimitetään teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset.

title: Harry Potter

text: Kirjasarjan keskipisteessä on Harry Potter -niminen orpopoika, joka saa 11-vuotissyntymäpäivänään tietää olevansa velho ja pääsevänsä opiskelemaan taikuutta Tylypahkan noitien ja velhojen kouluun. Jokainen kirja keskittyy kertomaan Harryn yhden kouluvuoden tapahtumista, ja suurin osa kirjojen tapahtumista sijoittuu Tylypahkaan. Kirjassa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset" Harry ei palaa Tylypahkaan vaan lähtee Tylypahkan rehtorin Albus Dumbledoren pyynnöstä jäljittämään ja tuhoamaan hirnyrkkejä eli lordi Voldemortin sielunpalasia ystäviensä Ron Weasleyn ja Hermione Grangerin kanssa. Ajan myötä Tylypahkassa Harry oppii uusia kykyjä ja selvittää monia ongelmia ja pulmia liittyen niin taikuuteen kuin henkilökohtaisiin suhteisiinkin. Kirjojen kantava teema on Harryn seitsenvuotinen taistelu lordi Voldemortia vastaan.

title: Tylypahka

text: Tylypahkaan pääsee Tylypahkan pikajunalla, joka lähtee Lontoon King’s Crossin rautatieaseman laiturilta 9 ¾, joka vuosi tasan kello 11. Ilmiintyminen ei ole Tylypahkan koulun alueella mahdollista, vaikka aikuiset velhot ja noidat saapuvatkin Tylypahkaan myös muilla keinoilla kuin junalla. Koululla on vahvat taikasuojaukset ympärillään, jotta jästit eli ei-taikovat ihmiset pysyisivät poissa: jästit näkevät koulun paikalla vain vanhan ja homeisen linnanraunion, jossa on vaarasta varoittava kyltti. Linnalla on laajat tilukset, jotka kattavat viettäviä nurmikenttiä, kukkapenkkejä ja kasvisviljelmiä, järven (jota kutsutaan neljännessä elokuvassa Mustajärveksi), suuren tiheän metsän (jota kutsutaan Kielletyksi metsäksi), lukuisia kasvihuoneita ja muita ulkorakennuksia sekä täysikokoisen huispauskentän. Linnassa on myös pöllölä, mikä toimii kaikkien koulun oppilaiden pöllöjen kotina. Täytyy myös huomauttaa, että jotkin koulun huoneet tapaavat ”liikuskella” ja niin myös koulun pääportaikot. Noidat ja velhot eivät pysty ilmiintymään eivätkä kaikkoontumaan Tylypahkan mailla, lukuun ottamatta silloin, kun rehtori poistaa lumouksen väliaikaisesti, joko vain osalta koulun alueista tai koko koululta. Tietokoneita, televisioita ja muita sähkölaitteita ei ole Tylypahkassa. Kirjassa Harry Potter ja liekehtivä pikari Hermione kertoo linnassa ja sen ympärillä olevan liikaa taikaa, jotta ”koneet, joita jästit käyttävät” pystyisivät toimimaan. Radiot kuitenkin ovat poikkeus. Rowling selittää tämän sanomalla radioiden toimivan taialla eikä sähköllä.

title: Harry Potter

text:
Seitsemäs ja viimeinen romaani "Harry Potter ja kuoleman varjelukset" jatkaa tapahtumien kuvausta siitä mihin kuudes kirja jäi. Dumbledoren kuoleman jälkeen lordi Voldemort ottaa hallintaansa Taikaministeriön. Harry, Ron ja Hermione jättäytyvät pois Tylypahkasta etsiäkseen ja tuhotakseen Voldemortin kuolemattomuuden takaavat hirnyrkit. Etsiessään hirnyrkkejä kolmikko oppii lisää Dumbledoren menneisyydestä ja Kalkaroksen todellisista motiiveista. Kirja huipentuu suureen taisteluun Tylypahkassa. Harry, Ron ja Hermione yhdessä Feeniksin killan ja muiden liittolaistensa kanssa taistelevat Voldemortin joukkoja vastaan. Kun viimeinen hirnyrkki tuhotaan tulee Voldemortista jälleen kuolevainen, ja Harry peittoaa pahan velhon kaksintaistelussa. Epilogi kuvaa taistelusta selviytyneiden elämää monta vuotta taistelun jälkeen ja paljastaa velhomaailman elävän rauhan aikaa.
"Harry Potter" sijoittuu sekä todelliseen maailmaan, kuten Lontooseen, mutta myös jästeiltä salassa pidettyyn maagiseen velhomaailmaan. Yksi kirjojen tärkeimmistä tapahtumapaikoista on Tylypahkan noitien ja velhojen koulu, jossa Harry ja kumppanit opiskelevat. Suurin osa kirjojen tapahtumista sijoittuu Tylypahkaan. Tylypahkan lähellä sijaitsee Tylyahon kylä, jossa koululaiset saavat silloin tällöin vierailla.

