query: Milloin V. Gordon Childe syntyi?

title: Vere Gordon Childe

text: Vere Gordon Childe eli V. Gordon Childe (14. huhtikuuta 1892 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia – 19. lokakuuta 1957 Mount Victoria, Uusi-Etelä Wales, Australia) oli australialainen arkeologi ja kielitieteilijä, joka oli erikoistunut Euroopan esihistorian tutkimukseen. Sosialistina Childe hyväksyi marxilaisuuden sosioekonomisen teorian ja oli varhainen, joskin epäsovinnainen marxilaisen arkeologian kannattaja. Childe työskenteli suurimman osan elämästään akateemisella uralla Isossa-Britanniassa, aluksi Edinburghin yliopistossa ja myöhemmin arkeologian laitoksella University College London -yliopistossa Lontoossa. Hän kirjoitti lukuisia uraauurtavia teoksia arkeologista ja esihistoriasta, tunnetuimpina teokset Man Makes Himself (1936) ja What happened in History (1942).

title: Vere Gordon Childe

text: Childe vieraili säännöllisesti Lontoossa tapaamassa vanhoja ystäviään. Tunnetuimpia hänen ystävistään oli vaikutusvaltainen brittiläinen arkeologi Stuart Piggott, josta myöhemmin tuli Childen seuraaja professorina Edinburghissa. He olivat yhdessä vaikuttamassa siihen, että Itä-Anglian esihistoriallisesta seurasta Prehistoric Society of East Angliasta tuli vuonna 1935 valtakunnallinen järjestö Prehistoric Society. Childe valittiin seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe, V. Gordon: The Danube in Prehistory. Clarendon Press, Oxford 1929. Childe, V. Gordon: What Happened in History. Penguin Books Ltd., Harmondsworth & New York 1942. Childe, V. Gordon: How Labour Governs. Melbourne University Press, Melbourne 1964 (1923). Daniel, Glyn Edmund & Chippindale, Christopher: Pastmasters: Eleven Modern Pioneers of Archaeology: V. Gordon Childe, Stuart Piggott, Charles Phillips, Christopher Hawkes, Seton Lloyd, Robert J. Braidwood, Gordon R. Willey, C. J. Becker , Sigfried J. De Laet, J. Desmond Clark, D. J. Mulvaney. London: Thames and Hudson, London 1989. Gathercole, P. & Irving, T. H. & Melleuish, G.: Childe and Australia: Archaeology, Politics and Ideas. University of Queensland Press, 1995. Green, Sally: Prehistorian: Biography V. Gordon Childe. Moonraker Press, Bradford-on-Avon, Wiltshire 1981. ISBN 0-239-00206-7 Harris, David R. (ed.): The Archaeology of V. Gordon Childe: Contemporary Perspectives. Melbourne University Press, Carlton, Vic. 1994. ISBN 0-522-84622-X Lewis-Williams, David & Pearce, David: Inside the Neolithic Mind: Consciousness, Cosmos and the Realm of the Gods. Thames and Hudson, London 2005. ISBN 978-0500051382 McGuire, Randall G.: A Marxist Archaeology. Academic Press Inc., San Diego 1982. ISBN 978-0124840782 McNairn, Barbara: The Method and Theory of V. Gordon Childe. Edinburgh University, Edinburgh 1980. Renfrew, Colin: Archaeology and Language: The Puzzle of Indo-European Origins. Jonathan Cape Ltd., 1987. ISBN 978-0224024952 Renfrew, Colin & Bahn, Paul: Archaeology: Theories, Methods and Practice. 4th Edition. Thames and Hudson, London 2004. ISBN 978-0-500-28441-4 Trigger, Bruce: Gordon Childe: Revolutions in Archaeology. Thames & Hudson, London 1980. Trigger, Bruce G.; History of Archaeological Thought. 2nd Edition. Cambridge University Press, New York 2007. ISBN 978-0-521-60049-1

title: Vere Gordon Childe

text: Childe osallistui säännöllisesti konferensseihin ympäri Eurooppaan, ja hän osasi sujuvasti useita eri kieliä. Vuonna 1935 hän vieraili ensimmäisen kerran Neuvostoliitossa, jossa hän vietti 12 päivää Leningradissa ja Moskovassa. Sosialistinen valtio teki häneen suuren vaikutuksen, ja hän oli erityisen kiinnostunut neuvostoliittolaisesta arkeologiasta.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuonna 1946 Childe siirtyi Lontooseen, jossa hän aloitti Arkeologian instituutin (Institute of Archaeology) johtajana ja eurooppalaisten esihistorian professorina. Varmistaakseen valintansa virkaan Childe oli vältellyt arvostelemasta paheksumaansa hallituksen politiikkaa. Arkeologian instituutin oli perustanut vuonna 1937 arkeologi Mortimer Wheeler, mutta vuoteen 1946 sen toiminta perustui pääasiassa vapaaehtoisiin luennoitsijoihin.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuonna 1927 Childelle tarjottiin vastaperustettua arkeologian professorin (Abercromby Professor of Archaeology) virkaa Edinburghin yliopistossa. Virka oli nimetty tunnetun Skotlannin esihistorian tutkijan Lordi John Abercrombyn mukaan. 35-vuotiaana Childestä tuli ainoa akateeminen esihistorian opettaja Skotlannissa. Monet Skotlannin arkeologit pitivät häntä ulkopuolisena ja vailla paikallista tietämystä Skotlannin esihistoriasta. Vihamielisyydestä ja kateuden ilmapiiristä huolimatta Childe löysi myös useita ystäviä Edinburghista, kuten Sir W. Lindsay Scottin, Alexander Curlen, J. G. Callenderin, Walter Grantin ja Charles G. Darwinin. Darwinista (Charles Darwinin pojanpoika) tuli Childen erityisen hyvä ystävä ja Childestä tuli hänen nuorimman poikansa kummisetä.

title: Vere Gordon Childe

text: Barton, Huw: . Antiquity 74. The Antiquity Trust, 2000, s. 769–770. Childe, V. Gordon: . The Journal of the Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland 53. Royal Anthropological Institute, 1923, 263–288. Childe, V. Gordon: . Antiquity 32. The Antiquity Trust, 1958, s. 69-74. Childe, V. Gordon: . "Prehistory and Marxism". Antiquity 53. The Antiquity Trust, 1979 (1949), s. 93–95. Faulkner, Neil: . International Socialism 116. Socialist Worker's Party, London 2007, s. 81–106. Gathercole, P.: "'Patterns in Prehistory': An Examination of the Later Thinking of V. Gordon Childe". World Archaeology 3 (2). Routledge, London 1971, s. 225–232. Sherratt, Andrew: (marraskuu 1989). "V. Gordon Childe: Archaeology and Intellectual History". Past & Present 125. Oxford University Press, Oxford 1989. s. 151–185. Thomson, George: "Review of V.G. Childe's History". The Modern Quarterly 4. 1949, s. 266–269. Tringham, Ruth: "V. Gordon Childe 25 Years after: His Relevance for the Archaeology of the Eighties: A Review Article". Journal of Field Archaeology. 10 (1). (Maney Publishing, 1983, s. 85–100. Ucko, Peter: Foreword. The Politics of the Past. Ed. P. Gathercole & D. Lowenthal, 1990, s. IX–XXI.

title: Vere Gordon Childe

text: Tunnetuimmat kaivauksensa Childe suoritti vuosina 1927–1930 Skara Braessa Orkneysaarilla, jossa hän johti hyvässä kunnossa olevan neoliittisen kauden kylän tutkimusta. Kaivausten tulokset hän julkaisi vuonna 1931 teoksessa Skara Brae. Vuonna 1932 Childe kaivoi yhteistyössä antropologi C. Daryll Forden kanssa esiin kaksi rautakautista kukkulalinnoitusta Earn's Hughissa Berwickshiren rannikolla. Kesäkuussa 1935 hän johti Larribanin niemekelinnakkeen kaivauksia lähellä Knocksogheyä Pohjois-Irlannissa. Yhdessä Wallace Thorneycroftin kanssa Childe tutki lasitettuja rautakautisia linnoituksia Finavonissa (1933–1934) ja Rahoynissa (1936–1937) Skotlannissa.

title: Vere Gordon Childe

text: Koska Childen akateeminen ura oli näin päättynyt, hän päätyi etsimään töitä sosialistisesta liikkeestä. Elokuussa 1919 hänestä tuli Australian työväenpuolueen poliitikon John Storeyn sihteeri ja puheiden kirjoittaja. Puolueen voitettua New South Walesin osavaltiovaalit vuonna 1920 Storeysta tuli osavaltion pääministeri. Työskentely työväenpuolueessa antoi Childellä hyvän näköalapaikan puolueen rakenteeseen ja historiaan mutta tuotti pettymyksen. Childen mielestä poliittista valtaa saanut työväenpuolue petti sosialistiset ihanteet ja liukui kohti keskustaa ja kapitalismia. Childen poliittiset näkemykset siirtyivät yhä enemmän vasemmalle, ja hän liittyikin Australiassa kiellettyyn vallankumoushenkiseen ja antikapitalistiseen Industrial Workers of the World -järjestöön. Storey lähetti vuonna 1921 Childen Lontooseen toimimaan osavaltion tiedonantajana brittiläiselle lehdistölle. Saman vuoden joulukuussa Storey kuitenkin kuoli, ja muutamaa päivää myöhemmin osavaltiovaaleissa valta siirtyi takaisin oikeistolaisille. Uusi pääministeri George Fuller totesi Childen työn Britanniassa tarpeettomaksi, ja alkuvuodesta 1922 hänen työsuhteensa päättyi.

