query: Kuka Henrik Leijona oli?

title: Henrik Leijona

text: Henrik Leijona (; 1129 tai 1130 – 6. elokuuta 1195 Braunschweig) oli Saksin herttua (nimellä Henrik III) vuosina 1142–1180 ja Baijerin herttua (nimellä Henrik XII) vuosina 1156–1180. Hän oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik I Barbarossan tärkeimpiä sotapäälliköitä, mutta ajautui lopulta tämän kanssa riitoihin, joten keisari riisti vuonna 1180 häneltä hänen molemmat herttuakuntansa. Henrik Leijonaa pidetään myös Münchenin kaupungin perustajana.[1]

title: Leijonat kulttuurissa

text: Muita leijonaan viittaavia kaunokirjallisia teoksia ovat Wilbur Smithin "Kun leijona metsästää", Joseph Kesselin "Tyttö ja leijona", Vigdis Grimsdottirin "Nimeni on Isbjörg, olen leijona", Astrid Lindgrenin "Veljeni, Leijonamieli" ja Dzalaladdin Rumin "Rakkaus on musta leijona". Gustav Hägglund nimesi muistelmateoksensa "Leijona ja kyyhky".

title: Henrik Leijona

text: Henrik osallistui kahden vuosikymmenen ajan Fredrik Brabarossan kaikkiin merkittäviin sotaretkiin. Hän oli mukana vuoden 1157 Puolan-sotaretkellä ja vuosien 1158–1161 toisella Italian-sotaretkellä, jonka aikana hän oli tärkeässä roolissa muun muassa Creman kaupungin piirityksessä. Vuonna 1168 Henrik neuvotteli keisarin nimissä rauhasta Englannissa ja Ranskassa.[1] Hän ei kuitenkaan osallistunut vuonna 1174 alkaneeseen Fredrik Barbarossan kolmanteen Italian-sotaretkeen.[2] Henrik saapui vuonna 1176 Chiavennaan tapaamaan Fredrikiä, joka pyysi häneltä sotilaallista apua, mutta Henrik vaati nyt palkkioksi Goslarin valtakunnankaupunkia. Kun keisari ei suostunut ehtoon, Henrik ei lähettänyt apujoukkoja, minkä seurauksena keisarillinen armeija kärsi tappion Pohjois-Italian kaupunkivaltioille Legnanon taistelussa samana vuonna. Tätä Fredrik Barbarossa ei antanut anteeksi.[1][2][4]

title: Ristiretket vendejä vastaan

text: Vuonna 1173 Valdemar teki ryöstöretken vagrien maille. Alue oli muutaman vuosikymmenen ajan kuulunut Saksin valtapiiriin. Tämän jälkeen Valdemar hyökkäsi myös liutizien maita vastaan, ja vendit ostivat rauhan valtavalla rahasummalla. Sota jatkui silti vuonna 1177. Tällä kertaa Valdemar ja Henrik Leijona tekivät jälleen yhteistyötä. Tanskalaiset ryöstelivät pommerilaisten aluetta kahtena vuonna peräkkäin, ja pommerilaiset maksoivat lopulta suuret lunnaat, jotta tanskalaiset solmisivat heidän kanssaan rauhan. Tämän jälkeen seurasi rauhallisempi kausi. Valdemar alkoi suunnitella uutta sotaretkeä, mutta sairastui ja kuoli vuonna 1182. Samaan aikaan Henrik Leijona oli joutunut vaikeuksiin keisari Fredrik Barbarossan kanssa. Hän kärsi tappion keisaria vastaan ja joutui maanpakoon.

title: Henrik Leijona

text: Henrik Leijonasta ei ole säilynyt yhtään aikalaismuotokuvaa, mutta häntä kuvailtiin pienikokoiseksi ja tummatukkaiseksi. Liikanimeä ”Leijona” käytettiin ilmeisesti jo hänen elinaikanaan, mutta se vakiintui vasta 1200-luvulla. Henrikin jäännöksiä etsittiin Braunschweigin katedraalin lattian alta vuonna 1935 tehdyissä kaivauksissa.[4]

title: Henrik Leijona

text: Henrik Leijona oli Welf-sukuun kuuluneen Baijerin ja Saksin herttuan Henrik X Ylpeän ainoa poika. Hänen äitinsä Gertrud Saksilainen oli keisari Lothar III:n tytär.[1] Welfien ja Hohenstaufenin suvun kilpailun vuoksi Hohenstaufen-sukuinen keisari Konrad III riisti vuonna 1138 Henrik Ylpeältä tämän molemmat herttuakunnat ja julisti hänet valtakunnankiroukseen. Henrik Ylpeä kuoli seuraavana vuonna.[2] Toukokuussa 1142 Frankfurtissa pidetyillä valtiopäivillä Henrik Leijonalle palautettiin toinen hänen isänsä läänityksistä eli Saksin herttuakunta sillä ehdolla, että hän tunnusti Baijerin herttuakunnan kuulumisen isäpuolelleen, Itävallan rajakreivi Henrik II Jasomirgottille, jolle keisari Konrad oli jo ehtinyt luovuttaa sen. Tultuaan vuonna 1147 täysi-ikäiseksi Henrik Leijona vaati itselleen myös Baijeria ja yritti vuonna 1151 huonolla menestyksellä vallata sen.[1][2]

title: Henrik Leijona

text: Henrik siirsi Saksin pääkaupungin Braunschweigiin ja rakennutti sinne Dankwarderoden linnan, jonka eteen hän pystytti vuonna 1166 leijonapatsaan symboloimaan omaa valtaansa.[1][4] Hän otti haltuunsa useiden sammuneiden ylimyssukujen omaisuuden, mikä herätti paljon ärtymystä.[1] Vuonna 1164 Magdeburgin ja Bremenin arkkipiispat sekä Brandenburgin rajakreivi Albrekt Karhu liittoutuivat useiden Saksin pikkuruhtinaiden kanssa Henrik Leijonaa vastaan. Keisari Fredrik Barbarossan väliintulo vuonna 1168 pakotti Henrikin vastustajat solmimaan rauhan.[1][2] Etsiessään liittolaisia Henrik joutui tunnustamaan Niklotin pojan Pribislavin Mecklenburgin ruhtinaaksi.[2]

title: Henrik Leijona

text: Vuonna 1152 keisarikunnan johtoon tuli Henrik Leijonan Hohenstaufen-sukuinen serkku Fredrik Barbarossa, joka päätti solmia rauhan Welfien kanssa. Henrik Leijona osallistui armeijansa kanssa Fredrik Barbarossan ensimmäiseen Italian-sotaretkeen 1154–1155 ja tukahdutti Fredrikin keisariksi kruunaamisen yhteydessä kansannousun Roomassa. Keisari tunnusti Henrik Leijonan oikeuden Baijeriin, jonka tämä pääsi viimein ottamaan haltuunsa syyskuussa 1156.[1][2] Henrik Jasomirgottia kompensoitiin korottamalla samalla Itävalta herttuakunnaksi. Seuraavana vuonna Henrik Leijona perusti uuden kauppapaikan Isarjoen varrelle.[1] Vuonna 1158 keisari Fredrik lopetti Henrikin ja Freisingin piispan välisen riidan vahvistamalla kauppa-alueen nimeltä Munichen (sittemmin München).[3]

title: München

text: Münchenin perustamisvuotena pidetään vuotta 1158, jolta on löydetty varhaisin tunnettu maininta kaupungista. Tuolloin Saksin ja Baijerin herttua Henrik Leijona rakennutti sillan Isarjoen yli lähelle 700-luvulla alueelle saapuneiden benediktiinimunkkien asutusta. Siten Henrik ryhtyi avoimeen kilpailuun piispa Otto Freisingiläisen kanssa, joka oli siihen saakka hallinnut Etelä-Saksan alueen tuottoisaa suolakauppaa. Piispa ja Henrik kiistelivät kaupungista, kunnes keisari Fredrik I Barbarossa laittoi kiistalle lopun Augsburgin valtiopäivillä 14. kesäkuuta 1158 omien tarkoitusperiensä mukaisesti: hän vahvisti kauppa-alueen sijainnin Henrikin pyynnön mukaisesti, mutta määräsi osan tuotoista piispa Otolle ja varmisti näin vallan jakautumisen. Keisari myös vahvisti Münchenin kauppa- ja rahanlyöntioikeudet.[1]

title: Henrik Leijona

text: Henrik Leijona laajensi Saksin herttuakuntaa Elben itäpuolisille alueille. Hän valtasi Holsteinin kreivi Aadolf II:lta pätkän Itämeren rannikkoa ja uudelleenperusti vuonna 1159 Lyypekin kaupungin, jonka asemaa kaupan keskuksena hän huomattavasti vahvisti gotlantilaisten kauppiaiden sekä Ruotsin ja Novgorodin kanssa solmimillaan sopimuksilla.[1] Useiden sotaretkien myötä Henrik valtasi vähitellen koko Mecklenburgin ja Etu-Pommerin alueen slaavilaisilta obotriiteilta. Hän alkoi levittää tälle alueelle saksalaista asutusta sekä kristinuskoa perustamalla siirtokuntia ja rakennuttammalla kirkkoja.[1][2] Ratkaiseva voitto saatiin vuoden 1160 sotaretkellä, jolloin obotriittien päällikkö Niklot surmattiin taistelussa. Henrik siirsi samana vuonna Mecklenburgin piispanistuimen Schweriniin, jolle hän antoi samalla kaupunginoikeudet.[4] Henrik soti myös pitkään Tanskan kanssa rannikolla sijaitsevan Rügenin saaren omistuksesta.[1]

title: Burghausen

text: Kaupunki lienee perustettu jo noin 600-luvulla tullin asemapaikaksi. Vuonna 1025 Konrad II katsoi Burghausenin keisarilliseksi omaisuudeksi. Vuonna 1164 Baijerin ja Saksin herttua Henrik Leijona asettui Burghausenin linnaan. Myöhemmin seudulla on ollut suurta sotahistoriallista merkitystä muun muassa kolmikymmenvuotisen sodan asemapaikkana.

title: Ristiretket vendejä vastaan

text: Vuonna 1164 obotriitit nousivat kapinaan sakseja vastaan Nyklotin pojan Pribislavin johdolla. Pribislav kukisti saksilaisten armeijan Diminin lähettyvillä ja sai pian valtaansa isänsä vanhat alueet. Henrik Leijona pyysi nyt apua Valdemarilta, joka lähti tanskalaisten ja rügeniläisten kanssa sotaan obotriitteja vastaan. Valdemar hyökkäsi liutizeja vastaan, koska he olivat liittoutuneet Pribislavin kanssa. Samalla Henrikin joukot valtasivat Diminin ja jatkoivat matkaansa aina Peenejoelle asti, missä Valdemarin laivasto kuljetti heidät joen yli. Tämän nähdessään vendit olivat valmiita solmimaan rauhan. Henrik ja Valdemar solmivat sopimuksen, jonka mukaan he jakaisivat tulevat valloitukset keskenään, mutta eivät kuitenkaan pystyneet hallitsemaan valtaamiaan alueita. Henrik alkoi pelätä Valdemarin kasvavaa valtaa ja yritti myös saada rügenilaiset kapinoimaan Valdemaria vastaan.

title: Henrik Leijona

text: Henrik Leijonan vanhimmasta pojasta Henrik Pitkästä tuli Reinin pfalzkreivi, toisesta pojasta tuli keisari Otto IV ja kolmannesta pojasta Vilhelmistä polveutui myöhempi Braunschweig-Lüneburgin hallitsijasuku. Henrik Leijonan tytär Gertrud Baijerilainen nai vuonna 1177 Tanskan kuningas Knuut VI:n.[2]

title: Englannin vaakuna

text: Ensimmäinen varmuudella identifioitu Englannin vaakuna periytyy kuningas Henrik II Plantagenetilta, jonka vaakunassa oli kultaisessa kentässä kaksi kultaista kävelevää leijonaa. Hän lisäsi yhden leijonan äitinsä, Normandian herttuakunnan, vaakunaansa, jossa oli punaisessa kentässä yksi kultainen kävelevä leijona, symboloimaan myös Englannin kuninkuutta. Kuningas Rikhard I Leijonamieli käytti vaakunaa, jossa oli punaisessa kentässä kaksi kultaista taistelevaa leijonaa. Nykymuotoonsa vaakuna vakiintui Rikhardin veljenpojan Henrik III:n valtakaudella.

title: Saksit

text: Karolingien alaisuudessa saksit pakotettiin vasalliuteen. On todisteita siitä, että saksit – samoin kuin slaavilaisvasallit, kuten abodriitit ja vendit – toimittivat useaan otteeseen joukkoja karolingeille. Saksin herttuoista tuli kuninkaita 900-luvun aikana. Henrik I Linnustajasta tuli kuningas vuonna 919. Hänen pojastaan, Otto I Suuresta, tuli Saksan ensimmäinen keisari, joka kuitenkin menetti asemansa 1024. Herttuakunta jaettiin 1180, kun herttua Henrik Leijona, keisari Oton pojanpoika, kieltäytyi seuraamasta serkkuaan keisari Fredrik I Barbarossaa sotaan Italiaa vastaan.

title: Nostradamus

text: Ennustuksessa mainittu ”vanhempi leijona” tulkitaan Henrik II:ksi ja häntä vastassa ollut Montgomeryn herttua ”nuoremmaksi leijonaksi”. Herttuan todellista ikää ei kuitenkaan tiedetä, hän oli mahdollisesti vain kuusi vuotta Henrik II:ta nuorempi. Kumpikaan ei käyttänyt tunnuksenaan leijonaa. Lisäksi ennustus väittää Henrikillä olleen kultainen kypärä, hänellä oli kuitenkin rautainen. Vaikka on totta, että Mongomeryn herttuan peitsi lävisti Henrikin kypärän ja iskeytyi päähän, peitsi ei puhkaissut silmiä. On myös uskottavaa, ettei ennustuksella muidenkaan Nostradamuksen ennustuksien tapaan ollut mitään yhteyttä varsinaiseen tulkittuun tapaukseen, vaan ennustukset olivat vain muunnoksia aiemmista tapauksista. Astrologina hän uskoi historian tapahtumien toistuvan myöhemmin.

