query: Kuka kehitti psykoanalyysin?

title: Psykoanalyysi

text: Psykoanalyysi ( < 'sielu' + άνάλυσις 'erittely') on psykologian tieteenalaan kuuluva teoria. Sitä alkoi kehittää wieniläinen neurologi Sigmund Freud 1900-luvun alussa. Psykoanalyysi perustuu persoonallisuusteoriaan, joka tarkastelee erityisesti ihmisen tiedostamatonta () eli ei-tietoisia psyykkisiä prosesseja ja jossa varhaisen vuorovaikutuksen ja lapsuuden kokemusten merkitystä ihmisen kehitykselle pidetään tärkeänä. Psykoanalyysiin pohjautuvat myös useat syvyyspsykologian koulukunnat. Sanaa psykoanalyysi käytetään myös viittaamaan psykoanalyyttiseen psykoterapiaan. Psykoanalyysissa terapeutti pyrkii paljastamaan potilaan neuroottisten oireiden taustalla piilevät sielulliset konfliktit, minkä on tarkoituksena vapauttaa potilas estoistaan ja ahdistuksestaan. Sielulliset konfliktit paljastuvat tulkitsemalla potilaan mielleyhtymiä, unia ja niin sanottuja virhe- ja oiretoimintoja. Apuna voidaan käyttää myös huomion kiinnittämistä potilaalle ominaisiin käyttäytymiseen tai hänen lihasjännityksiinsä.[1]

title: Miksi psykoanalyysia yhä tarvitaan?

text: Miksi psykoanalyysia yhä tarvitaan? () on Elisabeth Roudinescon vuonna 1999 julkaisema teos psykoanalyysista.

title: Tavataan ensi viikolla

text: Tavataan ensi viikolla: Psykoanalyysin ja sen hoitovaikutusten kriittinen tarkastelu on Osmo Tammisalon vuonna 2007 ilmestynyt kirja. Tammisalo sanoo psykoanalyysin olevan epätieteellinen oppi, jonka hoitovaikutukset eivät ole muita terapioita parempia tai sitten vaikutuksia ei ole.

title: Sigmund Freud

text: Vuosien 1900 ja 1910 välillä Freud suoritti muutaman analyysin, jotka ovat saavuttaneet psykoanalyysissa klassisen aseman, koska hän julkaisi tapauskertomukset. Ensimmäinen ”kanta-analyysi” oli ”Doran” epäonnistunut terapia, joka opetti psykoanalyysille monia seikkoja tunteensiirrosta (transferenssi, Übertragung) ja johti analyysitekniikan tuntuvaan kehittymiseen. ”Pikku Hansin” analyysin katsottiin havainnollistaneen, kuinka oidipaaliset ristiriidat ilmenivät viisivuotiaassa pikkupojassa. ”Rottamiehen” analyysin katsottiin antavan tietoa pakkoneuroosien etiologiasta. Freudin tapauskertomukset toivat psykoanalyysille uusia kannattajia, sillä kertomukset oli laadittu sujuvasti ja kaunokirjalliseen tyyliin ja Freud osasi ennakoida arvostelevat vastaväitteet ja näin kääntää lukijan puolelleen. Kirjallisina esikuvina tai vertauskohtina voi nähdä Henrik Ibsenin, Arthur Schnitzlerin, Franz Kafkan tai Lev Tolstoin kertomukset.[44]

title: Sigmund Freud

text: Freud loi psykoanalyysin teorian, jonka keskeinen sovellus on psykoanalyyttinen psykoterapia. Freud uskoi, että lapsuuden kokemukset vaikuttavat yksilön nykyiseen käyttäytymiseen tiedostamatta. Freud kehitti tiedostumattoman käsitettä ja pyrki nojautumaan kliinisiin havaintoihin. Tiedostumattomat prosessit vaikuttavat muun muassa unien kautta. Freud uskoi, että tulkitsemalla unia oikealla, psykologisella tavalla, voisi ymmärtää paremmin ihmisten käyttäytymistä. Freud kirjoitti aiheesta kuuluisan teoksen Unien tulkinta.

title: Psykoanalyysin kritiikki

text: Psykoanalyyttinen teoria perustuu ajatukselle siitä, että vaikeasti käsiteltävät muistot repressoidaan eli painetaan tiedostamattomaan. Psykoanalyysissa nämä repressoidut muistot pyritään palauttamaan tietoisuuteen ja käsittelemään yhdessä terapeutin kanssa. Frankel kuitenkin toteaa, että kliininen näyttö muistojen torjunnasta on olematonta tai heikkoa. Häntä mukaillen nykyaikainen muistitutkimus ei tue psykoanalyysin käsitystä muistin toiminnasta. Frankel tuo myös esille, että monissa psykoanalyysiä puolustavien julkaisujen sisällöissä on havaittavissa metodologisia heikkouksia. Myös Pope on herättänyt keskustelua psykoanalyyttisten tutkimusten menetelmällisistä heikkouksista. Hänen mukaansa on mahdollista, että psykoanalyysissa terapeutti saa potilaassaan aikaan virheellisiä muistikuvia lapsuuden tapahtumista.

title: Psykoanalyysin kritiikki

text: Psykoanalyysiä ovat kritisoineet ankarasti useiden eri tieteiden edustajat.

title: Otto Isakower

text: Otto Isakower (2. kesäkuuta 1899 Wien, Itävalta – 10. toukokuuta 1972 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen psykoanalyytikko. Hän valmistui lääkäriksi Wienin yliopistossa 1923 ja erikoistui psykiatriaan. Hän innostui psykoanalyysistä ja kehitti sitä. Erityisesti hänet tunnetaan Isakowerin ilmiönä tunnetusta näköhallusinaatiosta, jota voidaan tavata muun muassa nukahtamis- ja heräämisvaiheessa, eräiden huumausaineiden käytön yhteydessä sekä liittyneenä temporaaliepilepsiaan. Hänen selityksensä ilmiöön on psykoanalyyttinen ja keskittyy egon regressioon.

title: Elektra-kompleksi

text: Elektra-kompleksi on psykoanalyysin mukaan tyttären torjuttu seksuaalinen kiintymys isäänsä, oidipuskompleksin rinnakkaisilmiö. Molempiin komplekseihin liittyy ambivalentteja rakkauden ja vihan tunteita vastakkaista sukupuolta edustavaa vanhempaa kohtaan, mutta tytöllä tunteet kohdistuvat isän ja hänen peniksensä kautta alkuperäiseen rakkauden kohteeseen eli äitiin. Käsitteen kehitti alun perin Sigmund Freud, mutta nykyisen nimen kompleksille antoi hänen aikalaisensa Carl Jung. Nimi tulee kreikkalaisen mytologian Elektrasta, Klytaimnestran ja Agamemnonin tyttärestä.

title: Persoonallisuuspsykologia

text: Psykoanalyyttiset teoriat selittävät ihmisen käyttäytymistä persoonallisuuden tutkimuksen kautta. Psykoanalyysin kehitti Sigmund Freud.

title: Psykoanalyysin kritiikki

text: Psykoanalyysin kritiikissä psykoanalyyttista oppia on arvosteltu epätieteelliseksi. Psykoanalyyttisen terapian vaikutuksesta on ollut tiedeyhteisössä erilaisia käsityksiä.

title: Psykoanalyysi

text: Frankelin mukaan psykoanalyysin teoria lepää voimakkaasti repressoitujen muistojen esiintuomisen ajatuksen päällä, vaikka kliininen näyttö on olematonta tai heikkoa. Frankelin mukaan muistitutkimus ei tue psykoanalyysin käsitystä muistista. Frankel käy myös läpi psykoanalyysia puolustavien julkaisujen metodologisia heikkouksia. [24] Myös Pope on tuonut esiin näkemyksiä psykoanalyyttisten tutkimusten metodologisista heikkouksista väittäen, että ne usein luovat valheellisia muistoja lapsuuden traumoista, eivätkä ota huomioon suggestion vaikutusta. [25]

title: Unohtaminen

text: "Torjuntateorian" eli "motivationaalisen unohtamisen teorian" kehitti psykoanalyysin perustaja Sigmund Freud. Sen mukaan ikävät asiat unohtuvat helpommin kuin muut.

title: Roberto Assagioli

text: Assagioli oli psykoanalyytikkona tyytymätön psykoanalyysin riittämättömyyteen ja katsoi, että rakkaus, viisaus, luovuus ja tahto olivat osa-alueita, jotka tulisi sisällyttää psykoanalyysiin. Psykosynteesin kehittämisen Assagioli aloitti 1911, jolloin hän aloitti psykologian opintonsa. Hän jatkoi työtään psykosynteesin parissa kuolemaansa saakka. Freudin ja Assagiolin tiedetään olleen kirjeyhteydessä keskenään, vaikka he eivät milloinkaan tavanneet. Assagioli sanoi: "Psykosynteesi edellyttää psykoanalyysiä, tai pikemminkin, sisältää sen ensimmäisena ja välttämättömänä vaiheena."

title: Psykoanalyysin kritiikki

text: Psykologien lisäksi psykoanalyysiä pseudotieteelliseksi ovat syyttäneet kielitieteilijä Noam Chomsky, evoluutiopsykologi Steven Pinker, biologi Stephen Jay Gould ja nobelisti ja fyysikko Richard Feynmann. Gould huomauttaa että Freud uskoi (nykyään virheelliseksi katsottuun) rekapitulaatioteoriaan ja perusti sille käsityksensä neurooseista.

title: Kirjallisuusterapia

text: Psykoanalyysin oppi-isä Sigmund Freud ei pitänyt runoutta terapiana. Freudin mielestä taiteen tekemisen taustalla on usein neuroosi (Mazza, 2003,9). Kuitenkin Freudin psykoanalyyttisellä teorialla on yhteys kirjallisuusterapiaan, sillä kummassakin käytetään hyväksi esitietoista ja tiedostamatonta materiaalia. Sekä psykoanalyysissa että kirjallisuusterapiassa on tarkoituksena tutkia tunteita ja käyttää sanoja tunteiden ilmaisuun. Symboleilla on suuri merkitys sekä psykoanalyysissa että kirjallisuusterapiassa.(Mazza 2003,9)

title: Maallikkoanalyysin kysymys

text: "Maallikkoanalyysin kysymys" kuuluu Freudin yleistajuisiin kirjoituksiin. Kirjan tavoitteena oli kansanvalistus, mutta samalla Freud pyrki puolustamaan psykoanalyysin asemaa, joka oli hallintovirkamiesten käsissä, ja psykoanalyysin ja lääketieteen välistä suhdetta oli selvitettävä viranomaisille. Vaikka lähtökohtaisesti neurootikkojen hoito on lääkärintointa siinä kuin muukin sairaiden hoitaminen, Freud esittää näyttöä siitä, että asia on monitahoisempi: neurootikkojen hoitaminen psykoanalyyttisella menetelmällä edellyttää omanlaistaan osaamista ja koulutusta, joita ei yliopistojen lääketieteellisessä tiedekunnassa tarjota. Dialogimuodon avulla Freud voi ennakoida vastapuolen epäilyksiä ja vastaväitteitä. Keskustelukumppanin esikuvana oli tiettävästi ylilääkintöneuvos Arnold Durig (1872–1961). Klassisen psykoanalyysin kiistanalaiset opit – lasten seksuaalisuus, oidipuskompleksi, psyykkisten prosessien tiedostumattomuus, negatiivinen terapeuttinen reaktio – selostetaan kirjassa havainnollisesti.

title: Psykoanalyysin kritiikki

text: Karl Popperia mukaillen psykoanalyysin teorian vaikein ongelma on se, ettei suurin osa sen väittämistä ole todennettavissa (tai epätodennettavissa) tieteellisin menetelmin. Adolf Grünbaumin mukaan psykoanalyysin teoriaa kuvataan Popperin arvostelussa virheellisesti. Grünbaum kuitenkin kirjoittaa, etteivät kliinisten tutkimusten tulokset tue psykoanalyyttisen teorian syyseurausväittämiä.

title: Sigmund Freud

text: Psykoanalyysin yhteiskunnallista soveltamista tavoitteli Wilhelm Reich, joka koetti yhdistää psykoanalyysia marxilaisuuteen. Hänen käsityksensä ei kuitenkaan saanut tukea muilta psykoanalyytikoilta, ja hänet erotettiin IPV:stä vuonna 1934.[43]

title: Yrjö Kulovesi

text: Kulovesi kiinnostui psykoanalyysista 1920-luvun alkupuolella, vaikka hänellä ei ollutkaan psykiatrian alan koulutusta. Hän teki kaksi opintomatkaa Wieniin vuosina 1924–1926 ja tapasi vuonna 1924 Sigmund Freudin. Hän kävi koulutusanalyysissa Eduard Hitschmannin ja Paul Federnin luona. Kulovesi kirjoitti vuodesta 1925 alkaen useita artikkeleita psykoanalyysistä suomalaiseen Duodecim-aikakauskirjaan sekä useisiin ulkomaisiin julkaisuihin. Hän julkaisi myös aiheesta teoksen nimeltä "Psykoanalyysi" (Otava, 1933). Kulovesi oli vuodesta 1931 "Kansainvälisen psykoanalyyttisen yhdistyksen" eli "Wienin seuran" jäsen ja hän osallistui kansainvälisiin kongresseihin Innsbruckissa 1927, Oxfordissa 1929, Norjassa 1933 ja Luzernissa 1934. Kulovesi sovelsi myös psykoanalyysia hoitomenetelmänä omassa lääkärintyössään.

title: Psykoanalyysi

text: Karl Popperin mukaan psykoanalyysin teorian vaikein ongelma on se, että suurin osa sen väittämistä ei ole todennettavissa (tai epätodennettavissa) tieteellisin menetelmin.[20] Adolf Grünbaum on kuitenkin arvostellut Popperin kritiikkiä siitä, että psykoanalyysin teoriaa kuvataan siinä virheellisesti.[21] Popper vetosi niin kutsuttuun kumoutumattomuusperusteluun, vaikka Freud oli huomauttanut jo vuonna 1937, että virheelliset tulkinnat hylätään psykoanalyysissa, jos näyttö antaa siihen aihetta.[22]

title: Sigmund Freud

text: Freud esitti myös teorian libidosta, seksuaalisesta vietistä, jolla on ratkaiseva merkitys ihmisen kehityksessä, toiminnassa ja elämysmaailmassa. Lisäksi hän kehitti menetelmän, jonka hän katsoi luoneen edellytykset tunteensiirrolle: kun potilas lepää sohvalla niin, että katsekontaktia ei synny, analyytikko voi tutkia potilaan tunteensiirtoa. Psykoanalyytikot kutsuvat psykoanalyysin yleisteoriaa Freudin ehdotuksen mukaisesti metapsykologiaksi[61].