title: Vere Gordon Childe

text: Palattuaan Britanniaan hänestä tuli äänekäs Neuvostoliiton puolestapuhuja, joskin hän suhtautui hyvin kriittisesti osaan Neuvostoliiton hallituksen politiikasta, erityisesti sen tekemään Molotov-Ribbentrop-sopimukseen Saksaan kanssa. Vakaumuksellisena sosialistina Childe irtisanoutui jo varhain Euroopan fasistisista liikkeistä. Erityisen raivoissaan hän oli natsien tavasta käyttää esihistoriaa arjalaisen rotutaustansa korostamiseen. Childe tuki Britannian hallituksen päätöstä taistella fasistien valtaa vastaan toisessa maailmansodassa ja oli päättänyt tehdä itsemurhan, jos natsit valloittavat Britannian. Vaikka Childe vastusti Saksan ja Italian fasisteja, hän oli myös kriittinen imperialistisille ja kapitalistisille hallituksille Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Viimeksi mainitun hän kuvasi usein olevan täynnä "iljettäviä fasistihyenoja".

title: Vere Gordon Childe

text: Kesällä 1956 Childe vetäytyi Arkeologian instituutin johtajan virasta eläkkeelle vuoden ennenaikaisesti. Eläkkeelle jäädessään hän kertoi useille ystävilleen aikovansa palata Australiaan ja tavata sukulaisia ja sen jälkeen tekevänsä itsemurhan. Childe kertoi pelkäävänsä vanhenemista ja muodostuvansa taakaksi yhteiskunnalle. Hän myös epäili sairastavansa syöpää.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuosina 1927–1946 Childe työskenteli arkeologian professorina Edinburghin yliopistossa. Tänä aikana hän oli vastuussa neoliittisen Skara Braen asuinpaikan ja Maeshowen hautakammion kaivauksista Orkneysaarilla Pohjois-Skotlannissa. Childe oli The Prehistoric Society -seuran perustajia ja toimi myös sen puheenjohtajana. Vuonna 1947 hänestä tuli Institute of Archaeology -instituutin johtaja, jossa virassa hän oli eläkkeelle siirtymiseensä saakka 1957. Samana vuonna Childe teki itsemurhan hyppäämällä alas kalliojyrkänteeltä lähellä syntymäpaikkaansa Australian Blue Mountains -vuorilla.

title: Vere Gordon Childe

text: V. Gordon Childe syntyi 1892 Sydneyssä Australiassa keskiluokkaiseen perheeseen.[3] Hänen isänsä Stephen Childe opiskeli Sydneyn yliopistossa ennen siirtymistään Britanniaan, jossa hän opiskeli Oxfordin yliopistossa ja teki erilaisia töitä opettajana eri puolilla Britanniaa. Vuonna 1871 Stephen avioitui Mary Ellen Latcfordin kanssa. Perhe muutti takaisin Australiaan vuonna 1878.[4] Ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Stephen Childe meni vuonna 1886 naimisiin Harriet Elisa Gordonin kanssa. V. Gordon Childe syntyi tästä avioliitosta ja varttui perheen maatalossa Wentworth Fallsissa Blue Mountain -vuorilla Sydneyn länsipuolella.[5]

title: Vere Gordon Childe

text: Childen virka yliopistossa velvoitti myös arkeologisten kaivausten tekemiseen, joita hän kuitenkin inhosi ja myös uskoi tekevänsä huonosti. Hänen opiskelijansa totesivat tämän pitävän paikkaansa, mutta toisaalta Childeä pidettiin "nerona löytöjen tulkitsemisessa". Toisin kuin monet aikalaisensa, hän merkitsi tunnollisesti ylös havaintonsa ja kirjoitti niistä säännöllisesti artikkeleita Proceedings of the Society of Antiquaries of Scotland -julkaisuun.

title: Vere Gordon Childe

text: Toimiessaan instituutissa Childe jatkoi arkeologiaa ja esihistoriaa koskevien julkaisujen kirjoittamista. Vuonna 1947 ilmestyneessä, marxilaista historiakäsitystä edustavassa History-teoksessa Childe korosti, että esihistoriallista ja historiallista aikaa on tarkasteltava yhtenä kokonaisuutena. Prehistoric Migrations -teoksessa (1950) hän puolestaan esitteli näkemyksiään maltillisesta diffusionismista. Vuonna 1946 Childe julkaisi artikkelin Southwestern Journal of Anthropology -julkaisuun otsikolla "Archaeology and Anthropology", jossa hän vaati kahden tieteenalan, arkeologian ja antropologian, käyttämistä yhdessä esihistorian tutkimuksessa. Tämä näkökanta omaksuttiin myöhemmin laajasti tutkimuksessa, vuosia Childen kuoleman jälkeen. Vuonna 1956 Childelle myönnettiin Society of Antiquaries'n kultainen mitali palveluksistaan arkeologian hyväksi.

title: Vere Gordon Childe

text: Vuonna 1952 ryhmä brittiläisiä marxilaisia historioitsijoita ryhtyi julkaisemaan Past & Present -aikakauslehteä. Myös Childe liittyi lehden toimituskuntaan. Hänestä tuli 1950-luvun alussa myös The Modern Quarterly (myöh. The Marxist Quarterly) julkaisun hallituksen jäsen. Unkarin kansannousun kukistaminen vuonna 1956 oli marxilaiselle Childelle pettymys. Neuvostoliiton toimet maassa vieraannuttivat Childen Stalinin hallinnosta, mutta eivät kuitenkaan vieneet hänen uskoaan sosialismiin ja marxilaiseen teoriaan. Hän myös säilytti kulttuuriyhteytensä Neuvostoliittoon järjestötoiminnan kautta kuolemaansa saakka.

title: Vere Gordon Childe

text: Yliopistotyönsä ohella Childe jatkoi tutkimuksia Euroopan esihistoriasta, jotka olivat jatkoa hänen aikaisemmille julkaisuilleen. Vuonna 1928 ilmestyi The Most Ancient Near East, jossa selostettiin maatalouden ja muiden keksintöjen leviämistä Eurooppaan ja niiden yhteyttä Mesopotamiaan ja Intiaan. Vuonna 1929 ilmestyi Tonavan varren esihistoriaa kartoittava teos The Danube in Prehistory, jossa Tonavan todettiin luovan luontaisen rajan Lähi-idän ja Euroopan välille. Childe uskoi, että esihistorian aikana innovaatiot levisivät länteen päin juuri Tonavan kautta. Merkittävää teoksessa oli Childen Saksasta omaksuma "arkeologisen kulttuurin" käsite, joka mullisti brittiläisen arkeologian teoreettisen ajattelun.

title: Vere Gordon Childe

text: Childen seuraava teos The Bronze Age ilmestyi vuonna 1930. Se käsitteli Euroopan pronssikautta marxilaisesta yhteiskuntateorian näkökulmasta. Seuraavina vuosina Childe jatkoi ahkeraa kirjallista tuotantoaan. Vuonna 1931 ilmestyi The Forest Cultures of Northern Europe: A Study in Evolution and Diffusion, vuonna 1932 The Continental Affinities of British Neolithic Pottery ja vuonna 1934 Neolithic Settlement in the West of Scotland.

title: Vere Gordon Childe

text: Toisen maailmansodan sytyttyä Childe ei voinut matkustaa eri puolilla manner-Eurooppaa, joten hän keskittyi tutkimaan Britteinsaarten esihistoriaa. Vuonna 1940 ilmestyi teos Prehistoric Communities of the British Isles. Childen pessimismi sodan lopputulokseen sai hänet uskomaan, että eurooppalainen sivilisaatio – niin kapitalismi kuin stalinismi – olivat vääjäämättömästi menossa kohti pimeää aikaa. Näissä mielialoissa hän kirjoitti vuonna 1942 Man Makes Himself -teoksen jatko-osan What Happened in History, joka oli yhteenveto ihmiskunnan historiasta neoliittiselta kaudelta Rooman imperiumin romahtamiseen asti. Teoksen julkaisi Childen tahdosta Penguin Books -kustantamo, jolloin sitä voitiin myydä halvemmalla. Näin Childe uskoi, että tietoa voitiin levittää myös tavalliselle kansalle. Sodan aikana vuonna 1944 ilmestyivät vielä lyhyet teokset Progress and Archaeology ja täysin marxilainen, kommunistien nuorisoliitolle suunnattu The Story of Tools.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe oli saanut mainetta "poikkeuksellisena esihistorian tutkijalupauksena", ja hän alkoi saada kutsuja muualle Eurooppaan tutkimaan esihistoriallisia esineitä. Hän matkusti vuonna 1922 muun muassa Wieniin Itävaltaan, jossa hän Luonnontieteellisessä museossa tutki aikaisemmin tutkimatonta Bukowinan Schipenitzistä (nyk. Ukrainassa) löydettyä maalattua neoliittista keramiikkaa. Tutkimustuloksensa hän julkaisi seuraavana vuonna Journal of the Royal Anthropological Institute -julkaisusarjassa. Childen palattua Lontooseen hänet palkattiin kolmen keskusta-vasemmistolaisen Liberal Partyn parlamenttiedustajan avustajaksi. Lisätuloja kielitaitoinen Childe sai tekemällä käännöksiä Kegan Paul, Trench, Trübner & Co -kustantamolle ja pitämällä toisinaan luentoja esihistoriasta London School of Economics -yliopistossa.