title: Fredrik I Barbarossa

text: Fredrik lähti Italiasta syksyllä 1155 valmistelemaan vielä suurempaa retkeä. Saksa ja erityisesti Baijeri oli taas ajautunut epäjärjestykseen, mutta Fredrikin voimakkaat toimenpiteet palauttivat rauhan. Henrik Leijona sai Baijerin herttuakunnan läänityksekseen. Aiemmin Baijeria hallinnut Henrik Jasomirgott puolestaan sai hyvitykseksi Itävallan herttuakunnan.

title: Matilda (Saksin herttuatar)

text: Vuonna 1159 kiistellyn paavin valinnan lähestyessä kuningas Henrik II tahtoi lähentää välejään Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kanssa erityisesti sen takia, koska hän itse oli joutunut riitoihin Canterburyn arkkipiispan Thomas Becketin johtaman Englannin papiston kanssa. Keisari Fredrik Barbarossa lähetti Kölnin arkkipiispa Rainald von Dasselin Henrik II:n hoviin vuonna 1165, jotta he voisivat neuvotella naimakaupoista. Henrik Leijona Welfin suvusta valittiin sopivaksi puolisoksi Matildalle. Neuvottelujen aikana oli kuitenkin kiista, kun Leicesterin 2. jaarli Robert de Beaumont kieltäytyi tervehtimästä arkkipiispaa syyttäen häntä eripuraisuudesta ja vastapaavi Viktor IV:n kannattamisesta. Alkuperäinen suunnitelma oli naittaa Henrik II:n toinen tytär Eleanoora Englantilainen keisari Fredrik Barbarossan pojalle, mutta se hylättiin, ja sen sijaan Matilda jätti Englannin suuret myötäjäiset mukanaan syyskuussa 1167.

title: Mecklenburg (suku)

text: Suku oli alkujaan slaavilaisen vendiheimon obotriittien päällikkösukuna. Suvun eräät jäsenet sopeutuivat saksalaistamiseen ja saksalaisvalloitukseen, kun etenkin Henrik Leijona liitti vendien asuma-alueita kiinteästi saksalaiseen valtapiiriin. Näin he säilyttivät heimopäällikkyytensä, joskaan eivät slaavilaista identiteettiään eivätkä vanhaa kulttuuriaan, ja muuntuivat saksalaisiksi feodaaliherroiksi. Eräs Mecklenburgin suvun jäsen meni naimisiin herttua Henrik Leijonan äpärätyttären kanssa.

title: Vilhelm Leijona

text: Vuonna 1173 Englannin kuninkaan Henrik II:n kolme poikaa nousi kapinaan isäänsä vastaan, ja lupaus Northumberlandista sai Vilhelmin liittymään kapinallisten puolelle. Vilhelm joutui vangiksi ja englantilaiset valloittivat osia Skotlannista. Hän vapautui allekoirjoittamalla Falaisen sopimuksen, joka antoi Englannille rahaa, valtaa ja kaksi linnaa, Stirlingin ja Edinburghin. Henrik II:n seuraaja Rikhard I Leijonamieli tarvitsi noustuaan valtaan vuonna 1189 rahaa ensimmäiseen ristiretkeen, joten Vilhelm saattoi ostaa Skotlannin vapaaksi Falaisen sopimuksesta 10 000 markalla.

title: Henrik Leijona

text: Luokka:Baijerin hallitsijat Luokka:Saksin hallitsijat Luokka:Vuonna 1129 syntyneet Luokka:Vuonna 1195 kuolleet

title: Ristiretket vendejä vastaan

text: Valdemar antoi vendien johtajien säilyttää asemansa, joten heidän valtansa vain kasvoi entisestään. Aikaisemmin Arkonan temppelin papeilla ja kaupunkien kauppiailla oli ollut suuri vaikutusvalta paikallisiin hallitsijoihin. Veljekset Tetislav ja Jaromar hallitsivat Rügeniä ja olivat lojaaleja Tanskan kuninkaalle, koska he itse hyötyvivät siitä. Tetislavin kuoleman jälkeen Jaromar hallitsi rügeniläisten ruhtinaana ("princeps Rugianorum") aina kuolemaansa asti vuonna noin 1218. Henrik Leijona oli puolestaan yrittänyt kukistaa vendien hallitsijat täydellisesti ja korvata heidät saksilaisella aatelistolla. Tämä ei ollut onnistunut, ja myös Henrik oppi pian, että vendejä oli helpompi hallita välikäsien kautta.

title: Henrik Leijona

text: Henrik onnistui aluksi puolustamaan asemiaan Pohjois-Saksissa ja voitti vuonna 1180 vihollisensa kahdessa taistelussa, mutta joutui antautumaan seuraavana vuonna. Valtiopäivät päättivät palauttaa hänelle hänen perintömaihinsa kuuluneet Braunschweigin ja Lüneburgin, mutta hän joutui lähtemään maanpakoon appensa Englannin kuningas Henrik II:n hoviin. Henrik palasi Saksaan vuonna 1185, mutta koska hän vaati edelleen maidensa palauttamista ja kieltäytyi osallistumasta Fredrik Barbarossan rinnalla kolmanteen ristiretkeen, hänet ajettiin vuonna 1189 uudelleen maanpakoon Englannin Normandiaan. Fredrik Barbarossan kuoltua seuraavana vuonna ristiretkellään Henrik palasi jälleen ja valtasi itselleen alueita Pohjois-Saksista, kuten Lyypekin ja Lüneburgin kaupungit. Keisarikunnan uudeksi hallitsijaksi tullut Fredrik Barbarossan poika Henrik VI solmi hänen kanssaan heinäkuussa 1190 rauhan Fuldassa. Tyytymätön Henrik Leijona aloitti sodan vielä uudelleen vuonna 1192 keisarin ollessa Italiassa, mutta joutui taipumaan jälleen rauhaan vuonna 1194. Hän kuoli seuraavana vuonna Braunschweigissa.[1][2] Hänet haudattiin rakennuttamaansa Braunschweigin katedraaliin.[1]

title: Henrik Leijona

text: Henrik teki vuonna 1172 pyhiinvaelluksen Jerusalemiin ja sai Konstantinopolissa ruhtinaallisen vastaanoton Bysantin keisari Manuel I:ltä.[1]

title: Henrik Ylpeä

text: Lotharin kuoltua vuonna 1137 ilman poikaa Henrik peri häneltä avioliittonsa kautta Saksin herttuan arvon, mikä teki hänestä Saksan mahtavimman ruhtinaan. Hän oli ehdolla myös uudeksi Saksan kuninkaaksi, mutta hänen valtansa rajoittamiseksi ruhtinaat valitsivatkin Hohenstaufen-sukuisen Konrad III:n. Konrad kieltäytyi tunnustamasta Henrikin oikeutta Saksiin sillä verukkeella, ettei sama henkilö olisi saanut hallita kahta herttuakuntaa. Kiistan seurauksena Henrikille langetettiin heinäkuussa 1138 valtakunnankirous ja hänet karkotettiin sekä Saksista että Baijerista. Tästä sai alkunsa yli sata vuotta jatkunut sota Welfien ja Hohenstaufeneiden välillä. Henrik onnistui vuonna 1139 valloittamaan armeijoineen takaisin osan Saksista ja valmisteli Quedlinburgissa sotaretken jatkamista Baijeriin, kun hän äkisti kuoli. Seuraajaksi tuli hänen poikansa Henrik Leijona, joka sai lopulta takaisin Saksin vuonna 1142 ja Baijerin vuonna 1156.

title: Henrik Leijona

text: Henrik nai vuonna 1148 Zähringenin herttua Konrad I:n tyttären Clementian, mutta avioliitto purettiin vuonna 1162. Vuonna 1168 Henrik solmi toisen avioliiton Englannin kuningas Henrik II:n tyttären Matilda Plantagenetin kanssa.[1]

title: Orléansin piiritys

text: Englannin kuningas Henrik V oli Troyesin sopimuksen mukaan saanut perimysoikeuden Ranskan kruunuun Kaarle VI:n kuollessa. Henrik ehti kuitenkin kuolla ennen appeaan Kaarle VI:tä. Näin Englannin valtaistuimelle nousi vähän alle vuoden ikäinen Henrik VI. Kun myös Kaarle VI melko pian kuoli, tuli Henrik VI:sta englantilaisten mielestä myös Ranskan kuningas. Tätä eivät hyväksyneet edesmenneen Kaarle VI:n pojan ("dauphinin", kruununprinssin) kannattajat, koska he pitivät tätä niin sanottua Bourgesin kuningasta ainoana oikeana Ranskan hallitsijana. Ajankohdan merkittävin, varakkain ja mahtavin hallitsija Burgundin Filip III Hyvä havitteli Ranskan kruunua, olihan hän edesmenneen Kaarle VI:n serkku. Poliittisessa tilanteessa tämä ”Lännen suuri leijona”, kuten häntä myös kutsuttiin, oli katsonut liittoutumisen englantilaisten kanssa omien kunnianhimoisien tavoitteidensa kannalta paremmaksi.

title: Henrik Leijona

text: Saksin ylimykset aloittivat vuonna 1177 uuden kapinan Henrik Leijonaa vastaan. Seuraavana vuonna Saksaan palannut Fredrik Barbarossa yritti sovitella kiistaa kuulemalla kapinallisten ruhtinaiden valituksia Henrikin toiminnasta. Henrik kieltäytyi vastaamasta syytöksiin keisarin edessä ja jätti saapumatta neljille peräkkäisille valtiopäiville, joissa asiaa oli tarkoitus käsitellä. Vuonna 1180 keisari Fredrik lopulta julisti Henrikin isänsä tavoin valtakunnankiroukseen ja takavarikoi tämän maat.[1][2] Lisäksi Fredrik pilkkoi Henrikin valtakunnan jakamalla sen eri ruhtinaille. Baijerin hän antoi Otto Wittelsbachille, Saksin länsiosista muodostetun Westfalenin herttuakunnan Kölnin arkkipiispalle ja Saksin itäosan sekä herttuan arvon Brandenburgin Albrekt Karhun pojalle Bernhardille.[1]

title: Otto IV

text: Otto IV syntyi 1175 tai 1176 Braunschweigin kaupungissa nykyisen Saksan alueella. Hänen isänsä oli Baijerin ja Saksin herttua Henrik Leijona ja äitinsä Saksin herttuatar Matilda. Otto IV kasvoi nuoruutensa Englannissa, isoisänsä Englannin Henrik II:n luona, jolloin hän ystävystyi muun muassa Rikhard I Leijonamielen kanssa. Rikhard I Leijonamieli piti Otosta siinä määrin, että teki hänestä Yorkin jaarlin.

title: Leijona talvella

text: Leijona talvella () on Anthony Harveyn ohjaama historiallinen elokuva vuodelta 1968. Elokuva sijoittuu Englannin kuningaskuntaan vuonna 1183. Kuningas Henrik II kutsuu vaimonsa Eleonoora Akvitanialaisen ja kolme poikaansa perhetapaamiseen, jonka tarkoituksena on sopia vallanperijästä.


query: Mikä oli Vaskiveden taistelun lopputulos?

title: Vaskiveden taistelu

text: Vaskiveden taistelu oli Suomen sisällissodan taistelu, joka käytiin Virroilla Vaskiveden kylässä 9.–11. maaliskuuta 1918. Punaisten tarkoitus oli Vaskiveden valtauksen jälkeen edetä Virtain kirkonkylän kautta strategisesti tärkeälle Haapamäen radalle. Valkoiset onnistuivat kuitenkin pysäyttämään hyökkäyksen ja lopulta punaiset vetäytyivät takaisin Kuruun. Kyseessä oli punaisten viimeisiä Pohjois-Hämeessä tekemiä hyökkäyksiä, kun valkoiset aloittivat neljä päivää myöhemmin Hämeen rintamalla oman suurhyökkäyksensä Tampereen valtaamiseksi.