title: Psykodynaaminen psykologia

text: Psykodynaaminen psykologia koostuu Sigmund Freudin kehittämän psykoanalyysin pohjalta syntyneistä malleista ja teorioista. Freudin teoriaa ja hänen hoitomuotoaan kutsutaan yhdessä psykoanalyysiksi. Psykoanalyysi ja sen pohjalta luodut teoriat muodostavat siis yhdessä psykodynaamisen psykologian.

title: Psykoanalyysi

text: Psykoanalyysi on leimallisesti yksilöpsykologiaa, kehityspsykologiaa ja dynaamista psykologiaa: psykoanalyysi tarkastelee persoonallisuuden kehittymistä, ja mielen rakenteeseen sisältyy itsenäisiä voimia, jotka vaikuttavat toisiinsa. Psykoanalyysissa oletetaan, että neuroosit johtuvat varhaisen vuorovaikutuksen häiriöistä, traumoista, ristiriitaisista vieteistä ja toiveista, sekä torjutuista (esim. lapsuuden)kokemuksista. Hoidossa pyritään saattamaan potilaan torjumat kokemukset, toiveet ja halut tietoisiksi, jotta hän voisi hyväksyä ne ja oppia elämään niiden kanssa. Synnynnäisiin neurologisiin häiriöihin psykoanalyysilla ei sen sijaan pyritäkään vaikuttamaan, koska hoidon vaikutukset perustuvat siihen, että potilas ja psykoanalyytikko voivat liittoutua ja yhdessä tutkia sellaista psyyken osaa, joka on torjuttu tietoisuudesta varhaisten vuorovaikutushäiriöiden takia. Freud ei pitänyt mahdollisena hoitaa psykoanalyyttisesti psykoottisia ihmisiä, koska hän oletti heidän olevan kyvyttömiä muodostamaan analyytikkoonsa transferenssisuhdetta. Myöhemmin on psykoanalyysia käytetty myös psykoottisten potilaiden hoidossa.

title: Hermeneutiikka

text: Paul Ricœur siirtyi 1960-luvun alussa teoksessaan La symbolique du mal (”Pahan symboliikka”) fenomenologiasta ja eksistentialismista hermeneutiikkaan. 1960- ja 1970-luvun töissään hän kehitti hermeneutiikan symboliteoriaa ja sijoitti Ranskassa tuolloin huonosti tunnettua hermeneuttista filosofiaa teoreettisia pohdintoja hallinneisiin psykoanalyysiin ja strukturalismiin. Ricœur yhdistää tulkinnassaan Diltheytä ja Heideggeria ja katsoo, että hermeneuttinen kehä on ”terve”, koska vapahdus sitoutumisesta alkuperäiseen intentioon juuri vapauttaa luomaan uutta, joka kuitenkin on tapahduttava vastuullisesti tästä syystä. Viimeisimmissä töissään Ricœur on käsitellyt ajallisuuden, narratiivisen itseyden ja ihmistieteiden narratiivisen rakentumisen kysymyksiä ja luodannut näiden teemojen kautta sekä epistemologis-metodologisia että eksistentiaalis-ontologisia kysymyksiä.

title: Tutkielmia hysteriasta

text: "Tutkielmia hysteriasta" kuuluu psykoanalyysin keskeisiin edeltäjiin, sillä kirjassa kehitellään teoriaa tiedostumattoman psyykkisen toiminnan vaikutuksista. Kirjan ilmestymisen aikoihin Breuerin ja Freudin yhteistyö päättyi ja Freud kehitti teoriaa ja hoitokäytäntöä itsenäisesti. Psykoanalyysi poikkeaa katharsis-terapiasta mm. seuraavien piirteiden osalta:

title: Hiipivä skitsofrenia

text: Snežnevski ei hyväksynyt ihmissuhteiden osuutta mielenterveyden horjumisessa eikä myöskään psykoanalyysiä. Psykoanalyysiin on diktatuureissa aina suhtauduttu torjuvasti.

title: Puolustusmekanismi

text: Psykoanalyysin perustaja Sigmund Freud esitteli ensimmäisenä psyykkisenä puolustuskeinona torjunnan jo vuonna 1893, ja vuonna 1926 kirjassaan "Esto, oire ja ahdistus" hän esitti, että puolustautumisprosessi on yläkäsite, jonka alaisuuteen kuuluvat muiden muassa torjunta, projektio ja tapahtumattomaksi tekeminen. — Freudin tytär Anna Freud kehitti merkittävästi puolustusmekanismin käsitettä kirjassaan "Minän suojautumiskeinot" (1936).

title: Henrik Carpelan

text: Carpelan oli vuonna 1952 perustamassa Psykoanalyysin edistämisyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1955–1957. Palattuaan Sveitsistä Suomeen hän toimi Suomen psykoanalyyttisen opintoryhmän sihteerinä vuosina 1964–1967. Carpelan toi Suomeen psykodynaamisen ryhmäpsykoterapian ja vakiinnutti sen aseman psyykkisten sairauksien hoitomuotona. Hän toimi Suomen ryhmäpsykoterapiayhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1972–1978. Ritva Kajamaan kanssa hän kehitti lasten ryhmäpsykoterapiamenetelmän. Suomi aloitti vuonna 1994 maailman ensimmäisenä maana lasten ryhmäpsykoterapeuttien koulutuksen, Carpelan toimi koulutuksen suunnittelijana ja kouluttajana toukokuuhun 1999 saakka.

title: Anna Freud

text: Anna Freud jatkoi psykoanalyysin kehittämistä uuteen suuntaan, josta kehittyi egopsykologia. Anna Freud kehitti erityisesti defenssejä eli minän puolustuskeinoja koskevaa psykoanalyyttista ajattelua. Lapsipsykologiaa hän kehitti perustamalla useita orpokoteja ja tutkimalla sodan vaikutuksia lasten psyykeen.


query: Milloin Nikola Pašić syntyi?

title: Nikola Pašić

text: Nikola Pašić (31. joulukuuta 1845 (J: 19. joulukuuta) Zaječar – 10. joulukuuta 1926 Belgrad) oli serbialainen poliitikko ja yksi vuonna 1918 muodostetun Jugoslavian valtion perustajista. Hän toimi Serbian kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1891–1892, 1904–1905, 1906–1908, 1909–1911 ja 1912–1918 sekä Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (sittemmin Jugoslavia) pääministerinä 1918, 1921–1924 ja 1924–1926.[1] Hän kokosi uransa aikana kaikkiaan 22 hallitusta.[2]

title: Dragutin Dimitrijević

text: Dimitrijevićin uskotaan olleen merkittävässä roolissa arkkiherttuan murhan suunnittelussa vuonna 1914. Serbian pääministeri Nikola Pašić sai vihiä suunnitelmasta ja yritti estää sen toteutumisen varoittamalla Itävalta-Unkarin hallitusta, mutta hänen varoitusviestiään ei ymmärretty. Pašićin antamasta pidätysmääräyksestä huolimatta kolmekin salaliittolaista pääsi livahtamaan Serbiasta rajan yli Bosniaan Frans Ferdinandin vierailun alla. Murhan toteutti lopulta bosnialainen serbiopiskelija Gavrilo Princip, joka oli Mustan käden jäsen. Itävallan viranomaiset saivat pian selville, että attentaatilla oli salaseuran kautta yhteyksiä Serbian sotilasjohtoon ja myös Dimitrijevićin nimi tuli heidän tietoonsa. Seurauksena oli Itävalta-Unkarin ja Serbian välinen selkkaus, joka johti edelleen maailmansodan syttymiseen, sillä Pašićin hallitus kieltäytyi luovuttamasta mahdollisia epäiltyjä Itävaltaan vedoten Serbian suvereeniuteen.

title: Nikola Pašić

text: Maailmansodan päätyttyä ja Itävalta-Unkarin valtakunnan romahdettua Pašić joutui hyväksymään 1. joulukuuta 1918 annetun julistuksen, jossa ilmoitettiin perustetuksi Serbien, kroaattien ja sloveenien yhteinen kuningaskunta. Hänet syrjäytettiin nopeasti uuden valtion hallituksen johdosta, mutta hän osallistui silti Trumbićin ja Milenko Vesnićin kanssa maansa edustajina Pariisin rauhankonferenssiin vuonna 1919. Hänen ansiostaan Neuillyn ja Saint-Germainin rauhansopimukset toivat Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnalle aluelaajennuksia.[1][2]

title: Nikola Pašić

text: Pašić kohosi Serbian politiikan hallitsevaksi hahmoksi sen jälkeen, kun vuonna 1903 toteutettu vallankaappaus nosti valtaan Karađorđević-sukuisen kuningas Pietarin. Pašić teki nyt radikaalipuolueesta maan johtavan voiman. Hän toimi helmikuusta 1904 alkaen Sava Grujićin hallituksen ulkoministerinä[3] sekä samanaikaisesti pää- ja ulkoministerinä joulukuusta 1904 toukokuuhun 1905 ja uudelleen molemmissa tehtävissä toukokuusta 1906 kesäkuuhun 1908. Neljännen kerran Pašić oli pääministerinä vuosina 1909–1911, minkä jälkeen hallituksen johtoon tuli hänen kilpailijansa Milovan Milovanović. Pašić tuki Milovanovićia Turkkia vastaan suunnatun Balkanin liiton muodostamisessa ja palasi pää- ja ulkoministeriksi Milovanovićin kuoltua yllättäen vuonna 1912.[1] Pašićin johdolla Serbia saavutti voiton vuonna 1912 ensimmäisessä ja seuraavana vuonna toisessa Balkanin sodassa, minkä seurauksena maan pinta-ala kaksinkertaistui. Varsinkin sotilaspiirit yrittivät saada Pašićin syrjäytetyksi, sillä hänen ei sittenkään katsottu tukevan riittävästi aluelaajennuksiin tähtäävää ulkopolitiikkaa. Kesäkuussa 1914 Pašićin hallituksen ja sotilasjohdon erimielisyydet Balkanin sodissa vallattujen alueiden hallinnosta johtivat perustuslailliseen kriisiin. Tilanne ratkaistiin tekemällä 24. kesäkuuta 1914 prinssi Aleksanterista maan sijaishallitsija, minkä seurauksena Pašićin asema vahvistui.[1][2]

title: Nikola Pašić

text: Palattuaan Serbiaan Pašić toimi muun muassa skupštinan puhemiehenä ja kahdesti Belgradin pormestarina. Serbian pääministerinä hän oli ensi kerran helmikuusta 1891 elokuuhun 1892. Hän toimi samalla myös ulkoministerinä ja osallistuessaan vuonna 1892 kuninkaan valtiovierailuun hän loi henkilösuhteet Venäjän johtoon. Pašić oli Serbian lähettiläänä Pietarissa vuosina 1893–1894.[1] Kuningas Aleksanteri kutsui 1894 isänsä Milanin takaisin Serbiaan ja säädätti uuden perustuslain, minkä jälkeen Pašić joutui jättämään lähettilääntehtävät. Kuningasisä Milania vastaan vuonna 1899 tehdyn murhayrityksen jälkeen Radikaalipuolueen johtajia syytettiin hankkeeseen sekaantumisesta ja Pašićia uhkasi kuolemantuomio. Hänet tuomittiin lopulta viideksi vuodeksi vankeuteen, mutta armahdettiin kokonaan Venäjän puututtua asiaan. Hän poistui sen jälkeen vapaaehtoisesti maasta ja palasi Milanin lähdettyä lopullisesti Serbiasta.[1][3]

title: Pietari I (Jugoslavia)

text: Itävaltalaisvastainen Nikola Pašić toimi hänen pääministerinään. Pietari I:n ensimmäisinä vuosina tehtiin monia uudistuksia perustuslakiin, koulutukseen, armeijaan ja maatalouteen.

title: Nikola Pašić

text: Pašić oli vuosikymmenten ajan Serbian politiikan johtava hahmo ja radikaalipuolueen johtaja. Hän kannatti Venäjään suuntautunutta ulkopolitiikkaa, Balkanin pienten valtioiden liittoutumista ja Suur-Serbian luomista, mutta halusi välttää sodan Itävalta-Unkarin kanssa. Hän johti Serbian hallitusta myös koko ensimmäisen maailmansodan ajan. Pašić ei kannattanut jugoslavismia, mutta joutui hyväksymään eteläisten slaavien yhteisen valtion perustamisen sodan jälkeen. Hän pyrki varmistamaan, että serbit pysyisivät uudessa valtiossa hallitsevassa asemassa.

title: Nikola Pašić

text: Dalibor Denda: Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. 1914-1918-online. International Encyclopedia of the First World War

title: Stjepan Radić

text: Radić ryhtyi maaliskuussa 1918 yhteistyöhön Zagrebiin perustetun kansallisen neuvoston kanssa, tavoitteenaan sellaisen eteläslaavien liittovaltion luominen, joka perustuisi serbien ja kroaattien tasavertaisuudelle ja turvaisi Kroatian itsehallinnon. Hänet valittiin myös mainitun neuvoston jäseneksi. Kun Itävalta-Unkarin romahdettua syksyllä 1918 Serbian sijaishallitsija prinssi Aleksanteri tarjoutui uuden Jugoslavian valtion hallitsijaksi, Radić oli ainoa Zagrebin kansallisen neuvoston jäsenistä, joka vastusti ehdotusta. Radić kannatti mieluummin tasavaltaa kuin monarkiaa, mutta erityisesti hän vastusti Serbian pääministeri Nikola Pašićin politiikkaa, joka tähtäsi keskusjohtoiseen valtioon liittovaltion sijasta. Koska Radić asettui vastustamaan uuden Jugoslavian hallitusta, hänet vangittiin vuosiksi 1919–1920. Kroatian talonpoikaispuolue sai Kroatian alueella suuren kannatuksen perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaaleissa, mutta puolueen edustajat kieltäytyivät ottamasta vastaan paikkojaan kokouksessa. Pääministeri Pašić sai näin mielensä mukaisen perustuslain hyväksytyksi kesäkuussa 1921. Jugoslavian uuden parlamentin ensimmäisissä vaaleissa maaliskuussa 1923 Radićin puolue sai jälleen Kroatian alueella suurimman kannatuksen.