title: Vere Gordon Childe

text: 19. lokakuuta 1957 Childe lähti kävelylle Bridal Veil Fallsissa lähellä lapsuuden kotiaan Blue Mountainsin alueella. Hän oli jättänyt hattunsa, silmälasit ja kompassin kalliolle, josta putosi tuhat jalkaa kuolemaansa. Oikeuslääkärin kuolintodistuksen mukaan putoaminen oli onnettomuus, mutta myöhemmin ilmi tulleessa kirjeessä Childe paljasti suunnittelevansa itsemurhaa.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe oli opiskelijoiden keskuudessa pidetty, joskaan häntä ei pidetty erityisen hyvänä luennoitsijana. Opintojen ohjaajana ja seminaarien pitäjänä hän sen sijaan oli hyvä päästessään vuorovaikuttamaan opiskelijoiden kanssa yksilöllisemmin. Hänen suosiostaan kertoo opiskelijoiden instituutille lahjoittama Marjorie Maitland-Howardilla teetetty rintakuva. Instituutin johtajana Childe ei ollut velvollinen osallistumaan arkeologisiin kaivauksiin. Hän kuitenkin johti Maeshowen neoliittisen haudan tutkimuksia vuosina 1954–1955.

title: Vere Gordon Childe

text: Childen uran tärkeimpiä teoksia oli vuonna 1936 ilmestynyt Man Makes Himself. Marxilaisen historianäkemyksen mukaisesti Childe esitti kirjassaan, että perinteinen jako esihistoriaan (kirjoittamattomaan historiaan) ja historiaan (kirjoitettuun historiaan) oli väärä ja että yhteiskunta oli kehittynyt useiden teknologisten, taloudellisten ja sosiaalisten vallankumousten kautta. Näihin kuuluivat neoliittinen vallankumous, jossa metsästäjä-keräilijät alkoivat asettua pysyviin, maata viljeleviin yhteisöihin; urbaani vallankumous, jossa kylistä muodostuivat ensimmäiset kaupungit; ja teollinen vallankumous, joka muutti tuotannon luonnetta ratkaisevasti.

title: Vere Gordon Childe

text: Childeä on pidetty yhtenä tärkeimmistä oman aikansa arkeologeista ja esihistorian tutkijoista.[1] Paikallista tutkimusta hyödyntäen hän kykeni luomaan laajempaa synteesiä Lähi-idän ja Euroopan esihistoriasta. Childe muistetaan myös marxilaispainotteisista ajatuksistaan yhteiskunnan kehittymisestä, kuten neoliittisesta vallankumouksesta ja urbaanista vallankumouksesta.

title: Vere Gordon Childe

text: Childen ensimmäisen kirjan How Labour Governs julkaisi vuonna 1923 London Labour Company. Teoksessa hän tarkasteli Australian työväenpuoluetta ja sen suhdetta Australian työväenliikkeeseen. Childe uskoi, että vaaleissa valituksi tulleet sosialistit hylkäsivät sosialistiset ihanteet ja tavoittelivat henkilökohtaista hyötyä. Childen elämäkerran kirjoittaja Sally Green (1981) on todennut, että teoksella oli omana aikanaan erityistä merkitystä, koska se julkaistiin samaan aikaan kun Britannian työväenpuolueesta oli tulossa merkittävä toimija maan politiikassa ja se uhkasi entisen kahden valtapuolueen, konservatiivien ja liberaalien valta-asemaa. Vuonna 1924 työväenpuolue nousikin valtaan Britanniassa ensimmäistä kertaa.

title: Vere Gordon Childe

text: Oxfordissa Childe oli aktiivisesti mukana sosialistisessa opiskelijaliikkeessä, joka vastusti konservatiivis-oikeistolaista yliopistohallintoa. Hänen paras ystävänsä tuona aikana oli myöhemmin aktiivisena kommunistipoliitikkona tunnetuksi tullut intialais-ruotsalaissyntyinen Rajani Palme Dutt. Ensimmäisen maailmansodan aikana Childe kampanjoi aktiivisesti vankeusrangaistukseen tuomittujen aseistakieltäytyjien puolesta. Childe itse ei kuitenkaan koskaan saanut kutsua armeijaan, todennäköisesti heikon terveytensä ja huonon näkönsä takia.

title: Vere Gordon Childe

text: Edinburghin yliopistossa Childe keskittyi tutkimukseen. Hän kerrotaan olleen erittäin ystävällinen oppilaitaan kohtaan, mutta hänellä oli vaikeuksia esiintyä suurelle yleisölle. Childe uudisti esihistorian opetusta siten, että se alkoi rautakaudesta ja eteni kronologisesti taaksepäin aina paleoliittiselle kaudelle saakka, mitä monet opiskelijat kuitenkin pitivät hämmentävänä. Childe myös perusti Edinburghiin arkeologisen seuran (Edinburgh League of Prehistorians), jonka kautta hän otti innokkaimpia opiskelijoitaan mukaan kaivauksille ja kutsui kaupunkiin vierailevia luennoitsijoita. Childe oli varhainen kokeellisen arkeologian kannattaja, mikä näkyi myös hänen opetuksessaan. Esimerkiksi vuonna 1937 hän teki kokeita selvittääkseen paremmin lasitustekniikkaa, jota oli käytetty rautakaudella useissa Pohjois-Britannian linnoituksissa.

title: Vere Gordon Childe

text: Kolmen vuoden opiskelun jälkeen Childe palasi Australiaan vuonna 1917. Hän toimi hetken latinan kielen opettajana Maryborough'ssa Queenslandissa, mutta siirtyi pian Sydneyn yliopiston St Andrew's Collegeen saatuaan sieltä viran. Sidneyssä Childe meni jälleen mukaan Australian sosialistiseen liikkeeseen ja osallistui aktiivisesti asevelvollisuutta vastustavaan toimintaan. Vuonna 1918 hän osallistui yhtenä puhujana vahvasti sosialistishenkiseen kansainväliseen rauhankonferenssiin, jossa suoraan vastustettiin Australian hallituksen suunnitelmia saattaa voimaan miesten yleinen asevelvollisuus. Uutinen Childen osallistumisesta konferenssiin tuli kuitenkin yliopiston tietoon, ja hänet painostettiin jättämään virkansa yliopistossa, etteivät hänen sosialistiset aatteensa leviäisi opiskelijoiden keskuuteen.

title: V-malli

text:
V-malli ("V-model") on prosessimalli jota voidaan käyttää kehitysprojektien suunnittelussa ja toteutuksessa. Se parantaa projektinhallintaa ja projektin onnistumisen todennäköisyyttä. V-mallin avulla voidaan määritellä projektin päämäärät ja tavat joilla näihin päämääriin päästään. Se määrittelee kaikkien projektiin osallistujien roolit: kuka tekee mitä ja milloin.
V-mallia kehitettiin samanaikaisesti Saksassa ja Yhdysvalloissa. Saksassa sitä kehitettiin hallituksen puolustusprojekteja varten. V-malli määrittelee kuka tekee mitä ja milloin. V-mallia voidaan muokata projektin tarpeiden mukaan, jolloin sen rakenne saattaa hieman muuttua.

title: Vere Gordon Childe

text: Childe ryhtyi opiskelemaan antiikintutkimusta Sydneyn yliopistossa vuonna 1911. Opiskeluaikanaan hän tutustui klassiseen arkeologiaan tunnettujen arkeologien Heinrich Schliemannin ja Sir Arthur Evansin teosten kautta. Yliopistoaikana hän myös aktivoitui poliittisesti ja kiinnostui sosialismista ja marxismista. Hän tutustui marxilaisten teoreetikkojen Karl Marxin ja Friedrich Engelsin teoksiin sekä myös filosofi Hegelin marxilaisvaikutteisiin teorioihin. Childe valmistui yliopistosta vuonna 1914 ja sai lukuisia eri kunnianosoituksia ja palkintoja.


query: Minä vuonna Suomi liitty EU?

title: Suomen EU-kansanäänestys

text: Suomen EU-kansanäänestys oli 16. lokakuuta 1994 Suomessa järjestetty neuvoa-antava kansanäänestys Suomen liittymisestä Euroopan unioniin. Enemmistö (56,9%) äänestykseen osallistuneista kannatti liittymistä ja eduskunta noudatti tulosta. Suomen EU-jäsenyys astui voimaan 1.tammikuuta 1995.[1]

title: TERN-tieverkko

text: Suomi ei kuulu EU:n infrastruktuurirahastoon ainoana EU-maana, koska ei laittanut alkupääomaa rahastoon. Sen sijaan Suomi voi saada rahaa moottoritieprojekteihin kiinalaisvetoisen AIIB:n kautta. Tämä rahoitus on tosin pienempi ja osin lainapainoitteinen.

title: Suomen ympäristöpolitiikka

text:
Suomi on Euroopan Unionin jäsen. EU-lainsäädäntö sitoo Suomea. Euroopan yhteisön ja unionin sitoumuksiin sisältyvät:
Suomi ei välttämättä kykene täyttämään EU:n monimuotoisuustavoitteita vuonna 2010. Korvausrahoitusvajeella metsien, avosoiden ja niittyjen suojelu voi viivästyä tai estyä. Suomen luonnon monimuotoisuuden laskun piti loppua Metso-ohjelman avulla vuonna 2010. Korvauksia maksavat pääasiassa elyt, mutta rahoitusvaje koskee myös Metso-ohjelmaa, metsähallitusta ja metsäkeskuksia.

