query: Mitä kirjojen vapauttaminen tarkoittaa?

title: Bookcrossing

text: Bookcrossing on kansainvälinen ”kirjojen vapautusliike”, jonka toiminta perustuu yhdysvaltalaiseen internetsivustoon Bookcrossing.com. Bookcrossingin taustalla on se havainto, että useimmat kirjat (varsinkin romaanit) tulevat luetuiksi vain kerran ja päätyvät lopulta kirjahyllyn täytteeksi tai jopa jätteenkeräykseen. Perusajatuksena on tällaisten kirjojen antaminen toisten, aivan tuntemattomienkin, ihmisten luettavaksi. Yksinkertaisimmillaan tämä tapahtuu ”vapauttamalla” kirja eli jättämällä se julkiselle paikalle kenen tahansa kiinnostuneen poimittavaksi.[1] Jos kirjan rekisteröi BookCrossing-sivustolla, sille saa oman kirjaan merkittävän tunnuskoodin (BCID-tunnus), ja juuri tämän kirjan kulkua maailmalla voi jatkossa halutessaan seurata koodin ja sivuston avulla. Sivuston käyttö on maksutonta ja anonyymiä. Kirjojen vapauttamisen lisäksi bookcrossingin yhteydessä harrastetaan nykyisin monenlaista kirjoihin ja lukemiseen liittyvää oheistoimintaa, ja kirjoja siirtyy bookcrossing-harrastajien (eli bookcrossaajien tai bookcrossareiden) kesken paljon myös suoraan kädestä käteen.

title: Teosofia

text: Uskontotieteen näkökulmasta on esitetty teosofian synnyn ja leviämisen syistä useita teorioita. Blavatskyn motiiveiksi on mainittu itämaisen filosofian tuominen länteen, kristinuskon vastustaminen, hindulaisten käännyttäminen buddhalaisuuteen synkretistisen opin avulla, Intian ja muiden Aasian kansojen vapauttaminen kolonialismista, uusien spiritistisiä ilmiöitä koskevien selitysmallien luominen sekä viimeiseksi Blavatskyn henkilökohtaiset syyt, jotka ehkä liittyivät hänen joissakin kirjeissä mainitsemiinsa ”nuoruuden synteihin”, joita hänellä oli tarve hyvittää.[15] Antikolonialistisia epäilyjä herätti etenkin hindulainen reformiliike Arya Samaj, jonka kanssa Teosofinen Seura oli liitossa vuosina 1878–1882.[16] On myös pohdittu, oliko teosofian taustalla jokin poliittinen aate. Tiedetään, että nuoruudessaan Blavatsky oli liikkunut radikaaleissa liberaalis-nationalistisissa piireissä, mutta hänellä ei ilmeisesti ollut koskaan mitään selkeää yhteiskunnallis-poliittista linjaa.[17] Sosialismiin ja anarkismiin hän suhtautui pitkään hyvin kielteisesti, mutta muutti mieltään 1880-luvulla ja kutsui Besantin vasemmistolaista toimintaa ”käytännön teosofiaksi”.[17]

title: Kraukijahti

text: ”Mitä Krauki tarkoittaa? Pelkään pahoin että en tarkoittanut mitään muuta kuin hölynpölyä! Tiedätte kuitenkin että sanat ilmaisevat paljon enemmän kuin me tahdomme ilmaista käyttäessämme niitä: niinpä kokonainen kirja merkinnee paljon enemmän kuin kirjoittaja tarkoitti. Siis mitä hyviä merkityksiä kirjassa onkin, hyväksyn ne ilomielin kirjan sanomaksi. Parhaan esitti muuan rouva (hänen kirjeensä julkaistiin sanomalehdessä) — nimittäin että koko kirja on allegoria onnen etsimisestä. Mielestäni se täsmää hienosti monella tapaa — erityisesti mitä tulee uimakoppeihin: kun ihmiset kyllästyvät elämään eivätkä löydä onnea kaupungeista eivätkä kirjoista, silloin he ryntäävät rannikolle katsomaan, mitä uimakopit saavat aikaan.” (Kirje 18.8.1884.)

title: Kirje

text: Kirjeeseen liittyy juridisia määräyksiä. Kirjesalaisuus tarkoittaa sitä, että vain vastaanottajalla on oikeus avata (suljettuna lähetetty) kirje ja lukea sen sisältämä viesti. Kirjettä avoimempi on kortti, jonka sisältö katsotaan juridisesti julkiseksi.

title: Kolmas Esran kirja

text: Kolmas Esran kirja (, ) voi tarkoittaa seuraavia:

title: Kirja (täsmennyssivu)

text: Kirja voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

title: Synkkä syöveri

text: Queequeg on hahmo Moby Dickissä, ja Herman Melville kasvot ovat sukellusveneen univormuissa. Sunny käyttää kirjassa seuraavia sanoja: "Yom Huledet", joka tarkoittaa syntymäpäivää hepreaksi "Shalom", joka tarkoittaa rauhaa ja käytetään sanoina "hei" ja "näkemiin" heprean kielessä "Cuisi-" Sunny oli aikeissa sanoa "cuisine", joka tarkoittaa ranskaksi keittiötä. Kirjassa mainitaan kolme runoa: Robert Browningin My Last Duchess Lewis Carrollin The Walrus and the Carpenter T. S. Eliotin The Waste Land

title: Musta kirja

text: Musta kirja tai Mustakirja voi tarkoittaa:

title: Toinen Johanneksen kirje

text: Kirjeen sisältö osoittaa sen todelliseksi kirjeeksi. Hörster viittaa W. G. Kümmeliin, jonka mukaan sekä 2. että 3. Johanneksen kirje noudattavat Uuden testamentin kirjeistä parhaiten hellenistisen yksityiskirjeen muotoa. Kirjeen alussa kirjoittaja esittelee itsensä ”vanhimmaksi”. Kirje on osoitettu ”valitulle äidille ja hänen lapsilleen”. Ilmaisu voisi tarkoittaa alkukirkossa huomattavassa asemassa olevaa naista ja hänen lapsiaan, mutta todennäköisempänä on pidetty tulkintaa, jonka mukaan ”äiti” tarkoittaa seurakuntaa ja ”lapset” sen jäseniä. Tällöin kirjeen lopussa mainittu ”sisar” merkitsisi sitä seurakuntaa, jossa ”vanhin” elää ja vaikuttaa. "Novum: Uusi testamentti selityksin" -teoksessa mainitaan, että sanan ”rouva” eli ”äiti” kreikankielinen sana "kyria" () voidaan tulkita myös nimeksi. Sekin kuitenkin toteaa yleisemmän tulkinnan ajattelevan sen koskevan seurakuntaa ja lapsien olevan seurakunnan jäseniä. Tervehdyksensä jälkeen ”vanhin” esittää asiansa ja kertoo hänellä olevan paljon muutakin sanottavaa, mutta hän haluaa sanoa sen suullisesti lähiaikoihin suunnittelemansa vierailun yhteydessä.

title: Aldo Moro

text: Vankina ollessaan hän kirjoitti anomuskirjeitä poliitikoille ja paaville, joka oli Moron vanha ystävä, pyytäen näitä neuvottelemaan sieppaajiensa kanssa. Paavi myös vetosi sieppaajiin mutta hänen viestinsä sisälsi kehoituksen vapauttaa Moro "ehdoitta" millä oli päinvastainen vaikutus kuin mikä oli viestin tarkoitus. Hallitus otti välittömästi kovan linjan ja kieltäytyi neuvottelemasta terroristien kanssa. Tähän linjaan liittyivät kaikki muutkin puolueet, paitsi Bettino Craxin johtamat sosialistit (PSI) jotka jopa kävivät salaisia neuvotteluja Punaisten prikaatien kanssa ulkoparlamentaaristen välikäsien kautta.[11] Punaisten prikaatien ehdottomana edellytyksenä Moron vapauttamiselle oli kuitenkin useiden vangittujen terroristien vapauttaminen.[12] Moron vankeudessa kirjoittamat kirjeet (lähettämättömät ja kopiot lähetetyistä) ja muistiinpanot löytyivät kahteen eri otteeseen. Osa niistä (78 sivua) löytyi yksityisasunnosta Milanossa karabinieerien tekemässä ratsiassa 1 lokakuuta 1978, loput (419 sivua) löysi sattumalta vuonna 1990 muurari Gennaro Bernardo samasta asunnosta, salaseinän taakse kätkettynä.[13]

title: Wärtsilä

text: Wärtsilän raskaalla polttoöljyllä toimivat nelitahtiset moottorit on esitelty alla mallikohtaisesti mukaan lukien muutamia sylinterikonfiguraatioita. Sylinterikonfiguraation ensimmäinen numero tarkoittaa sylinterien määrää, L-kirjain rivimoottoria (vanhemmissa versioissa R) ja V-kirjain V-moottoria. Jälkimmäinen lukema tarkoittaa sylinterin halkaisijaa senttimetreissä ja sen perässä oleva kirjain on teholuokan tunnus, joka on käytössä ainoastaan merimoottoreissa; voimalaitosmoottoreissa sitä ei ole.

title: Lúthien

text:
Lúthien Tinúviel on fiktiivinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa "Silmarillion". Lúthien on Keski-maan haltiakuninkaallinen. Lúthienin romanssi Berenin kanssa on kirjan keskeisimpiä tarinoita.
Lúthien oli Elu Thingolin, Doriathin kuninkaan ja kuningatar Melian-maian tytär. (Tämä tekee Lúthienista puolhaltian.) Nimi ”Lúthien” tarkoittaa lumoojatarta. ”Tinúviel” tarkoittaa satakieltä, se on nimi, jonka Beren hänelle aluksi antoi.

title: Sakarjan kirja

text: Sakarjan kirjan kirjoitti profeetta Sakarja. Hänen nimensä tarkoittaa "Jahve on muistanut". Hänen todellinen henkilöllisyytensä on ainoastaan yksi kirjaan liittyvistä kysymyksistä. Kirjan tarkoituksena ei ole olla niinkään historiallinen vaan teologinen ja pastoraalinen (paimentava). Nykyäänkin historialliset tosiasiat saattavat joskus sulautua yhteen antamaan tilaa varsinaiselle viestille ja kokonaiskuvalle. Tämä pätee myös uskonnollisiin perinteisiin.

title: Toinen Esran kirja

text: Toinen Esran kirja (, , ) voi tarkoittaa seuraavia:

title: Apteekki

text: THL:n asiantuntijoiden kannanoton mukaan apteekkimarkkinoiden vapauttaminen olisi tehokkain tapa hidastaa lääkemenojen kasvua. Se tuottaisi taloudellista hyötyä ja edistäisi kansalaisten terveyttä, kun useammalla olisi varaa tarvitsemiinsa lääkkeisiin. Vapauttaminen laskisi lääkkeiden hintoja luultavasti 10–20 %. Tämän osoittaa nikotiinivalmisteiden myynnin vapauttaminen, joka laski niiden hintoja 15 %.

title: Automaattinen roskienkeräys

text: Useissa olio-ohjelmointikielissä muistin varaus tehdään olion "konstruktorissa" ja muistin vapauttaminen sen "destruktorissa". Tällöin roskienkeruumenetelmälle ei ole tarvetta.

title: Kauppojen aukioloajat

text: Huhtikuussa 2016 ammattiliitto PAM oli pettynyt, kun kauppojen aukioloaikojen vapauttaminen ei ollut lisännyt työpaikkoja.

title: Anna Filosofova

text: Maaorjien vapauttaminen Venäjällä 1861 oli käännekohta Filosofovan käsitykselle sosiaalisista ongelmista, kuten myös Trubnikovan tapaaminen. Trubnikova antoi hänelle kirjoja liittyen “naiskysymykseen”, ja he keskustelivat usein kyseisistä kirjoista.

title: Kirja

text: Pienehköä pehmeäkantista kirjaa kutsutaan taskukirjaksi eli pokkariksi. Henkilöä, joka harrastaa kirjojen keräilyä, kutsutaan kirjanystäväksi eli bibliofiiliksi. Kappalemittana kirja tarkoittaa 25 arkkia paperia.

title: Itärintama (toinen maailmansota)

text: Samanaikaisesti operaatio Uranuksen kanssa toimeenpantiin Rževissä operaatio Mars, jonka tarkoituksenaan oli Smolenskin kaupungin vapauttaminen, mutta tavoitetta ei saavutettu.

title: Kannabis

text: Kannabiksen laillistamisen vastustajien mukaan käytön vapauttaminen lisäisi käyttöä ja siten myös haittoja. Kannabiksen vapauttaminen Suomessa toisi alkoholin rinnalle vain yhden ongelman lisää. Laillistaminen lisäisi todennäköisesti kannabiksen ja alkoholin sekakäyttöä. Kannabiksen arkipäiväistyminen madaltaisi myös muiden laittomien huumeiden käytön kynnystä. Poliisin mukaan kannabiksen laillistaminen veisi poliisin voimavaroja enemmän. Häiriökäyttäytyminen ja ongelmat liikenteessä lisääntyisivät. Ihmisten syrjäytymisen riski kasvaisi. Lasten ja nuorten suojeleminen yleisesti saatavilla olevalta ja kotimaassa tuotetulta kannabikselta olisi käytännössä mahdotonta.