title: Tylypahkan henkilökunta

text:
Sibylla Punurmio () opettaa Tylypahkassa ennustusta. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta hän ei ole kovin pätevä ennustaja, vaikka ennustamisen taito kulkeekin suvussa. Punurmioon tutustutaan ensimmäistä kertaa kirjassa Harry Potter ja Azkabanin vanki. Punurmio elää melkein koskaan poistumatta ennustustornistaan, sillä pelkää sen sumentavan hänen sisäisen silmänsä. Hän käyttää monia huiveja ja koruja, ja hänellä on jättimäiset silmälasit, jotka saavat hänet näyttämään sudenkorennolta. Kuudennessa kirjassa, ja osittain myös viidennessäkin, Sibylla juo usein halpaa sherryä. Lopputaistelussa Sibylla iskee vihollista voimalla heittelemällä näitä maagisilla kristallipalloillaan.
Punurmio ei ole kovin hyvissä väleissä esimerkiksi Professori McGarmiwan kanssa, sillä McGarmiwa ei usko ennustamiseen. Teoksessa Harry Potter ja Feeniksin kilta Dolores Pimento yrittää erottaa ja karkottaa Sibyllan Tylypahkasta. Dumbledore vaatii kuitenkin, että Punurmio jää asumaan Tylypahkaan, sillä vaikka Pimennolla on oikeus erottaa Tylypahkan työläisiä, hän ei saa karkottaa heitä. Kirjan lopussa Punurmio saa kuitenkin työnsä takaisin, vaikka joutuukin jakamaan ennustuksenopetustunnit Kentauri Firenzen kanssa.

title: Tylypahkan henkilökunta

text: Pimento ylenee ministeriön käskystä Tylypahkan ensimmäiseksi yli-inkvisiittoriksi, jolloin hänellä on paljon valtaa päättää Tylypahkan asioista. Yli-inkvisiittorina Pimento erottaa professori Sibylla Punurmion ja hyökkää professori Rubeus Hagridin kimppuun. Professori Minerva McGarmiwa tulee auttamaan Hagridia, jolloin McGarmiwa loukkaantuu. Yli-inkvisiittorina Pimentolla on apunaan Inkvisitiopartio, jossa on mm. Draco Malfoy. Pimento laatii koululle uusia sääntöjä, joista monet ovat Tylypahkan oppilaiden ja opettajien mielestä turhia. Myöhemmin Pimennosta tulee Tylypahkan rehtori. Harryn ja Hermionen toimesta Pimento joutuu kentaurien vangitsemaksi Kielletyssä metsässä ja hän joutuu eroamaan virastaan. Pimento jatkaa töissä taikaministeriössä kuudennessa romaanissa mikä suututtaa erityisesti Harry Potteria. Pimento on läsnä Dumbledoren hautajaisissa ja hymyilee ilkeästi Harrylle mutta lopettaa nähtyään kentaurit.

title: Tylypahka

text: Ainut tiedetty syy Tylypahkasta erotukseen mainittiin Azkabanin vangissa. Kalkaros kertoo Harrylle, Ronille ja Hermionelle, että he ovat jo tarpeeksi isoissa ongelmissa ja heidät voidaan erottaa koulusta heidän poistuttua Tylypahkan mailta.

title: Tylypahka

text: Salaisuuksien kammio (), joka sijaitsee syvällä vankityrmien alla, se oli muinaisen basiliskin koti, jota käytettiin puhdistamaan koulu jästisyntyisistä oppilaista. Salazar Luihuinen, yksi Tylypahkan perustajista, rakensi kammion ennen lähtöään koulusta.