title: Luettelo Suomen avaruustoiminnasta

text: Suomi ei osallistu ESAn kautta ISS-avaruusaseman rakentamiseen tai hyödyntämiseen. Tämä tilanne voi muuttua: EU voi 2010-luvulla avata mahdollisesti rahoituksellaan ISS:n ESA-osuuden käytön kaikille EU-maille.

title: Suomen talous

text: Suomi liittyi 1995 Euroopan unioniin. Ennen sitä Suomi oli mukana tammikuun 1. päivästä 1994 Euroopan talousalueessa (ETA). Vuonna 2002 käyttöön tuli yhteinen valuutta euro, yhteinen tullipolitiikka sekä tavaroiden ja pääomien vapaa liikkuminen.[117] Liittyminen Euroopan talous- ja rahaliittoon poisti Suomelta mahdollisuuden itsenäiseen rahapolitiikkaan, ja Suomen Pankille jäi tehtäväksi ensisijaisesti hintavakauden ylläpitäminen.[118][119] Koska monista muista asioista oli sovittu jo ETA-neuvotteluissa, EU-liittymisneuvottelujen keskeinen osa oli maatalouden asema.[117] Ennen EU-jäsenyyttä suomalaisten viljelijöiden elintaso pyrittiin turvaamaan kansallisen hinta- ja tukipolitiikan avulla. Viljelijöiden saamat tuottajahinnat olivat lähes kaksinkertaiset EU:ssa maksettuihin tuottajahintoihin verrattuna. Kotimaisten tuotteiden kysyntä turvattiin tuontirajoituksilla ja mahdollinen ylituotanto vietiin vientitukien turvin ulkomaille. Jäsenyysneuvotteluissa Suomi vaati koko maata pohjoisen tuen sekä epäsuotuisten alueiden tuen (LFA) piiriin. Tämä hyväksyttiin vain maan pohjoisosan osalta, lisäksi Suomi sai luvan maksaa sopeutumista helpottavaa siirtymäkauden tukea viiden vuoden ajan. Jäsenyyden myötä maataloustuotteiden markkinahinnat laskivat. Maataloustuotanto ei silti romahtanut. Siirtymäkauden jälkeen viljelijät saavat suoraa tulotukea, jota ei ole sidottu korkeisiin tuottajahintoihin.[120]

title: ECMWF

text: Keskus perustettiin vuonna 1975 Englantiin Readingin kaupunkiin ja sen jäseninä oli aluksi 17 maata, muun muassa Suomi. Nykyisin keskuksen toimintaan osallistuu 25 maata, ja vuonna 2005 tehdyn päätöksen mukaan sen toimintaan voivat osallistua kaikki EU-maat. Ensimmäisen ennusteensa keskus tuotti kesäkuussa 1979.

title: Julkinen sektori

text: Yleinen tapa mitata julkisen sektorin kokoa on verrata julkisen sektorin kokonaismenoja bruttokansantuotteeseen. Suomessa julkisyhteisöjen menot ovat suuret verrattuna muihin maihin, julkisten menojen suhde BKT:seen oli vuonna 2014 korkein EU-maista: Suomi 58,7 %, Ranska 57,2 %, Tanska 57,0 %, Belgia 54,3 % ja Ruotsi 53,0 %. EU-maista julkisyhteisöjen osuus oli pienin Irlannissa 39,0 %, Virossa 38,8 %, Latviassa 36,9 %, Liettuassa 34,9 % ja Romaniassa 34,9 %. EU-maiden keskiarvo oli 48,1 %.

title: Eurooppalainen Suomi

text: Eurooppalainen Suomi ry toimii poliittisesti sitoutumattomana, mutta yhteistyössä kaikkien puolueiden kanssa EU-politiikan keskustelufoorumina Suomessa ja tiedottaa kansalaisille ajankohtaisista EU-kysymyksistä. Useimmat puolueet kansanedustajineen ovat edustettuina järjestön hallituksessa. Järjestöön kuuluu tuhansia henkilöjäseniä sekä suuri joukko yhteisöjäseniä, kuten Elinkeinoelämän Keskusliitto, SAK, STTK, AKAVA, MTK, Suomen ylioppilaskuntien liitto, SAMOK, Suomen Lukiolaisten Liitto ja Suomen Ammattiin Opiskelevien Liitto – SAKKI. Toiminta ulottuu seminaareista toritapahtumiin ja kulttuuritapahtumista kansainväliseen ohjelmaan. Järjestö osallistuu EU-keskusteluun omalla julkaisutoiminnalla ja erilaisilla kannanotoilla.

title: Suomen hallituksen ilmasto- ja energiastrategia 2008

text: Euroopan unionin energiapolitiikan velvoite Suomelle on 38 % uusiutuvaa energiaa vuonna 2020 energiankulutuksesta. Useimpien EU-maiden velvoite on vaativampi: Britannian, Tanskan, Irlannin, Ranskan ja Saksan velvoite on 12-13 % uusiutuvan energian lisäys ja Suomen 9,5 % lisäys. Direktiiviehdotuksen mukaan Suomi käytti vuonna 2005 energiankulutuksesta 28,2 % uusiutuvaa energiaa, tilastokeskuksen mukaan 24,5 % energiankulutuksesta ja EU-tilastojen mukaan bruttokulutuksesta 23,1 %. Hallituksen strategian mukaan uusiutuva energian määrä lasketaan energianloppukulutuksesta, joka on tilastoitu EU:tilastoissa.

title: Yrittäjyyskoulutus Suomessa

text: Suomalaiseen yrittäjäkasvatus- ja koulutuskeskusteluun ovat vaikuttaneet myös Euroopan unionin toimenpiteet ja lausunnot. Euroopan komissio on esimerkiksi määritellyt aloitteellisuuden ja yrittäjyyden yhdeksi kahdeksasta elinikäiseen oppimiseen liittyvästä avaintaidosta, joka kaikilla EU-kansalaisilla tulisi olla. Vuonna 2003 komissio julkaisi "Yrittäjyyden vihreän kirjan", jossa todetaan että koulutuksen tulisi osaltaan edistää yrittäjyyttä muokkaamalla ajatustapoja, vahvistamalla yrittäjätaitoja ja lisäämällä tietoisuutta yrittäjän uravaihtoehdoista. Euroopan komission vuonna 1992 julkaiseman tutkimuksen mukaan Suomi oli jo ennen EU-jäsenyyttään Euroopan ainoa maa, joka oli sitoutunut kaikessa toisen asteen koulutuksessaan yrittäjyyskasvatukseen.

title: Suomen talous

text: Suomessa julkisyhteisöjen menot ovat suuret verrattuna muihin maihin, julkisten menojen suhde bruttokansantuotteeseen (BKT) oli vuonna 2014 korkein EU-maista 58,7%, kun EU-maiden keskiarvo oli 48,1%.[6] -- tämä ei tarkoita että yksityiset menot olisivat 40% bruttokansantuotteesta[7]. Verojen osuus BKT:sta on 43%, joten siinä Suomi sijoittui Pohjoismaiden ja Keski-Euroopan maiden väliin vuonna 2013.[8]

title: Maataloustuki

text: Vuonna 2007 EU-komissio, julkisuuden paineen alaisena, käynnisti hankkeen, jossa luotaisiin unioninlaajuinen nettirekisteri tuen saajista. Maatalouskomissaari Mariann Fischer Boel perusteli hanketta sanomalla, että veronmaksajilla täytyy tuen maksajina olla oikeus tietää, ketkä tukia saavat. Suomi jarrutteli Brysselin pyrkimystä, mutta EU:n avoimuuslinjaus hyväksyttiin, ja Suomen oli uudistettava sääntöjään. Maa- ja metsätalousministeriö kuitenkin valmisteli esityksen, jonka mukaan verkkorekisteriin listataan vain EU-tukea saavat maatilat. Tämä esitys hyväksyttiin, ja kansallisen tuen saajat siis pysyvät edelleenkin verkkorekisterin ulkopuolella. Maaseutuviraston mukaan kansallisten tukien julkaiseminen Internetissä ei ole mahdollista, koska se olisi vastoin Suomen perustuslain mukaista yksityisyyden suojaa ja henkilötietolakia.

title: Turvapaikanhaku Suomessa

text: Suomi pitää kaikkia EU-maita turvallisina ja EU-kansalaisten turvapaikkahakemuksia ilmeisen perusteettomina. EU-lainsäädäntö turvaa kuitenkin EU-kansalaisten oikeuden vapaaseen liikkuvuuteen EU:n alueella ja rajoittaa mahdollisuutta EU-kansalaisten maasta poistamiseen. Ulkomaalaislain mukaan EU-kansalaiselle pitää antaa 30 päivää aikaa poistua maasta kielteisen päätöksen jälkeen.

title: Biodiesel

text: Ensimmäisen sukupolven biodiesel vähentää kasvihuonekaasuja 35–50 % ja toisen sukupolven biodiesel 90 %. Siksi EU:n ympäristötavoitteissa biopolttoaineiden osuus liikenteen polttoaineista oli 2 % vuonna 2005 ja on 5,75 % vuonna 2010, 10 % 2020 ja 25 % 2030 Taulukossa on vuonna 2005 saavutetut tavoitteet ja kansalliset uudet vuoden 2010 tavoitteet. EU-maista vain Saksa ja Ruotsi saavuttivat vuoden 2005 tavoitteen. Ruotsissa uusiutuville polttoaineille on myönnetty täydellinen verohelpotus vuosille 2003–2008. Saksassa biodiesel ja etanoli on vapautettu polttoaineveroista. Miltei kaikki EU-maat pyrkivät vuoden 2010 tavoitteeseen 5,75 % biopolttoaineita. Ranska pyrkii siihen jo vuonna 2008. Toistaiseksi vain Tšekki ja Iso-Britannia vastustavat tavoitetta. Suomi on yksi kuudesta maasta, joka ei ole vielä ilmoittanut kantaansa. Vuonna 2006 Suomessa KTM:n työryhmä myönsi, että Suomi kykenee EU:n tavoitteeseen, mutta suositteli toteuttamaan siitä vain puolet eli 3 % (2010). Työryhmän mukaan uudet teknologiat tosin avaisivat merkittäviä vientimarkkinoita.