title: Eit, Eip, Ep ja Ein

text: Kaikkien vaunujen sarjamerkinnäksi tuli aluksi Eit. Sarjamerkinnässä "E" tarkoitti 2-luokkaa, "i" avo-osastollista vaunua ja "t" teräsvaunua. Kaikissa vaunuissa oli tupakointiosasto. 1990-luvun puolivälissä muutettiin suurin osa Eit-vaunuista sarjoihin Eip ja Ein. Tällöin Ein-vaunusta tuli normaali 2-luokan päivävaunu; litteran viimeinen kirjain "n" merkitsee "vain tupakoimattomille". Eip-vaunuihin tehtiin lemmikkieläinosasto; litteran viimeinen kirjain tarkoittaa pieneläinosastoa. Ne vaunut, joihin ei tehty muutoksia, säilyttivät vanhan Eit-sarjamerkintänsä. Tosin viimeinen kirjain "t" sai nyt uuden merkityksen; se tarkoitti tupakointiosastoa. Ein- ja Eip-vaunuihin ei nimittäin tehty tupakointimahdollisuutta, ja niinpä ainoastaan Eit-vaunussa saattoi tupakoida. Vaunujen litteramuutosten yhteydessä numerointi säilyi ennallaan. Vuonna 2012 yhdeksän Ein-vaunua muutettiin sarjaan Ep. Ep-vaunut eivät poikkea Eip-vaunuista lainkaan.

title: George Washingtonin suhtautuminen orjuuteen

text: Ennen kuolemaansa Washington vakuuttui siitä, että orjuus on moraalisesti väärin. Washingtonin kuollessa vuonna 1799 hänellä oli hallussaan 316 orjaa. Testamentissaan Washington määräsi orjansa vapautettavaksi heti vaimonsa kuoleman jälkeen, joskin hänen henkilökohtainen orjansa William sai vapautuksen heti. Lisäksi Williamille maksettiin Washingtonin kuolinpesästä 30 dollaria kerran vuodessa. Historiantutkijat ovat myöhemmin pohtineet, miksi Washington ei vapauttanut kaikkia orjiaan heti. Tälle on esitetty kaksi syytä: ensinnäkin orjien vapauttaminen olisi vähentänyt Washingtonin perheen tuloja, ja lisäksi vapauttaminen olisi repinyt orjuuden pääasiassa kieltäneet pohjoisvaltiot sekä orjuuden sallineet etelävaltiot erilleen toisistaan. Tästä huolimatta Yhdysvallat ajautui vajaat sata vuotta myöhemmin Yhdysvaltain sisällissotaan.

title: H. P. Blavatsky

text: Teosofian synnyn ja leviämisen syistä on esitetty useita käsityksiä. Blavatskyn vaikuttimiksi on mainittu itämaisen filosofian tuominen länteen, kristinuskon vastustaminen, hindulaisten käännyttäminen buddhalaisuuteen synkretistisen opin avulla, Intian ja muiden Aasian kansojen vapauttaminen siirtomaavallasta, uusien spiritistisiä ilmiöitä koskevien selitysmallien luominen sekä viimeiseksi Blavatskyn henkilökohtaiset syyt, jotka ehkä liittyivät hänen joissakin kirjeissä mainitsemiinsa ”nuoruuden synteihin”, joita hänellä oli tarve hyvittää.[64] Antikolonialistisia epäilyjä herätti etenkin hindulainen uudistusliike Arya Samaj, jonka kanssa Teosofinen seura oli liitossa vuosina 1878–82.[65] Ystävälleen ja parapsykologian tutkijalle A. N. Aksakoville kirjoittamassaan kirjeessä Blavatsky todisteli vaikutusvaltaansa Intiassa kirjoittamalla miten ”tyhmiä aaseja” teosofit ovat ja miten hän voi johtaa heitä haluamaansa suuntaan.[66]

title: Paavalin kirje laodikealaisille

text: Paavali kehottaa Kolossalaiskirjeessään Kolossan asukkaita lähettämään kirjeensä eteenpäin Laodikeaan ja samalla lukemaan seurakunnalle Laodikeasta saapuvan kirjeen (Kolossalaiskirje 4:16). On mahdollista, että Paavali viittaa tässä Laodikean seurakunnalle kirjoittamaansa kirjeeseen, joka on sittemmin kadonnut. Toisaalta on mahdollista, että Paavali tarkoittaa Laodikeassa kirjoitettua kirjettä. Osa raamatuntutkijoista arvelee, että Paavali viittaa maininnallaan Efesolaiskirjeeseen - jossa Efesos mainitaan vain otsikossa, ei itse kirjeessä -, osa taas kiistää tämän. Yhdessäkään Uuden testamentin kreikkalaisessa käsikirjoituksessa ei ole kirjettä laodikealaisille, ja jo Hieronymus totesi 300-luvulla, että "jokainen" on torjunut tällaisen kirjeen olemassaolon.

title: Kissakettu

text: Toisaalta tarhoissa kasvaneiden kettujen vapauttaminen luontoon on auttanut kannan elpymistä Kanadassa. Nykyään kissakettu on rauhoitettu eläin.

title: Ensimmäinen Esran kirja

text: Ensimmäinen Esran kirja (, , ) voi tarkoittaa seuraavia:

title: Barry Long

text: 2. Hänen opetuksesta keskiössä on yksilön vapauttaminen onnettomuudesta, jonka hän perusteli olevan “onnellinen tänään, onneton huomenna”.

title: Mooseksen kirja

text: Mooseksen kirja voi tarkoittaa:

title: Maaorjien vapauttaminen Venäjällä 1861

text: Maaorjien vapauttaminen Venäjällä 1861 oli ensimmäinen ja tärkein uudistus, joka toteutettiin Aleksanteri II:n valtakauden aikana Venäjällä. Siihen saakka talonpojat olivat olleet maaorjan asemassa, eikä heillä ei ollut omistusoikeutta maahan, jota he viljelivät. Venäjällä maaorjuus oli yleistä. Joissakin Venäjän osissa maaorjuus oli lakkautettu aikaisemmin.

title: Kannabiksen lainsäädännöllinen asema

text: Kannabiksen laillistamisen vastustajien mukaan käytön vapauttaminen lisäisi käyttöä ja siten myös haittoja. Kannabiksen vapauttaminen Suomessa toisi vastustajien mukaan alkoholin rinnalle vain yhden ongelman lisää. Vastustajien mielestä laillistaminen lisäisi todennäköisesti kannabiksen ja alkoholin sekakäyttöä. Vastustajien mukaan kannabiksen arkipäiväistyminen madaltaisi myös muiden laittomien huumeiden käytön kynnystä. Poliisin mukaan kannabiksen laillistaminen lisäisi päihteiden käyttöä ja veisi poliisin voimavaroja enemmän. Vastustajien mukaan häiriökäyttäytyminen ja erityyppiset ongelmat liikenteessä lisääntyisivät. Ihmisten syrjäytymisen riski kasvaisi. Alkoholia voidaan myös nauttia ilman päihtymistarkoitusta, toisin kuin kannabista. Kannabiksen laillistaminen olisi viesti käytön hyväksymisestä.


query: Mikä johti tarton rauhaan?

title: Tarton rauha

text: Tarton rauha oli Suomen ja Neuvosto-Venäjän välillä solmittu rauhansopimus, joka allekirjoitettiin 14. lokakuuta 1920 melkein viisi kuukautta kestäneiden neuvottelujen jälkeen ja astui voimaan 31. joulukuuta 1920. Sopimus solmittiin suhteiden luomiseksi ja rajan vahvistamiseksi, sillä Suomen tulkinnan mukaan maiden välillä oli vallinnut sotatila vuoden 1918 Suomen sisällissodasta alkaen. Neuvottelut käytiin Viron Tartossa.

title: Petsamo

text: Venäjän kanssa solmitussa Tarton rauhassa 14. lokakuuta 1920 Petsamo liitettiin Suomeen. Rauha astui voimaan rajoineen 31. joulukuuta 1920. Tarton rauhan rajamäärittelyn vuoksi Muotkan ja Uuran sekä Suonikylän suomalaiskylät jäivät Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan puolelle rajaa. Suomalaiset miehittivät Suomen valtioalueeksi Petsamon uudenvuodenpäivänä 1921.[9]

title: Itä-Karjalan kysymys

text: Kaikki piirit eivät Suomessakaan Tarton rauhan rajaa hyväksyneet vaan pitivät sitä "häpeärauhana", ja toiveet Itä-Karjalan liittämisestä Suomeen elivät pitkään Tarton rauhan jälkeenkin. Heimosotien jälkeen ylioppilaat perustivat Akateemisen Karjala-Seuran, joka ajoi myös heimokansojen vapauttamisen asiaa. Itä-Karjalan kysymys ja karjalaisen väestön vainot hiersivät monta vuotta Suomen ja Neuvosto-Venäjän välejä.

title: Juho Kusti Paasikivi

text: Tarton rauhanneuvotteluissa J. K. Paasikivi toimi Suomen valtuuskunnan johtajana. Monet itsenäisyyden innostamat suomalaiset havittelivat Itä-Karjalaa ja leimasivat Tarton rauhan häpeärauhaksi. Kuitenkin Paasikivi epäili jo tuolloin Suomen menestyneen Tartossa liiankin hyvin. Paasikiven mielestä Suomen raja saattoi pysyä Rajajoella vain 1920-luvulla, jolloin Neuvostoliitto oli vielä heikko. Ansioistaan rauhanneuvottelijana Paasikivi sai helmikuussa 1930 ensimmäisen itsenäisessä Suomessa myönnetyn valtioneuvoksen arvonimen.

title: Martti Siirala

text: Siirala oli yksi Tarton rauha -liikkeen (vuodesta 1995 Tarton rauha ry) perustajista vuonna 1990 ja sen puheenjohtaja alusta saakka sekä myöhemmin sen kunniapuheenjohtaja. Liikkeen tavoitteena on ollut palauttaa Tarton rauhassa määritellyt rajat takaisin. Siiralan ajatuksena ei ollut yksin käsitellä asian herättämiä tunteita, vaan todella vaatia Karjalaa ja muita sodassa menetettyjä alueita palautettavaksi Suomen yhteyteen. Siiralan käsityksen mukaan kansallisen itsetunnon traumaa ei saada korjatuksi yksin käsittelemällä historiallisten vääryyksien herättämiä tunteita, vaan vaatimalla myös noiden vääryyksien oikaisemista.

title: Tarton rauha

text: Tarton rauhan nojalla tuhannet pietarinsuomalaiset muuttivat Suomeen.[26] Petsamon satamalle muodostui sittemmin erittäin merkittävä asema Suomen ulkomaankaupassa Moskovan rauhan ja jatkosodan välisenä aikana.[2]

title: Tarton kaupunki

text: Valtatie 2 Tallinnasta Võruun ja valtatie 3 Jõhvista Valgaan kulkevat Tarton kautta. Tartosta johtaa rautatie Tallinnaan, Valgaan ja Koidulaan.

title: Tarton rauha (Viro)

text: Tarton rauha () oli Viron vapaussodan päättänyt rauhansopimus, joka solmittiin Viron ja Neuvosto-Venäjän välillä 2. helmikuuta 1920. Tarton rauhassa Neuvosto-Venäjä tunnusti Viron itsenäisyyden de jure, luopui ikuisiksi ajoiksi oikeudestaan Viron alueeseen ja maksoi Virolle 15 miljoonaa kultaruplaa sotakorvauksena. Lisäksi Viro sai Pietarin kuvernementtiin kuuluneen noin 10 km leveän alueen Narvanjoen itäpuolelta sekä noin 2 000 neliökilometrin suuruisen Petserimaan Pihkovan kuvernementista. Tarton rauhan rajat ovat olleet avoin kiistakysymys Viron ja Venäjän välillä siitä lähtien, kun Viro itsenäistyi uudelleen vuonna 1991..

title: Demarkaatiolinja

text: Demarkaatiolinja on sopimuksella määritelty, usein aselevon jälkeen määrätty rajalinja. Esimerkiksi Suomen itärajalla on ollut demarkaatiolinjoja Neuvosto-Venäjän kanssa Tarton rauhan jälkeen 1920 sekä Neuvostoliiton kanssa Moskovan rauhan jälkeen 1940.

title: Valto A. Peiponen

text: Peiponen on ollut Tarton rauha r.y. -nimisen yhdistyksen puheenjohtaja. Hän on innokas kotiseutuharrastaja ja Karjalan palauttamisen kannattaja. Mantsinsaarta perusteellisesti käsittelevä "Laatokan Mantsi Härkäuhrin saari" (1997, toinen painos 2008) on kirja Peiposen kotisaaresta. Hän on julkaissut kaksi lintutieteellistä kirjaa: "Linnun silmin. Lintujen näköaisti, ulkonäkö ja sukupuolivalinta" (2000) ja "Kehrääjälintu ja muita horrostavia lintuja". Neljäs kirja "Itsenäisen Suomen rajat. Tarton rauhan 1920 ja kokonaisen Suomen puolesta" ilmestyi 2014.

title: Puolan–Neuvosto-Venäjän sota

text: Suomen ja Neuvosto-Venäjän rauhanneuvottelujen eteneminen liittyi vahvasti Puolan ja Venäjän väliseen sotaan. Puolan armeijan eteneminen Neuvosto-Venäjälle keväällä 1920 pakotti bolševikit etsimään rauhaa Suomen suunnalla. Rauhanneuvottelut käynnistyivätkin Tartossa 12. kesäkuuta 1920. Puna-armeijan sotaonnen käännyttyä bolševikeille edulliseksi Tarton neuvottelujen alkuvaiheessa väheni venäläisten halu myönnytyksiin Suomelle. Suomalaisten kannalta Puolan voitto elokuussa 1920 Varsovan edustalla ja edelleen koko Puolan takaisinvalloitus mahdollisti Suomelle paremmat asemat Neuvosto-Venäjän kanssa käydyissä Tarton rauhanneuvotteluissa. Rauhanneuvottelut päättyivät allekirjoitukseen lokakuussa 1920.