title: Tylypahkan henkilökunta

text: Horatius Kuhnusarvio () on entinen Luihuisten tuvan johtaja ja Tylypahkan liemimestari. Hän on lihava, kalju, hopeanharmaaviiksinen mies, jolla on ulkonevat silmät. Harry kertoi Hermionelle ja Ronille, että Kuhnusarvio näyttää vähän mursulta Hän tulee opettamaan taikajuomia Tylypahkaan teoksessa "Harry Potter ja puoliverinen prinssi".

title: Tylypahka

text: Päivä Tylypahkassa alkaa aamiaisella suuressa salissa. Oppilaat istuvat omien tupiensa pöydissä ja saavat syödä, keskustella ystäviensä kanssa tai viimeistellä kotitehtävänsä. Rehtori syö muiden professoreiden kanssa korokkeella olevan pöydän ääressä, joka sijaitsee salin toisessa päässä. Aamiaisen aikana saapuu oppilaiden posti, joka yleensä sisältää Päivän Profeetta -velholehden, kirjeen perheeltä tai ystävältä tai paketin kotoa. Kello ensimmäiselle tunnille soi tasan yhdeksältä.

title: Tylyaho

text: Tylyaho () on kuvitteellinen kylä J. K. Rowlingin luomassa Harry Potter -fantasiakirjasarjassa. Tylyaho on kokonaan velhojen ja noitien asuttama kylä, jossa on myös muun muassa erinomainen karamellipuoti, Hunajaherttua. Se sijaitsee Tylypahkan luoteispuolella. Tylypahkan kolmannen luokan ja sitä vanhemmat oppilaat saavat tiettyinä, niin sanottuina "Tylyahon viikonloppuina" käydä kylässä muun muassa ostamassa makeisia, pilapuodin tuotteita ym. Näihin vierailuihin tarvitaan vanhemman tai muun huoltajan antama lupalappu.

title: Tylypahkan henkilökunta

text: Riesu () on räyhähenki, joka tekee kepposia ja aiheuttaa sekasortoa Tylypahkassa. Riesu on ollut Tylypahkassa sen perustamisesta lähtien eli vuodesta 993 saakka. Riesun suosikkeja ovat ”ekaluokan enkelit”, mutta myös vanhemmat oppilaat saavat osansa sen kepposista. Tylypahkan vahtimestari Argus Voro onkin usein hakenut lupaa räyhänhengen karkottamiseen koulusta. Riesua hyljeksitään usein muiden haamujen keskuudessa ja ainoa haamu, jota Riesu todellakin pelkää tai kunnioittaa, on Luihuisen tuvan kotikummitus Verinen Paroni. Riesu on perikuva jokerista. Riesu sanoo Harrya Potaksi. Harryn toisena kouluvuonna Riesu hajotti Häivytyskaapin, mistä Voro raivostui. Kolmantena vuonna Riesu yritti tukkia oven avaimenreiän purukumilla ja pilkkasi Lupinia, kunnes Lupin loitsi purukumin lentämään Riesun nenään. Neljäntenä vuonna Riesu heitti vesi-ilmapalloja oppilaiden niskaan heidän saapuessa Tylypahkaan.

title: Harry Potter -sarjan tapahtumapaikat

text: Tylypahkan noitien ja velhojen koulu () on koulu, jota Harry Potter ja hänen ystävänsä käyvät. Tylypahka sijaitsee Skotlannin maaseudulla. Rehtorina toimii ensimmäisten kuuden kirjan aikana Albus Dumbledore, ja seitsemännessä kirjassa Severus Kalkaros. Kalkaroksen jälkeen Minerva McGarmiwasta tuli koulun rehtori. Viidennessä kirjassa myös Dolores Pimento toimii lyhyen aikaa rehtorina. Koulupukuna ovat mustat kaavut, valkoinen kauluspaita, pojilla mustat housut, tytöillä hame sekä tuvan värinen kravatti.

title: Tylypahka

text: Tylypahkan kotitontut ovat taidokkaita kokkeja ja valmistavatkin laajan valikoiman ruokia jokaiselle aterialle. Ruoka-annokset valmistetaan keittiössä, joka on suoraan suuren salin alapuolella ja ruoka-aikoina ruuat siirretään taikojen avulla tupapöytiin. Monet Tylypahkan ruuista on alkuperäisesti Helga Puuskupuhin kehittelemiä. Tylypahkan ruoka on tyypillistä brittiläistä ruokaa, vaikka joskus koulussa tehdään poikkeuksia (kuten Kolmivelhoturnajaisten aikaan, jolloin saatavilla oli muun muassa bouillabaissea). Tavallisia juomia (veden lisäksi) ovat maito, tee, kahvi, appelsiinimehu ja kurpitsamehu. Koulussa on tarjottu kermakaljaa vain kerran (joulutanssiaisissa).