title: Juho Kusti Paasikivi

text: Pohjoismaiden neuvosto perustettiin vuonna 1952 ja Paasikivi toivoi myös Suomen voivan liittyä sen jäseneksi, mutta halusi edetä asiassa varovasti ja Neuvostoliittoa ärsyttämättä. Lokakuun alussa 1954 hän oli jo sitä mieltä, että Suomi menee mukaan neuvostoon heti kun sen työ pääsee täyteen vauhtiin. Porkkalan palautuksen varmistuttua pääministeri Urho Kekkonen otti aloitteen omiin käsiinsä ja ratkaisi asian kysymättä Moskovan mielipidettä. Näin Suomi huomasi miltei yllätyksekseen olevansa neuvoston täysivaltainen jäsen.

title: Suomi-kuva

text: Suomi-kuvan kirkastaminen on ollut suomalaisille tärkeää. Kansallinen retoriikka on pesiytynyt etenkin urheiluun, joka on nähty Suomi-kuvan kannalta myönteiseksi. Monien urheilijoiden sanotaan urheilleen Suomea maailmankartalle. Viime aikoina Suomi-kuvaan ovat eri tavoin vaikuttaneet myös esimerkiksi EU, Nokia, tietoyhteiskunta, koulutus, musiikki ja terveydenhuolto, doping-skandaali, ydinvoimalahankkeet, metsien hakkuut ja paperitehtaiden perustamiset maailmalle.

title: Euroopan unioni

text: Euroopan unioni (EU[1]) on 28 eurooppalaisen jäsenvaltion muodostama taloudellinen ja poliittinen liitto. Unioniin voivat liittyä kaikki sellaiset Euroopan maat, jotka täyttävät jäsenvaltiolle asetetut demokraattiset ja taloudelliset kriteerit. Nimitys Euroopan unioni tuli käyttöön vuonna 1993 Maastrichtin sopimuksen myötä. Euroopan unionin merkittävimpään toimivaltaan kuuluvat muun muassa sisämarkkina-alue, euroalue, yhteinen maatalouspolitiikka ja kauppapolitiikka.

title: Joustoturva

text: Suomen joustoturvavalmistelu on saanut positiivista huomiota EU-tasolla. Suomi oli yksi viidestä EU-maasta joissa komission yhdessä Slovenian ja Ranskan kanssa asettama joustoturvadelegaatio vieraili kesällä 2008. Vierailun aikana käydyissä keskusteluissa huomiota herättivät erityisesti muutosturva sekä työelämän laadun kehittäminen.

title: Euroopan unionin ruoka-apu

text: Muun muassa Suomi vastaanottaa EU:n ruoka-apujakelua. EU:n ruoka-apua Suomessa koordinoi Kirkkopalvelut ja EU-ruokakasseja on jakanut mm. seurakunnat. Suomen EU-ruokajakelussa tuli tauko, kun jakelu loppui vuonna 2013, mutta se jatkui taas vuonna 2015.

title: Suomen Keskusta

text: Suomi liittyi Euroopan Unioniin Keskustan johtaman Ahon hallituksen toimesta. Elinkeinoelämän valtuuskunnan tutkimuksen mukaan vuonna 2008 keskustan kannattajista neljännes suhtautui myönteisesti Euroopan unioniin ja puolet oli EU-vastaisia.[51] Kolmannes keskustalaisista piti vuonna 2007 hyvänä sitä, että markka korvattiin eurolla.[52]

title: Paavo Väyrynen

text: Neuvottelut Suomen EU-jäsenyydestä päättyivät keväällä 1994. Paavo Väyrynen oli kannattanut jäsenyyden hakemista, jotta voitaisiin selvittää, millaisin ehdoin Suomi voisi liittyä unioniin. Hänen mielestään Suomen olisi vaikea jäädä ulkopuolelle, jos Ruotsi liittyisi.

title: Suomen urheilu

text: Suomi oli 1920-luvun lopulta 1980-luvulle eräs Euroopan heikoimmista jalkapallomaista. 1990-luvulta alkaen Suomi on noussut maanosan alempaan keskikastiin, toisaalta koska ulkomaiden tasokkaissa sarjoissa pelaavien suomalaisammattilaisten määrä on kasvanut muun muassa vapaampien EU-säännösten vuoksi, toisaalta koska Euroopan jalkapalloon on tullut lukuisia uusia pienmaita. Suomi ei ole koskaan selviytynyt miesten puolella MM- tai EM-turnaukseen.[69]

title: Euroopan unionin energiapolitiikka

text: EU-komissio syytti E.ON:ia määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä vuonna 2008. Yhtiötä uhkasi useiden miljardien eurojen suuruiset rangaistukset, kun komissio suunnitteli kartellioikeudenkäyntiä helmikuussa 2008. Eon ilmoitti 28.2.2008 olevansa valmis luopumaan sähköverkon pääosasta Saksassa. Näin se oli taipumassa EU-komission vaatimukseen, jonka mukaan sähköntuottajat eivät saa omistaa jakeluverkkoja. Komissio haluaa näin lisätä kilpailua ja rajoittaa sähkön hinnan nousua. RWE ja EnBW eivät ole ilmoittaneet sähköverkkonsa myynnistä, mutta Vattenfall ilmoitti harkitsevansa sitä. Helsingin Sanomien mukaan Saksa ja Ranska vastustavat kilpailun vapauttamista, Britannia tukee komissiota ja Suomi on näiden kahden kannan välimaastossa.

title: Viro

text: Viro on yliomavarainen sähkön tuotannon suhteen, ja sähköä on viety 2000-luvulla lähinnä Latviaan, satunnaisesti myös Liettuaan ja Suomeen[65]. Viron sähkö oli 2000-luvun alkuvuosina euroalueen halvinta[66]. Hinta on kuitenkin noussut niin, että vuonna 2014 pienkuluttajan (2,5–5 MWh/vuosi) maksama hinta oli vuonna 2014 noussut lähelle EU-maiden keskitasoa (Viro 13 snt/kWh, Suomi 15 snt/kWh, EU-maiden mediaani 17 snt/kWh)[67].

title: Suomen taloushistoria

text: Suomi liittyi 1995 Euroopan unioniin. EU on ollut ennen muuta taloudellinen liitto, johon Suomen talous on yhä syvemmin integroitunut. Tästä esimerkkejä ovat EMU-maiden yhteinen valuutta euro, yhteinen tullipolitiikka sekä tavaroiden ja pääomien vapaa liikkuminen. EU helpotti myös palvelujen ja ihmisten liikkumista.

title: Suomen avaruustoiminta

text: 11. huhtikuuta 1981 neuvostoliittolainen V. I. Savastianov ehdotti, että Suomi lähettäisi henkilön Neuvostoliittoon kosmonauttikoulutukseen. Vuonna 1982 Suomi päätyi siihen, ettei Ruotsin Viking 2 -satelliittiohjelmaan liitytä, kuten oli aiottu. Vuonna 1984 Suomi alkoi neuvotella Neuvostoliiton avaruusohjelmaan osallistumisesta. Neuvottelu käytiin Ruotsin välityksellä tarkoituksena osallistua sellaiseen tiedelaiteosuuteen, jossa Ruotsi olisi johtava taho. Tammikuussa 1985 tehtiin sopimus Interball-luotaimien PROMICS-3-laitteisiin osallistumisesta. Neuvostoliiton Mars-luotaimiin (Phobos) päätettiin osallistua kolmen miljoonan markan panoksella. Phobosin LIMA-D-laserlaite aiheutti hallituksen iltakoulussa Yhdysvaltain sotilaallisen "Tähtien sota" -ohjelman vuoksi pohdinnan, onko tämä Mars-luotaimen laserlaite varmasti vain siviilisovellus. Kesäkuussa 1984 Suomi jätti hakemuksen Euroopan avaruusjärjestöön ja allekirjoitti vuonna 1986 "associate member" -sopimuksen. Neuvostoliiton avaruusalan tieteellistekninen sopimus allekirjoitettiin 7. tammikuuta 1987.

title: Suomen EU-kansanäänestys

text: Äänestystä ennen mielipidetiedusteluissa kysyttiin, pitäisikö Suomen liittyä EU:n jäseneksi. Lähes kaikissa jäsenyyden kannattajia oli enemmän kuin vastustajia. Myös epävarmoja oli suuri joukko.[9]

title: Paavo Väyrynen

text: EU-vastainen Väyrynen vastusti ministerinä euroa. Hänen mielestään Suomen ei olisi pitänyt liittyä euroon. EU-asiantuntija, valtiotieteen tohtori Esko Antola kommentoi vuonna 2009, ettei Väyrysen EU-vastaisia kommentteja ministerinä voi sivuuttaa ja Väyrysen olevan Suomelle poliittinen riski.