title: Korvatunturi

text: Tunturissa on kolme huippua, joista keskimmäisen kautta kulkee Suomen ja Venäjän raja. Itäinen huippu (464 m) on kokonaan Venäjän puolella ja läntinen (411 m) Suomen puolella. Korvatunturi sijaitsee rajavyöhykkeellä, joten siellä liikkumiseen tarvitaan Rajavartiolaitoksen lupa. Korvatunturille johtaa polku entiseltä Kemihaaran rajavartioasemalta, jonne taas pääsee tietä pitkin Tulppiosta. Suomeen 1920–1944 kuuluneen Petsamon itäraja kohti Pohjoista jäämerta alkoi Korvatunturilta, joka oli Tarton rauhasta 1920 talvisodan päättäneeseen Moskovan rauhaan 1940 saakka Suomen itärajan läntisin kohta.

title: Petsamon lääni

text:
Petsamon lääni () syntyi kun Petsamon alue Tarton rauhassa vuonna 1920 sovittiin liitettäväksi Suomeen. Liittäminen tapahtui 14. helmikuuta 1921. Petsamo oli omana lääninä vuoden 1921 loppuun. Seuraavan vuoden alussa se liitettiin Oulun lääniin Petsamon kihlakuntana, jonka ainoa kunta oli nimeltään Petsamo. Vuoden 1938 alussa perustettiin Lapin lääni, johon Petsamon kuntakin kuului. Kunta luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 ja asia vahvistettiin 1947 Pariisin rauhassa. Maapinta-alaltaan 10480 neliökilometrin alueella oli vuonna 1941 henkikirjoilla 4750 asukasta.
Petsamon liittämisestä Suomeen sovittiin Tarton rauhansopimuksessa, mutta jo ennen sopimuksen virallista hyväksymistä Suomen hallitus asetti syksyllä 1920 komitean suunnittelemaan alueen olojen järjestämistä. Komitean mietintö valmistui 9. lokakuuta 1920 eli ennen rauhansopimuksen allekirjoittamista Tartossa. Komitea ehdotti Petsamon hallinnon järjestämistä siten, että siitä muodostettaisiin oma lääni, koska Oulu sijaitsi kaukana ja Petsamon oloja tunnettiin huonosti muualla Suomessa.

title: Tarton rauha (Viro)

text: Tarton rauhassa sovittuja rajoja muutettiin elokuussa vuonna 1944, kun Neuvosto-Viron korkein neuvosto ilmoitti, että joukosta kuntia luovutaan "asukkaiden pyynnöstä". Kunnat siirrettiin Venäjän sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan. Viro menetti kolme neljännestä silloisesta Petserimaasta, ja luovutettu alue liitettiin Pihkovan alueeseen. Toinen aluemuutos tehtiin loppuvuodesta 1944, kun Narvajoen itäpuoliset alueet liitettiin Leningradin alueeseen.

title: Tarton rauha (Viro)

text:
Brittien asenne Viron ja Neuvosto-Venäjän välisiä neuvotteluja kohtaan lieveni. Britannian ulkoministeri George Curzon ilmoitti 25. marraskuuta, että Britannia ei enää vastustaisi Viron ja Neuvosto-Venäjän rauhaa. Ranskan asenne säilyi kuitenkin tiukkana, ja sen ulkoministeriö vaati Viroa 29. marraskuuta tukemaan Luoteisarmeijaa sen rivien kokoamisessa. Ranskan hallitus antoi asiasta nootin Virolle 2. joulukuuta, ja ententen korkein neuvosto antoi myöhemmin samankaltaisen nootin. Brittien Pariisin-lähettiläs ilmaisi 10. joulukuuta Viron Pariisin-lähettiläälle brittien kannan neuvotteluihin olevan edelleen sama. Virolaiset, jotka kokivat britit ranskalaisia lähemmiksi, olivat jo päättäneet aloittaa neuvottelut Neuvosto-Venäjän kanssa uudelleen. Moskovassakin oli jo päädytty jälleen neuvottelujen kannalle, kun puna-armeijan hyökkäys Inkerissä oli pysäytetty. Neuvosto-Venäjän aseleponeuvotteluvaltuuskunta saapui Tarttoon 4. joulukuuta 1919. Sitä johti Leonid Krasin, jonka mukana olivat Adolf Joffe, Maksim Litvinov, Fjodor Kostajevski ja Isidor Gukovski. Virolaisia johti Jaan Poska, ja mukana olivat perustavaa kokousta edustanut Ants Piip, Julius Seljamaa ja Mait Püüman. Sota-asiantuntijana mukana oli Jaan Soots. Neuvottelut venäläisten kanssa alkoivat 5. joulukuuta. Venäläiset aloittivat kuitenkin painostushyökkäyksen virolaisia vastaan Narvan suunnalla. Hyökkäys alkoi 6. joulukuuta, mutta virolaiset torjuivat hyökkäyksen ja taistelut laantuivat 12. joulukuuta mennessä.
Ensimmäiset rajaehdotukset Tarton neuvotteluissa tehtiin 8. joulukuuta. Neuvosto-Venäjä ehdotti rajaksi Viron kuvernementin vanhoja rajoja, jolloin muun muassa Narva ja siellä olevat virolaisten puolustuslinjat olisivat jääneet venäläisille. Virolaisille ehdotus ei kelvannut, ja he tekivät yhtä mahdottoman ehdotuksen: sen mukaan Viro olisi saanut Jaaman alueen ja puolet Pihkovaa. Hyökkäyksen Narvaa vastaan laantuessa venäläiset pyysivät taukoa 11. joulukuuta. Venäläisiä johtanut Krasin meni Moskovaan eikä enää palannut neuvotteluihin. Venäläisten johtoon nousi Joffe. Neuvottelujen katkaisun syy paljastui, kun venäläiset hyökkäsivät uudelleen Narvan suunnalla 14.–15. joulukuuta ajaen Luoteisarmeijan rippeet pois ja tunkeutuen Narvajoen länsipuolelle. Punaiset tekivät läpimurron Vääskassa, mutta virolaiset torjuivat heidän hyökkäyksensä 18. joulukuuta mennessä. Neuvotteluja oli käyty hyökkäyksen aikana 16. joulukuuta, mutta venäläiset katkaisivat ne 17. joulukuuta kuullessaan Vääskan läpimurrosta. He jatkoivat kuitenkin neuvotteluja 22. joulukuuta, kun hyökkäys oli osoittautunut epäonnistuneeksi. Neuvotteluissa sovittiin rajoista, ja 24. joulukuuta rauhansopimus oli valmis lukuun ottamatta allekirjoituksia. Venäläisten Joffe yllätti kuitenkin virolaiset vaatiessaan yhtäkkiä 10 virstan aselepolinjaa rintaman molemmin puolin. Tämä olisi pakottanut virolaiset luopumaan puolustuslinjoistaan, ja neuvottelut katkesivat jälleen. Venäläiset päättivät kokeilla virolaisten puolustusta vielä kerran, ja he hyökkäsivät 28. joulukuuta virolaisten puolustusasemia vastaan. Heidän ei kuitenkaan onnistunut tälläkään kertaa murtaa virolaisten puolustusta. Venäläiset palasivat neuvotteluihin 31. joulukuuta, ja vielä samana päivänä allekirjoitettiin aseleposopimus, joka tuli voimaan 3. tammikuuta 1920. Myös varsinaisen rauhansopimuksen valmistelut aloitettiin, ja maiden valtuuskunnat allekirjoittivat rauhansopimuksen 2. helmikuuta. Venäjän neuvostojen toimeenpaneva komitea pani sopimuksen voimaan 4. helmikuuta ja Viron perustava kokous 13. helmikuuta. Virallisesti rauha astui voimaan 20. helmikuuta 1920. Rauhan allekirjoittivat Viron valtuuskunnan puolesta Jaan Poska, Ants Piip, Mait Püümann, Julius Seljamaa ja Jaan Soots. Neuvosto-Venäjän valtuuskunnan puolesta sopimuksen allekirjoittivat Adolf Joffe ja Isidor Gukovski.

title: Virolaiset

text: Koko Viron alue päätyi Ruotsin haltuun vuoden 1629 Almarkin- ja vuoden 1645 Brömsebron rauhan jälkeen. Ruotsin vallan aika mielletään virolaisten kannalta nousukaudeksi, vaikkakin saksalainen yläluokka säilytti etuoikeutensa Ruotsin vallan alaisuudessakin. 1600-luvulla vakiintui kahden eri kirjakielen käyttö Viron pohjois- ja etelämurteiden mukaan. Tartossa avattiin 1630 kymnaasi ja Tallinnassa vuonna 1631. Tarton yliopisto perustettiin vuonna 1632. Samaten Tarttoon perustettiin vuonna 1684 nimenomaan virolaisille tarkoitettu opettajaseminaari. Sieltä lähtöisin olleet opettajat levittivät lukutaitoa talonpoikien keskuuteen.

title: Saatse

text: Saatsen saappaan oli tarkoitus tulla osaksi Viroa 18. toukokuuta 2005 allekirjoitetun Viron ja Venäjän välisen rajasopimuksen myötä. Viron Riigikogu lisäsi sopimukseen yksipuolisesti julistuksen, jossa viitattiin vuonna 1920 tehtyyn Tarton rauhansopimukseen. Tarton rauhassa Venäjä tunnusti Viron itsenäisyyden. Julistuksen lisäämisen vuoksi Venäjä perui allekirjoituksensa.

title: Karjala-kysymys

text: Keskusteluissa palauttajat ovat pitäneet Pariisin rauhansopimusta 1947 pakkorauhana. Tämän vuoksi keskustelussa nostetaan esille Tarton rauhansopimus, joka palauttajien retoriikassa käsitetään tasapuolisten sopijaosapuolten sopimukseksi ja tästä syystä moraalisesti oikeampana pidetty. Perusteluksi esitetään myös, että Tarton rauha on ensimmäinen itsenäisen Suomen tekemä rajasopimus. Tämä yksinään ei juridisesti päde, koska Pariisin rauha on Suomen viimeisin rajat määritellyt valtioiden hyväksymä rauhansopimus. Suomen virallisen kannan mukaan niitä ei ole tarpeen muuttaa. Saman kannan mukaan mikään sopimus ei toisaalta estä muuttamaan rajoja, jos yhteistä tahtoa Suomella ja Venäjällä riittäisi.

title: Viron vapaussota

text: Tarton rauha solmittiin Tartossa 2. helmikuuta 1920. Neuvosto-Venäjä oli tarjonnut rauhanneuvotteluja jo elokuussa 1919, mutta tarjous ei ollut käynyt virolaisille. Syyskuussa neuvottelut aloitettiin, mitä Neuvosto-Venäjä tehosti hyökkäämällä samanaikaisesti. Maiden välillä solmittiin aselepo vasta 31. joulukuuta 1919 ja rauha solmittiin 2. helmikuuta 1920.

title: Tarton rauha (Viro)

text: Viron itsenäistyttyä vuonna 1991 rajoista syntyi kiista. Venäjä ei ole tunnustanut Tarton rauhaa eikä siinä sovittua Viron itärajaa. Venäläisen näkemyksen mukaan Tarton rauhansopimuksen velvoitteiden jatkuvuus katkesi, kun Viro liittyi vapaaehtoisesti Neuvostoliittoon, eikä Venäjä tunnusta Viroa vanhan Viron tasavallan seuraajavaltioksi. Viron ja Venäjän ulkoministerit Siim Kallas ja Jevgeni Primakov neuvottelivat rajakysymyksestä Petroskoissa marraskuussa 1996. Näissä neuvotteluissa sovittiin, että Viro tyytyy neuvostoaikaisiin rajoihin eikä enää vetoa Tarton rauhansopimukseen myöhemmin allekirjoitettavassa rajasopimuksessa. Rajasopimuksen sisältö vahvistettiin vuonna 1999, mutta sitä ei tuolloin solmittu lopullisesti. Viron ja Venäjän ulkoministerit allekirjoittivat rajasopimuksen toukokuussa 2005, ja Viron riigikogu ratifioi sen heinäkuussa. Venäjän mukaan sopimus oli kuitenkin mahdotonta viedä läpi duumassa, koska riigikogu oli viitannut päätöksensä johdantotekstissä Tarton rauhansopimukseen. Venäjä ehdotti uusia sopimusneuvotteluja vuonna 2006, mutta Viro piti niitä tarpeettomina.

title: Tarton rauha

text: Venäjän sisällissota jatkui vielä vuoden 1920 aikana, mutta bolševikkien voitto alkoi näyttää jo varmalta, joten Suomi ja Venäjän muut naapurivaltiot halusivat normalisoida suhteensa neuvostohallituksen kanssa. Ennen Suomea Viro oli jo solminut Neuvosto-Venäjän kanssa rauhansopimuksen Tartossa helmikuussa 1920, Latvia oman rauhansopimuksensa Riiassa kesäkuussa 1920 ja Liettua omansa heinäkuussa 1920 Moskovassa. Tarton rauhanneuvottelut osuivat lisäksi samaan aikaan Puolan ja Neuvosto-Venäjän sodan kanssa, mikä vaikutti epäsuorasti neuvottelujen kulkuun.

title: Kalastajasaarento

text: Suurin osa Kalastajasaarentoa jäi Tarton rauhassa kuulumaan Venäjään.