title: Ante Trumbić

text: Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Trumbić pakeni hengenheimolaistensa kanssa Roomaan. Hän pyrki sodan aikana vaikuttamaan ympärysvaltoihin, jotta nämä asettuisivat tukemaan Habsburgien valtakunnan slaavilaisten kansojen itsenäistymistä. Koska ympärysvallat kuitenkin olivat taipuvaisempia kuuntelemaan Serbian hallituksen toiveita Suur-Serbiasta, Trumbićin johdolla perustettiin toukokuussa 1915 Jugoslavian komitea, jonka puheenjohtajana hän itse toimi. Komitean päätoimisto sijoitettiin Lontooseen. Jugoslavian komitea kannatti itsenäistä ja yhtenäistä eteläslaavien valtiota, ja pyrki vetoamaan Serbian hallitukseen. Serbian pääministeri Nikola Pašić suhtautui kuitenkin epäluuloisesti ajatukseen eteläslaavien yhteisestä valtiosta, sillä hän oli kiinnostunut lähinnä Serbian alueiden laajentamisesta. Kun Serbia menetti tärkeimmän tukijansa Venäjällä tapahtuneen vallankumouksen myötä, Pašić suostui kompromissiin Trumbićin kanssa. Tuloksena syntyi heinäkuussa 1917 niin sanottu Korfun julistus, vakuutus eteläslaavien yhtenäisyydestä tasaveroisin oikeuksin. Julistus loi pohjan Jugoslavian perustamiselle.

title: Stjepan Radić

text: Heinäkuussa 1923 Radić matkusti ulkomaille etsimään tukea Kroatian itsenäisyydelle. Hän joutui palaamaan tyhjin käsin elokuussa 1924, jolloin hänet vangittiin uudelleen. Vangitsemisen syynä olivat hänen Moskovassa käymänsä neuvottelut Kroatian talonpokaispuolueen liittymisestä suunniteltuun kansainväliseen talonpoikaisinternationaaliin. Radićin puolue luopui vähitellen jarrutuspolitiikastaan ja ryhtyi osallistumaan parlamentin toimintaan. Pääministeriksi palannut Pašić yritti nujertaa kroaattien separatismin lakkauttamalla koko puolueen 1. tammikuuta 1925 ja vangituttamalla neljä päivää myöhemmin Radićin, jota syytettiin nyt maanpetoksellisesta toiminnasta kuningaskuntaa vastaan. Puolue kuitenkin säilytti kannatuksensa helmikuun 1925 vaaleissa. Tämän jälkeen syntyi yllättävä sovinto. Radić sai armahduksen heinäkuussa 1925 ja ilmoitti vapauduttuaan puoluetovereidensa kanssa tukevansa varauksetta kuningaskuntaa ja Karađorđevićin dynastiaa, minkä jälkeen Kroatian talonpoikaispuolue muodosti yhteishallituksen Pašićin kanssa. Puolue kuitenkin palasi oppositioon vuonna 1927. Radić liittoutui nyt serbien itsenäistä demokraattipuoluetta johtaneen Svetozar Pribićevićin kanssa, ja heidän puolueensa ryhtyivät yhdessä vaatimaan Jugoslavian muuttamista liittovaltioksi.

title: Nikola Pašić

text: On edelleen epäselvää, missä määrin Pašić tiesi etukäteen Musta käsi -salaseuran suunnitelmasta salamurhata Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinand. Ilmeisesti hän oli kuullut murhasuunnitelmasta ja teki ponnettomia yrityksiä sen toteutumisen ehkäisemiseksi.[2] Saatuaan tiedon Pašić pyysi Serbian Wienin-lähettilästä varoittamaan Itävalta-Unkarin hallitusta, mutta varoitus oli muodoltaan niin kiertelevä, ettei todellista viestiä ymmärretty Wienissä.[4] Hän määräsi myös salaliittolaiset pidätettäviksi heidän yrittäessään siirtyä Serbiasta Bosniaan, mutta määräystä ei noudatettu.[2] Myöhemmin Pašić kiisti tienneensä hankkeesta etukäteen mitään.[4] Kun Frans Ferdinand sitten ammuttiin Sarajevossa 28. kesäkuuta 1914, Itävalta-Unkari esitti Serbialle uhkavaatimuksen (ks. heinäkuun kriisi). Pašić oli aluksi valmis myöntymään siinä esitettyihin kohtuuttomiin vaatimuksiin, mutta hän tajusi sodan olevan väistämättä edessä ja varmisti Venäjän tuen Serbialle.[1][2] Serbian vastaus Itävalta-Unkarille oli hyvin myöntyväinen, mutta siinä kuitenkin hylättiin eräät uhkavaatimuksen kohdista, mistä Itävalta-Unkari sai tekosyyn sodan julistamiselle.[4]

title: Nikola Pašić

text: Elokuussa 1914 puhjennut sota vaimensi serbialaisten keskinäiset kiistat, ja Pašić kokosi marraskuussa eri puolueiden yhteishallituksen. Serbian armeija onnistui torjumaan vuonna 1914 Itävalta-Unkarin ensimmäisen hyökkäyksen, mutta saksalaisen August von Mackensenin syksyllä 1915 johtama toinen hyökkäys mursi vastarinnan, jolloin Serbian armeija joutui perääntymään Albanian kautta Kreikkaan. Pašić johti koko sodan ajan pakolaishallitusta, joka asettui vuoden 1916 alussa Korfuun. Hallituskoalitio hajosi vuonna 1917, minkä jälkeen Pašić jatkoi radikaalipuolueen yksinään muodostaman hallituksen johdossa.[1][2]

title: Nikola Pašić

text: Pašićin suhteet kuninkaaksi kohonneeseen Aleksanteriin sekä kroaattien ja sloveenien puolueisiin pysyivät jännittyneinä. Radikaalipuolue menetti parlamenttienemmistönsä toukokuun 1923 vaaleissa, mutta opposition virheiden ansiosta Pašić pystyi jatkamaan edelleen pääministerinä. Heinäkuussa 1924 pääministeriksi tuli välillä Ljubomir Davidović, mutta hankittuaan tukea muilta puolueilta Pašić onnistui palaamaan valtaan jo saman vuoden lokakuussa. Hän hajotti parlamentin helmikuussa 1925, mutta sai turvattua kapean enemmistön hallitukselleen vangituttamalla Kroatian talonpoikaispuolueen johtajia. Myöhemmin samana vuonna hän ryhtyi yhteistyöhön kyseisen puolueen ja sen johtajan Stjepan Radićin kanssa, mutta hallinnon keskittämistä vastustaneen Radićin vedettyä tukensa pois hallitukselta Pašić joutui eroamaan maaliskuussa 1926. Hieman myöhemmin hänen poikansa joutui epäilyksen alaiseksi paljastuneessa korruptioskandaalissa, mikä järkytti vanhaa miestä. Pašić kuoli joulukuussa 1926 vähän ennen 81-vuotispäiväänsä.[1]

title: Joulukapina

text: Ajatus Montenegron ja Serbian liittämisestä liittyi ideaan Jugoslaviasta, eli eteläslaavien yhteisestä valtiosta. Serbiassa nähtiin kuitenkin erityisen tärkeänä liittää Montenegro Serbiaan, vaikka idea Jugoslaviasta ei toteutuisikaan kokonaisuudessaan. Tämä oli taas tarkoitus toteuttaa mahdollisimman vähällä julkisella väittelyllä aiheesta. Serbian puolella ajatuksen tärkeimpiä kannattajia oli Nikola Pašić ja Montenegrossa sen tärkein vastustaja oli puolestaan maata hallinnut kuningas Nikola I Petrović-Njegoš. Nikola I oli kuitenkin paennut maastaan Pariisiin ensimmäisen maailmansodan johdosta, sillä Itävalta-Unkarin joukot olivat miehittäneet maan. Sodan jälkeen 1918 Itävallan joukot vetäytyivät ja maahan tuli serbejä ja näiden alaisuudessa palvelleiden montenegrolaisten sotajoukkoja saman vuoden marraskuussa.

title: Korfun julistus

text: Korfun julistus oli 20. heinäkuuta 1917 allekirjoitettu julistus, joka loi pohjan Jugoslavian valtion perustamiselle ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Julistuksessa vaadittiin yhteisen eteläslaavien valtion perustamista serbien, kroaattien ja sloveenien liiton pohjalta. Julistuksen allekirjoittivat Serbian pääministeri Nikola Pašić ja Jugoslavian komitean puheenjohtaja Ante Trumbić. Allekirjoitus tapahtui Kreikan Korfussa, jossa Serbian hallitus tuolloin oli maanpaossa.

title: Tornio ja ensimmäinen maailmansota

text: Muitakin sen ajan kuninkaallisia kulki rajakaupunkien kautta. Huhtikuussa 1916 Venäjälle matkusti Kreikan silloisen kuninkaan Konstantinin veli prinssi Kristofer ja kesällä 1916 samaa reittiä hänen veljensä prinssi Nikolaos. Huhtikuun lopussa 1916 Pietarista saapuivat Serbian silloinen kruununprinssi Aleksanteri ja pääministeri Nikola Pašić matkalla Englannin kautta kotimaahansa.

title: Heinäkuun kriisi

text: Heinäkuun kriisi sai alkunsa niin sanotuista Sarajevon laukauksista 28. kesäkuuta 1914, jolloin Sarajevossa Bosniassa tarkastusmatkalla ollut Itävalta-Unkarin kruununprinssi, arkkiherttua Frans Ferdinand ja hänen vaimonsa Sophie joutuivat salamurhan uhriksi. Murhaaja oli bosnialainen opiskelija Gavrilo Princip, joka kuului kiihkokansallismielisten serbien Musta käsi -nimiseen maanalaiseen järjestöön. Operaation taustalla oli Serbian sotilastiedustelun johtaja Dragutin Dimitrijević, joka oli samalla myös Musta käsi -järjestön johtaja salanimellä "Apis". Serbian pääministeri Nikola Pašić oli kuullut murhasuunnitelmasta etukäteen ja yrittänyt varoittaa Itävallan hallitusta, mutta hänen peitellysti muotoiltua varoitusviestiään ei oltu ymmärretty. Vaikka Serbian hallitus ei ollut vastuussa arkkiherttuan murhasta, Itävallassa se yhdistettiin pian tekoon.

title: Nikola Pašić

text: Luokka:Serbian pääministerit Luokka:Jugoslavian pääministerit Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet

title: Anton Korošec

text: Korošec vihittiin vuonna 1895 katoliseksi papiksi. Hän kuului jesuiittajärjestöön ja oli tunnettu lahjakkaana puhujana. Hänet valittiin vuonna 1906 Itävallan valtakunnanneuvostoon. Hän kuului Slovenian kansanpuolueen jyrkempään siipeen, joka meni pisimmälle vaatiessaan Slovenialle autonomiaa. Vuodesta 1917 Korošec johti valtakunnanneuvostossa ryhmää, joka ajoi eteläslaavien riippumattomuutta ja ylläpiti salaisia yhteyksiä maanpaossa toimineeseen Jugoslavian komiteaan. Kesällä 1918 hänestä tuli puheenjohtaja eteläslaavien kansalliseen neuvostoon, joka Itävalta-Unkarin hajotessa saman vuoden lokakuussa ryhtyi toimimaan valtakunnan eteläslaavilaisten alueiden väliaikaisena hallituksena. Marraskuussa 1918 Korošec osallistui yhdessä Ante Trumbićin ja Serbian pääministeri Nikola Pašićin kanssa Genèvessä neuvotteluihin, joissa sovittiin serbien, kroaattien ja sloveenien yhteisen valtion perustamisesta. Kun uusi valtio perustettiin 1. joulukuuta, Korošecista tuli Pašićin hallituksen varapääministeri. Hän oli sen jälkeen liikenneministerinä useissa hallituksissa aina elokuuhun 1920 asti.

title: Ljubomir Davidović

text: Davidović valittiin Serbian parlamenttiin vuonna 1901 ja hän osallistui samana vuonna Itsenäisen radikaalipuolueen perustamiseen. Vuonna 1912 hänestä tuli puolueensa puheenjohtaja. Davidović toimi opetusministerinä ensimmäisen maailmansodan aikaisessa Nikola Pašićin kokoomushallituksessa vuosina 1914–1917 ja vuonna 1918 perustetun Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (sittemmin Jugoslavia) ensimmäisessä hallituksessa. Davidović toimi vuonna 1919 uuden Demokraattisen puolueen puheenjohtajana kuolemaansa asti. Hän johti vuosina 1919–1920 demokraattien ja sosialistien yhteishallitusta sekä vuonna 1924 lyhytikäistä hallitusta, joka nojasi demokraattien, sloveenikonservatiivien, bosnian muslimien ja Kroatian talonpoikaispuolueen tukeen. Davidović uskoi demokraattisen ja keskitetyn hallinnon kykenevän ajan kuluessa yhdistämään Jugoslavian kansallisuusryhmät yhdeksi kansakunnaksi, mutta käytännön syistä hän kuitenkin tuki kansanliikettä, joka vaati federalistista hallintoa ja vallan jakamista serbien, kroaattien ja sloveenien kesken.