title: Vaskiveden taistelu

text: Lopulta vöyriläiset suuntasivat Vaskivedelle illan pimetessä. Osato kärsi ensimmäisen tappion jo välittömästi paikalle saavuttuaan, kun yksi mies kaatui punaisten konekivääritulessa. Toverin kaatuminen ja kylässä palavat talot tulivat järkytyksenä sotaan tottumattomille joukoille ja pataljoona vitkasteli edelleen järjestäytymisessään. Lisäksi Hjalmarsson ei edelleenkään lähettänyt miehiä linjaan, vaan ryhtyi itse tutkimaan tilannetta.[1] Tämä kuitenkin osoittautui lopulta valkoisten onneksi, kun oikealla sivustalla olleet Hyvinkään punakaartin joukot lähtivät heti kello 16 aikaan vetäytymään havaitessaan Vöyrin pataljoonan saapumisen. Taaempana olleet väsyneet joukot eivät myöskään enää suostuneet lähtemään linjaan, jonka jälkeen Estlin veti joukkonsa takaisin Kuruun ja lähti itse hakemaan apuvoimia Tampereelta.[2]

title: Vaskiveden taistelu

text: Päivän aikana kaatui kolme ja haavoittui 10 valkoista. Paikalle hälytettiin apuvoimia valkoisten päämajasta Seinäjoelta, josta määrättiin mobilisoitavaksi Vöyrin sotakoulu. Apujoukot kuitenkin ehtivät paikalle vasta seuraavana päivänä. Hjalmarsson puolestaan vetäytyi yöksi Virtain kirkonkylään, jonne evakuoitiin myös Vaskivedelle vielä jääneet siviilit.[1]

title: Vaskiveden taistelu

text: Vaikka järvien ympäröimä Vaskivesi oli sijaintinsa vuoksi vaikea valloitettava, päättivät punaiset hyökkätä kylään heti seuraavana päivänä. Juho Eslinin johtama 900 punakaartilaisen joukko lähti liikkeelle Kurusta puoli kuuden aikaan aamulla ja saapui pari kilometriä Vaskiveden eteläpuolelle Koskenperän kylään hieman ennen kymmentä. Eslinin komennossa oli Hyvinkään punakaarti ja pienempi määrä Turun punakaartin sekä Pietarin suomalaisen punakaartin miehiä. Punaisten hyökätessä valkoisten etuvartio vetäytyi puolenpäivän jälkeen Tyrkönharjulla sijaitsevalle pääpuolustuslinjalle, jota miehitti kaksi komppaniaa. Hyökkäyksen painopiste siirtyi näin vasemmalle sivustalle, jossa punaiset saivat haltuunsa useita kylän taloja. Tämän jälkeen he jäivät asemiin valkoisten puolustuslinjan eteen.[1][2]

title: Kosti Pollari

text: Pollari astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918. Hänet ylennettiin aliupseeriksi sen jälkeen kun hän oli vannonut sotilasvalan ja allekirjoittanut palvelusitoumuksensa. Takaisin Suomeen hän palasi jääkärien etujoukon mukana Vaasaan 18. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin aluksi komppanianpäälliköksi Virtain pataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin Porin rykmentin II pataljoonan 6. komppanian päälliköksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Vaskivedellä, Kurussa, Muroleessa, Teiskossa, Viljakkalassa, Ylöjärvellä, Tampereella ja Vammalassa. Vammalan taistelun jälkeen hän koulutti noin viikon ajan Punkalaitumen suojeluskuntaa.

title: Vaskiveden taistelu

text: Taistelu kääntyi lopulta valkoisten eduksi, kun paikalle jo hälytetty Vöyrin pataljoona saapui Vaskivedelle kello 16–17 välillä. Noin 650 miehen vahvuinen osasto oli mobilisoitu jo edellisenä iltapäivänä kello 17, jonka jälkeen se kuormattiin Tervajoen rautatieasemalle, mistä junakuljetus lähti liikkeelle kello 24. Saavuttuaan viiden aikaan aamulla Alavudelle, pataljoona siirtyi 50 kilometrin päähän Virtain kirkonkylään, jossa se oli perillä puoliltapäivin. Vaskiveden puolustusta johtanut Harals Hjalmarson kuitenkin epäröi lähettää vahvistuksia linjaan. Sen sijaan hän järjesti pataljoonalle ruokailun ja ryhtyi äkseeraamaan osaston hevosmiehiä saadakseen rekijonon pysymään paremmin kasassa.[1]

title: Vaskiveden taistelu

text: Kolmen päivän aikana käydyissä taisteluissa kaatui 9 punaista ja haavoittui noin 20.[2] Hjalmarsson omaksui viivyttelytaktiikan myös myöhemmissä taisteluissaan, mikä kuitenkin osoittautui niissä virheeksi.[1]

title: Juho Keinänen

text: Keinänen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ensin 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin 2. maaliskuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi Vöyrin sotakoulun konekiväärikomppaniaan. Keinänen otti osaa sisällissodan taisteluihin konekiväärikomppanian mukana Vaskivedellä, Kurussa, Muroleessa, Sorilassa, Takahuhdissa, Messukylässä ja Uudessakylässä, missä hän haavoittui taistelussa 27. maaliskuuta 1918, jonka jälkeen hänet siirrettiin haavoista toivuttuaan 13. huhtikuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan ja otti osaa taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa.

title: Karl Dahlman

text:
Karl Dahlman liittyi vapaaehtoisena Saksan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. maaliskuuta. Hän osallistui Saksan itärintaman Misse-joen ja Aa-joen taisteluihin.
Jääkärijefreitteriksi ylennetty Karl Dahlman saapui kotimaahan jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Dahlman määrättiin päälliköksi Virtain pataljoonan 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet siirrettiin Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 3. pataljoonan 3. komppanian päälliköksi. Dahlman taisteli komppaniansa mukana Vaskivedellä, Kurussa, Teiskossa, Viljakkalassa, Ylöjärvellä, Epilän-Tampereen taisteluissa ja Karkussa sekä Savon rintamalla.

title: Vaskiveden taistelu

text: Yhteenotot kahtiajakautuneessa Vaskiveden kylässä alkoivat heti sodan alkupäivinä, kun valkoisten kannattajat saivat haltuunsa pari sotilaskivääria ja perustivat tukikohtansa paikalliseen kauppataloon. Samalla he ryhtyivät kuulustelemaan työväenliikkeen aktiiveja, joista osa pakeni kylästä yhdessä köyhälistön kanssa, minkä jälkeen Vaskivesi jäi lopullisesti valkoisten haltuun. Kuitenkin vielä 9. helmikuuta Kurun punakaartilaisia tunkeutui kylään ja surmasi valkoisten majapaikassa kaksi varakasta isäntää.[1]

title: Aigospotamoin taistelu

text: Lysandros kävi taisteluun viidentenä päivänä ateenalaisten saapumisesta. Taistelusta on kaksi erilaista kertomusta, mutta kummassakin lopputulos on sama: ateenalaiset kärsivät murskatappion. Vain kahdeksan laivaa selvisi takaisin Ateenaan. Seurauksena oli, että ateenalaisten ylivalta mureni nopeasti. Lysandros osoitti voittoaan purjehtimalla joukkoineen Ateenan satamaan.

title: Castle Adventure

text: Voidakseen puolustautua pelin hirviöitä vastaan ja voittaakseen ne pelihahmolla on oltava miekka. Taistelu rajoittuu hahmon ohjaamiseen hirviötä päin. Taistelun osapuolet kestävät vain tietyn määrän vahinkoa, minkä mukaan taistelun lopputulos määräytyy ja joko hirviö tai pelihahmo kuolee. Tätä ei kuitenkaan näytetä ruudulla.

title: Vaskiveden taistelu

text: Vaskivesi Luokka:Virrat Luokka:Pirkanmaan historia

title: Honkaniemen taistelu

text: Honkaniemen taistelu käytiin talvisodassa 26. helmikuuta 1940. Suomen sotahistoriaan mainittu taistelu on jäänyt lähinnä siitä syystä, että se oli ensimmäinen merkittävämpi vastahyökkäys, johon suomalaisten puolelta talvisodassa osallistui panssarijoukkoja. Taistelun lopputulos oli suomalaisten kannalta synkkä ja suomalaisten osalta panssarijoukkojen käyttö loppuikin käytännössä talvisodassa tähän taisteluun. Taistelun tuloksena Mannerheim kypsyi ajatukseen vetää suomalaiset joukot väliasemasta taaksepäin.

title: Yamazakin taistelu

text: Yamazakin taistelu käytiin vuonna 1582 Yamazakissa Japanissa sengoku-kaudella. Osapuolet olivat Akechi Mitsuhide ja Toyotomi Hideyoshi. Akechilla oli 16000 miestä ja Toyotomilla 36500 lopputulos on Toyotominen voitto.

title: Borodinon taistelu

text: Taistelun lopputulos oli ratkaisematon, ja se oli viimeinen Grande Arméen etenemistaistelu. Samalla se oli myös Napoleonin Venäjän sotaretken käännekohta. Venäläisten tappiot olivat huomattavat, mutta he pystyivät täydentämään ja kouluttamaan uusia joukkoja laajoista reserveistään sodan myöhempiä vaiheita varten. Borodinon taistelusta on eri historioitsijoilla erilaisia ja jopa ristiriitaisia kuvauksia.

title: Vaskiveden taistelu

text: Kun punaisten yritykset edetä Haapamäen radalle olivat epäonnistuneet Vilppulan rintamalla, päättivät he maaliskuun alussa yrittää myös pohjoisempaa Virtojen suunnalta. Pitäjää puolusti tuolloin ainoastaan kaksi yliluutnantti Nikolai Rannanjärven johtamaa suojeluskuntakomppaniaa, mikä oli vähän kylän strategiseen merkitykseen nähden. Avuksi lähetettiinkin ruotsalaisen upseerin Harald Hjalmarsonin komentama osasto, joka majoittui aluksi kirkonkylään ja siirtyi Vaskivedelle 7. maaliskuuta. Hjalmarsonia pidetään yleisesti epäpätevänä upseerina, mikä näkyi myös hänen toiminnassaan Vaskivedellä. Kylässä olleet suojeluskuntalaiset puolestaan vedettiin turvaamaan kirkonkylää, jonne he saivat avukseen Vilppulasta saapuneen Hämeen ryhmän komppanian.[1]

title: Adowan taistelu

text: Taistelu ja erityisesti sen lopputulos herättivät huomiota ympäri maailmaa. Useat sivistyneistön edustajat pitivät taistelua merkkinä Euroopan ylivallan päättymisestä, ja Afrikan dekolonisaatiossa sitä käytettiin useasti propagandana kerättäessä sissiliikettä eurooppalaisia siirtomaaisäntiä vastaan. Italiassa tieto taistelun lopputuloksesta johti välittömästi Crispin hallituksen eroon.

title: Antti Ahtiainen

text: Myöhemmin hänet siirrettiin komppanioineen Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 3. pataljoonan 9. komppaniaksi, jonka päällikkönä hän jatkoi. Ahtiainen otti sisällissodassa osaa Vaskiveden, Kurun, Muroleen, Viljakkalan, Ylöjärven ja Epilän taisteluihin, Tampereen valloitukseen sekä rykmentin etenemiseen Savon rintamalta Haminaan.

title: Tarutinon taistelu

text: Venäläiset eivät valmistelleet eivätkä toteuttaneet taistelua hyvin. Lopputulos oli kuitenkin erinomainen. Tykkien ja vankien lisäksi Tarutinon taistelulla oli merkittävä osuus Napoleonin päätökseen olla hyökkäämättä Pietariin ja vetätyä Moskovasta.

title: Ivar Hasselblatt

text: Suomeen hän saapui 7. lokakuuta 1917 ja hänet sijoitettiin komppanianvääpeliksi Vimpelin sotakouluun 28. joulukuuta 1917, missä tehtävässä hän oli 18. tammikuuta 1918 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi koulun siirron johdosta Vöyriin, missä toimi Vöyrin sotakoulun taloudenhoitajana. Hän otti osaa venäläisten aseistariisumiseen Ylistarossa sekä Vaskiveden, Karun, Uudenkylän ja Tampereen taisteluihin.

title: Rome: Total War

text: Realiaikainen manuaalinen taistelu mahdollistaa varsinaisen taktiikan käyttämisen, ja on suositeltavaa mikäli taistelun lopputulos on epävarma. Pienellä harjoittelulla pelaaja on aina tekoälyä parempi komentaja, ja joukkojen tappiot ja teholuvut ovat sen mukaisia. Suositeltavat käyttötilanteet: Piiritykset, alivoimataistelut ja tasaväkiset taistelut ylivoimaista komentajaa vastaan.

title: Vaskiveden taistelu

text: Punaisten alkuperäinen tarkoitus oli vallata Virtain kirkonkylä, jonka jälkeen venäläisen vänrikin G. A. Stolbovin johtaman osaston piti edetä Haapamäen pohjoispuolella sijaitsevalle Pihlajaveden asemalle. Hyökkäyksen oli määrä käynnistyä jo paria päivää ennen punaisten viimeiseksi jääneen kolmannen yleishyökkäyksen alkua. Kurusta 8. maaliskuuta matkaan lähetetty tiedustelupartio kuitenkin törmäsi valkoisten puolustuslinjaan jo 10 kilometriä ennen kirkonkylää Vaskiveden Tyrkkölässä.[2]

title: Vaskiveden taistelu

text: Valkoisten pystyttämä Vaskiveden taistelun muistomerkki sijaitsee keskellä kylää Vaskivedentien eli nykyisen kantatie 65:n varrella. Muistomerkin vaatiman maa-alueen lahjoitti isäntä Abraham Tanhua-Tyrkkö ja sen suunnitteli Virroilta kotoisin ollut arkkitehti Onni Tarjanne. Kolme metriä korkea graniittinen veistos paljastettiin taistelun kymmenvuotispäivänä 11. maaliskuuta 1928.[3]

title: Vaskiveden taistelu

text: Virrat oli punaisten hallussa lähes kokonaan olleen Hämeen läänin ulommaisin pitäjä, jonka pohjoispuolella avautui valkoisten vahvin tukialue Pohjanmaa. Sen kautta kulki sodankäynnin kannalta elintärkeä Haapamäen rata ja pitäjästä oli Etelä-Pohjanmaan lisäksi maantieyhteys myös Keski-Suomeen. Taistelutantereeksi joutunut Vaskiveden kylä sijaitsi Kuruun johtavan maantien varrella noin 10 kilometriä Virtain kirkonkylän lounaispuolella.[1]

title: Suomen sisällissodan aikajana

text: – Vaskiveden taistelu käynnistyy Virroilla.

title: Gabriel Viitaharju

text: Sisällissodan aikana hän toimi Vilppulan-Ruoveden rintamalla Hämeen ryhmän Mannisen pataljoonan 1. eteläpohjalaisen komppanian päällikkönä sekä Tampereen valloituksen jälkeen Vaasan rykmentin 1. pataljoonan 2. komppanian päällikkönä. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin muun muassa Vilppulassa, Väärinmajalla, Mannisella (Pyhkiö), Vaskivedellä ja Kalevankankaalla sekä Tampereella ja Viipurissa.