title: Karjala-kysymys

text: Muut palautusjärjestöt ovat syntyneet tyytymättömyydestä Karjalan Liiton toimintaan palautusasiassa. Järjestöistä näkyvimmät ovat ProKarelia, Aluepalautus, ja Tarton Rauha ry. "ProKarelia" on kansalaisjärjestö, joka haluaa edistää Karjala-keskustelua. Sillä on tähän tarkoitukseen internet-sivut, ja se julkaisee uutisia ja "Karelia Klubi" -nimistä palautuslehteä, joka ilmestyy kuudesti vuodessa. "Aluepalautus ry." on lähettänyt yksityisten karjalaisten tilojen palautusanomuksia Venäjän hallitukselle ja tiedottaa palautuksesta liittyvistä kysymyksistä ja järjestää yleisötilaisuuksia, seminaareja ja koulutusta. "Tarton Rauha ry." järjestää muun muassa keskustelutilaisuuksia. ProKarelia julkaisi vuonna 1998 ”"Karjalan reformin"” ja maaliskuussa 2005 "Karjalan palautus" -nimisen kirjan, joka sai julkisuutta aina Venäjällä asti.

title: Tarton rauha (Viro)

text: Virolaiset olivat kuitenkin jo aloittaneet itsenäiset neuvottelut venäläisten kanssa Pihkovassa 16. syyskuuta. Pihkovan neuvotteluissa punaisia edustivat Leonid Krasin ja Maksim Litvinov, virolaisia johti Aadu Birk. Neuvottelut eivät johtaneet mihinkään, ja britit tuomitsivat ne 18. syyskuuta. Virolaisten edustaja Birk katkaisi neuvottelut, mutta niitä luvattiin jatkaa, kunhan se sopisi myös muille Baltian maille ja Suomelle. Suomen, Viron ja muiden Baltian maiden ulko- ja pääministerit kokoontuivat uudelleen 29. syyskuuta – 1. lokakuuta Tartossa. Kokouksessa päätettiin, että sisällissodan kehittymistä seurattaisiin vielä ja punaisten kanssa alettaisiin neuvotella aikaisintaan 25. lokakuuta. Nikolai Judenitšin kärsittyä tappion lähellä Pietaria Baltian maat ilmaisivat Neuvosto-Venäjälle halunsa ryhtyä rauhanneuvotteluihin 4. marraskuuta. Ants Piip ilmoittikin venäläisten Tšintšerinille Baltian maiden kokoontuvan Tartossa 9. marraskuuta, jolloin venäläiset saisivat halutessaan osallistua neuvotteluihin. Venäläiset lähettivätkin paikan päälle Litvinovin 16. marraskuuta, ja 19. marraskuuta Baltian maiden ja venäläisten välillä solmittiin sopimus siviilivankien vaihtamisesta. Neuvottelujen kehitys päättyi kuitenkin siihen, kun Luoteisarmeijan perässä etenevä puna-armeija hyökkäsi Inkerissä olevia virolaisia vastaan. Rauhanhaluinen Strandmanin hallitus kaatui, ja perustava kokous nimesi Jaan Tõnissonin johtamaan uuden hallituksen kokoamista 16. marraskuuta 1919. Uudesta hallituksesta tuli edellistä oikeistolaisempi. Virolaiset olivat kuitenkin edelleen rauhanneuvottelujen kannalla, mutta Neuvosto-Venäjä ei enää ollut valmis aloittamaan niitä.

title: Tarton rauha

text: Suomen ja Neuvosto-Venäjän valtuuskunnat kokoontuivat 12. huhtikuuta 1920 aseleponeuvotteluihin Rajajoelle. Suomen valtuuskuntaa johti kenraalimajuri Martin Wetzer ja sen muut jäsenet olivat majuri Arne Somersalo, kapteeni Einar Schwanck, lähetystöneuvos Lauri Hannikainen ja insinööri Albert Enckell. Neuvosto-Venäjän valtuuskuntaa johti Mihail Laševitš ja sen muut jäsenet olivat Aleksandr Samoilo, Jevgeni Behrens, B. Suhl ja P. Udalov.[16] Neuvottelut eivät edenneet, sillä osapuolten näkemykset erosivat toisistaan suuresti. Suomi lähti ajatuksesta, jonka mukaan maiden välillä tulisi muodostaa puolueeton turvallisuusvyöhyke, joka kattaisi Vienan Karjalan, Aunuksen Karjalan pohjoisosat ja Nevan pohjoispuolisen Inkerinmaan. Neuvosto-Venäjä taas halusi neuvottelut käytävän vuoden 1914 rajan pohjalta lukuun ottamatta Repolaa ja Porajärveä, joista voitaisiin neuvotella erikseen.[2] Aseleponeuvottelut katkaistiin 24. huhtikuuta, koska rajakiistojen selvittelyä katsottiin paremmaksi jatkaa lopullisissa rauhanneuvotteluissa.[16] Neuvosto-Venäjän ulkoministeri Georgi Tšitšerin esitti virallisen neuvottelutarjouksen Suomelle 11. toukokuuta.[17]

title: Tartto

text: Lähellä korp! Sakalan taloa on myös Eesti Üliõpilaste Seltsin (Viron ylioppilasseuran) kansallisromanttinen tiilirakennus (Georg Hellat, valm. 1902). Talossa käytiin Suomen ja Neuvosto-Venäjän väliset rauhanneuvottelut ja solmittiin Tarton rauha 14. lokakuuta 1920.[118] Edelleen etelämpänä Riian maantiellä on Tarton merkittävin suomalaisarkkitehtuurin näyte, Paavalin eli Paulusen kirkko. Massiivisen tiilikirkon on suunnitellut Eliel Saarinen vuonna 1913, ja se valmistui lopullisesti 1919. Kirkon ulkoasusta on Saarisen tyyli helposti tunnistettavissa, ja se luokitellaan yhdeksi suomalaisen kansallisromantiikan merkkiteoksista. Kirkko paloi vuonna 1944, ja sodan jälkeen se korjattiin, mutta kirkkosali jaettiin niin, että vain osa siitä toimi kirkkona. Kirkon lähes kymmenen vuotta kestänyt entistäminen, korjaaminen ja laajentaminen valmistui syyskuussa 2015.[119]

title: Tarton rauha (Viro)

text: Viro ja Neuvosto-Venäjä tunnustivat toistensa itsenäisyyden ja poliittisen järjestelmän "de jure". Virossa itsenäisyyden julistuspäivänä 24. helmikuuta 1918 ollut Venäjän valtion omaisuus jäi Virolle. Viro palautti kuitenkin 10 000 ottamaansa sotavankia sekä sodassa valloitettua tavaraa, joihin lukeutui muun muassa 12 laivaa, 16 veturia ja 699 junanvaunua. Neuvosto-Venäjä maksoi Virolle sotakorvauksina 15 miljoonaa kultaruplaa, ja lisäksi Viro sai oikeuden käyttää 28 350 hehtaaria venäläistä metsää rajan tuntumasta. Vielä tämän lisäksi Viro sai rakennuttaa rautatien Moskovaan. Venäläisten sotavankien palauttaminen alkoi vuoden 1920 huhtikuussa. Vangit vapautettiin 200–300 henkilön erissä. Tarton rauha oli ensimmäinen, joka solmittiin Neuvosto-Venäjän ja Venäjästä irrottautuneen maan välillä, ja se oli ensimmäinen aukko Neuvosto-Venäjää ympäröivien vihamielisten valtioiden joukossa. Lenin kuvaili Tarton rauhaa ikkunaksi, jonka venäläiset työläiset olivat avanneet Länsi-Eurooppaan.

title: Tarton rauha

text: Mielipiteet Tarton rauhasta olivat ristiriitaisia. Monet aikalaisista eivät olleet tyytyväisiä sopimukseen, joka jätti Itä-Karjalan kokonaan Neuvosto-Venäjälle. Osa oikeistoa vastusti lisäksi yleensäkin sopimusten tekemistä epäluotettavina pidettyjen bolševikkien kanssa, joiden vallan he uskoivat pian romahtavan. Pettyneiden keskuudessa sopimusta kutsuttiin ”häpeärauhaksi”. Repolan väliaikainen nimismies Bobi Sivén ampui itsensä vastalauseena pitäjän luovutukselle tammikuussa 1921 ja kohosi heimoaatteen kannattajien marttyyriksi. Tarton rauha esti Suomea tukemasta talvella 1921–1922 puhjennutta Itä-Karjalan kansannousua, joka kukistettiin pian. Pettymys synnytti Suomessa yhteiskunnallista liikehdintää, jonka johti muun muassa Akateemisen Karjala-Seuran perustamiseen. Myöhemmän historian valossa Tarton rauhanehdot on usein nähty hyvinkin edullisina Suomelle. Neuvotteluvaltuuskuntaa johtanut J. K. Paasikivi arvioi vuosia myöhemmin, että Tarton rauha oli Suomelle ”liian hyvä kestääkseen”.[14]

title: Tarton rauha

text: Talvisodan jälkeen Tarton rauha korvattiin vuonna 1940 Moskovan rauhalla ja 1947 Pariisin rauhalla, joissa Suomi joutui luovuttamaan huomattavasti alueitaan Neuvostoliitolle. Jotkut Karjalan palautuksen kannattajat ovat myöhemmin vaatineet Tarton rauhan rajojen palauttamista.

title: Tarton rauha

text: Rauhanneuvottelut alkoivat Viron Tartossa 12. kesäkuuta 1920. Neuvottelut käytiin Tarton yliopiston opiskelijajärjestö Eesti Üliõpilaste Seltsin talossa. Suomen valtuuskuntaa johti J. K. Paasikivi. Valtuuskunta koostui samoista henkilöistä kuin aiemmin asetettu komitea, joka oli valmistellut Suomen rauhanehdot. Puheenjohtajuutta oli alkuaan tarjottu Carl Enckellille, mutta hän kieltäytyi, koska vastusti rauhan solmimista bolševikkien kanssa. Kun jäsenten näkemykset Itä-Karjalan Suomeen liittämisen tarpeellisuudesta vaihtelivat, Paasikiven komitea oli kompromissina ajatellut vaatia itäkarjalaisille oikeutta päättää kansanäänestyksellä kuulumisesta joko Suomeen tai Venäjään. Ulkoministeri Holsti sen sijaan antoi Suomen valtuuskunnalle tavoitteeksi vetää itäraja Laatokan–Syvärin–Äänisen–Vienanmeren linjalle sekä liittää Petsamo ja koko Kuolan niemimaa Suomeen.[15] Ainoastaan vaatimukset Kirjasalosta tai Inkerinmaasta jätettiin sivuun, koska niiden tavoittelua ei pidetty realistisena Pietarin läheisen sijainnin vuoksi. Inkeriläisille päätettiin suositella kulttuuriautonomiaa.[18]


query: Syntyykö alkoholi luonnosta?

title: Metanoli

text: Metanolin valmistus on tunnettu kauan eikä ensimmäisten valmistusmenetelmien alkuperää tarkkaan tiedetä. Metanolia voidaan valmistaa useilla eri menetelmillä kuten maakaasusta syntetisoimalla, mutta helpointa on antaa vedyn reagoida hiilimonoksidin (häkä) kanssa, vesikaasusta hydraamalla. Reaktio tapahtuu tällöin seuraavasti:

title: Vaihtoehtoinen biokemia

text: Piitä on ehdotetu Maasta poikkeaviin lämpötiloihin ja paineisiin hiilen tilalle tai hiilen tilalle yhdessä jonkin muun yhdisteen kanssa. Piielämää saattaa esiintyä joko hyvin kuumissa tai kylmissä olosuhteissa. Piistä syntyy hiilen kanssa hiilivetymaailman alkoholeja vastaavia silanoleja, jotka liukenevat alkoholin tavoin moniin liottimiin jopa nestemäisen typen kylmyydessä. Tämän takia myös kylmässä, missä kemialliset reaktiot ovat hitaampia, saattaa olla elämää.

title: Esterit

text: Estereitä käytetään myös muovien ja kuitujen valmistukseen. Polyesterimuovit valmistetaan yleensä karboksyylihaposta, jossa on vähintään kaksi karboksyyliryhmää ja alkoholista, jossa on vähintään kaksi hydroksyyliryhmää. Happo ja alkoholi reagoivat keskenään. Tällöin syntyy yhdisteitä, joiden molekyylit ovat hyvin suuria. Polyesterikuitujen yleisimmät lähtöaineet ovat eteeniglykoli ja tereftaalihappo. Polyesterikuituja ovat teryleeni, dacron ja jersey. Puku- ja housukankaat ovat yleensä polyesterin ja puuvillan seoksia.

title: Mucor

text: Mucor on homesienisuku (Phycomycetes), joka sisältää noin 3000 eri lajia. Ne lisääntyvät itiöiden kautta, joita syntyy pallomaisissa itiöpesäkkeissä. Mucor-sukuun kuuluvat kykenevät kasvamaan hyvin monenlaisissa paikoissa, ollen siten yleisiä elinatrvikkeiden pilaajia. Eräillä on kyky hajottaa tärkkelys sokeriksi ja käytää sokeri alkoholiksi. Erästä lajia ("M. rouxii") käytetään alkoholin valmistukseen.

title: Rasvahapot

text: Esteröityneinä ne muodostavat glyserolin kanssa rasvoja ja alkoholin kanssa vahoja. Luonnon rasvahapot ovat heikkoja happoja, ja ne muodostavat suoloja sekä estereitä. Varsinkin aikaisemmin on rasvahapoiksi luettu myös niitä kemialliselta rakenteeltaan muistuttavat lyhytketjuiset karboksyylihapot kuten muurahaishappo, etikkahappo ja propionihappo, joita kuitenkaan ei luonnon rasvoissa esiinny. Lyhyitä karboksyylihappoja kutsutaan myös haihtuviksi rasvahapoiksi ("VFA volatile fatty acids").