title: Tylypahka

text: Muodonmuutosten käsittäessä esineiden muutoksia, Rowling kuvaili Loitsuja () taikatyypiksi, joka antaa asialle uuden odottamattoman ominaisuuden. Loitsujen oppitunteja kuvaillaan äänekkäiksi ja kaoottisiksi tuntien ollessa suurimmalta osalta täynnä käytännön harjoituksia. Monet Harryn, Ronin ja Hermionen käymät keskustelut on käyty Loitsujen luokassa, joka sijaitsee Tylypahkan toisessa kerroksessa. Filius Lipetit pysyy koko kirjasarjan ajan Loitsujen opettajana.

title: Korpinkynsi

text: Korpinkynsi () on yksi Tylypahkan noitien ja velhojen koulun neljästä tuvasta J. K. Rowlingin luomassa Harry Potter -kirjasarjassa. Tylypahkassa uudet oppilaat jaetaan vuoden alussa neljään eri tupaan luonteenpiirteidensä perusteella. Tylypahkan muut tuvat ovat Rohkelikko, Puuskupuh ja Luihuinen.

title: Tylypahka

text: Tarvehuone () on Tylypahkan seitsemännessä kerroksessa oleva salahuone, jonka sisäänkäynti sijaitsee vastapäätä kuvakudosta jossa Barnabas Bauka-Aivo opettaa peikoille balettia. Saadakseen huoneen ilmestymään, täytyy kävellä kolmesti sen ohi samalla keskittyen mitä tarvitsee. Huone ilmestyy, sisustettuna sellaiseksi, mitä on vaadittu. Yleensä sen löytää siis sattumalta. Tarvehuone tunnetaan myös"tulee- menee-huoneena".

title: Tylypahka

text: On epäselvää, miten Tylypahka rahoitetaan; on viitattu, että perheet maksaisivat koulusta vain osittain silloin, kun perheillä ei ole varaa täyteen maksuun. Kirjassa Harry Potter ja puoliverinen prinssi Tom Valedro sanoo, ettei hänellä ole varaa Tylypahkaan, johon Albus Dumbledore vastaa ”Tylypahkassa on rahasto niitä varten, jotka tarvitsevat apua kirjojen ja kaapujen ostamiseen”, sillä oppilaiden täytyy ostaa omat oppikirjansa, kaapunsa ja muut tarvikkeet. Taikaministeriön tekemä koulun haltuunotto kirjassa Harry Potter ja Feeniksin kilta viittaa siihen, että valtio rahoittaa koulua.

title: Tylypahka

text: Seitsemännessä kirjassa, kun Severus Kalkaroksesta tuli Tylypahkan rehtori, kidutuskirouksesta tehtiin laillinen rangaistuskeino ja Amikus ja Alekto Carrow langettivat kirouksen useasti niskuroiviin oppilaisiin. Tämä rangaistuskeino lopetettiin heti Tylypahkan taistelun jälkeen.

title: Harry Potter ja salaisuuksien kammio (elokuva)

text: King's Crossin rautatieasemalla muut Weasleyt pääsevät ongelmitta laiturille 9¾, mutta Harry ja Ron saavat huomata, että taikapuomi on sulkeutunut. Sen seurauksena he myöhästyvät Tylypahkan pikajunasta. Harry ja Ron pääsevät Tylypahkaan lentävällä autolla, mutta laskeutuvat vahingossa koulun Tällipajun päälle. Ronin taikasauva katkeaa, ja auto alkaa käyttäytyä epävakaasti heittäen pojat ulos ja ajaen itsekseen Kiellettyyn metsään. Kun Harry ja Ron menevät sisälle Tylypahkaan, Kalkaros (Alan Rickman) huomaa heidät. Kalkaros sättii heitä siitä, että he ajoivat Tylypahkaan lentävällä autolla, ja miltei erottaa heidät. Professori McGarmiwa (Maggie Smith) ja professori Dumbledore (Richard Harris) saapuvat paikalle, ja McGarmiwa kertoo pojille, että he saavat jälki-istuntoa.