title: Virrat

text: Suomen sodan aikana vääpeli Jakob Johan Rothin ja kersantti Carl Johan Spoofin johtama sissiosasto ryösti venäläisten sotajoukkojen varastoja (Rothin ja Spoofin sissiretki). Kansalaissodan aikana käytiin Vaskivedellä miltei yhtämittaisia taisteluja helmi- ja maaliskuussa 1918, ja niiden vuoksi punaisten oli peräännyttävä tästä rintamansa pohjoisimmasta tukikohdasta.[4]

title: Agincourtin taistelu

text: Agincourtin taistelu (tai "Azincourtin taistelu") käytiin Ranskan ja Englannin välillä satavuotisessa sodassa 25. lokakuuta 1415. Lopputulos oli suuri voitto Englannille, jonka pitkäjousimiehet taistelivat jälleen hyvin. Agincourt oli viimeinen Englannin kolmesta suuresta voitosta satavuotisessa sodassa, kaksi aiempaa olivat Crécyn ja Poitiers'n taistelut.

title: Heinolan taistelut

text: Valkoiset ryhtyivät välittömästi suunnittelemaan kylän takaisinvaltausta. Hjalmarsonin siirryttyä Vaskiveden rintamalle, hyökkäyksen johto annettiin Savon ryhmän esikuntapäällikkönä toimineelle eversti Alexander Tunzelman von Adlerflugille, joka sai komentoonsa Sysmän 1. pataljoonan eli noin tuhat miestä. Rintamapäällikkö Hannes Järvimäen johtamia punaisia oli Lusissa noin 650.


query: Mitä hyperinflaatio tarkoittaa?

title: Inflaatio

text: Valtiot mittaavat virallista inflaatiota erilaisilla hintaindekseillä. Tämä virallinen inflaatio vaikuttaa muun muassa erilaisiin indeksikorotuksiin, esimerkiksi eläkkeiden suuruuteen. Yleisimmät mittauskohteet ovat kuluttajien tuotteiden hintojen nousu, tuottajien tuotteiden hintojen nousu tai bruttokansantuotteen muutokset. Mittaustavat saattavat vaihdella valtioiden välillä ja hintaindeksejä päivitetään vastaamaan sen hetkistä yhteiskuntaa, joten esimerkiksi kuluttajahintaindeksit eivät ole täysin vertailukelpoisia tehtyjen muutosten vuoksi eri vuosikymmenillä. Hyvin nopeaa inflaatiota kutsutaan hyperinflaatioksi. Hyperinflaation aikana edes kottikärrylliset seteleitä eivät riitä kuin yhden leivän ostamiseen. Tähän voi nähdä Saksasta 1920- ja 1930-luvulla otetuissa valokuvissa. Natsien valtaannousun yhtenä syynä pidetään ensimmäisen maailmansodan jälkeistä hyperinflaatiota Saksassa.

title: Unkarin pengő

text: Pengő menetti arvonsa toisen maailmansodan jälkeen ja kärsi kaikkien aikojen suurimman mitatun hyperinflaation. Pengő revalvoitiin. Tämä ei kuitenkaan lopettanut hyperinflaatiota, ja hinnat jatkoivat huimaa nousuaan, kun samalla nimitettiin uusia denominaatioita (seteleitä), nousten jopa tuhanteen triljoonaan (10) pengőhön (ks. kuva), joka painettiin, mutta ei otettu kiertoon. Suurin kierrossa ollut denominaatio oli 100 triljoonaa (10) pengőtä (ks. kuva).

title: Blohm + Voss

text: Hyperinflaation aikaan (pahimmillaan vuonna 1923) telakalla oli töissä vain 3 000 henkeä. Hermann Blohm kuoli vuonna 1930.

title: Renminbi

text: Renminbi tuli käyttöön joulukuussa 1948[4], hieman ennen kansantasavallan perustamista. Sen ansiosta Guomindangin valtakauden loppuaikojen hyperinflaatio saatiin nopeasti pysäytettyä.

title: Toinen maailmansota

text: Saksan keisari Vilhelm II oli luopunut vallasta, siirtynyt maanpakoon Alankomaihin ja maa oli julistettu tasavallaksi. Olot olivat epävakaita; Weimarin tasavalta ei suoriutunut ajallaan sotakorvauksistaan, Ranska ja Belgia miehittivät Ruhrin alueen 1923 ja hinnat nousivat hyperinflaation (heinä–marraskuu) aikana 726000000000prosenttia.[3]

title: Rentenmark

text: Rentenmark oli osa Hjalmar Schachtin valuuttapolitiikkaa, jonka tarkoituksena oli lopettaa Saksan hyperinflaatio yhdessä kansleri Gustav Stresemannin ja talousministeri Hans Lutherin harjoittaman talouspolitiikan kanssa. Valuutta jätettiin käyttöön Reichsmarkin rinnalle ja viimeiset Rentenmark-setelit olivat käyttökelpoisia vuoteen 1948 saakka.

title: Raúl Alfonsín

text: Alfonsínin valtakaudella juntan johtohahmoja syytettiin ihmisoikeusrikoksista. Vuonna 1989 Argentiinaa vaivaavat talousongelmat ja jopa 200 prosenttiin kuukaudessa noussut hyperinflaatio lietsoivat mielenosoituksia ja ryöstelyä ympäri maata. Levottomuudet pakottivat Alfonsínin eroamaan kuusi kuukautta ennen kautensa päättymistä.

title: Reichsbank

text: Reichsbank oli Saksan keskuspankki 1876–1945. Reichsbank perustettiin 1. tammikuuta 1876. Reichsbankin toiminta-aikaan sisältyy Saksan hyperinflaatio 1922–1923 sekä kansallissosialismin aika Hitlerin hallinnon keskuspankkina.

title: Zimbabwen dollari

text: Zimbabwe on kärsinyt pitkään hyperinflaatiosta, jonka takia Zimbabwen dollarista oli tullut käytännössä arvotonta.

title: Inflaatio

text: Nykyään suurin osa taloustieteilijöistä on yhtä mieltä siitä, että hyvin korkean inflaation (hyperinflaatio) tyypillisin aiheuttaja on rahavarannon nopea kasvattaminen. Kohtuullisen inflaatiovauhdin suuruuteen vaikuttavat sekä muutokset hyödykkeiden kysynnässä ja tarjonnassa että muutokset liikkeellä olevan rahan määrässä. Yleisesti voidaan sanoa taloustieteen nykyvalossa, että rahan tarjonnan kasvu on inflaation perimmäinen syy.[3] Rahan tarjonnan kasvu tarkoittaa kansantaloudessa liikkeellä olevan rahamäärän kasvua.

title: Unkarin pengő

text: Unkarin pengő oli Unkarin rahayksikkö, joka oli käytössä 21. tammikuuta 1927 – 31. heinäkuuta 1946, kunnes sen korvasi forintti voimakkaan hyperinflaation jälkeen. Pengő oli sata "fillériä".

title: Eric Tigerstedt

text: Pian patenttihakemusten jättämisen jälkeen Tigerstedt joutui kuitenkin Venäjän kansalaiseksi luokiteltuna henkilönä poistumaan Saksasta ensimmäisen maailmansodan puhjettua heinäkuussa 1914. Saksan valtio takavarikoi Tigerstedtin patentit. Hän sai niistä sodan jälkeen korvausta, mutta Saksassa silloin vallinnut hyperinflaatio kutisti korvaussumman olemattomaksi.

title: Vaihtokauppa

text: Vaihtokauppa tarkoittaa kaupankäyntiä, jossa ei käytetä rahaa vaihdonvälineenä. Vaihtokaupassa vaihdetaan tavaroita ja palveluita toisiin tavaroihin ja palveluihin. Rahan käyttö vaihdon välineenä on paljon kätevämpää kuin vaihtokauppa, minkä vuoksi rahan käyttö vaihdonvälineenä on vallitseva kaupankäynnin muoto. Vaihtokauppa otetaan usein jossain määrin kansalaisten aloitteesta käyttöön, kun valuutta kärsii hyperinflaatiosta.

title: Saksan markka

text: Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Saksan markka erotettiin kultakannasta. Valuuttaa alettiinkin nimittää paperimarkaksi varsinkin sen jälkeen, kun voimakas inflaatio pääsi vallitsemaan. Inflaatio jatkui sodan päätyttyäkin, ja vuonna 1923 se yltyi katastrofaaliseksi hyperinflaatioksi, joka vuoden kuluessa pienensi markan arvon miljardisosaan entisestään. Loppuvuonna yksi Yhdysvaltain dollari vastasi 4,4 triljoonaa markkaa. Marraskuussa inflaatio saatiin lopetetuksi valuuttauudistuksella, jossa uudeksi rahayksiköksi tuli "Rentenmark", jonka tilalle seuraavan vuoden alussa tuli "Reichsmark", "valtakunnanmarkka", RM. Yksi Rentenmark ja Reichsmark vastasivat biljoonaa, 10 hyperinflaation aikaista markkaa.

title: Gustav Stresemann

text: Stresemann lopetti saksalaisten passiivisen vastarinnan Ruhrin alueen miehitykselle ja sai tämän jälkeen neuvotteluilla ranskalaiset lopettamaan Ruhrin miehityksen vuonna 1924. Saksan kärsimän hyperinflaation lopettamiseksi hän nimitti Hjalmar Schachtin valtakunnanvaluuttakomissaariksi.

title: Hyperinflaatio

text:
Zimbabwen dollari on uudistettu kolme kertaa. 1 000 vanhaa dollaria korvattiin 31. heinäkuuta 2006 yhdellä uudella. 1. elokuuta 2008 pudotettiin 10 nollaa pois, jolloin yksi uusi dollari vastasi kymmentä miljardia (10 000 000 000) vanhaa dollaria ja 2. helmikuuta 2009 pudotettiin 12 nollaa pois (muutossuhde 1: 1 000 000 000 000). Zimbabwen dollarista on näin poistettu yhteensä 25 nollaa (10). Zimbabwen hallitus antoi tammikuussa 2009 luvan käyttää ulkomaista valuuttaa Zimbabwen dollarin rinnalla, minkä seurauksena arvottoman Zimbabwen dollarin käyttö kaupankäynnissä on käytännössä loppunut. Käytössä on Yhdysvaltain, Etelä-Afrikan ja Botswanan valuuttaa. Tämä on johtanut inflaation hidastumiseen.
2010-luvulla on Zimbabwen lisäksi Venezuela ajautunut hyperinflaatioon aiemmin tehtyjen talouspoliittisten päätösten, maalle asetettujen talouspakotteiden sekä öljyn yleisen hinnanlaskun vuoksi. Venezuelan vuotuinen inflaatio oli tammikuusta 2017 tammikuuhun 2018 noin 4 000 %.

title: Neuvostoliitto Gorbatšovin aikakaudella

text: Vuonna 1988 talousuudistus oli käynnistämässä hyperinflaatiota.

title: Hyperinflaatio

text:
Hyperinflaatioksi nimitetään tilannetta, jossa inflaatio nousee hillittömän korkeaksi. Määritelmä ei ole tarkka: kun Venäjällä oli 1990-luvulla Neuvostoliiton hajottua 40 prosentin kuukausittainen inflaatio (5 700 % vuodessa), taloustieteilijät olivat eri mieltä siitä, onko kyseessä hyperinflaatio vai ei. Perussa Alan Garcían ensimmäisellä kaudella (1985–1990) inflaatio oli tuhansia prosentteja vuodessa ja maan valuutta vaihdettiin kahteen kertaan.
1900-luvulla hyperinflaatiosta kärsi Saksa vuonna 1923 ja Unkari 1946. Saksassa hinnat kohosivat heinäkuun 1923 – 20. marraskuuta 1923 välisenä aikana 854 000 000 000 prosenttia. Saksan keskuspankin pääjohtajan Rudolf Havensteinin mielestä hinnat nousivat, koska rahaa ei ollut tarpeeksi liikkeellä. Raha menetti niin nopeasti arvonsa, että palkat maksettiin jopa kolmesti päivässä. Saksassa toteutettiin 1. joulukuuta 1923 valuuttauudistus, jossa 1 000 000 000 000 vanhalla markalla sai yhden uuden Rentenmarkin (vaihtosuhde 10).
Unkarin hyperinflaatio toisen maailmansodan jälkeen 1946 oli vieläkin pahempi. Unkarissa esimerkiksi 100 000 biljoonan pengőn seteli riitti heinäkuussa 1946 yhteen raitiovaunulippuun tai yhteen postimerkkiin. Hyperinflaatio oli niin paha, että pengőistä jouduttiin luopumaan kokonaan ja maan rahayksikkö muutettiin forinteiksi. Forintti otettiin käyttöön vaihtoarvolla yksi 400 000 kvadriljoonaan (4×10) pengőhön.
2000-luvulla hyperinflaatiosta on kärsinyt Zimbabwe. Vuosi-inflaatio oli vuoden 2006 huhtikuussa 1 042,9 prosenttia.. Heinäkuussa 2007 Zimbabwe ilmoitti vuosi-inflaatiokseen 4 500 prosenttia. Kansainvälinen valuuttarahasto IMF kuitenkin arvioi Zimbabwen vuosi-inflaation saattavan nousta yli 100 000 prosenttia vuoden 2007 loppuun mennessä. Zimbabwen vuosi-inflaatio oli 165 000 prosenttia helmikuussa 2008 ja 2,2 miljoonaa prosenttia heinäkuussa 2008. Zimbabwen entinen presidentti Robert Mugabe on tehnyt samat talouspoliittiset virheet, kuten painanut vain lisää rahaa, mitä esimerkiksi Saksa teki hyperinflaation aikana 1920-luvulla.

title: Kansallissosialismi

text: Joidenkin taloustieteilijöiden mukaan tämä ei kuitenkaan ollut varsinaisesti kansallissosialistien ansiota, vaan heidän mukaansa talouskasvun itse asiassa aiheuttivat Weimarin tasavallan loppuaikojen talouspoliittiset ratkaisut. Vaikka hyperinflaation päättyminen usein luetaan kansallissosialistien menestyksien joukkoon, sen päättyminen sijoittuu kuitenkin valtaannousua edeltäneisiin vuosiin.