title: Stojan Protić

text: Vuodesta 1903 Protić oli yksi Radikaalipuolueen johtajista Nikola Pašićin ja Lazar Pacun ohella. Hän toimi vuosien 1903–1918 välillä useasti Serbian sisäministerinä sekä kerran valtiovarainministerinä. Vuoden 1914 heinäkuun kriisin aikana Protić luonnosteli pääministeri Pašićin toimeksiannosta Serbian vastauksen Itävalta-Unkarin uhkavaatimukseen. Kun ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuoden 1918 lopussa perustettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta (sittemmin Jugoslavia), Protić nimitettiin sen pääministeriksi. Hän kokosi hallituksensa eri kansallisuuksien edustajista. Hän toimi pääministerinä joulukuusta 1918 elokuuhun 1919 sekä uudelleen helmikuusta toukokuuhun 1920. Vuosina 1920–1921 Protić toimi perustuslakia säätävästä kansalliskokouksesta vastanneena ministerinä. Toisin kuin Pašić ja pääosa Radikaalipuolueesta, hän ei kannattanut tiukkaa keskusvaltaisuutta, mutta hänen näkemyksensä eivät toteutuneet vuonna 1921 hyväksytyssä perustuslaissa. Tämän seurauksena Protić erosi puolueestaan, perusti uuden "Radikal"-nimisen lehden äänenkannattajakseen ja yritti vuoden 1923 vaaleissa parlamenttiin itsenäisenä radikaalina.

title: Korfun julistus

text: Julistus oli suuri voitto Jugoslavian komitean johtaja Trumbićille, joka oli kannattanut ajatusta serbien, kroaattien ja sloveenien liittovaltiosta. Lontoosta käsin toiminut Jugolavian komitea edusti Itävalta-Unkarin eri slaavilaisia kansallisuuksia. Serbian pääministeri Pašić oli sen sijaan suhtautunut ajatukseen Jugoslaviasta epäluuloisesti, sillä hän oli ensisijaisesti kiinnostunut vain laajentamaan Serbian alueita. Kun Serbia menetti helmikuun vallankumouksen myötä tärkeimmän tukijansa Venäjän, Trumbić sai taivuteltua Pašićin suostumaan yhteiseen julistukseen, joka edusti kompromissia heidän tavoitteistaan. Kulissien takana Pašić kuitenkin pyrki varmistamaan, etteivät ympärysvallat ryhtyisi sodan jälkeen asioimaan Jugoslavian komitean kanssa Serbian hallituksen sijasta. Johtavat ympärysvallat Iso-Britannia ja Ranska siunasivat Itävalta-Unkarin hajottamiseen tähdänneen Korfun julistuksen.

title: Candi Milo

text: Milo syntyi San Joséssa, Kaliforniassa, jossa hän kävi koulua aina high schooliin asti. Milo esiintyi jo 16-vuotiaana huvipuistoissa laulajana ja erityisesti Anaheimin Disneylandissä. Milo muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli stand up -koomikkona ja laulajana. Milon ura koomikkona edistyi laulajan uraa paremmin ja hän muun muassa esiintyi televisiosarjoissa, kuten "Comedy Express" ja "Evening at the Improv".

title: Nikola Pašić

text: Pašić kieltäytyi tunnustamasta uuden valtakunnan muodostuvan erillisistä kansallisuuksista, ja hän tulkitsi sen sijaan kroaatit, sloveenit, makedonialaiset sekä bosniakit pikemminkin eri uskontoja edustaviksi serbeiksi.[1] Vuoden 1920 lopulla pidettyjen parlamenttivaalien jälkeen Pašić palasi tammikuun 1921 alussa koalitiohallituksen pääministeriksi ja ajoi ensitöikseen läpi yhtenäisvaltion luoneen perustuslain, joka hyväksyttiin parlamentissa kroaattien ja sloveenien vastustuksesta huolimatta kesäkuussa 1921.[5] Perustuslaki tosiasiassa takasi serbien ylivallan ja loi vahvan keskitetyn hallinnon lakkauttamalla kaikki historialliset itsehallintoalueet. Vuoden 1921 lopulla Pašić syrjäytti jälleen muut puolueet ja kokosi hallituksen yksin radikaalipuolueen ministereistä.[1]

title: Nikola Pašić

text: Pašić kannatti serbien asuttamien alueiden liittämistä Serbiaan, muttei Balkanin eteläslaavilaisten kansojen yhdistämistä laajemmaksi liittovaltioksi tasaveroisin oikeuksin. Tämä ajoi hänet vastakkain sijaishallitsija Aleksanterin kanssa, joka kannatti jälkimmäistä ajatusta ja vahvisti vähitellen otettaan pakolaishallituksesta. Pašićin asema heikkeni Venäjän tsaarinvallan kukistumisen jälkeen, mikä pakotti hänet neuvotteluihin ja kompromissiin Ante Trumbićin johtaman Jugoslavian komitean kanssa. Tuloksena oli 20. heinäkuuta 1917 annettu Korfun julistus, joka loi pohjan sodanjälkeiselle Jugoslavian valtion perustamiselle. Pašić pyrki kuitenkin varmistamaan, ettei Jugoslavian komitea pääsisi syrjäyttämään Serbian pakolaishallitusta ympärysvaltojen yhteistyökumppanina. Hänen mielestään Serbialla tulisi olla yksinoikeus esiintyä eteläslaavilaisten kansojen nimissä myös sodan päätyttyä.[1][2]

title: Georgi Aleksandrovitš Romanov

text: Georgi kuoli 9. elokuuta vuonna 1899. Georgin kuolema oli Nikolaille suuri järkytys, koska veljekset olivat olleet aina läheisiä ja olivat lapsena olleet leikkitovereita. Georgi osasi kertoa vitsejä, joista parhaimmat Nikolai oli kirjoittanut muistiin – Nikolai säilytti vitsit laatikossa aina Jekaterinburgin teloitukseen asti. Monta vuotta Georgin kuoleman jälkeen Nikolailla oli tapana lukea Georgin vitsejä aina kun häntä suretti. Georgin kuoleman jälkeen veli Mikael Aleksandrovitšista tuli kruununperillinen, kunnes Nikolaille syntyi poika, Aleksei vuonna 1904.

title: Sarajevon laukaukset

text: Kun ”Musta käsi” -järjestö sai tietää kruununprinssin vierailevan Sarajevossa, se alkoi suunnitella salamurhaa. Kolme nuorta bosnialaista koulutettiin ja varustettiin suorittamaan murha. Heillä oli tuberkuloosi, johon he tiesivät kuolevansa joka tapauksessa. Jokainen sai revolverin, kaksi pommia ja syanidikapselin, jolla heidän piti tehdä itsemurha iskun jälkeen. Serbian pääministeri Nikola Pašić sai kuulla suunnitelmasta ja määräsi miehet pidätettäviksi heidän yrittäessään mennä rajan yli Serbiasta Bosniaan, mutta hänen määräystään ei noudatettu, ja salaliittolaiset pääsivät helposti livahtamaan Sarajevoon.

title: Nikola Pašić

text: Pašić oli lähtöisin vaatimattomasta perheestä. Hän suoritti insinööriopintoja Belgradissa ja valmistui Zürichin teknisestä opistosta. Opiskeluaikanaan hän kiinnostui liberaaleista ja radikaaleista aatteista. Palattuaan vuonna 1873 Serbiaan Pašić liittyi Svetozar Markovićin johtamaan sosialistiseen ryhmään ja toimi Oslobjenje-nimisen (”vapautuminen”) lehden toimittajana.[1] Hän osallistui vuosina 1876–1878 käytyyn sotaan Ottomaanien valtakuntaa vastaan.[3] Pašić oli tyytymätön Serbian ruhtinas Milanin hallintoon ja siirtyi pian aktiivisesti politiikkaan. Hänet valittiin vuonna 1878 kansalliskokoukseen (skupština), jossa hänestä tuli autoritaarista monarkiaa vastustaneen opposition johtaja. Hän osallistui vuonna 1881 radikaalipuolueen perustamiseen. Vuonna 1883 Milanin hallinto kukisti radikaalipuolueen lietsoman kansannousun Timokin alueella ja langetti rangaistuksia monille puolueen johtajille. Kuolemantuomion saanut Pašić pakeni Bulgariaan ja asui siellä vuoteen 1889, jolloin Milan luopui kruunusta poikansa Aleksanterin hyväksi.[1][2]

title: Nikola Petkov

text: Oikeudenkäynnissä Nikola Petkov puolusti itseään rohkeasti syytöksiä vastaan. Hän totesi, ettei ollut milloinkaan osallistunut laittomaan toimintaan Bulgarian vuonna 1944 perustettua tasavaltaa kohtaan. Hänen menettelytapojaan olivat olleet laillisuus, kansanvalta, rauha ja vapaa sana. Mihinkään salajuoniin hän ei ollut osallistunut eikä myöskään kuulunut salaisiin järjestöihin. Puolustautuminen oli täysin turhaa. Tuomari luki 16. elokuuta 1947 tuomionsa, jonka mukaan Petkov tuomittaisiin kuolemaan ”Bulgarian kansan nimessä” Petkov puolustautui vielä loppuhuudahduksella ”Ei! Ei Bulgarian kansan nimessä! Minut lähetetään kuolemaan teidän ulkomaisten käskijöittenne nimessä, olkootpa Kremlissä tai muualla. Bulgarian kansa, jonka te muserratte oikeudeksi naamioimallanne verisellä hirmuvallalla ei ikinä usko teidän solvauksianne!” Hänet hirtettiin viikkoa myöhemmin.


query: Kuka näytteli Batmaniä ensimmäisessä Batman elokuvassa?

title: Batman elokuvissa

text: Batmanin hahmo esiintyi ensi kerran vuoden 1943 sarjafilmissä Batman, jonka pääosassa oli Lewis Wilson. 15-osaisessa sarjassa Batman kamppailee apurinsa Robinin (Douglas Croft) kanssa Dr. Tito Dakaa vastaan, jota näyttelee J. Carroll Naish.[1][2] Vuonna 1949 ilmestyi toinen 15-osainen sarjafilmi Batman and Robin, jossa kaksikko taistelee Wizard-roistoa vastaan. Tässä sarjassa Batmania näyttelee Robert Lowery ja Robinia Johnny Duncan.[3]

title: Batman: Gothamin ritari

text: Elokuva tekee poikkeuksen Batmanin edellisiin animaatioelokuviin, sillä sen animointi on toteutettu animena. Batmanin äänenä toimii näyttelijä Kevin Conroy, joka on jo aikaisemmin toiminut hahmon äänenä yli kymmenen vuotta. Alun perin elokuvaan kaavailtiin ottaa pääasiassa "Batman Beginsissä" ja "Yön ritarissa" esiintyneitä näyttelijöitä, kuten Christian Bale, mutta heidän aikataulunsa olivat turhan kiireisiä projektia varten. Bruce Timmin mukaan tämän myötä hän mietti yhdessä Andrea Romanon kanssa kuka olisi Batmanina tässä elokuvassa ja yksi vaihtoehdoista Kevin Conroyn lisäksi oli Jeremy Sisto, joka oli Batmanin roolissa elokuvassa "".

title: Batman elokuvissa

text: Vuoden 1966 Batman on sovitus samannimisestä televisiosarjasta, jota esitettiin vuosina 1966–1968. Batmanin roolissa esiintyy Adam West ja Robinia näyttelee Burt Ward.[4]

title: Batman v Superman: Dawn of Justice

text: Batman v Superman: Dawn of Justice on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, jonka päähenkilöinä ovat DC Comicsin sarjakuvahahmot Batman ja Teräsmies. Se on Worlds of DC:n toinen elokuva ja seuraa "Man of Steelin" tapahtumia. Elokuvan ohjasi Zack Snyder ja käsikirjoittivat Chris Terrio ja David S. Goyer. Pääosissa ovat Ben Affleck, Henry Cavill, Amy Adams, Jesse Eisenberg, Diane Lane, Laurence Fishburne, Jeremy Irons, Holly Hunter ja Gal Gadot. Kyseessä on ensimmäinen näytelty elokuva, jossa Batman ja Teräsmies esiintyvät yhtä aikaa, ja jossa Ihmenainen, Vesimies, Kyborgi ja Salama tekevät ensimmäiset näytellyt elokuvaesiintymisensä. Elokuvassa rikollinen nero Lex Luthor pyrkii manipuloimaan Batmanin tuhoamaan Teräsmiehen hänen puolestaan.

title: Batman

text: Samaan aikaan Filmation esitti Batmanin ensimmäisen nimikkosarjan 10. helmikuuta 1977, jolloin "The New Adventures of Batmania" esitettiin "Batman/Tarzan Adventure Hour", "Tarzan and the Super 7" ja "Batman and the Super 7" ohjelmien yhteydessä. Sarja kesti 16 jakson verran, joka jatkoi 1960-luvun televisiosarjan camp-henkistä seikkailua. Myös hahmojen ulkomuodot muistuttivat 1960-luvun sarjaa ja lisäksi Adam West ja Burt Ward uusivat roolinsa Batmanina ja Robinina.

title: Batman elokuvissa

text: Vuoden 2016 maaliskuussa ilmestyneessä Zack Snyderin ohjaamassa elokuvassa esiintyvät DC Comicsin sarjakuvahahmot Batman ja Teräsmies. Batmania elokuvassa näyttelee Ben Affleck.

title: Batman Forever

text: Elokuva palautti jossain määrin Batmania takaisin lapsiystävällisempään suuntaan verrattuna kahteen aiempaan elokuvaan. Suomessa "Batman Forever" on kielletty alle 11-vuotiailta aiempien kahden Batman-elokuvan ollessa synkempiä ja kielletty alle 15-vuotiailta. Elokuva oli menestys kolme vuotta aiemmin ensi-iltansa saaneeseen "Batman – paluu" -elokuvaan nähden, mikä johti päätökseen tehdä elokuvan jatko-osasta, "Batman & Robin", vieläkin lapsekkaampi.

title: Kaksinaama

text: Kaksinaama on esiintynyt DC Comicsin sarjakuvamaailmaan perustuvissa medioissa hyvin tiiviisti. Ensimmäisenä Harvey Dentiä elokuvassa esitti Billy Dee Williams vuoden 1989 Batmanissa. Tommy Lee Jones esitti Kaksinaamaa vuoden 1995 Batman Foreverissa, ja viimeisimpänä Aaron Eckhart vuoden 2008 Yön ritarissa. Televisiosarjassa Gotham nuoren Harvey Dentin roolissa näyttelee Nicholas D'Agosto.