title: Alkoholijuomien käyttö

text: Alkoholin käytön yhteyttä keuhkosyövän syntyyn on tutkittu, mutta yhdysvaltalaisen syöpäjärjestön teettämässä tutkimuksessa kasvaneesta riskistä ei saatu viitteitä. Jotkut tutkimukset väittävät toista, mutta useimmat tutkijat uskovat mahdollisen yhteyden johtuvan siitä, että alkoholin käyttäjät myös tupakoivat muita yleisemmin. Juomisen vaikutus eturauhassyövän riskiin ei ole huomattava. Myöskään leukemian syntyyn alkoholin kulutuksella ei tiedetä olevan osuutta.

title: Sikiön alkoholioireyhtymä

text: Alkoholin vaikutukset sikiöön olisivat toisaalta täysin ennalta ehkäistävissä. Suomessa syntyy vuosittain noin 600-650 sikiöaikana alkoholille altistunutta lasta. Tutkimusten perusteella voidaan karkeasti arvioida, että raskaana olevista naisista ainakin 3–5 % ja korkeimpien arvioiden mukaan kuusi prosenttia käyttää alkoholia yli riskirajan (yli 10 alkoholiannosta viikossa tai yli 5 annosta päivässä).[5][6][7] Tämän perusteella on arvioitu, että vuosittain 3600 – 6000 sikiötä on vaarassa vaurioitua päihteiden takia. Halmesmäen mukaan esimerkiksi Helsingin Naistenklinikan äitiyspoliklinikalla, jossa on toiminut vuodesta 1983 hal-poliklinikka, on hoidettu noin 1 500:aa raskaana olevaa huumeita, alkoholia tai lääkkeitä väärinkäyttävää päihdeäitiä. Osa heistä on asioinut poliklinikalla useammankin raskauden aikana, mutta Halmesmäen mukaan vain harvoin ongelmat ovat vuosien varrella vähentyneet.[1]

title: Alkoksidi

text: Alkoksidi on alkoholin konjugaattiemäs, eli se mitä syntyy, kun alkoholin hydroksyylistä poistetaan protoni. Alkoksidi koostuu orgaanisesta ryhmästä, johon on sitoutunut negatiivisesti varautunut happi. Myös enolaatti on eräänlainen alkoksidi, mutta se reagoi toisin.

title: Sikiön alkoholioireyhtymä

text: Alkoholin sikiölle vaarallisuutta arvioitaessa merkittävimmiksi osatekijöiksi on katsottu alkoholialtistuksen kesto, alkoholialtistuksen määrä vuorokautta tai viikkoa kohti, alkoholin huippupitoisuudet veressä sekä mahdolliset muut sen syntyyn myötävaikuttavat tekijät. Tutkimuksissa ei ole voitu määritellä raskaudenaikaiselle alkoholinkäytölle selkeää riskirajaa. Tämän vuoksi on parasta olla kokonaan nauttimatta alkoholia raskauden aikana. Turvallisuusrajan löytämistä vaikeuttaa paitsi objektiivisten juomatietojen puuttuminen myös se, että lievempiä kognitiivisia toimintahäiriöitä, jotka aiheuttavat suoriutumisen heikkoutta joka tulee esiin vasta kouluiässä, on vaikea mitata. On esitetty että alle kahden viikoittaisen alkoholiannoksen ei tiettävästi aiheuttaisi vaaroja sikiölle tai äidille. Eräissä tuoreissa tutkimuksissa, jotka tosin perustuivat epäluotettavana pidettyyn äideiltä itseltään sekä juomisesta että lasten mahdollisista vaurioista saatuun tietoon, on esitetty että jopa alle kahden alkoholiannoksen päivittäistä käyttöä pidettäisiin mahdollisesti turvallisena. Se vastaa maksimissaan esimerkiksi 1/2 litran oluttölkin juomista vuorokaudessa[10]. Epäillään myös, että kaikki alkoholin sikiölle aiheuttamat vaarat eivät selity suoraan vain juodun alkoholin määrällä vaan myös äidin mm. geneettisillä ja yksilöllisillä aineenvaihduntatekijöillä on merkitystä.[11]

title: Esterit

text: Kun alkoholi reagoi hapon kanssa, syntyy esteriä ja vettä. Reaktio voi tapahtua myös käänteisesti. Kun esteri ja vesi reagoivat, syntyy alkoholia ja happoa. Tämä reaktio voi tapahtua vain, jos käytetään katalyyttinä happoa tai emästä. Saippuan valmistaminen perustuu tällaiseen reaktioon. Saippuan valmistuksessa rasvaa keitetään natriumhydroksidiliuoksessa. Rasva, joka on glyserolin ja rasvahappojen esteri (triglyseridi), hajoaa glyseroliksi ja karboksyylihapoiksi. Hapoista muodostuu saippuaa. Estereitä käytetään siis saippuan valmistukseen. Samaa reaktiota, transesterifikaatiota, käytetään biodieselin valmistamiseen rypsiöljystä ja etanolista tai metanolista. Saatua polttoainetta kutsutaan nimillä RME (rypsiöljy-metanoliesteri) tai REE (rypsiöljy-etanoliesteri).

title: Alkoholit

text: Alkoholit ovat sekä heikkoja happoja että emäksiä. Voimakkaat emäkset kuten metallihydridit ja alkalimetallit reagoivat alkoholien kanssa, jolloin saadaan metallialkoksideja. Alkoholi toimii reaktiossa happoa ja sivutuotteena syntyy vetyä. Fenolit (pKa = 10) ovat vahvempia happoja kuin alkoholit (pKa = 16).

title: Tionyylikloridi

text: Alkoholien reaktiossa syntyy alkyyliklorideja sisäisellä nukleofiilisella liittymisreaktiolla

title: Oleaatti

text: Oleaatti (CHCOO) on ioni, joka syntyy oleiinihaposta sen luovuttaessa protonin. Oleaateiksi sanotaan myös suoloja, joissa tämä ioni on anionina, sekä estereitä, joita syntyy oleiinihapon reagoidessa alkoholien kanssa. Esimerkiksi etyylioleaatti (CHO) on oleiinihapon ja etanolin muodostama esteri.

title: Käyminen

text: Etanolin lisäksi syntyy pieniä määriä muita alkoholeja, kuten myrkyllistä metanolia. Teollisessa valmistuksessa metanoli häviää tislauksessa. Kotitekoisissakin alkoholeissa määrä jää niin vähäiseksi, ettei siitä ole yleensä haittaa, sillä se poistuu elimistöstä muodostamatta myrkyllistä formaldehydiä, kun maksan hajottavat entsyymit pilkkovat etanolia.

title: Amerikium

text: Amerikiumia ei esiinny luonnossa, vaan kaikki amerikium joudutaan tekemään keinotekoisesti. Sitä syntyy, kun plutoniumin isotooppia 239 pommitetaan neutroneilla, jolloin syntyy Pu. Kun plutonium-241 hajoaa beetahajoamisessa, syntyy amerikiumin isotooppia 241. Amerikiumin muita isotooppeja, kuten pitkäikäisempää Am voidaan valmistaa pommittamalla isotooppia 241 neutroneilla.

title: Alkoholit

text: Kolmas yleinen alkoholimyrkytyksen aiheuttaja on isopropanoli.[4] Isopropanolin, joka on sekundaarinen alkoholi, tapauksessa vain ensimmäinen entsyymi toimii, jolloin syntyy asetonia. Asetoni on lamauttavampaa ja aiheuttaa pahoinvointia, sekavuutta ja jopa tajuttomuuden.

title: Johdatus evoluutioon

text: Esimerkiksi säteilyttämällä on saatu aikaan erilaisten eläin- ja kasvilajien sukusolulinjoihin sellaisia muutoksia, jotka ovat periytyneet jälkipolville. Eräät näistä ovat olleet eliölle eduksi. Luonnossa esiintyvä säteily on mutaatioiden aiheuttaja, mutta koska luonnossa säteily on huomattavasti alhaisempaa kuin säteilytyskokeissa, tapahtuu luonnossa mutaatioita paljon harvemmin. Luonnollisessa prosessissa on kuitenkin huomattavasti enemmän aikaa ja useampia yksilöitä kuin säteilytyskokeissa, joten edullisia mutaatioita syntyy lähes välttämättä pitkien aikojen kuluessa, vaikka ne ovat harvinaisia ihmisten aikaskaalalla.

title: Etanoli

text: Etanolin nauttiminen aiheuttaa päihtymistä ja suurina annoksina myrkytysoireita. Etanolin hapettuessa elimistössä syntyy asetaldehydiä, joka on myrkyllistä ja aiheuttaa pahoinvointia. Pitkäaikaisesta säännöllisestä alkoholin käytöstä seuraa vaikea riippuvuus, ja vieroitusoireina voi tulla juoppohulluus, jonka oireina ilmenee vapinaa, pahoinvointia, hikoilua, kuumetta ja hallusinaatioita (ns. ”pikku-ukot”, "liskot" ja ”viinapirut”). Krapula on lyhytaikainen lievä vieroitusoireyhtymä.[4] Alkoholin pitkittynyt liikakäyttö voi johtaa alkoholismiin ja korvikealkoholien käyttöön. Suomessa alkoholijuomien kulutusta säännöstellään alkoholiverolla.

title: Esterit

text: Estereitä valmistetaan asyylisubstituutioreaktioilla esimerkiksi alkoholeista ja karboksyylihapoista. Kun alkoholi reagoi hapon kanssa, syntyy esteriä ja vettä. Reaktio on yleensä tavattoman hidas, ja sen nopeuttamiseksi joudutaan usein käyttämään katalyyttiä. Käytännössä estereitä valmistetaan kuumentamalla karboksyylihappoa hapon (katalyytti) läsnä ollessa ja alkoholin ollessa liuottimena. Tätä happokatalysoitua esteröintiä sanotaan myös Fischerin esteröintireaktioksi. Kun etanoli ja etikkahappo reagoivat, syntyy etikkahapon etyyliesteriä eli etyyliasetaattia. Päärynän maun saa aikaan etikkahapon ja pentanolin (amyylialkoholin) esteri, etikkahapon pentyyliesteri eli pentyylietanaatti (amyyliasetaatti). Rommin maun taas saa aikaan muurahaishapon ja etanolin esteri, eli etyylimetanaatti (etyyliformiaatti). Jasmiinin tuoksu on peräisin etikkahapon ja bentsyylialkoholin esteriltä.

title: Antabusreaktio

text: Antabusreaktio tarkoittaa voimakasta pahoinvointia, joka syntyy muun muassa disulfiraamin (kauppanimi "Antabus") tai eräiden diabetes- ja tuberkuloosilääkkeiden käyttämisestä yhtä aikaa alkoholin kanssa. Antabusreaktio mielletään usein sivuvaikutukseksi, koska alkoholia ei voi käyttää hoidon aikana, mutta disulfiraamia käytetään alkoholiriippuvuuden hoitoon juuri antabusreaktion vuoksi.

title: Delirium

text: "Delirium tremens" eli juoppohulluus tarkoittaa tilaa, joka saattaa syntyä lopetettaessa alkoholin käyttö (äkillisesti) pitkäaikaisen käytön jälkeen. Tila syntyy usein 2–4 päivää alkoholinkäytön lopettamisen jälkeen, eli alkoholin aiheuttama kehon myrkytystila (krapula) ja sen mukana tullut tajunnan ja tarkkaavaisuuden hetkellinen heikentymä on jo yleensä loppunut.

title: Fosforyylikloridi

text: Fosforyylikloridia käytetään erityisesti fosfaattiestereiden synteesissä. Fosforyylikloridin reagoidessa alkoholin tai fenolin kanssa syntyy kaksi fosforodikloridaattivälituotetta, joiden jälkeen syntyy toivottu esteri. Reaktioista nopein on ensimmäisen välituotteen muodostuminen ja hitain lopullisen tuotteen eli esterin muodostuminen.

title: Esterit

text: Estereitä syntyy myös alkoholin reagoidessa vastaavalla tavalla epäorgaanisten happojen kanssa. Silloin tosin esterimolekyylissä olevan happisillan toisella puolella ei ole hiili vaan haposta peräisin oleva jonkin toisen alkuaineen atomi. Tällainen esteri on esimerkiksi nitroglyseroli (glyseryylinitraatti), joka syntyy glyserolin reagoidessa typpihapon kanssa:

title: Trifenyylifosfiinioksidi

text: Trifenyylifosfiinioksidia syntyy useiden orgaanisten reaktioiden sivutuotteena, kun reaktioissa käytetään trifenyylifosfiinia. Tällaisia reaktioita ovat esimerkiksi Wittigin, Staudigerin ja Mitsunoboun reaktiot. Trifenyylifosfiinioksidia syntyy myös, kun alkoholeista syntetisoidaan alkyylihalogenideja.

title: Oktanoli

text: Oktanoli eli 1-oktanoli eli n-oktanoli eli oktyylialkoholi eli heptyylikarbinoli on kahdeksanatomisesta hiiliketjusta koostunut väritön normaaliolosuhteissa nestemäinen alkoholi, jota esiintyy luonnossa estereissä. Oktanoli on primäärinen alkoholi. Harvinaisempia muotoja ovat 2-, 3- ja 4-oktanolit, jotka ovat sekundäärisiä alkoholeja.