title: Weimarin tasavalta

text: Stresemannin ensimmäinen toimenpide oli valuuttauudistus, jossa vanhasta markasta tehtiin Rentenmark. Uudistuksen pyrkimyksenä oli katkaista hyperinflaatio, joka riivasi Saksaa yhteiskunnallisesti ja taloudellisesti. Uudistus oli menestyksekäs, koska Stresemann kieltäytyi painamasta lisää valuuttaa. Tasapainottaakseen taloutta hän myös vähensi valtion menoja ja byrokratiaa, samalla kiristäen veroja.

title: Kansallissosialismi

text: Yleinen selitys kansallissosialismin suosiolle on se, että se yhdisti eri aatteista populistisia piirteitä, vieläpä otollisena ajankohtana Saksan kärsiessä Versaillesin rauhanehtojen tuomasta köyhyydestä ja nöyryytyksestä ja keskiluokan menetettyä varallisuutensa Weimarin aikaisen hyperinflaation aikana.

title: Rentenmark

text: Rentenmark (lyhenne RM) oli Saksassa 15. marraskuuta 1923 hyperinflaation torjumiseksi käyttöön otettu valuutta. Yksi Rentenmark jakautui 100 Rentenpfennigiin.

title: Viktor Juštšenko

text: Johtajana Juštšenkolla oli merkittävä vaikutus Ukrainan uuden rahayksikön hryvnian luomisessa ja uudenlaisen liikepankkijärjestelmän luomisessa. Hän myös onnistui vastustamaan maata uhannutta Venäjän talouskriisiä seurannutta hyperinflaatiota vuonna 1998.

title: Weimarin tasavalta

text: Koska lakkoileville työläisille täytyi myös maksaa palkkaa valtiolta, painettiin lisää rahaa, joka aiheutti hyperinflaation. Ennen hyperinflaatiota yhdellä Yhdysvaltain dollarilla oli saanut 4,2 Saksan markkaa. Elokuussa 1923 dollarilla sai miljoona markkaa ja 20. marraskuuta 4200000000000. Joulukuun alussa toteutettiin valuuttauudistus, jossa 1000000000000 vanhalla markalla sai yhden uuden Rentenmarkin. Sotakorvauksia jatkettiin ja Ruhr palautettiin Saksalle.

title: Zimbabwe

text: Vuonna 2009 julkiset menot olivat 98,7 prosenttia bruttokansantuotteesta.[29] Ne rahoitettiin pitkälti painamalla seteleitä, mikä johti hyperinflaatioon. Valtionyrityksiä tuetaan vahvasti, verot ja tullit ovat korkeita. Taloudellinen sääntely tulee yrityksille kalliiksi, yrityksen aloittaminen tai lopettaminen on hidasta ja kallista.[29] Inflaatio nousi satoihin prosentteihin vuonna 2006 ja kiihtyi sen jälkeen. Hyperinflaation vuoksi Zimbabwe kasvatti seteliensä kokoa useaan otteeseen vuonna 2008.[30] 16. tammikuuta 2009 Zimbabwe ilmoitti alkavansa painaa sadan biljoonan dollarin seteleitä. Setelin arvo oli julkaisupäivänä vain noin 250 euroa ja laski siitä nopeasti. Aikaisemmin samana vuonna se otti käyttöön myös 50 miljardin dollarin setelin.[31] Setelien nimellisarvojen kasvaessa Zimbabwen dollaria uudistettiin kolme kertaa vuosina 2006-2009, jona aikana seteleistä poistettiin yhteensä 25 nollaa. Hyperinflaatiosta johtuen Zimbabwe salli muiden valuuttojen käytön tammikuun lopussa 2009.[32]

title: Kansallissosialismi

text: Kansallisella tasolla kansallissosialistien tärkeimmät tavoitteet taloudessa olivat työttömyyden ja hyperinflaation poistaminen ja keski- ja alaluokkien käytössä olevien kulutushyödykkeiden tuotannon laajentaminen.

title: Edmund Rumpler

text:
Rumplerin yritys kaatui vuonna 1926 Saksassa riehuneen hyperinflaation seurauksena.
Vuonna 1930 Rumpler kehitti virtaviivaisesti muotoillun kuorma-auton, jossa oli erikoisuutena etuveto.

title: Georg Kaiser

text: Kaiserin draamanäytelmä "Nebeneinander" (1923) kantaesitettiin Berliinissä marraskuussa 1923 Berthold Viertelin ohjaamana. Tällä näytelmällä Kaiser otti etäisyyttä ekspressionismiin ja kirjoitti realistisemmin ja koomisemmin idealistisesta panttilainaamonhoitajasta, joka joutuu Saksan 1920-luvun hyperinflaation kurimukseen.

title: Harare

text: Vuoden 1999 jälkeen niin Zimbabwea kuin sen pääkaupunkiakin ovat koetelleet talousromahdus ja hyperinflaatio. Monet Hararen kunnalliset palvelut, kuten jätteiden kerääminen ja katujen kunnossapito ovat lakanneet olemasta. Kaupungin vaaleilla valittu valtuusto on lakkautettu ja nykyisessä valtuustossa on hallituksen nimittämät valtuutetut.

title: Dawesin suunnitelma

text: Dawesin suunnitelma oli vuonna 1924 laadittu suunnitelma siitä, miten Saksa kykenisi maksamaan sille ensimmäisen maailmansodan jälkeen määrätyt sotakorvaukset. Se laadittiin vuoden 1923 Ruhrin miehityksen ja Saksan hyperinflaation seurauksena.


query: Milloin Johan Pajula on syntynyt?

title: Johan Samuel Pajula

text: Johan Samuel Pajula (tuolloinen Widbom; 20. elokuuta 1856 Jyväskylä – 1. toukokuuta 1918 Iitti) oli yksi vuonna 1875 Jyväskylän Lyseosta valmistuneista kolmestatoista suomenkielisen koulutien käynyneistä ylioppilaista. Hän oli suomalainen opettaja, teologi, kirkkoherra, tutkija ja historioitsija.

title: Pajula

text: Pajulan alueella sijaitsee mm. Pajulan alakoulu. Pajulasta Salon keskustaan on 1,5 km matkaan ja alueen ohi kulkee myös paikallisliikenne Salon keskustaan ja Halikon Märynummen suuntaan.

title: Johan Samuel Pajula

text: Eino Leinon kertoman perusteella tiedämme Pajulan olleen Hämeenlinnassa eläinsuojelumies, ja yrittäneen vedota Hämeenlinnan markkinaväkeen hevosten hyvän kohtelun puolesta. Samanmielisille uskonnollisille oppilailleen hän oli leikkisä ja isällinen opettaja. Yksi osa Pajulan, tämän hiljaisen kristillisyyden edustajan, aatemaailmaa oli antisemitismi. Juutalaisvastaiset asenteet olivat 1800-luvun lopun vuosikymmeninä yleisiä esimerkiksi valtiopäivien pappissäädyssä, mutta Pajula näyttää omaksuneen viholliskuvakseen, saksalaisen Adolf Stöckerin (1835–1909) ajatuksia seuraillen, ”modernit juutalaiset”, mistä aiheesta hän julkaisi kirjoituksen Teologisessa Aikakauskirjassa vuonna 1897. [12]

title: Johan Samuel Pajula

text: Nuorena lyseolaisena ja opiskelijana Pajula kävi ravintoloissa ja juhli toisen suomenmielisten tavoin. Opiskeluaikaan hän alkoi kerätä kirjastoaan, johon kuului muun muassa ruotsinkielinen Koraani. Suomenkielisen koulun käynyt opiskelija piti uusien suomenkielisten koulujen perustamista tärkeänä ja kävi kuuntelemassa säätyjen valtiopäiväkeskusteluja suomenkielisten koulujen perustamisesta. Jyrkän fennomaaniopiskelijan arvio asiasta oli: ”papit ja talonpojat puhuivat kuin miehet, vaan aateliset ja porvarit olivat ikään kuin maansa kavaltajia, ruotsinkiihkoisia”. Opiskeluaikanaan Pajula kuului Hämäläisosakuntaan sekä Suomalaiseen Nuijaan. Opiskelijaelämään kuului, että hän osallistui opiskelijoiden laulutervehdyksiin Elias Lönnrotille, Snellmanille ja Yrjö Koskiselle ja oli mukana 350 opiskelijan kunnioittaessa J. L. Runebergiä hänen hautajaisissaan Porvoossa. Kuntoillakseen hän harrasti voimistelua sekä luistelua.[11]

title: Ville Pajula

text: Ville Pajula on TP-Seinäjoen kasvatteja joka pelasi 15 ottelua eri ikäluokkien poikien maajoukkueessa. Poikien maajoukkueissa esiintynyt Pajula siirtyi TP-Seinäjoelta Valkeakosken Hakan riveihin loppuvuodesta 2006. Pajula teki liigadebyyttinsä toukokuussa 2007 IFK Mariehamnia vastaan pelatussa ottelussa ja pelasi kaikkiaan kuudessa liigaottelussa. Kaudella 2008 Pajula pelasi myös Salon Palloilijoissa lainalla. Vähäinen peliaika Hakassa johti kuitenkin siihen, että Pajula purki sopimuksensa Hakan kanssa heinäkuussa 2008 ja siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon. Pajula vakiinnutti paikkansa SJK:n kokoonpanossa ja pelasi kahden ja puolen kauden aikana 54 ottelua, joissa hän teki 17 maalia.

title: Pajula (Somero)

text: Nimi Pajula tulee niittyä tarkoittaneesta sanasta "paju", joka esiintyy niitynnimien perusosana muun muassa Somerolla ja Jokioisilla. Lähtökohtana nimelle lienevät olleet kylän alapuolitse virtaavan Pajulanjoen laakson laajat niityt, jotka nykyään on kokonaan raivattu pelloksi. Isossajaossa Pajula muodosti oman jakokuntansa, mutta varhemmin sen on päätelty kuuluneen samaan jakokuntaan Ihamäen ja Kultelan kanssa, Ihamäen ollessa jakokunnan kantakylä ja Kultelan ja Pajulan tytärkyliä.

title: Pajula (Halikko)

text: Nykyisin Pajula muodostaa oman kaupunginosansa Salossa ja kylä on omakotitaloaluetta. Kylässä toimii Pajulan alakoulu.

title: Johan Samuel Pajula

text: Pajula työskenteli Iitin kirkkoherrana vuosina 1905–1918. Hakiessaan kirkkoherraksi Pajula sai jälleen vaalissa äänestäneiden seurakuntalaisten enemmistön äänet. Näin hänestä tuli kirkkoherra beckiläisiin kuulumattoman piispan Herman Råberghin johtamaan Porvoon hiippakuntaan. Hän toimi myös Porvoon hiippakunnan lääninrovastina ja tuomiokapitulin asessorina. Iitissä Pajula oli ”lihava, komia ja aika hyvä”, ja kerrotaan tarinaa hänen suunnattomista ruumiinvoimistaan. Pajula oli Iitin kautenaan synninpaheita vastaan saarnaava kirkkoherra, kiinnostunut diakonia-, lähetys- ja pyhäkoulutyön kehittämisestä, hän opiskeli englantia sekä oli kiinnostunut paikallishistoriasta ja keräsi materiaalia Iitin pitäjänhistoriaa varten. Pajulaa kiinnosti myös sukututkimus; hänen isoäitinsä Johanna Maria oli Kuhmalahden von Qvanteneita. Iitin kautenaan hän kiinnostui myös uudesta tutkimusaiheesta, Pohjanmaan mystikkojen kopiokirjoista, joista hän ehti esitelmöidä Suomen kirkkohistoriallisessa seurassa ja julkaista aiheesta artikkelin. Pajula näyttää tulleen hyvin toimeen perinteisen maaseutuväestön kanssa, mutta paikallisen työväestön, ainakin sen johdon, kanssa välit ilmeisesti katkesivat.[10]

title: Sari Pajula

text: Sari Pajula syntyi opettaja Jaakko Pajulan ja perushoitaja Kaija Laukan perheeseen. Hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1987 ja toimi yliopiston tutkijana 1987, Nurmijärven kunnankirjaston osastonjohtajana 1987–1988, Helsingin hovioikeuden kirjaston hoitajana 1988–1998 ja sisäministeriön informaatikkona 1998–2001. Eduskunnan kirjaston johtava tietoasiantuntija Pajula oli 2001–2007, kirjaston johtajaksi hänet nimitettiin 2007. Pajula jäi tehtävästä eläkkeelle keväällä 2017, tunnustuksena työstään hänelle myönnettiin hopeinen Henrik Schaumanin mukaan nimetty mitali.

title: Yhdystie 2802

text: Tienvarren nähtävyyksiä Somerolla ovat tien varressa Kultelan kylässä sijaitseva, Somero-Seuran ylläpitämä Kultelan Savenvalajamuseo ja Pajulan kylässä Pajulan kansakoulussa niin ikään Somero-Seuran ylläpitämä koulumuseo. Tieosuudelle osuu myös kaksi Somero-seuran vuonna 1963 Hämeen Härkätien varren kievareissa ja kartanoissa Somerolla liikkuneiden hallitsijoiden ja muiden merkkihenkilöiden muistoksi pystyttämistä Kuninkaankivistä: Juoten Kievarissa Pajulassa Kenraali Georg Lybecker luovutti vuonna 1713 Suomen armeijan ylipäällikkyyden kenraali Kaarle Kustaa Armfeltille ja Torkkomäen kievarissa Pajulassa yöpyi Ruotsin kuningas Aadolf Fredrik vuonna 1752.