title: Batman

text: Lepakkoluolassa on myös liikuntatila, jossa Batman pystyy ylläpitämään taistelulajitaitojaan ja kouluttamaan nuoria apulaisiaan. Luola on täynnä erilaisia muistomerkkejä Batmanin aiemmista taisteluista: muun muassa jättiläiskokoinen jokerikortti, Kaksinaaman isokokoinen kolikko ja mekaaninen hirmulisko, joka muistuttaa Tappajakrokoa. Batman säilyttää luolassaan myös kulkuvälineitään:Batman-elokuvasta oli puhuttu paljon jo 1960-luvulta alkaen, kun camp-tyylinen televisiosarja julkaistiin. Vuonna 1966 sai ensi-iltansa ensimmäinen kokopitkä elokuva, jonka pääosissa Adam West ja Burt Ward toistivat roolinsa. Elokuva oli tyyliltään samanlainen kuin sarja eli camp-tyylinen komedia, ja se julkaistiin ensimmäisen ja toisen tuotantokauden välissä. Elokuva oli Foxin tuottama, kun taas muut Batman-elokuvat ovat Warner Brosin tuottamia.

title: Batman – Mustan kostajan paluu

text: Warner Bros. Animationin ollessa vaikuttuneita Batmanin animaatiosarjan ensimmäisen tuotantokauden menestyksestä, he antoivat Alan Burnettin kirjoittaa tarina animaatioelokuvalle. Burnettin tarkoitus oli jättää pois kaikki sarjassa esiintyneet rikolliset vaikka Jokeri esittääkin ratkaisevaa roolia elokuvassa. Lisäksi hän halusi lisätä Bruce Waynen rakkaustarinan, jota Burnettin mukaan ei ole varsinaisesti tehty Batmanin televisio-ohjelmissa. Käsikirjoittajat olivat myös erittäin varuillaan Jokerin roolista elokuvassa, sillä he eivät halunneet sen olevan millään yhteyksissä Tim Burtonin ohjaamaan vuoden 1989 Batman-elokuvaan. Burnettin apuna käsikirjoituksessa olivat Martin Pasko, joka oli tekemisissä suurimmasta osasta muistikuva kohdista, Michael Reaves puolestaan kirjoitti elokuvan loppuosan ja Paul Dini täytti hänen mielestään käsikirjoituksen tyhjät kohdat.

title: Batman: Gothamin ritari

text: Batman: Gothamin ritari ("Batman: Gotham Knight") on vuonna 2008 suoraan DVD:lle julkaistu kuudesta lyhytanimaatiosta koostuva anime-elokuva, joka sijoittuu elokuvien "Batman Beginsin" ja "Yön ritarin" väliin. Se kertoo Batmanin alkuvuosista ensimmäisen elokuvan tavoin ja päättää tarinansa samana vuonna ilmestyvään jatko-osaan "Yön ritariin". Batman kohtaa samalla vanhoja ja hieman tuntemattomampia vihollisiaan kuten Linnunpelättimen, Killer Crocin ja Deadshotin.

title: Batman

text: "Superystävien" päätyttyä vuonna 1985 Batmanin seikkailuja animaatiossa sai odotella vuoteen 1992 saakka. Tim Burtonin ohjaaman "Batman"-elokuvan nostettua yön ritarin takaisin televisio- ja elokuvayleisön tietoisuuteen vuonna 1989 sai Warner Bros. Animationin vuotta myöhemmin suunnittelemaan Batmanin paluuta myös animaation pariin. Lopulta sarja sai ensi-iltansa syyskuussa, kun aiemmin kesäkuussa "Batman – paluuta" esitettiin elokuvateattereissa. "Batman: The Animated Series" nousi ensimmäisen tuotantokauden jälkeen suureen suosioon niin yleisön kuin kriitikoiden silmissä. Se muun muassa palkittiin Emmylla erinomaisena animaatiosarjana. Sarjassa oli laajasti vaikutteita eri Batmanin ajanjaksoista muun muassa Batmanin asua oli sovellettu 1960-luvun televisiosarjan tapaiseksi pienillä muutoksilla, lisäksi osa rikollisista kuten Pingviini sai ulkomuotoonsa vaikutteita Burtonin ohjaamista Batman-elokuvista. Sarjan tunnelma oli film noir -tyyppinen ja 1940-luvun miljöö auttoi tuomaan salapoliisimaisuutta Batmanin seikkailuihin. Batmanin äänenä toimi Kevin Conroy, joka toimi roolissa myös sarjan pohjalta tuotetuissa elokuvissa "Batman – Mustan kostajan paluu" ja "Batman ja Pakkasherra".

title: Arvuuttaja

text: Vuoden 1966 camp-huumorilla sävytetyssä, ensimmäisessä valkokankaalle tuodussa Batman-seikkailussa Arvuuttajan roolissa nähtiin Frank Gorshin. Mukana elokuvassa olivat Batmanin vihollisista myös Jokeri, Pingviini sekä Kissanainen. Tuttuun tapaansa myös tässä elokuvassa Arvuuttaja lähettää pakonomaisesti vihjeitä Batmanille ja tämän apurille, Robinille, mikä aiheuttaa kuitenkin välillä kireyttä hänen rikostovereissaan.

title: Michael Keaton

text: Michael John Douglas, taiteilijanimeltään Michael Keaton, (s. 5. syyskuuta 1951 Coraopolis, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvista "Yövuoro" (1982) ja "Beetlejuice" (1988) sekä Batmanin roolissa Tim Burtonin ohjaamissa elokuvissa "Batman" (1989) ja "Batman – paluu" (1992). Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa "Birdman", josta hän sai muun muassa parhaan miespääosan Golden Globen. Hän oli ehdolla myös parhaan miespääosan Oscar-palkintoon. Vuonna 2016 Keaton sai tähden Hollywood Walk of Famelle.

title: Sam Hamm

text: Sam Hamm (s. 19. marraskuuta 1955) on yhdysvaltalainen elokuva- ja sarjakuvakäsikirjoittaja, jonka tunnetuimpia töitä on Tim Burtonin "Batman"-elokuvan käsikirjoitus. Elokuvan takia DC Comics pyysi häntä käsikirjoittamaan "Batman"-sarjakuvan ja tuloksena oli tarina "Batman: Blind Justice". Tarinassa esiteltiin Batmanin opettaja Henri Ducard, joka myöhemmin esiintyi elokuvassa "Batman Begins".

title: Worlds of DC

text: Lokakuussa 2014 Warner Bros. paljasti aikovansa tehdä uuden Batman-elokuvan. Vuonna 2016 Ben Affleck oli ollut pääosan lisäksi sitoutuneena myös elokuvan tuottajaksi, ohjaajaksi sekä toiseksi käsikirjoittajaksi Geoff Johnsin kanssa. Kuvausten oli alun perin tarkoitus alkaa keväällä 2017, mutta tammikuussa 2017 Affleck ilmoitti vetäytyvänsä ohjaajan paikalta, jotta voisi keskittyä pääroolin esittämiseen. Helmikuussa 2017 vahvistettiin, että elokuvan nimi on "The Batman" ja että Matt Reeves ohjaisi elokuvan. Heinäkuussa Reeves vahvisti, että käsikirjoitus tullaan kirjoittamaan uudelleen, jotta se sopisi hänen tyyliinsä ja visioonsa elokuvasta. Tarinaa muutettiin kertomaan Batmanin uran alkuvaiheista. Elokuva tulee olemaan hahmojen ajama tyylikäs noir-elokuva, joka tutkii Batmanin uraa maailman parhaana etsivänä. Reevesin mukaan tämä ominaisuus hahmosta näytetään suuremmassa mittakaavassa kuin kuin yhdessäkään aiemmista Batman-elokuvista. Elokuussa 2018 Reeves kertoi käsikirjoitusluonnoksensa olevan melkein valmis ja että kuvaukset alkaisivat keväällä 2019. Affleck on mukama projektissa tuottajana Johnsin kanssa, mutta ei palaa Batmanin näyttelijäksi. Syyskussa 2018 Reeves sai ensimmäisen käsikirjoitusluonnoksensa valmiiksi ja Warner Bros. otti sen hyvin vastaan, lopullisten luonnostelman tullessa valmiiksi tammikuussa 2019. Elokuvassa tulee esiintymään lukuisia Batmanin vihollisia, mukaan lukien Oswald Cobblepot / Pingviini, ja kuvausten suunnitellaan alkavan marraskuussa 2019. Elokuvan suunniteltu ensi-ilta on 25. kesäkuuta 2021.

title: Batman elokuvissa

text: Batman on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen supersankari, jonka on luonut Bob Kane. Batman on esiintynyt useissa elokuvissa sen synnystä lähtien. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran 1940-luvun sarjafilmeissä Batman ja Batman and Robin. Tämän jälkeen hahmo esiintyi vuoden 1966 elokuvassa Batman, joka oli sovitus 1960-luvun samannimisestä televisiosarjasta, jossa pääosia näyttelivät Adam West ja Burt Ward. 1980-luvun lopulla Warner Bros. alkoi tuottaa hahmoon perustuvia elokuvia alkaen vuoden 1989 elokuvasta Batman, jonka ohjasi Tim Burton ja jossa Batmania esitti Michael Keaton. Burton ja Keaton jatkoivat sen jatko-osassa Batman – paluu, joka sai ensi-iltansa vuonna 1992. Joel Schumacher ohjasi vuoden 1995 elokuvan Batman Forever, jossa Batmania esitti Val Kilmer, ja vuoden 1997 elokuvan Batman & Robin, jonka pääosassa oli George Clooney. Batman & Robin sai huonon vastaanoton, ja Batman-elokuvien tuotanto lopetettiin toistaiseksi.

title: Batman elokuvissa

text: Elokuvasarja käynnistettiin uudelleen vuonna 2005 Christopher Nolanin ohjaaman Batman Beginsin myötä. Elokuva sai kaksi jatko-osaa, Yön ritari vuonna 2008, ja Yön ritarin paluu vuonna 2012. Trilogiassa Batmania esitti Christian Bale. Viimeisin Batmanin näyttelijä tulee olemaan Ben Affleck, joka näyttelee vuonna 2016 elokuvassa Batman v Superman: Dawn of Justice. Se kuuluu DC Comicsin uuteen elokuvauniversumiin Worlds of DC, jossa Affleck uusi Batmanin roolin myös vuonna 2017 elokuvassa Justice League 2017. Samaan universumiin sijoittuu myös Matt Reevesin ohjaama elokuva The Batman, joka saa ensi-iltansa vuonna 2021 ja johon etsitään uutta näyttelijää esittämään nuorempaa versiota Bruce Waynea.

title: Batman elokuvissa

text: Warner Bros. palkkasi Christopher Nolanin ja David S. Goyerin käsikirjoittamaan Batman Beginsin sen jälkeen kun Joss Whedonin ehdottama Batman-elokuva hylättiin vuonna 2002. He tähtäsivät synkempään ja realistisempaan sävyyn ihmisyyden ja realismin ollessa elokuvan pohjana. Christian Bale näytteli Batmania, Liam Neeson esitti Ra’s al Ghulia ja Cillian Murphy Linnunpelätintä. Katie Holmes esitti elokuvaan luotua Bruce Waynen mielitiettyä Rachel Dawesia. Michael Caine näytteli Alfredia ja Gary Oldman esitti Jim Gordonia.[10]

title: Batman: Under the Red Hood

text:
Batman saapuu kujalle Punahupun viestin myötä, jossa kaksikko kohtaa ja ryhtyy tappelemaan toisiaan vastaan. Pitkän tappelun päätteeksi he ovat siirtyneet katolle, jossa Punahuppu paljastaa naamansa ja olevansa Jason Todd. Taistelu lopulta siirtyy rakennukseen, jonne Punahuppu on teljennyt Jokerin. Samalla hän vaatii selitystä miksi Batman ei ole tappanut Jokeria, edes sen vuoksi mitä se on tehnyt useille ihmisille ja ystäville. Batmanin kertoessa sen olevan liian helppoa, eikä enää tappamisen jälkeen olisi samanlainen. Punahuppu ei kuitenkaan hyväksy vastausta ja uhkaa Jokeria aseella, heittäen samalla Batmanille aseen pakottamalla tappamaan Jokerin tai hän tappaa rikollisen itse. Batman ei kuitenkaan suostu tekemään sitä ja kääntyy pois. Punahuppu yrittääkin ampua selkänsä kääntänyttä Batmania, joka kuitenkin onnistuu väistämään luodin ja heittämään batarangilla Punahupulta aseen pois. Samassa Punahuppu on jo järjestänyt tilanteen etukäteen ja virittänyt aikapommin, jonka seurauksena rakennus räjähtää. Batman ja Jokeri selviävät hengissä, mutta Punahupusta ei jää havaintoa.
Elokuvan tarina perustuu Judd Winickin tekemään samannimiseen sarjakuvaan. Winick halusi, että siitä tehtäisiin myös elokuva, kun hän kuuli Warner Bros. Animationin projektista tuottaa erityisesti tiettyihin sarjakuviin pohjautuvia elokuvia. Winick onnistui kuvailemaan puhelimessa elokuvan juonen rakenteen muun muassa Bruce Timmille siten, että tarina voitaisiin kertoa noin 75 minuutissa ja sai luvan käsikirjoittaa elokuvan käsikirjoituksen.

title: Batman

text: "Batman & Robin" sai ensi-iltansa vuonna 1997. Studio vaati, että koska "Batman Forever" oli onnistuneesti siirtänyt Batmanin lapsiystävällisempään suuntaan, päätettiin jatko-osasta tehdä vielä lapsellisempi. Batmanin rooliin palkattiin George Clooney, joka allekirjoitti kolmen elokuvan sopimuksen. Chris O’Donnell jatkoi Robinin roolissa. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 238 miljoonaa dollaria, mutta elokuvan budjettiin (125 miljoonaa dollaria) verrattuna tuotto ei ollut Warner Bros.'n mielestä riittävä. Elokuvaa oli sarjakuvafanien mielestä inspiroinut enemmän 1960-luvun "Batman"-televisiosarja, kuin sarjakuvat. "Batman & Robin" -elokuvalle suunniteltu jatko-osa "Batman Triumphant" päätettiin hylätä odotettua heikomman taloudellisen tuloksen ja arvostelijoiden kritiikin vuoksi.