title: Hemiasetaalit

text: Hemiasetaali muodostuu välituotteena alkoholien ja aldehydien tai ketonien välisissä happokatalysoidussa reaktiossa, joissa muodostuu asetaaleja tai ketaaleja. Muodostuminen edellyttää usein ylimäärää alkoholia. Hemiasetaalit ovat useimmiten melko epästabiileja, eikä niitä saada eristetyksi liuoksista. Elektroneja puoleensa vetävät substituentit, kuten halogeenit kuitenkin lisäävät stabiiliutta. Sykliset hemiasetaalit eli laktolit sen sijaan ovat hyvinkin stabiileja ja luonnossa sokerimolekyylit esiintyvät liuoksissa hemiasetaalimuodoissaan furanooseina ja pyranooseina.

title: Alkoholit

text: Primaaristen alkoholien, kuten metanoli ja etanoli, metabolia kulkee suurimmaksi osaksi[5] kahden hapettavan entsyymin (alkoholi-, ja aldehydidehydrogenaasi) kautta ensin aldehydiksi ja sitten karboksyylihapoksi. Sekä aldehydin että karboksyylihapon myrkyllisyys aiheuttavat oireita, tyypillisesti asidoosin. Sekundaarisille alkoholeille tapahtuu vain ensimmäinen reaktio, jolloin syntyy ketoni, joka on yleensä myös myrkyllinen.

title: Kromihappo

text: Kromihappo kykenee hapettamaan monia orgaanisia yhdisteitä. Sillä voidaan hapettaa primaariset alkoholit aldehydeiksi ja usein myös edelleen karboksyylihapoiksi, sekundääriset alkoholit ketoneiksi. Lisäksi se voi hapettaa myös alkeenejä ja aromaattisia hiilivetyjä. Yhdisteen alkoholienhapetusmekanismin arvellaan sisältävän kromaattiesterin, joka hajoaa kahden elektroninsiirron seurauksena, jolloin myös yksi hiilen ja vedyn välinen sidos katkeaa ja hiilen ja hapen välille syntyy kaksoissidos.

title: Alkoholijuomien käyttö

text: Etanoli (CHOH) on alkoholijuomien sisältämä alkoholi. Alkoholijuomien etanoli tuotetaan aina hiivan aiheuttamalla käymisellä eli fermentoinnilla. Fermentointireaktio on hiivan aineenvaihdunnan osa, jolla hiiva tuottaa energiaa. Etanolikäymisessä hiiva pidetään hapettomissa olosuhteissa, jolloin sen aineenvaihdunta ei pysty hapettamaan sokereita loppuun asti, vaan syntyy ylimäärä etanolia. Etanolikäymisen toinen hajoamistuote on hiilidioksidi, joka luonnostaan hiilihapottaa alkoholijuoman, jos sitä ei päästetä poistumaan. Teollisessa mittakaavassa hiilihapottaminen tehdään kuitenkin erikseen.

title: Alkoholit

text: Alkoholeja voidaan dehydroida (poistaa H2O-molekyyli) kuumentamalla niitä voimakkaassa hapossa. Reaktiossa syntyy alkeeneja.[3]

title: Tämä ihmisen maailma

text: Kulttuurievoluutiossa "”[i]hmisen on ensin ymmärrettävä oman käyttäytymisensä aiheuttamat muutokset ja vasta tämän informaation perusteella hän voi itse säädellä käyttäytymistään”". Kyse on siis siitä, että kulttuurievoluutiossa virheellinen (toisin sanoen elämän jatkuvuudelle vahingollinen) informaatioaines säilyy ja lisääntyy niin pitkään kunnes ihminen tiedostaa sen olevan vahingollista – biologisessa evoluutiossa virheellinen informaatio poistuu automaattisesti, ilman tarvetta tulkintaan sen elinkelvottomuudesta. Kuusen mukaan ihminen pyrkii kulttuurievoluution puitteissa jatkuvasti parantamaan omaa elinkelpoisuuttaan luonnossa, luonnon itsensä kustannuksella. Ihminen on kuitenkin perustavanlaatuisesti riippuvainen muusta luonnosta ja osa luontoa. Tästä syntyy ristiriita kulttuurievoluution ja luonnon välillä. Kyse on siitä, että kulttuurievoluutio yrittää osoittaa olevansa elinkelpoisempi kuin biologinen evoluutio – ihminen yrittää kulttuurievoluutionsa avulla saavuttaa voiton luonnosta ja luonnonlaeista. Luonto ja biologinen evoluutio ovat kuitenkin kulttuurievoluution yläjärjestelmä, jota ilman kulttuurievoluutio eivätkä sen hyödyntäjät voi olla olemassa.


query: Kuuluuko Fyn-saari Tanskalle?

title: Tanska

text: Tanskaa ympäröivät idässä Itämeri ja lännessä Pohjanmeri. Varsinaisen Tanskan alue koostuu Pohjois-Saksaan rajoittuvasta Jyllannista sekä lukuisista saarista, joista suurimmat ovat Vendsyssel-Thy, Fyn, Sjælland, Lolland, Falster ja Bornholm. Lukuisten saarien takia Tanskan rantaviiva on noin 7300 kilometriä. Näiden alueiden lisäksi kaukana erillään sijaitsevat Grönlanti ja Färsaaret kuuluvat Tanskalle.[1]

title: Luettelo Tanskan kunnista

text: Luettelon kuntien lisäksi Tanskaan kuuluu vielä Pääkaupunkialueen osaksi luettava Christiansøn saari, jolla on 103 asukasta (1.1.2012). Saari ei ole osa mitään kuntaa. Tässä luettelossa eivät ole mukana Färsaarten kunnat eivätkä Grönlannin kunnat. Paikkakunnat, joilla oli kaupunginoikeudet vuoteen 1970 asti on lueteltu artikkelissa Luettelo Tanskan kaupungeista.

title: Tybrind Vig

text: Tybrind Vigin mesoliittinen asuinpaikka sijaitsee Fynin saaren länsirannalla Tanskassa ja se edustaa yhtä parhaiten säilynyttä ja arkeologisesti tutkittua myöhäisen Ertebøllen kulttuurin asuinpaikkaa. Materiaalin ajoitukset asettuvat ajanjaksolle 5 500–4 000 eaa.. Kaivaukset olivat ensimmäiset Tanskassa, jotka suoritettiin koko ajan veden alla. Haasteelliset tutkimukset kannattivat, sillä laaja löytöaineisto sisälsi myös orgaanista materiaalia, mikä on kaivauskohteen erityispiirre. Kohteesta löytyi muun muassa lähes ehjä ruuhi, kattava lajitelma meloja ja jousia sekä runsaasti kalastusvälineitä. Kohteesta tuli heti eräs Tanskan kuuluisimmista arkeologisista kaivauskohteista.

title: Ørbæk

text: Ørbæk on taajama ja entinen kunta keskisessä Tanskassa Nyborgin kunnassa Fynin saarella. Samannimisiä paikkoja Tanskassa on neljä.

title: Grönlanti

text: Grönlanti (grönlanniksi Kalaallit Nunaat, tanskaksi Grønland) on Tanskalle kuuluva itsehallintoalue ja maailman suurin saari Pohjois-Atlantin ja Pohjoisen jäämeren välissä. Maantieteellisesti Grönlanti kuuluu Pohjois-Amerikkaan, hallinnollisesti se on Tanskan itsehallinnollinen osa. Virallinen kieli on inuiittikieliin kuuluva grönlannin kieli.

title: Fynin amt

text: Fynin amt () oli hallintoalue, joka sijaitsi Tanskan keskiosassa. Siihen kuuluivat Fynin, Langelandin, Tåsingen ja Ærøn saaret sekä noin 90 muuta saarta, joista 25 on asuttuja. Amtin pinta-ala oli 3 486 km² ja asukasluku 476 880 vuonna 2005. Amtin pääkaupunkina toimi Odense. Tanskan kuntauudistuksessa vuoden 2007 alussa amtit lakkautettiin, ja Fynin amtista tuli osa Etelä-Tanskan aluetta.

title: Tanskan maantiede

text: Tanska käsittää suurimman osan Jyllannin niemimaasta sekä noin 480 saarta, joista asutettuja on vajaa sata. Mistään kohdasta Tanskaa ei ole merelle matkaa yli 50 kilometriä. Jyllannin niemimaa rajoittuu lännessä Pohjanmereen, pohjoisessa Skagerrakiin, idässä Kattegatiin ja Itämereen. Pohjoisin osa niemimaasta kuuluu Tanskaan, eteläinen osa Saksaan. Tanskan saarista suurimpia ovat Fyn ja Sjælland, jotka sijaitsevat Itämeren ja Kattegatin välissä. Saaret erottavat salmet ovat Jyllannin niemimaan ja Fynin välinen Vähä-Belt, Fynin ja Sjællandin välinen Iso-Belt sekä Sjællandin ja Ruotsin-puoleisen mantereen välinen Juutinrauma. Salmien yli on nykyään sillat: Vähä-Beltin silta valmistui vuonna 1935, Ison-Beltin silta vuonna 1998 ja Juutinrauman silta vuonna 2000. Suunnitteilla on myös silta yli Femen-Beltin Saksan puolelle.

title: Æbelø

text: Æbelø on Tanskaan kuuluva asumaton saari Kattegatin salmessa. Se sijaitsee Fynin pohjoisrannikolla. Saaren pinta-ala on 2,09 neliökilometriä. Æbelø koostuu kahdesta saaresta, joita yhdistää kannas. Saaren toinen erikoispiirre on, että sen metsä häviää vähitellen veteen. Saaren pohjoispuolella puut kasvavat aivan rannassa, ja kun meri huuhtoo maata niiden alta, puut kaatuvat veteen.

title: Tanskalaiset

text: Tanskalaiset ovat kansa, joka asuttaa Jyllannin niemimaata sekä muun muassa Lollandin, Själlandin ja Fynin saaria. Tanskalaiset puhuvat skandinaavisiin kieliin kuuluvaa tanskan kieltä ja ovat uskonnoltaan pääosin luterilaisia. Tanskassa asuu noin viisi miljoonaa tanskalaista. Tanskalaisia asuu myös Saksan valtion alueella noin 50 000. He muodostavat merkittävän alueellisen vähemmistön Schleswig-Holsteinin osavaltiossa. Lisäksi Yhdysvalloissa asuu lähes puolitoista miljoonaa ihmistä, jotka ovat tanskalaista alkuperää.

title: Svendborg

text: Svendborg on myös entinen kaupunki, mutta vuonna 1970 Tanskassa luovuttiin kaupunkikäsitteestä. Svendborgin satamakaupunki sijaitsee keskellä Tanskaa Fynin saarella. Svendborg on Odensen jälkeen Fynin toiseksi suurin ja Tanskan 25. suurin taajama.

title: Kasper Bøgelund

text: Kasper Bøgelund Nielsen (s. 8. lokakuuta 1980 Odense, Fyn, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Aalborg BK:n joukkuetta Tanskan superliigassa. Bøgelundin pelipaikka on puolustaja.

title: Leif Davidsen

text: Leif Davidsen (25. heinäkuuta 1950 Otterup, Fyn, Tanska) on tanskalainen toimittaja ja dekkarikirjailija.

title: Tåsinge

text: Tåsinge (Taasinge) on saari Fynin eteläpuolella. Sen pinta on 70 km² ja väkiluku 6 111. Se kuuluu Svendborgin kuntaan. Suurin taajama on Vindeby.

title: Tanska

text: Tanska käsittää suurimman osan Jyllannin niemimaasta sekä noin 480 saarta, joista asutettuja on vajaa sata. Mistään kohdasta Tanskaa ei ole merelle matkaa yli .[3] Jyllannin niemimaa rajoittuu lännessä Pohjanmereen, pohjoisessa Skagerrakiin, idässä Kattegatiin ja Itämereen. Suurin osa siitä kuuluu Tanskaan, eteläisin osa Saksaan.[4] Tanskan saarista tärkeimpiä ovat Fyn ja Sjælland, jotka sijaitsevat Itämeren Kattegatiin yhdistävien salmien välissä. Nämä salmet ovat Jyllannin ja Fynin välinen Vähä-Belt, Fynin ja Själlannin välinen Iso-Belt sekä Själlannin ja Ruotsin puoleisen manteren välinen Juutinrauma (Øresund). Kaikkien näiden salmien yli johtaa nykyään sillat. Vähä-Beltin silta valmistui 1935, Iso-beltin silta 1998 ja Juutinrauman silta vuonna 2000. Suunnitteilla on myös ollut silta tai tunneli yli Femen-Beltin Saksan puolelle.[5][6][7]

title: Vähä-Belt

text: Vähä-Belt () on Tanskassa Jyllannin niemimaan ja Fynin saaren välissä sijaitseva salmi. Se on noin 50 kilometriä pitkä, leveimmältä kohdaltaan 26 kilometriä ja kapeimmalta kohdaltaan 700 metriä leveä. Suurin syvyys on noin 75 metriä. Vähä-Belt on yksi Tanskan salmista, jotka yhdistävät varsinaisen Itämeren Kattegatiin ja edelleen Pohjanmereen.

title: Eidsvollin kansalliskokous

text: Kielin rauhansopimus katkaisi 434 vuotta kestäneen yhteyden Tanskan ja Norjan välillä. Vuodesta 1536 Norja oli katsottu kiinteäksi osaksi Tanskaa yhdessä Jyllannin, Fynin, Sjællannin ja Skånen kanssa. Sopimuksessa määriteltiin myös, että Norjasta tulisi itsenäinen valtio unionissa Ruotsin kanssa. Ruotsin kuningas Kaarle XIII julisti 8. helmikuuta uudelleen, että Norja säilyisi omana valtionaan, jolla olisi oma kansallinen edustuksellinen päätäntävalta ja verotusoikeus. Historioitsijat pitävät kruununprinssi Kaarle Juhanaa julistuksen arkkitehtina.