title: Jukka Pajula

text: Pajula kävi Kadettikoulun sodan aikana 1943 sekä Sotakorkeakoulun 1952 ja valtakunnallisen maanpuolustuskurssin 1963 (ye-upseeri 1963). Jatkosodassa Pajula toimi JR 1:ssä joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. 1944–1945 hän työskenteli opetusupseerina RUK:ssa. Pääesikunnan komento-osaston toimistoupseerina hän oli 1945–1948. Komppanianpäällikönä hän oli JR 5:ssä 1949. Sotakorkeakoulussa Pajula toimi adjutantti 1949–1950. Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa hän oli toimistoupseerina 1953 ja toimistopäällikkönä 1958–1959. Pääesikunnan järjestelyosaston toimistoesiupseerina hän toimi 1954–1958 sekä 1959–1962. Sotakorkeakoulussa Pajula opetti strategiaa 1962–1964. Savon prikaatissa hän toimi esikuntapäällikkönä ja pataljoonan komentajana 1964–1967. Uudenmaan jääkäripataljoonaa hän komensi 1967–1968. Pääesikunnan jalkaväkitoimiston toimistopäällikkönä hän oli 1968–1970. Jalkaväen tarkastajana hän toimi 1974–1976. Etelä-Suomen sotilaslääniä hän komensi vuosina 1976–1981, kunnes jäi eläkkeelle.

title: Johan Samuel Pajula

text: Dogmatiikan professoriksi vuonna 1894 nimitetyn ei-beckiläisen ja ruotsinmielisen Georg Gustaf Rosenqvistin (1855–1931) tuen turvin Pajula sai Helsingin yliopiston tutkimusstipendin. Laatiakseen virkaväitöskirjan kirkkohistorian professuuria varten Pajula teki arkistotutkimusta Ruotsissa ja Saksassa. Ennen opintomatkaansa Pajula toimi jonkin aikaa Rosenqvistin aiemman viran, teologisten esikäsitteiden apulaisprofessuurin viransijaisena. Kun tämä virka viimein täytettiin – sitten kun Collianderin yliopistoon rekrytoima Erkki Kaila (1867–1944), beckiläisen arkkipiispan Gustaf Johanssonin (1844–1930) veljenpoika, ehti pätevöityä tohtoriksi – Pajula hävisi apulaisprofessorin viran tälle Collianderin suosikille yliopiston professorikollegion tasatulokseen päättyneen äänestyksen jälkeen.[7]

title: Pajula (Halikko)

text: Pajula on kuulunut ns suomalaiseen vero-oikeuteen, mikä tarkoittaa että kylä on perustettu varhaiskeskiajalla. Pajula kasvoi 1900-luvun alussa Saloon kiinni esikauppalaalueeksi ja vuoden 1932 kuntaliitoksessa kauppalaa ympäröineet alueet, Pajula mukaan lukien, liitettiin Saloon. Halikon puolelle jäi vielä syrjäinen Sampaan Paijula, jossa sijaitsi muutama maatila. Sampaan kulkuyhteydet parantuivat, kun 1937 valmistui Salaisten tie, mutta edelleen alue on maatalousvaltaista haja-asutusaluetta.

title: Johan Samuel Pajula

text: Uskonnollisen käänteensä jälkeen Pajula omaksui pietistisen tapakulttuurin samalla kiihkeydellä kuin hän oli omaksunut suomenmielisyyden. Hänen uskonnollista kantaansa on muisteltu naiviksi. Tutkimuksissaan hän oli uudenaikainen, ja tunsi hyvin alansa kansainvälistä kirjallisuutta. Pajula ei kuulunut varsinaisesti mihinkään herätysliikkeeseen ja hän tunsi yhtäläistä vastenmielisyyttä sekä konservatiivista beckiläisyyttä että liberaalia uudenaikaista teologiaa kohtaan. Käsityöläistaustainen Pajula oli perustuslaillinen aikana, jolloin luterilaisen kirkon sekä Helsingin yliopiston säätyläistaustaiset johtomiehet oli myöntyväisyysmielisiä. Opiskelijana hän edusti muuttuvaa suomalaista yhteiskuntaa, yliopistolliselle opintielle lähtenyttä säätyläistön ulkopuolista väkeä, jonka koulutuksen mahdollistama säätykierto nosti maistereiksi, tohtoreiksi ja tutkijoiksi.

title: Johan Samuel Pajula

text: Hakiessaan vuonna 1898 kirkkohistorian professorinvirkaa, ja laadittuaan sitä varten väitöskirjan Uskonnolliset liikkeet Suomessa, Pajula oli viran ainoa pätevä hakija. Vastaväittäjänä toimi aiempi oppialan professori, piispa Herman Råbergh, joka hyväksyi väitöskirjan. Teologisen tiedekunnan neljästä professuurista kaksi oli tuolloin vailla vakituista viranhaltijaa. Täten neljän hengen virantäyttötoimikuntaan otettiin piispa Råbergh Pajulan vastaväittäjäksi ja lisäjäseneksi Pajulan aiempi kilpahakija Erkki Kaila. Hän toimi tuolloin ilman mitään alan tieteellisiä opinnäytteitä käytännöllisen teologian professorin viransijaisena. Kaila, jolla ei ollut esittää opinnäytteitä tai tieteellistä asiantuntemusta historiankaan alalta, esitti vastaväittäjän jo hyväksymän väitöskirjan hylkäämistä. Häntä kannatti eksegetiikan professori August Tötterman (1835–1902). Tasatulokseen päättyneen äänestyksen 2–2 jälkeen Pajulan opinnäyte hylättiin oppialan aiemman professorin Herman Råbergin ja dogmatiikan professori Rosenqvistin kannattaessa väitöskirjan hyväksymistä. Töttermanin ääni ratkaisi äänestyksen, sillä hän toimi tuolloin tiedekunnan dekaanina. Tötterman, jonka omissa opinnoissaan ei ollut opiskellut Suomen kirkkohistoriaa, kuului Collianderin beckiläispiiriin.[8]

title: Matti Pajula

text: Pajulan vanhemmat olivat rakennusmestari Esko Pajula ja Helmi Virsu. Hän pääsi ylioppilaaksi Haapaveden yhteiskoulusta ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1963 Helsingin yliopistosta. Pajula on asunut vuodesta 1979 Nilsiässä. Hän oli Kuopion läänin kirjallisuuden läänintaiteilijana 1983–1984.

title: Paavo Pajula

text: Pajulan vanhemmat olivat pastori Lauri Vihtori Pajula (ent. Widbom) ja Fanny Johanna Maria Haake. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900. Pajula suoritti yleisen oikeustutkinnon 1905, valmistui molempien oikeuksien lisensiaatiksi 1905 ja sai varatuomarin arvon 1907.

title: Johan Samuel Pajula

text: Pajulan äidinkieli oli suomi, isän äidinkieli oli ruotsi. Opintojensa kautta Pajula osasi ainakin saksaa, ranskaa, latinaa ja kreikkaa, ehkä myös hepreaa. Lyseossa hän oli opiskellut myös venäjää. Pajula oli ensimmäinen suomenkielisellä väitöskirjalla teologian tohtoriksi väitellyt henkilö. Väitöskirja Liturginen kiista, joka käsitteli 1500-luvun lopun ja 1600-alun uskonpuhdistuskauden vaiheita Suomessa, ilmestyi 1891. Se oli ensimmäinen Suomen kirkkohistoriaa käsitellyt, arkistolähteiden tutkimukseen perustunut teologinen väitöskirja. Työ sisältää paljon uutta tietoa ja edusti uutta tapaa tarkastella Suomen kirkkohistorian vaiheita. Se sai hyvin kielteisen, mutta kuitenkin hyväksyvän arvion vastaväittäjänä toimineelta käytännöllisen teologian beckiläisprofessorilta Otto Immanuel Collianderilta (1848–1924). Kun kirkkohistorian professuuri jäi vuosiksi 1892–1900 vaille viranhaltijaa Herman Råberghin (1838–1920) siirtyessä Porvoon piispaksi, historian oppialaan perehtymätön Colliander otti kirkkohistorian professuurin hoitaakseen oman professuurinsa ohella vuosiksi 1892–1897. Vuosiksi 1897–1900 hän järjesti kirkkohistorian vt. professoriksi serkkunsa, käytännöllisen teologian assistentin Karl Adolf Appelbergin (1851–1915).[6]

title: Johan Samuel Pajula

text: Suoritettuaan ylioppilastutkinnon Helsingissä Pajula ryhtyi opiskelemaan historiaa. Historiallisen koulutuksensa Pajula sai siis Helsingin yliopiston filosofisessa tiedekunnassa, jossa hänen opettajanaan näyttää olleen ruotsinmielinen Magnus Schybergson (1851—1925), Ranskan hugenoteista väitellyt tohtori. Opinnoissaan hankkiminsa tiedoin Pajula julkaisikin ensimmäisen kirjansa, uskonpuhdistusta tavoitelleiden hugenottien karmeita kärsimyksiä kuvanneen kirjasen Uskonpuhdistus Ranskassa vuonna 1885. Pajula valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1881 ja promovoitiin filosofian maisteriksi 1882.[3]

title: Johan Samuel Pajula

text: Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomen sisällissodan henkilöt Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet

title: Johan Frans Andreas Galindo

text: Hänen alkuperäinen sukunsa ja sukunimensä Galindo olivat espanjalaista alkuperää. Hänen esi-isänsä olivat vaikuttaneet eri puolilla Eurooppaa: isä Johan Christian de Galindo oli syntynyt Pietarissa, isoisä Hollannissa ja hänen isoisänsä isä oli syntynyt Espanjassa ja avioitunut Lontoossa. Jean Galindon isä Johan Christian muutti Suomeen 1832. Hänen pojanpoikansa on 1950-luvulla Ruotsiin muuttanut voimistelijana nuoruudessaan tunnettu ja sittemmin lääkärinä työskennellyt Jean Cronstedt.

title: Suomen kirkkohistoriallinen seura

text: Suomen kirkkohistoriallisen seuran ensimmäisessä johtokunnassa toimi puheenjohtajana professori Herman Råbergh ja sihteerinä pastori Adolf Neovius. Muut jäsenet olivat Helsingin lääninvankilan saarnaaja pastori Elis Bergroth, käytännöllisen teologian professori Otto Immanuel Colliander, Uudenkaupungin kirkkoherra rovasti Johan Antero Cederberg, Jyväskylän seminaarin johtaja professori Karl Gabriel Leinberg ja Hämeenlinnan lyseon uskonnonlehtori Johan Samuel Pajula. Paitsi papistoa seuran johtohenkilöissä oli teologisen tiedekunnan ja koululaitoksen edustajia.

title: Ratas (yhtye)

text: Ratas on sysmäläinen rockyhtye, joka on perustettu vuonna 1998. Rataksen levy-yhtiö on Pajula Records Oy. Ratas on musiikki tyyliltään osittain progressiivista rockia ja osittain suoraviivaista suomenkieliseen rockilmaisuun yhdistelevää musiikkia. Vuosien aikana Ratakselle on syntynyt tunnistettava tyyli ja esimerkiksi radiossa on helppo tunnistaa yhtye, vaikkei kappaletta tunnistaisikaan.

title: Fanny Pajula

text: Fanny Pajula oli naimisissa 1877–1887 pastori Lauri Vihtori Pajulan (ent. Widbom, 1849–1887) kanssa ja asui leskeksi jäätyään ystävänsä opettaja Hilda Käkikosken kanssa kuuden vuoden ajan 1889–1895. Pajula oli toisen kerran naimisissa 1897–1904 Ruskealasta kotoisin olleen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies Tuomas Laurikaisen (1841–1904) kanssa. Fanny ja Lauri Pajulan poika Paavo Pajula (1878–1961) toimi Sortavalan pormestarina ja oli myöhemmin Suomen ulkoministeriön palveluksessa viimeksi Suomen Kööpenhaminan lähettiläänä.

title: Johan Samuel Pajula

text: Pajulasta tuli suomenkielisen Hämeenlinnan lyseon uskonopettaja 1891. Tätä tehtävää hän, osin virkavapaalla ollen, hoiti vuoteen 1905 saakka. Pajulan opettajakaudesta on säilynyt useita koululaismuistoja, joissa toisissa korostuu hänen pietistinen kiivailunsa ja uuden luonnontieteen vastustuksensa, toisissa Pajulan leikkisyys ja isällinen suhtautuminen oppilaisiinsa. Humoristisella lämmöllä Pajulaa Hämeenlinnan lyseon uskonnonopettajana on muistellut hänen oppilaansa Eino Leino teoksessaan Elämäni kuvakirja.[5]

title: Johan Samuel Pajula

text: Pajulan isä oli satulaseppä ja raatimies, äidinkieleltään ruotsinkielinen Lars Abraham Widbom (1819–1886) ja hänen äitinsä oli suomenkielinen, Korpilahdelta kotoisin ollut talollisentytär Fredrika Wilhelmiina Ylä-Lehtimäki (1822–1876), joka Helsingin yliopiston matrikkelitiedoissa mainitaan sukunimellä Helén. Johan Samuel suomensi nimensä vuonna 1876 ollen näin seitsemäs nimensä virallisesti suomentanut suomalainen. Ensimmäisenä nimensä virallisesti suomensi hänen Lauri-veljensä vuonna 1875. Veljensä tavoin Johan Samuel suomensi nimensä Pajulaksi.[1] [2]

title: Johan Samuel Pajula

text: Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan tila oli autonomian kaudella erikoinen. Kun Pajula väitteli teologian tohtoriksi kirkkohistorian alalta vuonna 1891, kirkkohistoriasta ei ollut ilmestynyt ainuttakaan väitöskirjaa 20 vuoteen. Pienessä neljän professorin tiedekunnassa väittelijöitä oli vähän, tiedekunnan avoimiin virkoihin oli vaikea löytää niihin päteviä henkilöitä ja professorit hoitivatkin täyttämättä olleita professuureja omien virkojensa ohella. Pisimpään, kymmenisen vuotta, ilman vakituista professoria oli dogmatiikan oppiala vuosina 1884–1894. Pienessä tiedekunnassa beckiläimuutamat beckiläisiksi kutsutut raamattufundamentalistit onnistuivat ottamaan tiedekunnan johtoonsa sekä pyrkivät hoidattamaan ja täyttämään opetusvirat oman oppisuuntansa miehillä.