title: Batman

text: Batmanin varhainen, pulp-vaikutteinen kuvaus alkoi pehmentyä alkaen "Detective Comicsin" numerosta 38, jossa Batmanin apuri Robin teki ensiesiintymisensä. Robinin tuominen sarjakuviin perusteltiin sillä, että Batman tarvitsi rinnalleen Sherlock Holmes -tarinoiden tohtori Watsonin kaltaisen apurin, jonka kanssa Batman voisi keskustella. Vaikka Bob Kane olisi mieluummin pitänyt Batmanin yksinäisenä hahmona, sarjakuvien myynti läheskaksinkertaistui. Robinin ensiesiintymisen seurauksena myös muihin sarjakuviin alkoi ilmaantua niin kutsuttuja ”lapsiapureita.” "Batman" -sarjakuvalehden ensimmäisessä numerossa ensiesiintymisensä tekivät Batmanin pitkäaikaisimmat viholliset Kissanainen ja Jokeri. Lisäksi se oli merkittävä julkaisu, koska lehden tarinassa Batman ampuu hirviömäisiä jättiläisiä kuoliaaksi. Tarinan seurauksena toimittaja Whitney Ellsworth julisti nopeasti, ettei Batman enää saisi käyttää aseita tai tappaa.

title: Batman Begins

text: "Batman Begins" ei liity juonellisesti Tim Burtonin vuonna 1989 aloittamaan Batman-elokuvasarjaan, vaan aloittaa kokonaan uuden juonen, joka kuvaa Batmania realistisemmasta näkökulmasta. Elokuvasta on myös tehty synkempi ja vakavahenkisempi kuin edeltäjistään. "Batman Begins" on Internet Movie Databasessa 250:n parhaan elokuvan listalla. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana parhaan kuvauksen kategoriassa.

title: DC-universumi – alkuperäiset animaatioelokuvat

text: Viralliseksi nimeksi annettu "Superman/Batman: Public Enemies" -elokuva oli aluksi huhuttu perustuvan samannimiseen "Superman/Batman" -sarjakuvaan ja erityisesti Jeph Loebin käsikirjoittamiin tarinoihin. Sitä se myös oli ja elokuvan juoni keskittyi pääpiirteisesti Superman/Batman sarjakuvan kuuteen ensimmäiseen numeroon, jossa Teräsmies ja Batman joutuvat tekemään yhteistyötä, kun Yhdysvaltain presidentti Lex Luthor käyttää hyväkseen tulevan kryptoniitti-asteroidin lähestymisen maaplaneetalle lavastaakseen Teräsmiehen syylliseksi ja julistaa miljardin dollarin löytöpalkkion Teräsmiehestä ja hänen ”apulaisestaan” Batmanista. Tämän myötä supersankarit ja superrikolliset ryhtyvät jahtaamaan kaksikkoa, joiden täytyy tehdä yhteistyötä ja hakea lisäapua pysäyttääkseen asteroidin, sekä paljastaa Luthorin salajuonen valloittaa enemmän kuin Pohjois-Amerikan."Superman/Batman: Public Enemies" Direct-To-Video Animated Feature Title Confirmed Viitattu 16.3.2009 Elokuva julkaistiin 29. syyskuuta 2009 ja se herätti huomiota ääniroolien valinnoillaan, kun 1990-luvulla Batmanin ja Teräsmiehen omissa animaatiosarjoissa ääninäyttelleet Kevin Conroy, Tim Daly, sekä Lex Luthorin roolissa tuolloin toiminut Clancy Brown uusivat tutut roolinsa. Mukaan oli otettu edellisten elokuvien tavoin tunnettuja näyttelijöitä, kuten "Täydellisistä naisista" tuttu Ricardo Antonio Chavira, Smallvillessa näytellyt Allison Mack, sekä CCH Pounder ja LeVar Burton. Elokuvan ohjasi Sam Liu ja käsikirjoitti Stan Berkowitz.

title: Kissanainen

text: Vuonna 1977 tehdyssä animaatiosarja: The New Adventures of Batmanissä kissanaisen äänenä toimii Melendy Britt. Adrienne Barbeau toimii Kissanaisen äänenä vuoden 1992 Batman-animaatiosarjassa, sitä seuranneessa jatkosarjassa The New Batman Adventures (1997) ja spin-off-elokuvassa Batman: Salaperäinen Batwoman (2003). Gina Gershon toimii Kissanaisen äänenä vuoden 2004 Batmanissä. Vuonna 2009 julkaistussa animaatiosarjassa Batman – pelottomat Kissanaisen äänenä toimii Kari Wahlgren. Vuonna 2011 julkaistussa animaatioelokuvassa Batman: Year One Kissanaiselle äänensä antoi Eliza Dushku.

title: Batman

text: Samaan aikaan Batman teki vierasroolin marraskuussa 2010 alkaneessa "Young Justicessa", jossa Batmanin rooli on toimia mentorina ja tehtävien jakajana nuorille sankareille. Bruce Greenwood toimi hahmon äänenä oltuaan sitä ennen samaisessa roolissa elokuvassa "". Vuonna 2012 Kevin Conroy uusi jälleen roolinsa Batmanina elokuvassa "", jossa hahmolla oli keskeinen rooli.

title: Batman elokuvissa

text: Burton ohjasi Batmanin jatko-osan ja Keaton jatkoi Batmanin roolissa. Kissanaista näytteli Michelle Pfeiffer ja Pingviiniä Danny DeVito. Elokuva tuotti vähemmän lipputuloja kuin edeltäjänsä, mutta sai silti hyvän vastaanoton kriitikoilta.[6][7]

title: Batman elokuvissa

text: Kolmas ja viimenen Nolanin ohjaamista Batman-elokuvista keskittyi Batmanin taisteluun Tom Hardyn näyttelemää Banea vastaan. Anne Hathaway esittää Selina Kylea, Joseph Gordon-Levitt näyttelee John Blakea ja Marion Cotillard näyttelee Miranda Tatea.

title: Batman

text: Batman-sarja herätettiin henkiin vuonna 2005, kun Christopher Nolan siirtyi ohjaajaksi. Hän oli myös mukana käsikirjoittamassa elokuvaa. Batmanin rooliin valittiin Christian Bale, josta tuli ensimmäinen ei-yhdysvaltalainen Batmanin esittäjä. Nolanin elokuvassa Batmanin ulkoasu uudistettiin täysin, ja esimerkiksi Batmobilen ulkonäkö koki täyden muutoksen. Nolan siirsi rohkeasti sarjan pois sarjakuvamaailmasta ja loi realistisen Batman-elokuvan, joka sai nimekseen "Batman Begins". Tarinassa siirryttiin takaisin alkuun, ja kerrottiin kuinka Bruce Waynesta tuli Batman. Elokuva sai hyviä arvosteluja ja tuotti maailmanlaajuisesti 371 miljoonaa dollaria, jolla siitä tuli siihen asti toiseksi eniten tuottanut Batman-elokuva.

title: Worlds of DC

text: Akiva Goldsmanin käsikirjoittamassa, mutta tuottamatta jäännessä "Batman vs. Superman" -elokuvassa Bruce Wayne palasi eläkkeeltä viiden vuoden jälkeen Batmaniksi ja joutui taisteluun Teräsmiestä vastaan. Christian Bale, jota harkittiin pääosaan Darren Aronofskyin "" -elokuvasovitukseen, sai samanaikaisesti pyynnön Teräsmiehen rooliin. Wolfgang Petersen, joka oli kiinnitetty ohjaajaksi, vahvisti haastattelussa vuonna 2010, että ainut toinen Teräsmiehen rooliin harkittu näyttelijä oli Josh Hartnett. Warner Bros. lakkautti elokuvan tuotannon keskittyäkseen erillisiin Teräsmies- ja Batman-projekteihin, kun J. J. Abrams oli toimittanut käsikirjoituksen elokuvalle nimeltä "Superman: Flyby". Christopher Nolan valitsi myöhemmin Balen Batmanin rooliin elokuvassa "Batman Begins".


query: Minä vuonna Rotuaari on perustettu?

title: Rotuaari

text: Rotuaari on Oulun ydinkeskustan kävelykatu. Kirkkokadun osa välillä Saaristonkatu–Pakkahuoneenkatu muutettiin kävelykaduksi kesällä 1987. Kävelykatuideaa oli kokeiltu Kirkkokadulla aiemminkin, syksyllä 1967, tällöin kadun nimenä oli Viisristi, mutta kauppiaiden vastustuksen vuoksi kokeilua ei jatkettu. Kadun nimestä järjestetyn nimikilpailun voitti Matti Kessin nimiehdotus Rotuaari. Rotuaari on vanha oululainen murresana ranskan kielen jalkakäytävää (trottoir) tarkoittavasta sanasta.[1]

title: Rotuaari

text: Rotuaarin kivipallo on tunnettu muuallakin kuin Oulussa. Rotuaarin pallona yleisesti tunnettu teos on Seppo Valjuksen suunnittelema keskusaukion kaivohuoneveistos.

title: Rotuaari Piknik

text: Esimerkiksi vuonna 2007 festivaaleille osallistui 7 300 maksanutta vierasta. Esiintyjinä olivat muun muassa Martti Servo & Napander, Apulanta ja Irina.

title: Rotuaari Piknik

text: Rotuaari Piknik on Oulussa vuosittain järjestettävä musiikkitapahtuma. Festivaali järjestetään kaupungin keskustassa kävelykatu Rotuaarilla. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1999, yleensä kolmi- tai nelipäiväisenä heinäkuun alussa.

title: PanOULU

text: Vuosina 2008–2009 panOULU-verkko oli tarkoitus laajentaa seudulliseksi. Vuonna 2010 siitä oli kehittymässä seudullinen kokonaisuus, joka kattoi reilusti yli tuhat tukiasemaa. Tulevaisuudessa verkon on tarkoitus kattaa ennen kaikkea julkiset tilat, kuten kaupungin laitokset, Rotuaari sekä yhteistyökumppanien, kuten yliopiston ja VTT:n, tilat.

title: Oulun keskusaukio

text: Keskusaukio toimi pysäköintialueena kunnes kävelykatu Rotuaari rakennettiin. Aukion keskellä on arkkitehti Seppo Valjuksen suunnittelema suihkulähde "Keskusaukion kaivohuone" (1989), joka paremmin tunnetaan nimellä "Rotuaarin pallo".

title: Eläinten päivä

text: Kuopion ja Lahden toreilla Animalia järjesti infopöydän, Oulun rotuaarilla jaettiin esitteitä sekä Tampereen vanhalla kirjastotalolla järjestettiin "Kohti eläinystävällistä tulevaisuutta" -tapahtuma.

title: Suomen vastarintaliike

text: kolme järjestöön kuuluvaa miestä oli huhtikuussa 2011 jakamassa lentolehtisiä Oulun Rotuaarilla, kun he hyökkäsivät Kokoomuksen järjestösihteerin kimppuun. Poliisi joutui käyttämään pippurisumutinta ja etälamautinta luotiliiveillä varustautuneiden miesten taltuttamiseksi. Järjestön johtaja Juuso Tahvanainen tuomittiin kokoomusaktiivin pahoinpitelystä Oulussa huhtikuussa 2011.

title: Kauppurienkatu

text: Kauppurienkadun alkupää Isokadulle asti on Oulun kävelykatualuetta Rotuaaria. Sen varrella on useita ravintoloita kuten Ravintola Matala ja Ravintola Kaarlenholvi. Kävelykatualueelle Kauppurienkadun varteen sijoittui myös Stockmannin Oulun tavaratalo.

title: Kirkkokatu 10 (Oulu)

text: Kirkkokatu 10, Oulun kaupungin säästöpankin (Uleåborgs Stads Sparbank) rakennuttama liike- ja asuinkerrostalo, sijaitsee Rotuaarin varrella Pokkisen kaupunginosassa Oulussa. Rakennuksen katutason pankkitoissa on toiminut Säästöpankki Optia vuodesta 2000.

title: Kauppakortteli Pekuri

text: Kauppakortteli Pekuri on Oulun keskustassa kävelykatu Rotuaarin varrella sijaitseva kauppakeskus. Kauppakeskuksessa toimii muun muassa K-Supermarket, Alko ja Robert’s Coffee. Kauppakeskuksen avajaiset vietettiin 22. helmikuuta 2018.

title: Rotuaari

text: Nykyään Rotuaariin kuuluu myös osa Kauppurienkadusta. Tällä hetkellä Rotuaaria ollaan laajentamassa Isokadulle.

title: Pokkinen

text: Alueella sijaitsevat muun muassa Oulun kaupungintalo, Oulun lääninhallitus sekä Oulun tuomiokirkko. Alue on liikekeskus, jossa on muun muassa Kauppakeskus Valkea sekä hotelleja, ravintoloita ja elokuvateattereita. Kaupungin sydän, Kirkkokatua ja Kauppurienkatua pitkin kulkeva kävelykatu Rotuaari, halkaisee alueen. Franzenin puiston ympäröimä Oulun vanha monumentaalikeskus sijaitsee Pokkisella.

title: Rotuaari Piknik

text: Rotuaari Piknikin järjestää Pro Piknik Festivals Oy ja promoottorina toimii Ilpo Sulkala.

title: Katri Antell

text: Antellin kahvilatoiminta Oulussa sai alkunsa vuonna 1899. Antellilla on kuusi kahvilaa, jotka sijaitsevat Oulun Rotuaarilla, Poratiellä Höyhtyällä, Satamatiellä Toppilassa, Voimatiellä Kempeleessä, Rovaniemen Sampokeskuksessa sekä Oulun Kalevankulmassa. Osa toimipisteistä palvelee myös leipomomyymälöinä.

title: Meiju Niskala

text: Vuonna 2014 Niskala toteutti työryhmänsä kanssa viikon kestäneen Olennaistamo-yhteisötaideteoksen Oulun Rotuaarille. Teos kehotti ohikulkijoita pysähtymään, ajattelemaan mikä on olennaista ja jakamaan ajatukset muiden kanssa.