title: Vendsyssel-Thy

text: Vendsyssel-Thy (tansk. myös "Nørrejyske Ø") on saari Tanskan pohjoisosassa. Vendsyssel-Thyn pinta-ala on 4 686 km², ja se on Själlannin jälkeen Tanskan toiseksi suurin saari. Vendsyssel-Thy oli aiemmin osa Jyllannin niemimaata, mutta siitä tuli saari vuosien 1825 ja 1862 tulvien seurauksena. Tätä nykyä Limvuono erottaa sen mantereesta.

title: Fyn

text: Fyn on Tanskan kolmanneksi suurin saari. Fynin suurin kaupunki on Odense. Saaren asukasluku vuoden 2018 alussa oli 496 243 ihmistä .

title: Ison-Beltin sillan junaturma

text: Ison-Beltin sillan junaturma tapahtui 2. tammikuuta 2019 kello 7.35 paikallista aikaa Sjællandin ja Fynin saaret yhdistävällä Ison-Beltin sillalla Tanskassa, kun Kööpenhaminaan matkalla ollut matkustajajuna törmäsi sillalla vastaantulevan tavarajunan lavalta pudonneeseen puoliperävaunuun. Silta oli jo ennen onnettomuutta suljettu tieliikenteeltä myrskytuulen vuoksi. Junaturmassa kuoli kahdeksan matkustajaa ja 16 loukkaantui, joista kaksi vakavasti. Kyseessä on Tanskan vakavin junaonnettomuus yli 30 vuoteen.

title: Kolding

text: Kolding on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Koldingin kunnan keskustaajama. Vuoden 2017 alussa taajamassa oli 60 300 asukasta. Taajama sijaitsee liikenteen kannalta keskeisessä paikassa, Fyn-saarelle johtavan salmen suulla. Kunnan pinta-ala on 605 km² ja asukastiheys 147,22 /km².

title: Ærø

text: Ærø on Tanskan saari Vähä-Beltissä Fynin eteläpuolella ja sillä sijaitseva samanniminen kunta. Sen suurimmat taajamat ovat Marstal, Ærøskøbing ja Søby.

title: HMS Thor (1841)

text: Tanskan-Preussin sodassa vuosina 1861–1862 alus kuljetti joukkoja Fynin saarelle sekä partioi Tanskan aluevesirajalla. Samoin se palveli 1864 toisen Saksan–Tanskan sodan laivasto-osaston lippulaivana Skagerrakissa ja Kattegatissa.

title: Fyn

text: Fyn sijaitsee Jyllannin niemimaan ja Själlannin välissä, joista sen erottavat vastaavasti Vähä-Belt ja Iso-Belt. Fynin läpi kulkevat E20-moottoritie ja rautatie, jotka ovat Tanskan tärkeimmät itä-länsi-suuntaiset yhteydet. Jyllantiin johtaa vanha maantie- ja rautatiesilta (Gamle Lillebæltsbro) ja uusi moottoritiesilta (Nye Lillebæltsbro); Själlantiin johtaa vasta 1998 avattu moottoritie- ja rautatiesilta (Storebæltsbroen).

title: Maakuntalaki

text: Juutin lain vahvisti 1241 Tanskan kuningas Valdemar Sejr. Se oli Jyllannin maakuntalaki, joka perustui osittain vanhaan tanskalaiseen oikeuteen, osittain kanoniseen oikeuteen. Etelä-Jyllannissa laki oli voimassa 1900-luvulle saakka. Muualla Jyllannissa ja Fynissä sen korvasi vuonna 1663 Kristian V:n yleinen Tanskan laki.

title: Adam Wilhelm Moltke

text: Adam Wilhelm Moltke (25. elokuuta 1785 Einsidelsborg, Fyn – 15. helmikuuta 1864 Kööpenhamina) oli tanskalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi ensimmäisenä varsinaisena Tanskan pääministerinä vuosina 1848–1852.

title: Tanskan salmet

text: Juutinrauman itärannalla sijaitsee Ruotsin Skånen maakunta ja länsirannalla Tanskan Sjællandin saari. Samsøn Belt sijaitsee Sjællandin ja Samsøn saaren välissä sekä Iso-Belt Sjællandin ja Fynin saaren välissä. Langelandin Belt on Lollandin ja Langelandin välissä. Fehmarnin Belt on Lollandin ja saksalaisen Fehmarnin saaren välillä. Vähä-Belt erottaa toisistaan siitä itään sijaitsevan Fynin ja salmen länsipuolella olevan Jyllannin niemimaan.

title: Etelä-Tanskan alue

text: Etelä-Tanskan alue luotiin 1. tammikuuta 2007 osana Tanskan kuntauudistusta. Alue muodostettiin yhdistämällä Fynin amt, Riben amt ja Etelä-Jyllannin amt sekä osa Vejlen amtista.

title: Ertholmene

text: Ertholmene on pieni Tanskalle kuuluva linnoitettu saariryhmä Bornholmin koillispuolella Itämeressä. Ryhmän pääsaaret ovat Christiansø, Frederiksø ja Græsholm. Näistä kaksi ensimmäistä ovat asuttuja, Græsholm puolestaan on rauhoitettu lintujensuojelualue. Saariryhmä tunnetaan myös suurimman saarensa, Christiansøn nimellä. Saari on suoraan Tanskan puolustusministeriön alaisuudessa, eikä kuulu mihinkään kuntaan.

title: Odense

text: Odense on Tanskan kolmanneksi suurin kaupunkitaajama Kööpenhaminan ja Aarhusin jälkeen. Se sijaitsee Fynin saarella, ja on Etelä-Tanskan alueen suurin taajama.

title: Iso-Belt

text: Iso-Belt () on Tanskan saarten, Fynin ja Sjællandin, välissä sijaitseva salmi. Se on levein Tanskan salmista. Iso-Belt on 64 kilometriä pitkä ja leveys kapeimmassa kohdassa on 20 kilometriä.


query: Milloin Johan Gripenberg kuoli?

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg (14. syyskuuta 1795 Sääksmäki – 12. lokakuuta 1869 Kirkkonummi)[1] oli suomalainen vapaaherra, kartanonomistaja ja senaattori, joka tunnettiin varsinkin maanviljelyksen kehittäjänä. Hän oli Mustialan maanviljelyskoulun ensimmäinen johtaja vuosina 1838–1847, senaatin maanviljelystoimituskunnan ensimmäinen päällikkö vuosina 1861–1866 ja niin sanotun Tammikuun valiokunnan puheenjohtaja vuonna 1862.

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Vuonna 1854 Gripenberg nimitettiin jäseneksi senaattori Casimir von Kothenin johtamaan komiteaan, joka pohti ruotujakolaitoksen palauttamista. Von Kothen yritti järjestää hänelle myös nimityksen senaattiin, mistä Gripenberg ei kuitenkaan ollut innostunut.[1] Vuonna 1861[1] hänet kuitenkin nimitettiin senaatin talousosastoon vastaperustetun maanviljelystoimituskunnan ensimmäiseksi päälliköksi[9]. Gripenberg nimitettiin pian myös valtiopäivien koollekutsumista valmistelleen niin sanotun Tammikuun valiokunnan puheenjohtajaksi, vaikka oli yhdessä Fabian Langenskiöldin kanssa suositellut kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm von Bergille hankkeen peruuttamista sen julkisen epäsuosion vuoksi. Gripenberg oli varsinkin ministerivaltiosihteeri Alexander Armfeltin luottomies. Hän teki teki heti alkuun laajan virkamatkan eri puolelle Suomea. Hänen raporttinsa keisarille ja ministerivaltiosihteerille saattoivat vaikuttaa kenraalikuvernööri Bergin erottamiseen ja J. V. Snellmanin nimittämiseen myöhemmin senaatin jäseneksi.[1]

title: Robert Edvard Gripenberg

text: Gripenbergin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Johan Ulrik Sebastian Gripenberg ja tämän toinen vaimo Maria Lovisa Öhrnberg. Gripenberg itse oli naimisissa Agnes Hultin kanssa vuodesta 1880 lähtien. Gripenberg kävi kadettikoulun 1872, valmistui agronomiksi 1877 ja opiskeli Kööpenhaminan Landboliøjskolenissa 1879. Hän oli Mustialassa alkeisopettajana 1875-1881, meijeriopistossa 1881-1901, Mustialan johtaja 1901-1902, Maataloushallituksen ylijohtaja 1902-1917 ja asutushallituksen ylimääräinen virkamies 1918-1926.

title: Johan Stiernstedt

text: Stiernstedtin ensimmäinen puoliso noin vuodesta 1680 oli Johanna Margareta Gripenberg (k. 1696), toinen vuodesta 1698 asessori Johan Gustaf Carlhielmin leski Sara Törne (k. 1701) ja kolmas vuodesta 1705 Maria Gezelius, Johannes Gezeliuksen tytär (k. 1735). Valtaneuvos ja vapaaherra Carl Johan Stiernstedt oli hänen poikansa.

title: Aleksandra Gripenberg

text: Gripenberg toimi kansanedustajana kaksi kautta ja jäi terveydellisistä syistä pois eduskuntavaaleista keväällä 1909, mutta hän palasi vielä uralleen naisjärjestöissä. Suomen naisyhdistystä oli johtanut välillä Elin Sjöström. Vuonna 1911 Gripenberg oli mukana Suomen Naisten Kansallisliiton perustamisessa. Se toteutti hänen pitkäaikaisen unelmansa saada Suomelle oma virallinen edustus Kansainväliseen naisliittoon, mikä ei ICW:n sääntöjen vuoksi aiemmin ollut mahdollista. Gripenberg toimi myös tämän järjestön ensimmäisenä puheenjohtajana ja edusti virallisesti Suomea Kansainvälisen naisliiton Tukholman kokouksessa jo syksyllä 1911. Hän kuoli kuitenkin keuhkokuumeeseen jouluaattona 1913. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle. Haudalla paljastettiin marraskuussa 1914 muistomerkki, jossa on Emil Wikströmin veistämä muotokuvareliefi.

title: Suomen sota

text: Maalis-huhtikuussa Ruotsin joukkoja järjestettiin uudelleen ja perustettiin uusi 3. prikaati, jonka komentajaksi tuli eversti Hans Henrik Gripenberg. Eversti Johan Adam Cronstedtin komentamasta silloisesta 3. prikaatista tuli 4. prikaati. Perustettiin myös 5. prikaati, jonka komentajaksi tuli eversti Johan August Sandels.

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Gripenberg oli kahdesti naimisissa ja sai yhteensä 17 lasta, joista useista tuli merkittäviä henkilöitä. Vuonna 1818 hän meni naimisiin serkkunsa Beata Charlotta Gripenbergin kanssa, joka kuoli vuonna 1837. Ensimmäisestä liitosta syntyi kahdeksan lasta, jotka kolmea tytärtä lukuun ottamatta kuolivat jo pieninä. Vuonna 1842 Gripenberg meni uudelleen naimisiin, tällä kertaa itseään yli kaksikymmentä vuotta nuoremman satulasepän tyttären, Voipaalan kartanon palveluskuntaan kuuluneen Maria Lovisa Öhrnbergin kanssa.[6][1] Toisesta liitosta syntyi yhdeksän lasta, joista kahdeksan eli aikuisiksi ja tulivat lähes kaikki kuuluisiksi eri aloilla. Heihin kuuluivat senaattori Johannes Gripenberg (1842–1893), kansanvalistaja Maria Furuhjelm (1846–1916), naisasianainen Elisabeth Stenius (1847–1924), arkkitehti ja senaattori Sebastian Gripenberg (1850–1925), todellinen valtioneuvos ja ylijohtaja Robert Edvard Gripenberg (1852–1937), everstiluutnantti ja sotahistorioitsija Gustaf Adolf Konstantin Gripenberg (1854–1918) sekä kirjailija ja poliitikko Alexandra Gripenberg (1857–1913). Ensimmäisestä liitosta syntynyt Johanna Charlotta Adelaide meni 1860 naimisiin kenraalimajuri Carl Viktor Olivier Collianderin kanssa.[1] Gripenbergin lapsenlapsiin kuuluivat muun muassa runoilija Bertel Gripenberg ja tanssija Maggie Gripenberg.[2]

title: Aleksandra Gripenberg

text:
Alexandra Gripenberg kuului Gripenbergin aatelissukuun, ja hänen isänsä oli vuonna 1865 vapaaherraksi korotettu senaattori ja tunnettu maatalousmies Johan Ulrik Sebastian Gripenberg (1795–1869). Äiti Maria Lovisa o.s. Öhrnberg oli entinen Voipaalan kartanon piika, jonka kanssa hänen isänsä oli mennyt naimisiin jäätyään leskeksi ensimmäisestä avioliitostaan. Alexandra Gripenberg oli toiseksi nuorin isänsä kaikkiaan 17 lapsesta. Hänen sisaruksiaan olivat muun muassa kansanvalistaja Maria Furuhjelm, naisasiaa ajanut Elisabeth Stenius-Aarneenkallio sekä senaattorit Johannes Gripenberg ja Sebastian Gripenberg.
Gripenberg syntyi Tervun tilalla Kurkijoella Laatokan Karjalassa, mutta perhe muutti vuonna 1866 Kirkkonummen Majbyhyn. Isä kuoli jo kolme vuotta myöhemmin. Sisaruksistaan poiketen Gripenberg ei käynyt kouluja vaan sai pelkästään kotiopetusta kahdelta vanhemmalta siskoltaan. Gripenberg oppi nuorena englantia, mikä osoittautui myöhemmin hyödylliseksi taidoksi. Hän aloitti kirjoittamisen jo teini-iässä, ja saatuaan kannustusta Zachris Topeliukselta hän julkaisi ensimmäisen novellikokoelmansa "Berättelser" vuonna 1877 salanimellä Ringa. Seuraavana vuonna Gripenberg muutti perheensä mukana Lappeenrantaan. Äitinsä kuoltua hän asui 1880-luvun alussa parin vuoden ajan Topeliusten luona Sipoon Koivuniemessä ja toimi Zachris Topeliuksen yksityissihteerinä. Lisäksi hän asui jonkin aikaa siskonsa Elisabeth Steniuksen luona Kuopiossa, jossa tutustui fennomaanipiireihin. Gripenberg muutti 1884 Helsinkiin, jossa hän osallistui samana vuonna Suomen Naisyhdistyksen perustavaan kokoukseen. Hän suunnitteli tässä vaiheessa uraa kaunokirjailijana ja julkaisi salanimellä Aarne teokset "Strån" (1884) ja "I tätnande led" (1886). Hän käytti samaa nimimerkkiä myöhemmin myös sanomalehtiin kirjoitellessaan.