title: Tylypahkan henkilökunta

text: Gilderoy Lockhart on velhojulkkis, joka on kirjoittanut lukuisia kirjoja uroteoistaan. "Salaisuuksien kammiossa" Lockhart nimitettiin Tylypahkan pimeyden voimilta suojautumisen opettajaksi. Tylypahkan henkilökunnan keskuudessa, erityisesti Kalkaroksen silmissä, Lockhart on hyvin epäsuosittu. Tylypahkassa monet tytöt pitävät hänestä, erityisesti Hermione Granger ja Susan Bones. Pojat taas eivät ole kovinkaan innostuneita hänen tulostaan kouluun. Myös Molly Weasley on Lockhartin suuri ihailija.

title: Tylypahka

text: Tylypahkan pikajuna () on taikajuna, joka kuljettaa Tylypahkan oppilaita Lontoon ja Tylyahon välillä. Juna lähtee King’s Crossin rautatieasemalta laiturilta 9 ¾ ja kulkee pysähtymättä Tylyahon rautatieasemalle. Valvojaoppilaat matkaavat erivaunuissa, lähellä veturikuskia. Junan vaunuosastot ovat ilmeisesti nimetty kirjaimilla; kuudennessa kirjassa ”Kuhnukerho” tapaa vaunuosastossa C. Ensimmäisessä kirjassa Harry tapaa kaksi parasta ystäväänsä, Ronin ja Hermionen, ensimmäisellä matkallaan Tylypahkan pikajunalla. Kirjoissa hän on ollut junassa kymmenen kertaa: kahdesti ensimmäisessä, kolmannessa, neljännessä ja viidennessä kirjassa ja kerran toisessa (jossa hän ja Ron saapuvat kouluun lentävällä autolla) ja kuudennessa kirjassa (joka loppuu ennen kuin Harry lähtee Tylypahkasta).

title: Tylypahka

text: Tylypahkaan saavutaan Tylypahkan pikajunalla. Oppilaat lastautuvat junaan laiturilta 9 ¾, joka sijaitsee King's Crossin rautatieasemalla, Lontoossa laitureiden 9 ja 10 välissä. Juna lähtee tasan kello yksitoista ja saapuu Tylyahon asemalle, lähelle Tylypahkaa, pimeän tulon jälkeen.

title: Rohkelikko

text: Rohkelikko () on yksi Tylypahkan noitien ja velhojen koulun neljästä tuvasta J. K. Rowlingin luomassa Harry Potter -kirjasarjassa. Tylypahkassa uudet oppilaat jaetaan vuoden alussa neljään eri tupaan heidän persoonallisuuspiirteidensä perusteella. Tylypahkan muut tuvat ovat Korpinkynsi, Luihuinen ja Puuskupuh.

title: Rohkelikko

text: Oliver Wood opiskeli Tylypahkassa ja kuului Rohkelikko-tupaan. Oliver toimi Rohkelikon huispausjoukkueen pitäjänä ja kapteenina. Hänen johtamassaan viimeisessä pelissä Rohkelikko voittaa Luihuisen ja Huispausmestaruuden. Valmistuttuaan Tylypahkasta hänestä tulee menestyvä huispauspelaaja Rapakon Palloseurassa. Oliver otti myöhemmin osaa Tylypahkan taisteluun.

title: Tylypahka

text: Tylypahka on sisäoppilaitos, jossa koulua käyvät 11-17-vuotiaat oppilaat. Opetus Tylypahkassa on vaihtoehtoista: joitain oppilaita opetetaan kotonaan, kuten seitsemännessä kirjassa mainitaan. Rowling on sanonut, että Tylypahkassa on noin tuhat oppilasta. Myöhemmin hän kertoi heitä olevan noin 600, sopivampi luku Harryn luokkalaisten pieneen määrään verrattuna. Hän selitti lisäksi, että Harryn vuosiluokalla olevien pieni määrä johtuu siitä, ettei hän luonut kuin 40 Harryn ikäistä hahmoa.

title: Luihuinen

text: Luihuinen () on yksi fiktiivisen Tylypahkan noitien ja velhojen koulun neljästä tuvasta J. K. Rowlingin luomassa Harry Potter -kirjasarjassa. Tylypahkassa uudet oppilaat jaetaan vuoden alussa neljään eri tupaan heidän luonteenpiirteidensä perusteella. Tylypahkan muut tuvat ovat Rohkelikko, Puuskupuh ja Korpinkynsi.