title: Nuuska

text: Nuuskan myynti kiellettiin Suomessa vuonna 1995. Käyttöä ei kriminalisoitu. EU-tuomioistuin kielsi nuuskan myynnin 2006 myös Ahvenanmaalla ja Ahvenanmaalla rekisteröidyissä laivoissa. Nuuskaa myytiin laivoilla ja Ahvenanmaalla EU-lain vastaisesti vuodesta 1995. Ruotsinlaivoilla nuuskaa myydään edelleen kuitenkin laillisesti Ruotsin aluevesillä. Suomen viranomaiset ovat olleet huolissaan laivojen nuuskan myynnin kielteisistä terveydellisistä vaikutuksista. Ahvenanmaan maakunnalle laivoilla myytävällä nuuskalla on taloudellista merkitystä. EU:n tuomioistuin antoi Suomelle langettavan tuomion, koska Suomi ei noudattanut EU-lain velvoitteita ja koska Ahvenanmaa ei ole saattanut nuuskan myyntikieltoa osaksi lainsäädäntöään. Suomen valtio velvoitettiin korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

title: Jarrutuskeskustelu

text: Jarrutuskeskustelua käytettiin Suomessa viimeksi vuonna 1994, kun joukko EU-skeptisiä kansanedustajia Paavo Väyrysen johdolla pyrki viivästyttämään päätöstä Suomen liittymisestä Euroopan Unioniin ratkaisevasti siten, että Ruotsin kansanäänestys EU-jäsenyydestä ehdittäisiin pitää ennen Suomen päätöstä. Hallituksen tarkoituksena oli, että Suomi päättäisi asiasta ennen Ruotsin kansanäänestystä. Kun jarrutus oli jatkunut neljä ja puoli vuorokautta yhtä soittoa, päätti puhemiesneuvosto 6. marraskuuta siirtää äänestystä viikkoa myöhemmin järjestettävän Ruotsin kansanäänestyksen yli. Jarruttajat saavuttivat näin periaatteessa tavoitteensa, mutta koska Ruotsin äänestystulos oli EU-jäsenyydelle myönteinen, sillä ei ollut heidän toivomaansa vaikutusta lopputulokseen.

title: Rautatieliikenne

text:
Suomi avasi EU-vaatimusten mukaisesti rautateiden kansallisen tavaraliikenteen kilpailulle vuoden 2007 alussa. Myös EU:n sisäinen kansainvälinen matkustajaliikenne on avattu kilpailulle vuonna 2010. Muutoksilla ei ole välittömiä vaikutuksia Suomessa, koska Suomesta ei ole suoraa henkilöliikenneyhteyttä muihin EU-maihin rautateitse. Yleiseurooppalaisella normaalileveydellä toteutettu rataverkko ulottuu Ruotsin puolelta Tornion rautatieasemalle, mutta sen jatkamisesta eteenpäin ei ole tehty poliittista päätöstä.
Rautateiden rakentaminen alkoi Suomessa 1860-luvulla. VR:n kaukoliikenteessä kulkee päivittäin noin 260 junavuoroa edestakaisin. Nykyään suurin osa Suomen henkilöjunakalustosta on sähkövetoista. Monilla vähemmän liikennöidyillä rataosuuksilla hoidetaan henkilöliikennettä yhä dieselkalustolla.


query: Onko kehrääjä-linnuilla pitkä pyrstö?

title: Kehrääjä

text: Kehrääjä on jokseenkin räkättirastaan kokoinen. Pitkä pyrstö ja pitkät, leveäpäiset siivet. Pää suuri. Höyhenet pehmeitä, harmaita ja ruosteenruskeita. Naamioväri erittäin hyvä, ei juurikaan liiku päiväsaikaan. Nokka on erittäin pieni mutta aukeaa suureksi. Koiraalla käsisiivellä ja pyrstön kulmissa selkeät valkoiset täplät. Kehrääjän soidinääni on omalaatuinen - pitkä monotoninen "rrr...", joka voi jatkua jopa tuntikausia. Normaalisti pitkiä sarjoja jotka koostuvat vain parista äänenkorkeudesta. Koiras läpsyttää siipiään kovaäänisesti soidintaessaan. Kutsuäänenä sammakkomainen "kruik"-kurahdus.

title: Tuamotunkalastaja

text: Tuamotunkalastaja on 63 cm pitkä pyhimyskalastaja, jolla on kellanruskea pää ja niska. Linnun alapuoli on valkoinen, ja sen höyhenpeite on sininen selässä, siivissä ja pyrstössä. Linnun nokka on suuri, kuten kuningaskalastajilla yleensä on.

title: Siniara

text: Siniara kasvaa vartaloltaan 55–57 cm pitkäksi ja sen pyrstö on 26–38 cm pitkä. Sillä on vaaleansininen pää, siniset vatsa ja selkä, tummansiniset siivet ja pyrstö. Siipien ja pyrstön alaosat ovat mustat. Nokka on aikuisella yksilöllä kokonaan musta, nuorempana siinä on valkoinen juova ja jalat ovat samoin mustat (vaaleanharmaat nuorilla). Nuorten yksilöiden silmät ovat tummat, mutta muuttuvat valkoisiksi linnun varttuessa.

title: Harakkakäki

text: Linnun pituus on noin 37–40 cm, siipien kärkiväli 58–61 cm ja paino 130–200 g. Koiras on hieman naarasta suurempi. Harakkaa muistuttava, hiukan käkeä isompi lintu, jonka selkäpuoli ja pyrstö ovat tumman harmaanruskeat, alapuoli valkoinen, rinnasta kermanvärinen, siipien yläpinta mustan ja valkoisen kirjavat sekä pää ja töyhtö kyyhkynharmaat. Pyrstö on hyvin pitkä ja siivet lennossa leveät, joten se antaa suuremman vaikutelman kuin onkaan. Nokka on tumma, voimakas ja kärjestään alaspäin taipunut. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu muistuttaa vanhaa, mutta sen töyhtö on musta ja vaatimattomamman kokoinen, siiven yläpinnan täplät kellahtavia ja käsisulissa on ruskeat kärkitäplät.

title: Kehrääjälinnut

text: Kehrääjälintujen lahkoon kuuluu viisi heimoa. Varsinaisten kehrääjien ("Caprimulgidae") heimon lajeja tavataan lähes kaikkialla maapallolla. Ainoa Suomessa esiintyvä laji on kehrääjä ("Caprimulgus europaeus"). Kehrääjät ovat keskikokoisia ja ne ovat sopeutuneet saalistamaan suuria lentäviä hyönteisiä hämärässä tai pimeässä ilmasta. Niillä on iso kita ja voimakkaat sukaset suupielissä, jalat ovat lyhyet ja nokka pieni. Puku on pehmeä, ruskeankirjava, pyrstöissä ja siivissä usein valkoisia signaalilaikkuja. Kehrääjät lepäävät päivällä maassa tai pitkittäin oksalla.

title: Kruunuerakkohaukka

text: Linnun pituus on 75–85 cm, naaraan ollessa hieman koirasta kookkaamman. Lintu voi painaa 3 kg. Kookas haukka, jolla on lyhyt pyrstö ja pitkät jalat. Höyhenpuku on pääosin tummanruskea, tummassa pyrstössä on vaalea poikkiraita ja koivet ovat keltaiset. Päälaella on töyhtö. Nuoren linnun vaalea vatsapuoli on tummaviiruinen ja höyhenpuku on kauttaaltaan vaaleampi kuin vanhan linnun. Laji voi elää 40-vuotiaaksi.

title: Oahunkiharapyrstö

text: Linnun pituus oli noin 30,5 cm ja pyrstön pituus 10,5–11,4 cm. Sen höyhenpuku oli pääosin musta. Kupeilla ja alaperässä oli keltaista ja pitkässä pyrstössä sekä kainaloissa oli valkoista.

title: Kastanjatimanttikolibri

text: Kastanjatimanttikolibri on pieni 8,4 cm pitkä kolibri, jolla on kirkkaanvihreä kurkku ja rinta. Linnun alavartalo ja pyrstö ovat oranssihtavia, ja linnun alapuoli on kirkkaanpunainen, jossa on hieman pronssin sävyä. Linnun nokka on musta ja lähes suora, mutta nokan alaosassa on hieman vaaleanpunaista.

title: Kehrääjät (heimo)

text: Kehrääjät ovat keskikokoisia lintuja ja niillä on pitkät ja kapeat siivet, pitkä pyrstö, iso pää, pieni nokka ja lyhyt kaula sekä jalat. Niillä on suuri kita ja suupielissä voimakkaat sukaset. Niiden höyhenpuku on ruskeankirjava ja pyrstössä ja useimmilla lajeilla on siivillä ja pyrstössä valkoisia laikkuja.[1]

title: Naurulokki

text: Naurulokilla on harmaa selkä ja siivet, valkea vatsapuoli, valkea pyrstö ja kesällä tummanruskea pää. Koivet ovat punaiset. Nuorella linnulla on mustapäisen pyrstön lisäksi ruskehtavia sävyjä. Talviasussa aikuisenkin pään väri vaalenee, ja laji onkin silloin hieman vaikeampi tunnistaa. Linnun pituus on 38–44 cm ja siipien kärkiväli 94–105 cm. Paino on keskimäärin 265 g.