title: Johan Samuel Pajula

text: Sortovuosina Pajula haki Juvan kirkkoherran virkaa saaden kirkkoherranvaalissa äänestäneiden seurakuntalaisten ehdottoman enemmistön tuen. Juva kuului Savonlinnan hiippakuntaan, jonka piispana toimi O. I. Colliander, Pajulan vanha vastustaja teologisesta tiedekunnasta. Tuomiokapituli ehdottikin kirkkoherranvirkaan myöntyväisyysmiehenä tunnettua Josua Johanssonia (1850–1909), joka oli beckiläinen ja arkkipiispa Gustaf Johanssonin veli. Niin sanottu keisaripitäjämenettely käsiteltiin senaatin talousosastossa, ja Linderin myöntyväisyyssenaatti, jonka päätöksen vahvisti Nikolai Bobrikov, valitsi Juvan kirkkoherraksi Josua Johanssonin.[9]

title: Johan Samuel Pajula

text: Opiskeluaikanaan Pajula oli kiihkeä fennomaani ja ruotsin kielen ylivaltaa arvostellut Suomalainen Nuija -nimisen ylioppilasjärjestön jäsen, mikä käy ilmi hänen kirjallisesta jäämistöstään. Hän auskultoi opettajaksi sekä suomeksi että ruotsiksi pätevöityen näin sekä ruotsinkielisiin että suomenkielisiin opettajanvirkoihin. Uskonnollinen kokemus Lohtajalla vuonna 1883 muutti Pajulan elämänuran suunnan. Hän ryhtyi opiskelemaan papiksi, valmistui teologian kandidaatiksi 1887 ja vihittiin papiksi 1888. Uskonnollista kokemustaan Pajula ei tarkemmin selostanut, mutta totesi morsiamelleen kirjoittamassa kirjeessä, että oli pääsiäisenä 1883 ihmeellisellä tavalla kokenut Jeesuksen läsnäolon. Morsian oli soitonopettaja Karin Nyberg, jonka kanssa Pajula avioitui 1892. Vaimon isoisä oli Helsingin yliopiston aiempi rehtori Sakari Topelius.[4]

title: Johan Samuel Pajula

text: Pajula murhattiin Iitissä 1.5.1918 vappupäivän vastaisena yönä noin puolitoista viikkoa Iitissä asuneiden tunnettujen tolstoilaisten, Akseli ja Eelo Isohiiden, murhien jälkeen. Tarina, että Pajula olisi kuollut puolustaessaan kirkkoviinejä, on tuulesta temmattu. Pappilaa oli ryöstetty, mutta saamistaan varoituksista huolimatta Pajula pysyi virkapaikallaan, kun arveli kirkkoherrana toimineensa nuhteettomasti. Paikkakunnan ulkopuoliset punaiset hakivat hänet yöllä pappilasta, murhasivat ja upottivat pistimin hakatun, runnellun ruumiin järveen. Urajärven rannalta löydettiin verijälkiä, ja ruumis löydettiin järveä naarattaessa. Pajulalta ryöstettiin mm. hänen vihkisormuksensa, jonka hänen vaimonsa sai sittemmin erikoisella tavalla takaisin. Pajulan hauta sijaitsee Iitin kirkkomaalla.[13]


query: Mikä oli saksalaisten ensimmäinen yli 1 000 km/h nopeuden saavuttanut lentokone?

title: Hävittäjä (lentokone)

text: Saksalaisten ensimmäinen yli 1000 km/h nopeuden saavuttanut lentokone oli Messerschmitt Me 163 Komet -rakettihävittäjä. Japani osti sen lisenssivalmistusoikeudet, mutta yhtään Mitsubishi J8M1 Shusui -rakettihävittäjää ei ehtinyt palveluskäyttöön ennen sodan loppua. Myös Neuvostoliitossa suunniteltiin sodan aikana prototyyppiasteelle jääneitä rakettihävittäjiä.

title: Lockheed F-80 Shooting Star

text: Lockheed F-80 Shooting Star oli ensimmäinen yhdysvaltalainen merkittäviä määriä valmistettu suihkuhävittäjä. F-80 oli ensimmäinen taistelussa käytetty yhdysvaltalainen suihkuhävittäjä, minkä lisäksi konetyyppi rikkoi kehityshistoriansa aikana useita nopeusennätyksiä. Konetyyppi oli kaikkein ensimmäisin yli 1 000 km/t vaakalennossa ylittänyt lentokone, jonka suorituksen myös kansainvälinen ilmailuliitto (FAI) hyväksyi. Ennätyksen teki A. Boyd 19. kesäkuuta 1947. Uusi nopeusennätys oli tuolloin 1 003,7 km/h.

title: North American F-100 Super Sabre

text: Kuten F-86 Sabre, oli F-100 Super Sabre kykenevä kuljettamaan taktisia eli keveitä ydinpommeja. Kone oli edeltäjäänsä n. 300 km/h nopeampi, sen D-muunnoksen huippunopeus oli 1 390km/h (Mach 1.17). C-versio kykeni 1 485 km/t huippunopeuteen, eli 1,3 Machiin. Se olikin ensimmäinen vaakalennossa äänen nopeuden ylittävä amerikkalaisvalmisteinen sotilaskone.

title: John Paul Stapp

text: Eversti Stapp loukkaantui rajun kiihtyvyyden ja suurten G-voimien (suurin kiihtyvyys oli 46.2 G) vaikutuksesta, muttei vakavasti. Stapp suoritti kokeensa rakettikäytöisellä vauhtikelkalla vuonna 1954. Stapp'in rakettikelkka oli kuomuton eli avonainen ja täysin suojaamaton. Kelkan nopeudeksi saatiin 632 mailia tunnissa eli 1 017 km/h. John Paul Stapp saikin tästä nimityksen: "Nopein mies maan päällä". Rakettikelkka kiihtyi 1,5 sekunnissa yli 1 000 km/h nopeuteen, vain 1 100 metrin mittaiselta radalta. Kelkka pysäytettiin vesijarrujen avulla.

title: Lentokone ensimmäisessä maailmansodassa

text: Saksalaisten kehitettyä järjestelmän, joka tahdisti luodit koneen potkurin kanssa, he pääsivät selkeästi niskan päälle koneiden välisissä ilmataisteluissa. Lopulta myös ranskalaiset ja britit saivat keksinnön käsiinsä ja varustivat koneensa tahdistimilla. Ensimmäisessä maailmansodassa syntyivät lähes kaikki nykyaikaisen ilmasodankäynnin muodot. Koneita käytettiin laajasti ilmapommituksiin, rynnäköintiin vihollisen maakohteita vastaan rintamalla ja niillä pyrittiin saavuttamaan ilmaherruus. Saksa, Ranska ja Britannia rakensivat sodanaikana 50 000–60 000 konetta, eli yhteensä lähes 200 000 konetta. Yleisin lentokonemalli sodassa oli yksipaikkainen, yksimoottorinen kaksitasohävittäjä. Moottorissa oli 150–250 hevosvoimaa ja se antoi 150–210 km/h nopeuden. Pommikoneet sitä vastoin olivat kaksimoottorisia ja sodan loppupuolella oli jo nelimoottorisiakin pommikoneita. Pommikoneilla tehtiin strategisia pommituksia muun muassa kaupunkeihin. Pommikoneiden pieni asekuorma ja lyhyt toimintasäde piti strategiset pommitukset vaikutuksiltaan vähäisinä. Pommitukset aiheuttivat paljon kauhua, mutta vähän aineellisia vahinkoja.

title: Presto-Matic

text: Nestekytkimen ansiosta liikkeellelähtö voitiin suorittaa "High"-alueella, tosin kiihtyvyys oli tällöin jopa oman aikansa mittareiden mukaan melko verkkaista. Kun auto oli saavuttanut nopeuden 15 - 20 mailia tunnissa (25–30 km/h), kuljettaja nosti jalkansa hetkeksi kaasupolkimelta, jolloin ylivaihdeyksikkö kytki "matkavaihteen" päälle. Ylivaihdeyksikkö kytkeytyi automaattisesti päältä pois aina kun auton nopeus laski alle 11 mailia tunnissa (17 km/h) tai se pysäytettiin. Parempi kiihtyvyys saatiin aikaan, jos liikkeelle lähtö tapahtui pikkualueella. Pikkualueen ylivaihde saatiin kytketymään 8:n mailin tuntinopeudessa (13 km/h) ja tällä vaihteella kiihdytettiin 25:n mailin tuntinopeuteen, jolloin valitsin siirrettiin isolle alueelle.

title: Tallboy

text:
Wallis laski alustavasti vaikutukseen tarvittavan 10 000 kg:n pommin josta 7 000 kg olisi räjähdettä. Pommi pudotettaisiin 12 000 metrin korkeudesta. Pommin tuli olla virtaviivainen jolloin se saavuttaisi nopeuden 1 560 km/t (450 m/sek) mikä oli yli äänen nopeuden. Tällä nopeudella pommi tunkeutuisi maahan noin 40 metrin syvyyteen. Tarkasteltuaan laskelmiaan hän totesi, että osuman ei tarvitsisi olla ehdottoman tarkka sysäysaaltojen sekä räjähdyksen aiheuttaman onkalon yhteisvaikutuksen ansiosta, mikä romahduttaisi perustukset.
Pommi vaatisi myös uuden, suorituskykyisen lentokoneen suunnittelemisen.

title: Suurnopeusjuna

text: Kokeellinen japanilainen maglev-juna on saavuttanut vuonna 2015 nopeuden 603 km/h.

title: Amagasakin junaonnettomuus

text: Tsukaguchin aseman jälkeen alkoi oikealle kääntyvä mutka, jossa nopeusrajoitus oli 70 km/h. Juna tuli mutkaan 116 km/h nopeudella. Kuljettaja aloitti jarrutuksen kello 9.18.50. Nopeus hidastui 105 km/h:iin, mutta ensimmäinen vaunu kallistui vasemmalle ja suistui raiteilta kello 9.18.54.

title: Douglas D-558-1 Skystreak

text: Douglas Skystreak (Douglas D-558-1, D-558-1) on Douglas Aircraft Company-yhtiön suunnittelema ja valmistama yhdysvaltalainen koekone, joka ei liittynyt kuuluisaan X-sarjaan (X=Experimental). Skystreakin voimanlähde oli suihkumoottori, joita koneessa oli yksi. Niin kutsutusti suorasiipinen kokeilulentokone saavutti P-80:n jälkeen seuraavan, 1 000 km/h ylittäneen nopeusennätyksen, nopeudella 1 031,178 km/h. Nopeusennätyksen teki T.F. Caldwell päivämäärällä 20. elokuuta 1947. Lisäksi M.E. Carl saavutti 1 047,536 km/h 25. elokuuta 1947. Tämän koneen seuraaja, D-558-2, Skyrocket rikkoi 2 Machin nopeuden.

title: Avaruusromu

text: Maata kiertävien satelliitit kulkevat sitä hitaammin, mitä korkeampi kiertorata on kyseessä. Matalilla radoilla satelliittien nopeus on keskimäärin 27 000 km/h Maahan nähden. Vielä noin 1 800 kilometrin korkeudessa ratanopeus on 25 000 km/h luokkaa. Geostationaarisilla radoilla noin 36 000 kilometrin etäisyydellä ratanopeus on likimain nolla Maahan nähden. Satelliittien keskinäiset nopeudet kiertoradoilla voivat olla suurempia, kuten 11. helmikuuta 2009 tapahtuneessa Iridium 33- ja Kosmos 2251 -satelliittien törmäyksessä Siperian yläpuolella noin 700 kilometrin korkeudessa. Törmäysnopeus oli noin 35 000 km/h.

title: Erityinen suhteellisuusteoria

text: Kahden samaan suuntaan nopeudella 50 km/h liikkuvan auton voidaan sanoa olevan likimain samassa inertiaalikoordinaatistossa, ja 60 km/h samaan suuntaan menevä auto on omassaan. Nopeudet ovat aina kuitenkin suhteellisia. 50 km/h autojen voidaan sanoa olevan paikallaan koordinaatistossaan ja 60 km/h auton liikkuvan suhteessa näihin vain nopeudella 10 km/h. Todellista nopeutta etsiessä voidaan lähteä autoja vertaamaan niiden liikkeeseen suhteessa maapallon pintaan. Kuitenkin näiden maapallolla olevien autojen nopeutta voidaan myös verrata suhteessa Aurinkoon maapallon pyöriessä sen ympäri, sitten autojen liikettä suhteessa Linnunrataan aurinkokunnan liikkuessa sen halki ja niin edelleen.

title: Gepardi

text: Gepardin huippunopeudeksi on ilmoitettu 114 km/h 650 metrin matkalla. Lähtiessään juoksuun se saavuttaa kahdessa sekunnissa 72 km/h:n nopeuden. Myöhemmin nopeudeksi on ilmoitettu noin 90 km/h, ja joidenkin lähteiden mukaan huippunopeus olisi noin 50 – 80 km/h. Englannissa on järjestetty vinttikoirien ja gepardien juoksukilpailuja, jotka gepardi on voittanut. Gepardin nopeudeksi saatiin mitattua 72 km/h, koska gepardi ei ollut kiinnostunut juoksemaan itseään väsyksiin.