title: Gustaf Adolf Konstantin Gripenberg

text: Gripenbergin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Johan Ulrik Sebastian Gripenberg ja Maria Lovisa Öhrnberg. Hän kävi Haminan kadettikoulun, otti Suomen kaartin mukana osaa Turkin sotaan 1877–1878 ja ylennettiin suomalaisissa joukoissa palveltuaan everstiluutnantiksi 1895. Gripenberg oli 1901–1902 Suomen sotaväen päällikköhallituksessa vt. esikuntapäällikkönä ja järjesti 1903–1910 hajotettujen pataljoonien arkistot valtionarkistossa. Vuosina 1884–1904 hän toimitti aikakauslehteä "Finsk militär tidskrift", jossa hän julkaisi Suomen sotalaitoksen historiaa Venäjän vallan aikana koskeneita artikkeleita. Hän julkaisi myös sotahistorialliset teokset "Lifgardets 3. finska skarpskyttebataljon 1812–1905" (1905–1912), "Suomen sota 1808–09" (1809) ja "Finska kadettkåren och dess kamratskap" (1912). Gripenberg harrasti musiikkia ja painatti vihkosen mieskuorolauluja.

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Senaattorikauden aikana Gripenberg asui perheineen kesäisin Kurkijoella ja talvisin Helsingissä. Hän erosi vuonna 1866 terveydellisistä systä kaikista tehtävistään ja osti Kirkkonummelta Majbyn tilan eläkepäivien viettämistä varten. Hän kuoli siellä kolme vuotta myöhemmin.[6]

title: Bertel Gripenberg

text: Gripenberg kuoli tuberkuloosiin Sävsjön parantolassa Ruotsissa.

title: Gripenberg

text: Suku on lähtöisin Ruotsin Itä-Götanmaalta. Vanhin tunnettu jäsen on vuonna 1659 kuollut Jakob Jöransson Witte, joka oli Svärtingetin kartanon lampuotivouti Östra Enebyn pitäjässä. Hänen poikansa, rykmentinkirjuri Johan Wittman muutti 1671 Suomeen ja aateloitiin vuonna 1678 nimellä "Gripenberg". Suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen kaksi vuotta myöhemmin aatelisena sukuna numero 931. Gripenbergit immatrikuloitiin Suomen aateliin vuonna 1818 numerolla 69. Senaattori Sebastian Gripenberg kohotettiin Suomessa vuonna 1865 vapaaherraksi, ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen vapaaherrallisena sukuna numero 48. Vapaaherrallisella sukuhaaralla on tunnuslause "Caesari et patriae" ("Keisarille ja isänmaalle"). Neljä Gripenbergin suvun jäsentä toimi autonomian aikana Suomen senaatin talousosaston jäseninä.

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Sebastian Gripenberg: digitoituna Kansalliskirjaston kokoelmissa Valkeakosken kulttuuritoimisto 2008.

title: Johan Axel Gripenberg

text: Johan Axel Gripengerin isä oli kenraalimajuri Johan Fredrik Sebastian Gripenberg. Gripenberg kävi Haminan kadettikoulun ja palveli vuodesta 1852 upseerina Venäjän armeijassa. Hän oli 1860-luvun alussa muutaman vuoden Haminan kadettikoulun harjoitusupseerina ja maantiedon opettajana. Hän palveli pitkään Henkikaartin Paavalin rykmentissä ja oli myöhemmin jalkaväkirykmentin komentajana Samarassa. Hänet ylennettiin 1883 kenraalimajuriksi. Gripenberg toimi 1886–1889 Oulun ja vuodesta 1889 Viipurin läänin kuvernöörinä. Hän sai 1893 ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Gripenberg edusti aatelissukuaan säätyvaltiopäivillä 1884, 1894, 1899, 1905 ja 1906. Hän erosi kuvernöörinvirastaan protestina Suomen venäläistämistoimenpiteille joulukuussa 1899 ja sai eron sotapalveluksesta helmikuussa 1900. Hän vetäytyi viettämään eläkevuosiaan Berniin Sveitsiin.

title: Johannes Gripenberg

text: Gripenberg nimitettiin vuonna 1889 Mikkelin läänin kuvernööriksi ja 1891 senaatin kansliatoimituskunnan päälliköksi. Kun kansliatoimituskunta lakkautettiin seuraavana vuonna, hänet siirrettiin maataloustoimituskunnan päälliköksi. Hän kuitenkin kuoli jo vuonna 1893. Gripenberg oli myös edustajana vuoden 1891 säätyvaltiopäivillä, jossa hän toimi laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana.

title: Alexis Gripenberg

text: Alexis Gripenberg oli kahdesti naimisissa, ensin senaattori Johan August von Bornin tyttären Helena Rosinan ja sitten senaattori Victor von Haartmanin tyttären Agnes Maria Fredrikan kanssa. Hänen lapsiaan olivat diplomaatti G. A. Gripenberg ja majuri Frans Mikael Gripenberg.

title: Sebastian Gripenberg

text: Gripenbergin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Johan Ulrik Sebastian Gripenberg ja Maria Loviisa Örnberg. Hänen puolisonsa oli Hilma Johanna Lindfors. Hänen sisarensa oli tunnettu naisasianainen Alexandra Gripenberg. Gripenbergeillä oli kolme lasta, tanssitaiteilija Margarita Maria (Maggie) (1881–1976), laivainsinööri Hans Henrik Sebastian (1882–1966) ja Aili Johanna Elisabet von Freymann (1885–1945).

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Gripenberg syntyi sotilassukuna tunnettuun Gripenbergin aatelissukuun kenraalimajuri Hans Henrik Gripenbergin ja Hedvig Lovisa Jahnssonin nuorimpana lapsena.[1] Hänen veljensä oli koulumiehenä tunnettu Odert Henrik Gripenberg.[2] Senaattori Fabian Langenskiöld oli Gripenbergin sisarenpoika.[3]

title: Mauritz Gripenberg

text: Mauritz Gripenberg kuului ruotsalaisalkuiseen Gripenbergin sotilas- taiteilija- ja arkkitehtisukuun. Hänen isänsä oli lääninkuvernöörinä toiminut kenraaliluutnantti Johan Axel Gripenberg. Gripenberg opiskeli upseeriksi Pietarissa ja valmistuttuaan työskenteli Venäjän armeijan attaseana Tukholmassa. Hän alkoi 1890-luvulla opiskella taideaineita Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa, luopui sotilasurasta ja valmistui arkkitehdiksi 1899 Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta Tukholmassa.

title: Hans Henrik Gripenberg

text: Hans Henrik Gripenberg (14. huhtikuuta 1754 Karhiniemi, Huittinen – 25. lokakuuta 1813 Tukholma) oli Suomen sotaan osallistunut kenraalimajuri. Hän kuului Gripenbergin aatelissukuun ja hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Odert Johan Gripenberg ja Eva Gustafva Silfversvan. Hän avioitui 1780 Hedvig Lovisa Janssonin kanssa. Heidän poikiaan olivat koulumies Odert Henrik Gripenberg ja senaattori Johan Ulrik Sebastian Gripenberg.

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Gripenberg edusti sukuaan aatelissäädyssä vuoden 1863 valtiopäivillä.[6] Hänet kohotettiin vapaaherraksi tammikuussa 1865 ja hänen sukuhaaransa introdusoitiin seuraavana keväänä Suomen Ritarihuoneeseen vapaaherrallisena sukuna numero 48.[10]

title: Maria Furuhjelm

text: Maria Furuhjelmin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Johan Ulrik Sebastian Gripenberg ja Maria Lovisa Öhrnberg. Hänen sisariaan olivat Aleksandra Gripenberg ja Elisabeth Stenius-Aarneenkallio.

title: Johan Axel Gripenberg

text: Arkkitehti Mauritz Gripenberg oli Johan Axel Gripenbergin poika.

title: Tammikuun valiokunta

text: Valiokunnan puheenjohtajana toimi senaattori Johan Ulrik Sebastian Gripenberg.

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Vuonna 1847 Gripenberg siirtyi Jaakkimassa ja Kurkijoella Laatokan Karjalassa sijainneiden Kuscheleff-Besborodkon[6] lahjoitusmaiden tilanhoitajaksi ja asettui perheineen asumaan Tervun hoviin Kurkijoelle.[1] Vuonna 1857 hän perusti Suomen ensimmäisen meijerin Kurkijoelle[7] ja myi voita ja juustoa Pietariin.[1] Toiminta päättyi,[1] kun valtio lunasti lampuotitilat itselleen vuonna 1862. Kantatila siirtyi kuitenkin Gripenbergin suvulle.[8]

title: Odert Gripenberg

text: Gripenberg matkusti armeijasta erottuaan Sveitsiin jossa hän opiskeli pedagogiikkaa Johann Heinrich Pestalozzin johdolla. Palattuaan Suomeen hän perusti 1812 yksityisen poikien internaattikoulun Hämeenlinnaan. Koulu siirtyi 1813 Poriin ja viimeksi se toimi Gripenbergin isältään perimällä Johannesbergin maatilalla Sääksmäellä Voipaalassa 1817–1822 kunnes koulu jouduttiin lopettamaan taloudellisten syiden takia. Gripenberg toimi sitten Haminan kadettikoulun alkeiskoulun tarkastajana 1822–1828 ja maatilan vuokraajana Sipoon Savijärvellä. Hän perusti vaimonsa kanssa yksityisen tyttökoulun ja pienten lasten koulun Helsinkiin vuonna 1835. Gripenberg julkaisi myös jonkin aikaa Suomen ensimmäistä kasvatusopillista aikakauslehteä Veckoblad för Uppfostran och Undervisning. Gripenberg kuoli tammikuussa 1848 Tukholmassa ollessaan matkalla Englantiin esittelemään siellä keksimäänsä kylvökonetta.

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Gripenberg ryhtyi aluksi itsekin upseerinuralle, kävi Haapaniemen kadettikoulun ja nimitettiin 1812 topografiosaston aliluutnantiksi ja 1819 Suomen 1. jalkaväkirykmentin alikapteeniksi. Gripenberg kuitenkin erosi myöhemmin palveluksesta everstiluutnantin arvoisena. Oltuaan mukana keisari Aleksanteri I:n seurueessa Suomen-matkalla vuonna 1819 hän julkaisi siitä vuonna 1828 matkakuvauksen Berättelse om Kejsar Alexanders färd från Nissilä gästgifveri till staden Kajana under Hans Mäjestäts sednaste resa till Storfustendömet Finland om sommarn år 1819. Vuosina 1828–1830 Gripenberg toimi intendenttinä Suomen sotaväen sotakomissariaatissa sekä hieman myöhemmin Uudenmaan läänin varamaaherrana mutta joutui eroamaan Suomen kenraalikuvernööri A. A. Zakrewskyn vaatimuksesta, koska ei ollut totellut tämän erästä määräystä.[1]

title: Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

text: Tämän jälkeen Gripenberg suoritti elämäntyönsä pääosin maatalouden parissa, aluksi sukukartanossaan Sääskmäen Voipaalassa, jossa kokeili uusia viljelymenetelmiä. Vuodesta 1833 hän kokeili sokerijuurikkaan viljelyä ja perusti oman sokeritehtaan, mutta lyhyen alkumenestyksen jälkeen kumpikin oli lopetettava 1840.[1] Gripenberg menetti tämän seurauksena Voipaalan kartanon, mikä oli hänen pahimpia takaiskujaan.[4] Vuonna 1836 hänet oli kutsuttu jäseneksi Suomen Talousseuran asettamaan valiokuntaan, joka valmisteli uuden maanviljelysopiston perustamista. Gripenberg toimi vuosina 1838–1847 Mustialan maanviljelysopiston ensimmäisenä johtajana.[5] Opistossa keskityttiin varsinkin maanviljelyksen ja karjatalouden kehittämiseen. Gripenberg omisti myös Juvan kartanon Espoossa vuosina 1844–1847.[1]

title: Johan Axel Gripenberg

text: Johan Axel Gripenberg (1. maaliskuuta 1833 Helsinki – 12. kesäkuuta 1918 Bern, Sveitsi) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi vuosina 1886–1889 Oulun läänin ja 1889–1899 Viipurin läänin kuvernöörinä.

title: Bertel Gripenberg

text: Bertel Johan Sebastian Gripenberg (10. syyskuuta 1878 Pietari – 5. toukokuuta 1947 Sävsjö, Ruotsi) oli suomenruotsalainen runoilija ja aatelismies.