title: Rotuaari

text: Luokka:Oulun kadut Luokka:Oulun nähtävyydet Luokka:Pokkinen

title: Matias Keskinen

text: Matias Keskinen (22. tammikuuta 1922 Petäjävesi – 3. elokuuta 1997 Vuolijoki) oli suomalainen kansantaiteilija, valokuvaaja, elokuvantekijä ja kuvanveistäjä. Hänen tunnetuin teoksensa oli presidentti Urho Kekkosen päätä esittänyt 20 tonnin painoinen ja kolme metriä korkea betonipatsas, joka rikkoontui vuonna 1989 kun sitä oltiin siirtämässä pois Oulun Rotuaarilla pidetystä näyttelystä. Keskinen valmisti myös useita Kekkosta esittäviä pienoispatsaita.

title: Oulun keskusaukio

text: Oulun keskusaukio on aukio Oulun keskustassa Pakkahuoneenkadun ja Kirkkokadun risteyksessä. Aukio kuuluu osana kävelykatu Rotuaariin.

title: Stockmannin Oulun tavaratalo

text: Tavaratalo sijaitsi Oulun Rotuaarilla osoitteessa Kirkkokatu 14.

title: Kirkkokatu (Oulu)

text: Kirkkokatu on Isokadun ohella Oulun keskustan tärkeimpiä kauppakatuja. Pakkahuoneenkadun ja Saaristonkadun välinen osuus on osa kävelykatu Rotuaaria. Kirkkokadun varrella sijaitsevat myös Oulun tuomiokirkko ja Oulun kaupungintalo sekä Franzénin, Snellmanin, Mannerheimin, Heinätorin ja Kyösti Kallion puistot.

title: Café Kuluma

text: Café Kuluma on oululainen juomaravintola, joka on perustettu keväällä 2004. Kuluma sijaitsee Oulun keskustassa kävelykatu Rotuaarin varrella. Ravintola on tullut tunnetuksi erityisesti liekitetyistä drinkeistään.

title: Oulun Rotuaarin Pallo

text: Oulun Rotuaarin Pallo (lyh. ORPa) on vuonna 2004 perustettu oululainen urheiluseura, jolla on toimintaa jalkapallossa ja jääkiekossa. Seura perustettiin nimellä Oulun Palloseura Juniorit, mutta siirtyi nykyisen nimen käyttämiseen vuonna 2013.

title: Valkosipuliyö

text: Valkosipuliyö oli vuosina 1990–2007 Oulussa Rotuaarilla ja kauppatorilla vuosittain heinäkuussa järjestetty valkosipulin ystävien ja valkosipuliruokien tapahtuma. Tapahtumaa olivat järjestämässä Oulun kaupungin lisäksi muun muassa Oulun liikekeskustan ravintolat ja kauppiaat. Valkosipuliruokien lisäksi tapahtumassa oli musiikkiesityksiä ja tansseja. Valkosipuliyön järjestivät ensimmäisen kerran vuonna 1990 Hemmo Kuuranhalla ja Oulun Valakolöökiseura ry. Tapahtumassa valittiin vuosittain myös "valkosipulikonossööri" eli -vaikuttaja. Vuosittain tapahtumassa vieraili noin 50 000 kävijää.

title: Pekurinkulma

text: Pekurinkulma on Oulun Pokkisen kaupunginosassa, kävelykatu Rotuaarin varrella sijaitseva liike- ja toimistorakennus. Jugendtyylisen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Valter Thomé vuonna 1910, Pohjoismaiden yhdyspankille (PYP). Rakennusta laajennettiin vuonna 1991.

title: Futura – Tuntematon

text: Veistos oli toisen kerran esillä "Oulun veistoskatu" -näyttelyssä kävelykatu Rotuaarilla 18.7.–20.9.1987, josta se hankittiin Oulun kaupungin kokoelmiin. Muut vuoden 1987 "Oulun veistoskatu" -näyttelyyn kutsutut kuvanveistäjät olivat: Radoslav Gryta, Veikko Hirvimäki, Kari Huhtamo, Pekka Kauhanen, Laila Pullinen, Terho Sakki, Hannu Siren, Ossi Somma ja Nina Terno.

title: Rotuaari

text: Aiemmin Rotuaari tunnettiin useilla eri nimillä. Nimitys Lihatiski katosi, kun tästä alun perin Saaristonkadun ja Pakkahuoneenkadun välillä kulkevasta Kirkkokadun osasta lanseerattiin kävelykatu.

title: Oulun Rotuaarin Pallo

text:
Seuran miesten jalkapallojoukkue nousi Suomen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Kakkoseen kaudeksi 2013. Joukkue sijoittui kaudella 2012 Pohjois-Suomen Kolmosessa toiseksi Tervareiden jälkeen ja sai paikan Kakkoseen täydennysmenettelyn kautta FC Santa Clausin tehtyä konkurssin.
Vuosina 2009–2013 seuralla oli myös nyrkkeilyjaosto.

title: Futura – Tuntematon

text: Veistoksen sijoituspaikaksi suunniteltiin kävelykatu Rotuaaria, mutta kuvataidelautakunta ja kaavoitusosasto siirsivät sen Oulun linja-autoasemalle Vaaran kaupunginosaan tammikuussa 1988. Sekä taiteilija että veistoskatutoimikunta valittivat päätöksestä, mutta kaupunginhallitus päätti syksyllä 1989, että veistos jää linja-autoaseman tuntumaan.

title: Potnapekka

text: Potnapekan molemmat reitit alkavat kaupungin keskustasta, kävelykatu Rotuaarilta. Kiertoajelu kestää noin tunnin.


query: Missä Charles Piazzi Smyth syntyi?

title: Charles Piazzi Smyth

text: Charles Piazzi Smyth (3. tammikuuta 1819 Napoli – 21. helmikuuta 1900 Ripon[1]) oli brittiläinen tähtitieteilijä. Hän oli Royal Societyn jäsen ja vuosina 1846–1888 myös Skotlannin Astronomer Royal. Hänen tunnetaan monista keksinnöistään tähtitieteen alalla, mutta myös pseudotieteellisistä Gizan Suurta pyramidia koskevista teorioistaan.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Piazzi Smythin veljiä olivat Warington Wilkinson Smyth ja Henry Augustus Smyth. Hänen sisariaan olivat Henrietta Grace Smyth, joka meni naimisiin teologi ja matemaatikko Baden Powellin kanssa ja josta tuli Robert Baden-Powellin, partioliikkeen perustajan äiti, sekä Georgiana Rosetta Smyth, William Henry Flowerin puoliso, ja Ellen Philadelphia Smyth.[24]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Pöly selvästikin keskittyi tietyille korkeuksille, ja niinpä Smyth päätti siirtyä Alta Vistalle 3300 metrin korkeuteen, korkeimmalle paikalle, jonne muulit kykenivät nousemaan. Hän päätti käyttää suurempaa Pattinsonin teleskooppia ja palasi Orotavalle hakemaan sen. Kun kolme laatikkoa oli liian raskaita, ne avattiin ja niiden sisältö purettiin kolmeen pienempään laatikkoon, jotka kuljetettiin seitsemän vahvan hevosen voimin. Kun teleskooppi näin oli saatu kuljetetuksi perille, se saatiin nopeasti kootuksi. Airyn kiekko näkyi selvästi, ja Smyth teki monia kriittisiä havaintoja ja hienoja piirroksia. He viettivät paikalla kuukauden, jonka aikana he yhtenä päivänä myös kiipesivät Teiden huipulle 3700 metrin korkeuteen.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Tällaisia teorioita Smyth esitti ainoastaan Kheopsin pyramidista. Kaikki muut Egyptin pyramidit olivat hänen mukaansa vain siitä myöhemmin tehtyjä pakanallisia jäljitelmiä, joiden rakentajat eivät olleet ymmärtäneet suuren pyramidin merkitystä.[8]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smythin mukaan on nimetty Piazzi Smyth -niminen Kuun kraatteri.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smythin teoriat pyramidin profetioista omaksui Charles Taze Russell muun muassa teoksessaan Studies in the Scriptures. Russell perusti Raamatuntutkioiden seuran, josta Jehovan todistajien liike myöhemmin sai alkunsa. Osittain Smythin teorioihin perustuen Russell väitti, että Kristuksen toinen tuleminen oli tapahtunut kaikessa hiljaisuudessa jo vuonna 1884 ilman, että sitä huomattiin, ja että tuhatvuotinen valtakunta alkaisi vuonna 1914.[14] Russellin seuraaja Joseph Franklin Rutherford kuitenkin julisti vuonna 1928 pyramidologian Raamatun vastaiseksi.[22]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Hermann A. Brück| title = The Story of Astronomy in Edinburgh| location = Edinburgh| publisher = Edinburgh Univ. Press| year = 1983}} Citation error, replace with{{cite book| author = Hermann Alexander Brück, Mary T. Brück| title = The Peripatetic Astronomer: The Life of Charles Piazzi Smyth| location = Bristol| publisher = A. Hilger| year = 1988| id = ISBN 978-0-85274-420-8}} Citation error, replace with{{cite book| author = Warner Brian| title = Charles Piazzi Smyth, Astronomer-Artist, his Cape years 1835 - 1845| location = Kapkaupunki| publisher = A.A.Balkema| year = 1983}}

title: Charles Piazzi Smyth

text: Tällä ja kaikilla hänen myöhemmillä matkoillaan oli mukana myös hänen vaimonsa, jonka kanssa hän oli edellisenä vuonna mennyt naimisiin. Saavuttuaan vuonna 1856 Teneriffalle hän ensin leiriytyi Mount Guajaralle, 2700 metrin korkuiselle huipulle 6,4 kilometriä Teidestä etelään. Mount Guajara on saaren muita huippuja korkeampi, eikä siellä ole tulivuoritoimintaa. Kaikki tarvikkeet kuljetettiin vuorelle muulien avulla lukuun ottamatta Pattinsonin teleskooppia, joka oli aivan liian suurikokoinen muulin kuljetettavaksi. Smythit viettivät huipulla kuukauden tehden tähtitieteellisiä, meteorologisia ja geologisia havaintoja. Sheepshanksin 9 cm:n teleskoopilla hän näki tähdet paljon vakaammin ja paljon kirkkaampina kuin Edinburghissa. Hän teki myös ensimmäiset havainnot Kuusta tulevasta lämmöstä.[7] Niitä kuitenkin häiritsivät toistuvasti horisontissa näkyneet pölypilvet. Mutta silloinkin kun pölyä oli eniten, näkyvyys zeniitissä oli parempi kuin Edinburghissa.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smyth kävi kirjeenvaihtoa pyramidologi John Taylorin kanssa, joka teki häneen suuren vaikutuksen. Vuonna 1859 ilmestyneessä kirjassaan The Great Pyramid: Why Was It Build? & Who Built It? ("Suuri pyramidi: Miksi se rakennettiin ja kuka rakensi sen?") Taylor esitti, että Raamatun Nooa suunnitteli Suuren pyramidin ja johti sen rakennustöitä.[8] Kun Royal Society kieltäytyi myöntämästä hänelle apurahaa, hän liittyi Egyptiin lähteneeseen retkikuntaan voidakseen mitata Suuren pyramidin kaikki pinnat ja sivut. Hän otti mukaansa tarpeelliset välineet mitatakseen kivien koot, eri pintojen väliset kulmat kuten alas johtavan käytävän kaltevuuskulman, sekä varta vasten suunnitellun kameran sekä pyramidin sisä- että ulkopuolen valokuvaamiseksi. Hän otti mukaansa myös muita laitteita suorittaakseen tähtitieteellisiä laskelmia ja määrittääkseen pyramidin sijaintipaikan maantieteellisen pituuden ja leveyden.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Vuonna 1857 Smyth valittiin Royal Societyn jäseneksi.[26] Vuonna 1859 hänet nimitettiin myös Skotlannin insinöörien ja laivanrakentajien instituutin () kunniajäseneksi.[27]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Vuosina 1871–1872 Smyth tutki revontulien ja eläinratavalon spektrejä. Hän suositteli myös sadejuovien käyttöä sään ennustamiseen.[1] Yhdessä Alexander Stewart Herschelin kanssa hän löysi hiilimonoksidin lähettämien säteiden välisen harmonisen suhteen.[1] Smyth osoitti myös, että osa havaituista Auringon spektrin viivoista onkin peräisin Maan ilmakehästä.[2] Vuosina 1877–1878 hän konstruoi Lissabonissa kaaviokuvan Auringon spektristä, ja tästä työstään hän sai Makdougall Brisbanen palkinnon vuonna 1880.[1] Smyth jatkoi spektroskooppisia havaintojaan vielä Madeiralla vuonna 1880 ja Winchesterissä vuonna 1884.[1]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smyth kannatti vakaumuksellisesti angloisraelismia eli käsitystä, että nykyiset englantilaiset ovat muinaisten Israelin kadonneiden heimojen jälkeläisiä.[8] Tästä syystä ja koska hänen mukaansa tuuma oli Jumalan antama ikivanha mittayksikkö, joka oli pysynyt Englannissa käytössä kautta aikojen muuttuen suuruudeltaan vain tuhannesosan verran alkuperäisestä "pyramidituumasta", hän vastusti ankarasti Britanniassakin jo hänen aikanaan vireillä ollutta siirtymistä metrijärjestelmään.[6] Metrijärjestelmää hän piti ranskalaisten ateististen radikaalien hengentuotteena. Tämän käsityksen hän toi esille monissa teoksissaan.[20]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smyth väitti myös, että pyramidiin oli koodattu suuri joukko profetioita , joita voitaisiin tulkita mittaamalla se yksityiskohtaisesti. Hänen mukaansa maailmanhistorian tärkeimmät tapahtumat olivat luettavissa pyramidin käytävistä siten, että yksi pyramidituuma vastasi aina tuhatta vuotta.[14] Pyramidin mittasuhteiden perusteella hän muun muassa ennusti, että Kristuksen toinen tuleminen tapahtuisi joko vuonna 1881, 1911 tai 1936 ja että tuomiopäivä olisi vuonna 1953.[12]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Charles Piazzi Smyth syntyi Napolissa, Italiassa, amiraali William Henry Smythin ja hänen vaimonsa Annarellan pojaksi. Piazzi -nimen hän sai kumminsa, italialaisen tähtitieteilijä Giuseppe Piazzin mukaan, johon hänen isänsä oli tutustunut Palermossa palvellessaan Britannian laivastossa Välimerellä.[1] Myöhemmin hänen isänsä muutti Bedfordiin ja perusti sinne observatorion, jossa Piazzi Smyth oppi tähtitieteen ensimmäiset perusteet.[1] Hän kävi Bedford Schoolia 16-vuotiaaksi saakka, minkä jälkeen hän lähti Etelä-Afrikkaan sikäläisen observatorion johtajana toimineen Thomas Maclearin apulaiseksi.[2] Hän teki Hyväntoivonniemellä havaintoja Halleyn komeetan ja vuoden 1843 suuresta komeetasta. Hän osallistui aktiivisesti myös Nicolas Louis de Lacaillen meridiaanikaaren tarkistamiseen ja jatkamiseen.[1]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smyth kirjoitti matkastaan myös yleistajuisen teoksen "Teneriffe, an astronomers Experiment". Se oli ensimmäinen kirja, jonka kuvituksena koskaan on käytetty stereoskooppisia valokuvia eli stereogrammeja. Siinä oli 20 Teneriffalla kollodiumprosessilla otettua stereogrammia. Tuohon aikaan oli jo myynnissä myös stereoskooppeja, joiden avulla näitä kuvia voitiin katsella kolmiulotteisina irrottamatta niitä kirjasta.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smyth väitti, että pyramidituuma oli Jumalan antama mittayksikkö, joka oli pysynyt käytössä vuosisatoja Seemin, Nooan pojan ajoista saakka, ja että pyramidin arkkitehtien oli täytynyt toimia Jumalan ohjauksessa.[11] Tämän tueksi Smyth sanoi, että mitatessaan pyramidia hän oli todennut sen ympärysmitan kyynäröinä olevan yhtä suuri kuin tuhat kertaa vuoden päivien lukumäärä[11][12], ja lisäksi hän väitti Petrien aikaisemmin tekemien mittausten perusteella, että pyramidin alkuperäinen korkeus oli kutakuinkin tarkkaan yksi miljardisosa Maan ja Auringon välisestä etäisyydestä.[13][12].