title: Ultrakevyt lentokone

text: Toinen rajoitus on, että näillä koneilla saa lentää vain näkölentosäännöissä (VFR) auringonnousun ja -laskun välisenä aikana, jolloin vaakasuoran näkyvyyden tulee olla vähintään 5 km ja pilvikaton minimikorkeuden vähintään 1 000 jalkaa.  Ultrakevyen lentokoneen sakkausnopeus saa olla korkeintaan 65 km/h.

title: Fritz von Opel

text: Opelin radalla Rüsselsheimissa 11. huhtikuuta 1928 RAK 1-rakettiautoa testattiin ensimmäisen kerran julkisesti. Se saavutti kahdeksassa sekunnissa 100 km/h nopeuden. RAK 2 -version testiradaksi von Opel valitsi AVUS-radan, jossa pystyi ajamaan huomattavasti Opelin omaa rataa nopeampaa. Hän ajoi itse RAK 2 -rakettiautoa 23. toukokuuta. Auton nopeus oli arviolta 238 km/h, ja se saavutti nopeuden 24 kiinteäajoaineraketin avulla.

title: Ikarbus

text: Tehtaat jälleenrakennettiin vuonna 1946 valtionyhtiöksi. Yhtiö suunnitteli ja rakensi lentokoneet Ikarus 451M, joka oli vuonna 1952 Jugoslavian ensimmäinen oma suihkukone, ja Ikarus S-451MM Matica , jolla oli luokassaan lentonopeuden maailmanennätys (750.34 km/h) vuonna 1957, ja Ikarus S-451M Zolja, joka omasi ultra light-lentokoneiden nopeusennätyksen (500,2 km/h) vuonna 1960. Aero-2B oli ensimmäinen sodanjälkeinen lentokone, se valmistui 22. lokakuuta 1946 – kone oli tehtaan omaa suunnittelua.

title: VA-111 Škval

text: VA-111 Škval (Ven. "Шквал") -torpedo (myös vedenalainen- ohjus tai raketti) on Neuvostoliitossa vuonna 1977 kehitetty ensimmäinen superkavitaatiota hyödyntävä vedenalainen ase. Torpedo kulkee veden alla yli 200 solmun (370 km/h) nopeudella. Ensimmäiset mallit olivat kaapeliohjattuja, eli torpedoa ohjattiin sen perässä kulkevan kaapelin avulla emäaluksesta, niin kauan kuin kaapelia riitti. VA-111 esiteltiin vuonna 1999 Abu Dhabin asemessuilla. Škvalia on myöhemmin jatkokehitetty lisäämällä torpedoon muun muassa kauko-ohjausominaisuuksia, minkä lisäksi sen ohjattavuutta on parannettu. Škval voidaan varustaa myös ydintaistelukärjellä. Sen alkuperäinen pääkäyttökohde oli torjua suuria pinta-aluksia, niin sanottuja pääuhkakohteita, kuten lentotukialuksia, mutta myös tarvittaessa taistelulaivoja ja ydinsukellusveneitä. VA-111 ammutaan 533 mm torpedoputkesta ponnekaasulla tai muutoin noin 50 (93 km/h) solmun nopeudella, jonka jälkeen sen kiinteäajoaineinen rakettimoottori kiihdyttää torpedon yli 200 solmun nopeuteen. Škval voidaan laukaista myös pinta-aluksesta, tai pudottaa lentokoneesta.

title: De Havilland D.H.108 Swallow

text: D.H. 108 Swallow muistutti ulkomuodoltaan paljon saksalaista Messerschmitt Me 163 -rakettihävittäjää. Kone oli profiililtaan pyrstötön ja noudatti siiven nuolimuotoja. Koneen lakikorkeus oli 10 800 metriä ja huippunopeus 1 090 km/h alitti hieman äänen nopeuden. Kone VW120 teki 12. huhtikuuta 1948 uuden 100 km:n mittaisella radalla tehdyn nopeuslennon maailmanennätyksen, joka oli 974,02 km/h. Kolmella lentokoneella tehtiin kaikkiaan 480 lentoa.

title: Juna

text: Tavarajunat kootaan tavaraliikenneasiakkaiden tuotteilla ja tavaroilla kuormatuista tavaravaunuista, ja Suomessa tavarajunat kulkevat aikataulun mukaan. Esimerkiksi Yhdysvalloissa sen sijaan on tapana päättää junan kulkuunpanosta vasta silloin, kun kuljetettavaa on riittävästi. Tavarajunien koko vaihtelee noin 1 000 tonnista noin 5 000 tonniin ja Yhdysvalloissa ja joissain muissa maissa jopa 12 000–18 000 tonniin. Suomessa tavarajunien käyttämä nopeus (suurin sallittu nopeus) on yleensä 70–100 km/h, suurimman viranomaistaholta hyväksytyn nopeuden ollessa 120 km/h.

title: Helsingin metro

text: Metrojunien normaali linjanopeus on 80 kilometriä tunnissa. Radalla olevat vaihteet on rakennettu joko 35 km/h tai 60 km/h nopeuksille. Molemmissa junasarjoissa on nopeudenrajoitin, joka on säädetty katkaisemaan vetoteho nopeudessa 80 km/h ja kytkemään päälle sähköjarru viimeistään 90 km/h nopeudessa. Junien telikonstruktiosta aiheutuva ns. rakenteellinen maksiminopeus on M100-sarjassa 100 km/h ja M200-sarjassa 120 km/h.

title: Bell X-1

text: 14. lokakuuta 1947 kapteeni Chuck Yeager Yhdysvaltain ilmavoimista lensi ensimmäisen ääntä nopeamman lennon "Glamorous Glennis" -koekoneella. Nimensä kone oli saanut Yeagerilta joka oli nimennyt sen vaimonsa mukaan. Kone saavutti tuollon 1 127 km/h nopeuden 13 000 metrin korkeudessa. Koska tuollon ei ollut vielä riittävän tehokkaita suihkumoottoreita niin koneessa käytettiin nelikammioista XLR-11 -rakettimoottoria. Rakettimoottorilla varustettu lentokone laukaistiin B-29-pommikoneen rungon alta ja se laskeutui liitolennossa. Yeagerilta oli ennen lentoa murtunut kylkiluita ja hän joutui käyttämään katkaistua luudan vartta saadakseen suljettua koneen luukun joka lukittiin kahvalla sisäpuolelta.

title: Vacamatic

title: Tiger

text: Tigerin nopeus oli täysin vertailukelpoinen tai jopa ylivoimainen suhteessa liittoutuneiden päätyyppeihin. Tigerin suurinta nopeutta 45 km/h, 3 000:lla kierroksella minuutissa, ei voitu käyttää kuin aivan hetkellisesti. Hieman alemmalla kierrosluvulla, noin 2 500 kierrosta minuutissa saavutettava nopeus 38 km/h oli edelleen useimpien liittoutuneiden vaunujen tasolla. Liittoutuneiden yleisimpien panssarivaunutyyppien huippunopeudet vaihtelivat M4 Sherman -vaunujen eri tuotantomallien 34–42 kilometrin tuntinopeudesta Churchillin 20–26 km/h nopeuteen. Myöskään Iosif Stalin-2:n huippunopeus ei ollut suurempi kuin 37 km/h. Noin 55 km/h nopeuden saavuttavalle T-34:lle Tiger hävisi nopeudessa. Tigerin monisädeohjausjärjestelmä mahdollisti tarkan ja kevyen ohjauksen, ja jarrua käyttämällä vaunu voitiin tarvittaessa kääntää sisäkaarteen puoleisen telan keskipisteen ympäri. Tigerin vaihteisto mahdollisti myös kääntymisen täysin paikoillaan, siten että telaketjut vetivät eri suuntiin. Suurimmat ongelmat olivat telakoneiston ja voimansiirron luotettavuudessa sekä lyhyt toimintasäde. Tämän lisäksi Tigerin suuri massa aiheutti joitakin rajoituksia siltojen suhteen.

title: NW TL-4

text: Auton kantavuus oli 4 000 kg ja sen huippunopeus oli 25 km/h. Vetopyörästön suuremman välityssuhteen takia huippunopeus oli 10 km/h alhaisempi kuin TL-2-mallissa. Auto oli myös raskaampi, sillä runkoa ja taka-akselia oli vahvistettu sekä jarruja kasvatettu. Autosta oli myös pelkillä teräspyörillä varustettu muunnelma, jonka suurimmaksi nopeudeksi suositeltiin 15 km/h.

title: Rautatievaihde

text: Yksinkertaisesta vaihteesta on useita eri versioita. Suomen rataverkolla yleisin on niin kutsuttu lyhyt vaihde, jossa vaihteen käyrällä raiteella sallitaan nopeudeksi 35 km/h. "Pitkissä yksinkertaisissa vaihteissa" sallitaan käyrällä raiteella suurempia nopeuksia, joista yleisimmät ovat 80 km/h, 110 km/h ja 140 km/h. Kerava–Lahti-oikoradan eteläpäähän on asennettu Pohjoismaiden pisimmät vaihteet, joissa käyrällä raiteella sallitaan nopeudeksi jopa 160 km/h. Nämä vaihteet ovat niin sanottuja "suurnopeusvaihteita".

title: Audi RS6

text:
Toisen sukupolven auton huippunopeus on rajoitettu 250km/h (lisätilauksesta rajoittimen saa asetettua 280km/h). Toisen sukupolven autossa kiihtyvyys on nollasta sadan kilometrin tuntivauhtiin 4,6 sekuntia. Auto ei ollut radalla kovinkaan menestyvä rajun aliohjautuvuuden takia, mutta auto piti nopeimman GT auton titteliä varttimailin ja mailin kiihdytyksessä. Auto nopeudeksi saatiin parhaimmillaan yli 360 km/h. Jäälläajon maailmanennätys ajettiin Suomessa 333 km/h. Tehokkain evotech (750 hv) kiihtyi 2,9 sekuntia 0-100 km/h.
Auto tuli myyntiin vuoden 2013 lopulla ja sen perushinnaksi tuli noin 190 000€, joka oli edellistä 40 000€ vähemmän pienentyneiden kulutus- ja päästölukemien takia. Auton saa 280 tai 305 km/h rajoittimella ja 0-100 km/h kiihdytys kestää vain 3,9 sekuntia. Auto pitää hallussaan titteliä maailman nopein farmariauto. C7 on menestynyt kilpailuissa keventyneen painonsa takia.

title: Evävakain

text: Toimintaperiaatteeltaan lentokoneen siipeä muistuttava, mutta vedessä liikkuva evä alkaa käytännössä toimia laivan nopeuden ylittäessä 14 solmua (26 km/h). Evän synnyttämä keinuntaa vaimentava voima on hydrodynaamisen nostevoiman ja vastusvoiman resultantti. Voiman suuruus riippuu keinunnan kulmanopeudesta, evän kohtauskulmasta veteen nähden ja laivan nopeudesta.

title: McDonnell F3H Demon

text: McDonnell F3H Demon on yhdysvaltalainen laivaston hävittäjälentokone, joka on suihkumoottorikäyttöinen. Konetyyppi kykeni ylittämään vaakalennossa 1 000 km/h nopeuden, muttei äänivallia. F3H Demonissa oli taitettavat nuolisiivet.

title: Mikojan-Gurevitš MiG-25

text:
Koneen yllättäviä yksityiskohtia olivat muun muassa se, että siinä valtaosaltaan käytettiin transistorien sijasta perinteisiä elektroniputkia sekä se, että koneen runko oli hitsattu käsin. Tumanski R-15D-300 -moottorit olivat niin tehokkaat, että lentokone oli enemmän raketti kuin lentokone (lentäjiä oli kielletty yleensä ylittämästä 2,5 Machia (2 655 km/h) ja punainen raja lentonopeusmittariin oli asetettu 2,8 Machin (3 000 km/h) kohdalle). Vuonna 1973 Israelissa yhdysvaltalaiset olivat mitanneet MiG-25:n nopeudeksi 3,2 Machia (3 400 km/h) tietämättä, että koneen moottorit vaurioituivat kyseisestä nopeudesta. Koneen taistelusäde oli 300 kilometriä.
Ilman jälkipoltinta kone saattoi lentää suoralla lennolla vain 1 200 kilometriä. Koneen lentokorkeus, kahdella ohjuksella varustettuna, oli 24 000 metriä ja neljällä ohjuksella 21 000 metriä. Ilman ohjuksia koneen lentokorkeus saattoi olla jopa 27 000 metriä.

title: Hävittäjälentokoneen kehitys 1918–1939

text: Gloster Gladiator lienee ollut 1930-luvun lopun hävittäjistä ketterin; sillä saattoi tehdä 360 asteen jatkuvan kaarron 10–11 sekunnissa, jolloin kaartosäde oli 90 metriä. Polikarpov I-153:n kaarto puolestaan kesti 12 sekuntia kaartosäteen ollessa 110 metriä. Yksitasoiset hävittäjät eivät näin hyviin arvoihin kyenneet pienemmän siipipinta-alansa ja sitä kautta suuremman siipikuormituksensa takia. Esimerkiksi ketteränä pidetty Morane-Saulnier M.S.406 teki 320 km/h nopeudella täyden ympyrän 16 sekunnissa, jolloin kaartosäteeksi muodostui 265 metriä. Alemmalla nopeudella kone pystyi tiukempiinkin kaartoihin. Myös ketteränä pidetty Brewster F2A kaarsi 350 km/h nopeudella 180 asteen kaarroksen seitsemässä sekunnissa. Ketteryys ja kaartotaistelukyky koostuivat toki muistakin asioista kuin kaartokyvystä. Esimerkiksi toisen maailmansodan aikana Isossa-Britanniassa tehdyissä kokeissa Curtiss Hawk kykeni poikkeuttamaan siivekkeet täysin yli 600 km/h nopeudessa kun taas Supermarine Spitfire kykeni vain 20–25 prosenttia siivekepoikkeutukseen.