title: Australiankehrääjät

text: Australiankehrääjien tuntomerkit sijoittuvat kehrääjien ja pöllökehrääjien välille. Niillä on myös pöllöjen piirteitä. Eri lajit muistuttavat suuresti toisiaan. Pituus ja koko vaihtelevat lajeittain. Ne ovat kuitenkin pöllökehrääjiä pienempiä. Pienimmät lajit ovat kottaraisen, suurimmat kyyhkyn kokoisia. Pienin laji on 15 sentin pituinen, mutta suurimmat heimon jäsenet ovat 30 sentin pituisia. Paino on lajista riippuen 29-85 grammaa. Australiankehrääjien pää on suuri ja silmät ovat isot ja pyöreät. Litteä, kärjestä pyöristynyt nokka on sitä vastoin varsin pieni. Nokka onkin hennompi ja lyhyempi kuin pöllökehrääjillä ja useimmilla muilla kehrääjälinnuilla. Se on osittain pitkien otsahöyhenten peittämä ja sitä ympäröivät tuntoharjaksiksi muuttuneet melko pitkät höyhenet. Kita aukenee suureksi ja kitalakea peittää pehmeä nahka, josta tosin puuttuu varsinaisten kehrääjien kitalaelle ominainen runsassuoninen aistinkerros. Jalat ovat melko pitkät, mutta varpaat ovat pienet ja heikot. Pyrstö on pyöreäpäinen ja suhteellisen pitkä, siivet pitkät ja pyöristyneet. Pyrstörauhanen on hyvin kehittynyt. Australiankehrääjiltä puuttuvat puuterihöyhenet ja samoin umpisuoli.

title: Räyskä

text: Räyskä on suurin tiiralaji. Se on väritykseltään vaalea, ja sen suuri sekä kulmikas pää on tumma. Myös räyskän kaula on paksu ja koko ruumis rotevarakenteinen. Räyskällä on kaikissa puvuissa hyvin voimakas punainen nokka sekä suuri tumma laikku käsisiiven alapinnalla. Räyskä on myös lokkeja vaaleampi päältä, ja sen pyrstö on lyhyt sekä matalalovinen. Siivet ovat pitkät ja teräväkärkiset. Vanhalla linnulla on kirkkaanpunainen nokka ja useimmilla yksilöillä nokan kärkiosassa musta pystyjuova, jolloin kärki näyttää mustalta. Myös jalat ovat mustat. Päälaki säilyy lähes tummana myös talvella, mutta sen etuosa on viiruinen, koska tumman seassa näkyy vaaleaa. Päälaen takaosassa näkyy joskus myös niskatöyhtö. Nuoren linnun päälaen tumma huppu eroaa vanhasta siten, että se ulottuu pidemmälle alas ohjakseen ja poskelle. Nuorella räyskällä on oranssinpunainen nokka ja musta kärki, mutta aivan nokan kärki on keltainen. Jalat ovat vaaleat, mutta tummuvat ensimmäisen talven aikana. Nuoren linnun pyrstö ja siipi ovat tummemmat kuin vanhan. Pyrstön ja yläpuolen tumma kuviointi ei ole korostuneen selvää. Kyynärsiipi on melko yksivärisen vaalea ja siitä puuttuu tumma etureuna, joka on ominainen muille tiiroille. Ensimmäisenä talvena nokka on edelleen oranssinpunainen, mutta vain hieman vaaleampi kuin vanhan linnun nokka talvella. Nuoren räyskän jalat tummuvat ja otsa muuttuu syksyn aikana vaaleammaksi suunnilleen samalla lailla kuin vanhalla talvipukuisella linnulla. Toisen kalenterivuoden kesällä lintu näyttää vanhalta talvipukuiselta yksilöltä, mutta pyrstö- ja siipisulat ovat kuluneet ja näyttävät sulkimisen takia epäyhtenäisen värisiltä.

title: Lampiviklo

text: Höyhenpuku on harmaanruskea kesällä, vaaleampi talvella, ja siinä on selässä vaalea raita, joka näkyy vain linnun lentäessä. Suomeen harhautuvat lampiviklot ovat usein vaihtopuvussa, eli niiden väritys on jotain kesä- ja talvipuvun väliltä. Jalat ovat keltaiset ja erittäin pitkät, nokka pitkä ja ohut. Lentävästä linnusta huomaa, miten jalat ulottuvat pitemmälle kuin pyrstö.

title: Mustaluri

text: Linnun pituus on noin 32 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään purppuranhohtavanmusta. Nokka on musta, iiris oranssinpunainen, koivet harmaat ja pitkän pyrstön sulat ovat alapuolelta oliivinkeltaiset punaisin laikuin. Nuoren linnun alanokan tyvi on valkoinen, iiris tummanruskea ja silmän ympärillä on paljas ihon kaistale. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

title: Rasvakehrääjä

text: Rasvakehrääjä on noin 46 senttiä pitkä, ja muistuttaa ulkonäöltään kehrääjän ja haukan välimuotoa. Sen täyteläisen ruskeassa höyhenpuvussa on mustia juovia ja valkeita täpliä. Rasvakehrääjällä on lyhyt ja vahva koukkunokka, jota ympäröivät jäykät, viiksentapaiset karvat. Siivet ja pyrstö ovat pitkät, ja jalat ovat lyhyet, varsin heikot. Linnun siivet ovat suipot ja pyrstö pyöristynyt. Naaras ja koiras ovat samanväriset.

title: Iivi

text: Iivi on väritykseltään punainen lukuun ottamatta mustia siipiä ja pyrstöä. Lennossa näkyy linnun valkoinen siipilaikku. Linnun pitkä ja käyrä nokka lienee kehittynyt erityisesti meden imemiseen torvimaisista kukista. Nykyään iivit imevät metensä lähinnä ohia-puiden ("Metrosideros polymorpha") pienistä kukista; iivin nokka onkin pienentynyt viimeisen sadan vuoden aikana.

title: Merikotka

text: Merikotka on suuri päiväpetolintu, jonka siivet ovat pitkät ja leveät. Siipien kärjissä olevat sulat muodostavat pitkät harittajat, jotka voivat olla 60 cm pitkät. Sen pyrstö on melko lyhyt ja on muodoltaan tylpän kolmiomainen. Melko varma keino erottaa merikotka ja Suomen toinen suuri petolintu, maakotka, toisistaan onkin juuri pyrstö. Maakotkan pyrstö on nimittäin huomattavasti pitempi kuin merikotkan. Lajityypillisen lentosiluetin merikotkalle antavat pitkä kaula ja voimakas nokka.

title: Djiboutinfrankoliini

text: Djiboutinfrankoliini on pyylevä harmaanruskea 35 cm pitkä afrikanfrankoliini, jolla on lyhyt pyrstö. Linnun alapuoli on punavalkoviiruinen; päälaki ja siivet ovat tummemmat. Linnun nokka on musta ja jalat kellanvihreät.

title: Linnut

text: Linnun kielen muoto riippuu ravinnosta kuten nokankin muoto. Kieli on yleensä kova ja erikoistunut. Kielessä voi olla lajista riippuen sakaroita, nystyjä tai väkäsiä. Tikkojen kieli on erityisen pitkä, sillä tikka kaivaa kielellään hyönteistoukkia koloista. Kolibreilla on kaksihaarainen kieli, joka muodostaa putken meden tai veden imemiseksi. Joiltakin linnuilta kieli puuttuu tai se on surkastunut, kuten merimetsoilta, harjalinnuilta ja kehrääjiltä. Papukaijoilla on poikkeuksellisen paksu ja lihaksikas kieli.

title: Merimetso

text: Merimetso on iso musta lintu, 77–94 cm pitkä ja sen siipien kärkiväli on 121–149 cm. Se painaa noin 2,2–3,6 kg. Sillä on pitkä ja paksu kaula, pitkä pyrstö ja voimakas nokka, joka tosin nuorella yksilöllä voi olla hämäävän kapea. Lennossa merimetso muistuttaa hanhia. Väritys on vanhoilla linnuilla kokomusta. Soidinpuvussa päähän tulee valkoista kuviointia ja reidelle suuri valkoinen laikku. Nuoret linnut ovat tummanruskeita, vatsa vaaleampi.

title: Sinijalkasuula

text: Sinijalkasuula on rakenteeltaan muita suulalajeja hieman kevyempi ja sillä on pitkä, suippeneva pyrstö ja pitkä, suippo nokka. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnun selkäpuoli, on ruskea. Nokka ja silmänympärykset ovat sinertäväntummanharmaat. Pää on vaalea ja siinä on ruskeita raitoja. Vatsapuoli on vaalea. Nuoren linnun pää on ruskeampi kuin vanhempien lajitovereiden. Linnun keskipituus on noin 80 cm täysikasvuisena. Linnun tunnistaa helposti sinisistä räpyläjaloista.

title: Pikkumerimetso

text: Linnun pituus on 45–55 senttimetriä ja siivenkärkien väli 75–90 cm. Se on muita merimetsoja huomattavasti pienikokoisempi. Sen pyrstö on pitkä, nokka paksu ja lyhyt. Sen kaula on lyhyt ja paksu, mutta uidessa se voi olla venytettynä pitkäksi. Linnun väritys on mustahko, tummanvihreän- ja ruskeankiiltoinen.

title: Nubiankehrääjä

text: Nubiankehrääjä on 22 senttimetriä pitkä ja sen siipien kärkiväli on 46-50 senttimetriä. Sillä on kehrääjään verrattuna lyhyt pyrstö ja leveämmät ja pyöreäpäisemmät siivet. Se on yleisväriltään harmaa ja sen niskan ympärillä on ruosteenokra kaulus. Sisimmissä siipisulissa sillä on punaruskeita raitoja. Siipien ja pyrstön kärjissä on valkoiset laikut, jotka koiraalla ovat hieman suuremmat kuin naaraalla.

title: Paranánara

text: Paranánara on turkoosinvärinen 70 cm pitkä hyasinttiaralaji, jolla on harmahtava pää. Linnun alapuoli on sinisempi, ja sillä on pitkä turkoosi pyrstö ja suuri nokka. Linnun nokan vierusta ja silmän ympärys ovat keltaiset.