title: Charles Piazzi Smyth

text: Vuonna 1845 Smyth nimittiin Astronomer Royaliksi Skotlantiin, toimipaikkanaan Calton Hill Observatory Edinburghissa, ja samana vuonna myös tähtitieteen professoriksi Edinburghin yliopistoon.[1] Pian hänen nimityksensä jälkeen observatorio asetettiin Yhdistyneen Kuningaskunnan valtiovarainministeriön valvonnan alaiseksi, ja kärsi pitkät ajat määrärahojen puutteesta. Tämän vuoksi Smyth teki suurimman osan tähtitieteellisistä tutkimuksistaan muualla. Calton Hill Observatoryssä hän kuitenkin saattoi päätökseen edeltäjänsä, Thomas James Hendersonin jo aloittamat havaintosarjat.[1] Vuonna 1853 Nelsonin muistomerkin huipulle Edinburghiin asennettiin Smythin johdolla aikapallo, jonka tehtävänä oli antaa aikamerkki Edinburghin satamassa olleille laivoille.[3] Vuonna 1861 alettiin sitä paitsi Edinburghin linnassa ampua tykinlaukaus aikapallon pudottua joka arkipäivä kello 1 ip.[4]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Taylorin teorioihin perustuen Smyth arveli, että hyksot olisivat olleet heprealaisia ja että sen lisäksi, että hyksot tunnetusti hallitsivat Egyptiä keskimmäisen ja uuden valtakunnan välisenä aikana, heitä olisi ollut Egyptissä paljon aikaisemminkin, 4. dynastian aikana,[15] eli jo ennen Abrahamin aikaa[16] Smythin mukaan suuri pyramidi olisi tuolloin rakennettu Raamatussakin mainitun[17] Melkisedekin johdolla.[18] Kun kuitenkin muinaisten egyptiläisten uskonto, sellaisena miksi se myöhemmin muotoutui, oli Smythin mukaan epäjumalanpalvonnan äärimmäinen muoto ja näin ollen Israelin monoteististen uskonnon äärimmäinen vastakohta, tämä seikka hänen mukaansa selitti sen, miksi egyptiläiset myöhemmin vihasivat Kheopsia, Suuren pyramidin rakennuttajaa, niin katkerasti kuin Herodotoksen Historiateoksestakin käy ilmi.[19]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Vuonna 1864 Smyth julkaisi kirjan Our Inheritance in the Great Pyramid ("Perintömme suuressa pyramidissa"). Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi siitä laajemman version nimellä The Great Pyramid: Its Secrets and Mysteries Revealed ("Suuri pyramidi: Sen salaisuudet ja mysteerit paljastettu"). Smyth väitti Gizan suuren pyramidin mittausten osoittaneen, että sen rakentajillaan oli ollut käytössä mittayksikkö, pyramidituuma, joka oli yhtä suuri kuin 1,001 brittiläistä tuumaa[9] (2,54254 cm), ja että pyramidin arkkitehdit selvästikin olivat käyttäneet sitä mittastandardina. Siitä hän johti muitakin mittayksiköitä, joita hän väitti sen rakentajien käyttäneen: suurempana yksikkönä olisi ollut pyhä kyynärä (cubit), joka oli 25 pyramidituumaa ja samalla suunnilleen 1/10000000 maapallon pyörimisakselin pituudesta[10] (63,5635 cm), tilavuusyksikkönä pyramidi-pint ja että jo sen rakennusaikana olisi tunnettu jopa lämpötila-asteikko.

title: Pyramidologia

text: Taylorin teorioiden vaikutuksesta Charles Piazzi Smyth, Skotlannin Astronomer Royal, ryhtyi tekemään pyramidista numerologisia laskelmia ja julkaisi ne vuonna 1864 kirjassaan "Our Inheritance in the Great Pyramid" ("Perintömme suuressa pyramidissa", jota vuonna 1867 seurasi "Life, and Work in the Great Pyramid" (Elämä ja työ suuressa pyramidissa"). Näissä teoksissan hän yhdisti pyramidologian angloisraelismiin eli käsitykseen, jonka mukaan englantilaiset ja mahdollisesti muutkin Länsi- ja Pohjois-Euroopan kansat olisivat Israelin kadonneiden heimojen jälkeläisiä. Smyth väitti myös ensimmäisenä, että brittiläinen yksikköjärjestelmä oli kehittynyt suoraan pyramidin rakentajien käyttämistä, minkä vuoksi brittiläinen tuuma eroaa vain hieman hänen olettamastaan pyramidituumasta.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Vuonna 1888 Smyth erosi Astronomer Royalin virasta vastalauseeksi observatorion alituiseen liian pienille määrärahoille ja vanhentuneille laitteille. Tapaus johti siihen, että Edinburghin kuninkaallinen observatorio oli kutakuinkin suljettuna, kunnes Crawfordin 26. jaarli James Lindsay lahjoitti sille uusia tähtitieteellisiä kojeita ja laajan kirjaston, Bibliotheca Lindesiana, jotta uusi observatorio voitaisiin perustaa. Tämän lahjoituksen ansioista Edinburghin uusi Kuninkaallinen observatorio voitiin avata Blackfordin kukkulalla vuonna 1896.[7] Erottuaan virastaan Smyth muutti Riponiin, jossa hän asui loppuelämänsä.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Vaikka Smythilla on nykyisten egyptologien keskuudessa huono maine, hän teki Gizassa myös paljon arvokasta työtä. Hän mittasi Kheopsin pyramidin tarkemmin kuin kukaan tutkija oli sitä aikaisemmin mitannut, ja hän ensimmäisenä valokuvasi sen sisällä olevia käytäviä magnesiumvalon avulla. Smyth sai aikaan monia piirustuksia ja laskelmia, jotka hän pian kokosi kirjoihinsa Our Inheritance in the Great Pyramid ja On the Antiquity of Intellectual Man (1868) sekä kolmiosaiseen kirjasarjaansa Life and Work at the Great Pyramid (1867). Näistä teoksista Royal Society of Edinburg myönsi hänelle kultamitalin, mutta vuonna 1874 Royal Society hylkäsi hänen tutkielmansa Kheopsin pyramidin rakenteesta, kuten se oli aikaisemmin hylännyt Taylorin tutkielman.[8] Hänen ajatustensa hylkääminen vaikutti osaltaan siihen, että hän vuonna 1888 erosi Astronomer Royalin virasta.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Amiraliteetti myönsi apurahan[1], ja Smyth sai myös monilta tahoilta tarvitsemiaan välineitä lainaksi. Robert Stephenson lainasi hänelle tutkimusmatkaa varten 140-tonnisen Titania -nimisen aluksen.[6] Hugh Pattinsonilta hän sai lainaksi Thomas Cooken rakentaman 18 cm:n teleskoopin suuntausympyröineen ja ohjaavine kelloineen. Kun Krimin sota oli vastikään päättynyt, armeija tarjoutui lainaamaan hänelle telttoja. Niitä hän ei kuitenkaan ottanut vastaan, koska hänellä oli jo makuualustalla varustettu teltta, jota hän oli käyttänyt Etelä-Afrikassa.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Kun Washingtonissa päätettiin vuonna 1884 pitää kansainvälinen meridiaanikonferenssi, jossa oli määrä sopia kansainvälisestä nollameridiaanista, Smyth ehdotti sellaiseksi Kheopsin pyramidin kautta kulkevaa meridiaania. Hän perusteli ehdotustaan, paitsi pyramidin suurella historiallisella merkityksellä, myös sillä, että meridiaani oli suuremmalta osaltaan mantereilla kuin juuri mikään muu meridiaani ja voitiin siksi mitata poikkeuksellisen tarkasti, minkä lisäksi sen etuna oli, että sen itä- ja länsipuolella asui suunnilleen yhtä suuri osa maapallon väestöstä. Lopuksi hän esitti valinnalle myös uskonnollisia perusteluja, sillä monien uskontojen yhteinen pyhä kaupunki Jerusalem sijaitsi melko lähellä tätä meridiaania.[21]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = Description of New or Improved Instruments for Navigation and Astronomy| location = Edinburgh| publisher = Neill & Co., Printers| year = 1855}} Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = Teneriffe, An Astronomer's Experiment: or, Specialities of a Residence Above the Clouds| location = Lontoo| publisher = L. Reeve| year = 1858| format = [ online version]}} Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = Three Cities in Russia| location = Lontoo| publisher = L. Reeve| year = 1862}} Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = The Our Inheritance in the Great Pyramid| location = Lontoo| publisher = A. Strahan| year = 1864| version = Julkaisseet myöhemmin uusina painoksina monet kustantajat, usein nimellä The Great Pyramid: Its Secrets and Mysteries Revealed| format = [ online version]}} Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = Life and Work at the Great Pyramid During the Months of January, February, March, and April, A.D. 1865; With a Discussion of the Facts Ascertained| location = Edinburgh| publisher = Edmonston and Douglas| year = 1867| format = [ online version]}} Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = On the Antiquity of Intellectual Man: From a Practical and Astronomical Point of View| location = Edinburgh| publisher = Edmonston and Douglas| year = 1868| format = [ online version]}} Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = Madeira Spectroscopic: Being a Revision of 21 Places in the Red Half of the Solar Visible Spectrum with a Rutherfurd Diffraction Grating, at Madeira ... During the Summer of 1881| location = Edinburgh| publisher = W. & A. K. Johnston| year = 1882}} Citation error, replace with{{cite book| author = Charles Piazzi Smyth| title = New Measures of the Great Pyramid| location = London| publisher = R. Banks| year = 1884}}

title: Charles Piazzi Smyth

text: Tieteellisiä havaintoja kuvailtiin raporteissa, jotka lähetettiin Amiraliteetin lordikomissionaarille ja Royal Societylle sekä julkaisuun "Astronomical Observations made at the Royal Observatory, Edinburgh", jossa ne julkaistiin vuonna 1863 niteessä XII ja saivat osakseen suurta huomiota. Piazzi Smyth pani näin alulle nykyisen käytännön sijoittaa teleskoopit korkealle vuorille, jossa vallitsevat parhaat havainto-olosuhteet.[6]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Luokka:Brittiläiset tähtitieteilijät Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Näennäishistoria Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1900 kuolleet

title: Charles Piazzi Smyth

text: Smyth kuoli vuonna 1900, ja hänet haudattiin St. John's Churchin kirkkomaalle Sharowiin lähelle Riponia. Hänen haudalleen pystytettiin pieni kivinen pyramidin muotoinen muistomerkki, jonka huipulla on risti.[25]

title: Charles Piazzi Smyth

text: Vuonna 1704 Isaac Newton kirjoitti teoksessaan Opticks, että rakennettiinpa kaukoputki miten tahansa, ilmakehän väreilyt aina häiritsevät tähtitieteellisiä havaintoja. Nämä häiriöt olivat kuitenkin pienimmillään silloin, kun ilma oli täysin tyyni ja selkeä, ja hän ehdotti, että kaukoputket oli sijoitettava korkealle vuoristoon suurimpien pilvien yläpuolelle.[5] Tätä ehdotusta ei kuitenkaan ollut missään toteutettu ennen vuotta 1856, jolloin Smyth anoi Amiraliteetilta 600 punnan apurahaa kaukoputken hankkimiseksi Teneriffan korkeimmille huipuille.[1], jossa hän saattoi selvittää kokeellisesti, oliko Newton ollut oikeassa. Etelä-Afrikassa hän olikin monena yönä tehnyt havaintoja vuorten huipuilta, mutta muutettuaan Edinburghiin hän oli pettyyt siellä vallinneisiin huonoihin havainto-olosuhteisiin.

title: Charles Piazzi Smyth

text: Piazzi Smyth itse meni vuonna 1855 naimisiin Jessica Duncanin (1812–1896), Thomas Duncanin kanssa.