title: Hoatsin

text: Ruumiinrakenteeltaan hoatsin on pyöreähkö, mikä saa aikaan kömpelön vaikutelman. Linnulla on suurehkot pyöreäreunaiset siivet, mutta sen lentolihakset ovat suuresta kuvusta johtuen heikot, eikä se näin ollen pysty taittamaan pitkiä matkoja lentäen. Lyhyilläkin matkoilla hoatsin on varsin huono lentäjä. Pyrstö on pitkä ja leveä, mikä auttaa lintua säilyttämään tasapainonsa puiden oksistossa. Ilman suurta pyrstöä linnun iso ja painava kupu tekisi sen ruumiista liian etupainoisen. Hoatsinilla on myös voimakkaat jalat ja pitkät kynnet, joilla se saa pitävän otteen oksasta. Linnun nokka on vankka ja lihaksikas sen ruokailutavan vuoksi: lehtien riipiminen puista on helpompaa vahvalla purukalustolla. Linnun voimakkaanpunaiset silmät sijaitsevat molemmin puolin vartaloon suhteutettuna pientä päätä, ja niitä ympäröi kirkkaansininen paljas iho.

title: Valkopäämerikotka

text:
Aikuisilla valkopäämerikotkilla, sekä koirailla että naarailla, on tummanruskea väritys, joka peittää niiden rintaa ja selkää. Viiden ensimmäisen elinvuoden aikana pään, kurkun ja pyrstön ruskeat sulat kehittyvät valkoisiksi, ja näin muodostavat valkopäämerikotkalle ominaisen värityksen. Aikuisen linnun nokka ja jalat lisäksi vaihtavat väriä oranssinkeltaiseksi. Valkopäämerikotkan silmät ovat kellanruskeat. Naaraspuolinen valkopäämerikotka on hieman koirasta kookkaampi: noin 89–94 senttimetrin pituinen ja noin 5,8 kilogramman painoinen. Sen siipien väli voi olla jopa noin 2,3 metriä. Koiraspuolinen valkopäämerikotka on noin 76–86 senttimetriä pitkä ja painaa noin 4,1 kilogrammaa. Sen siipien väli vaihtelee yksilöittäin noin 1,8 metristä noin 2,1 metriin.
Aikuisella valkopäämerikotkalla on noin 7 000 sulkaa. Ne ovat muiden lintujen sulkien tapaan onttoja ja kevyitä, mutta vahvoja ja taipuisia. Lintu säätelee ruumiinlämpötilaansa höyhenpeitteensä avulla vaihtelemalla sulkiensa asentoa. Sulat ja höyhenpeite suojaavat lintua sekä kylmyydeltä että kuumuudelta. Sulkien avulla se myös suojautuu sateelta ja muulta kosteudelta. Sulat ovat tärkeitä myös lentämisen kannalta. Valkopäämerikotkan siivet ovat pitkät ja leveät. Valkopäämerikotkan siivet soveltuvat hyvin lentämiseen, ja se onkin voimakas lentäjä. Lentäessään se säästää energiaansa käyttämällä hyväkseen termiikkivirtauksia. Sen siivet ovat hyvin sopeutuneet tähän lämpimien ilmavirtojen käyttöön. Turbulenssia vähentääkseen valkopäämerikotkan siivet ovat muodostuneet suipoiksi ja siipien kärkihöyhenet toisistaan erkaantuviksi. Valkopäämerikotkan pyrstö on pään ja kurkun tapaan väriltään valkoinen. Sen avulla lintu tasapainottaa itseään ja jarruttaa laskeutuessaan. Pyrstön levittäytyvät sulat lisäävät myös termiikin vaikutusta linnun lentäessä. Valkopäämerikotka voi lentäessään nousta noin kolmen kilometrin korkeuteen ja saavuttaa yli 50 kilometrin tuntinopeuden.

title: Tasmaniankaija

text: Linnun pituus on noin 25 cm ja paino 46–76 grammaa. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, alapuolelta kellanvihreä. Naama on punainen, päälaki sininen, viikset keltaiset, pyrstön alapeitinhöyhenet punaiset ja pyrstö punaruskea. Siivellä on sinistä ja tummanpunaista. Nokka on sarvenvärinen, iiris keltainen ja koivet ruskehtavat. Naaraan naama ei ole niin kirkkaanpunainen kuin koiraan. Nuori lintu on himmeämmän värinen. Lajin siivet ja pyrstö ovat pitkät.

title: Keltapääkaijanen

text: Keltapääkaijanen on noin 8,4 cm pitkä ja 10–15 g painava lintu, jonka höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleanvihreä. Sen otsa, naama ja posket ovat ruskehtavan keltaiset ja päälaella on sininen juova. Pyrstön alapuoli on keltainen, pyrstön keskimmäiset sulat ovat siniset ja reunimmaiset mustat ja niissä on keltaiset kärkitäplät. Nokka on harmaa, iiris ruskea ja koivet harmahtavat. Koiraan värit ovat hieman kirkkaammat kuin naaraan. Nuoren linnun päälaki on vihreä ja naaman väritys on himmeämpi kuin aikuisen linnun.

title: Aavikkokehrääjä

text: Aavikkokehrääjäjällä on pitkät ja kapeat siivet ja melko pitkä pyrstö. Väritykseltään lintu muistuttaa kehrääjää, mutta on tätä vaaleampi ja enemmän hiekanvärinen. Erona kehrääjään siivissä ei ole selkeitä vaaleita laikkuja.

title: Lännenvarpuspöllö

text:
Lintu painaa keskimäärin 61,5 grammaa.
Aikuisen linnun pituus on 15–17 cm, ja se on väriltään harmaa, ruskeanharmaa tai punaruskea. Sen pää on pyöreä valkotäpläinen, sillä on heikosti rajattu naama, ja sen ylärinta, siivet ja pyrstö ovat tummat. Pyrstö on pitkä verrattuna muihin pöllöihin. Silmät ovat keltaiset, ja nokka on kellanharmaa. Linnun pään takana on silmiltä näyttävät valkorajaiset mustat niskatäplät. Rinnan keski- ja alaosa on valkoinen, ja siinä on tummempia vaakasuoria juovia. Jaloissa on höyhenet, ja sillä on neljä varvasta.


query: Onko saksanpaimenkoira kotoisin Saksasta?

title: Saksanpaimenkoira

text: Rodun jalosti dresdeniläinen ratsuväen upseeri Max von Stephanitz vanhoista saksalaisista paimenkoiraroduista. Ensimmäiset saksanpaimenkoirat olivat pitkäkarvaisia, ja niitä oli mukana Hannoverin koiranäyttelyssä 1882. Lyhytkarvainen saksanpaimenkoira esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1889 Berliinissä.

title: Blacksad

text: Blacksad ei ole lastensarjakuva, vaikka seikkailevien hahmojen kasvonpiirteet onkin lainattu eläinmaailmasta, hieman samaan tapaan kuin Ankardossa. Kaikki hahmot kävelevät kahdella jalalla, niillä on kädet, ne puhuvat ja niillä on ihmismäisiä motiiveja. Tosin joitain eläinmaailmaan liitettyjä stereotyyppisyyksiä on saatettu ottaa mukaan, esimerkiksi saksanpaimenkoira jämäkkänä poliisikonstaapelina tai lisko pahana kätyrinä.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoirilla esiintyy myös luonneominaisuuksiin liittyviä ongelmia kuten rohkeuden puute, hermorakenneongelmat (jotka ovat yhteydessä hermostoperäisiin terveysongelmiin), korostunut terävyys, arkuus, viettiominaisuuksien puute ja puute elinvoimassa.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoiraa kutsutaan puhekielessä usein susikoiraksi. Tätä nimitystä jotkut rodun omistajista pitävät loukkaavana, sillä vaikka joidenkin saksanpaimenkoirien ulkonäkö voi muistuttaa sutta, rotu ei perimältään ole sen lähempänä sutta kuin muutkaan koirarodut.

title: Alsatian shepalute

text:
Vuonna 1987 Lois Denny (nykyisin Schwarz) kehitti rodun Oxnardissa Etelä-Kaliforniassa. Hän valitsi kantaroduiksi alaskanmalamuutin, saksanpaimenkoiran, mastiffin, anatolianpaimenkoiran ja pyreneittenkoiran. Tarkoitus oli luoda kookas seurakoira ja se onkin ainoa suurikokoinen rotu joka alun perin kehitettiin tähän tarkoitukseen.
Tuohon aikaan Lois tapasi paljon asiakkaita, jotka eivät voineet enää pitää lemmikkejään niiden osoittamien työskentelypiirteiden vuoksi. Lois ymmärsi tarpeen suurelle rodulle, jolla ei olisi työskentelyominaisuuksia ja joka voisi elää rajoitetuissa olosuhteissa vähällä liikunnalla. Vuonna 1987 Lois loi rotumääritelmän suurelle koirarodulle, jolla oli seurakoiran luonne ja suden ulkonäkö.

title: Akita (koira)

text: Akita on kotoisin Tohokun maakunnasta Akitan prefektuurista. Alueella käytettiin karhunmetsästykseen alun perin keskikokoisia akita matageja, jotka eivät ole nykyisiä akita-inuja. Koiratappeluiden saavuttaessa suosiota Honshun saarella Odate- inuja, jotka eivät myöskään ole nykyisiä akita-inuja, risteytettiin isompien rotujen, kuten tosan, mastiffin ja tanskandoggin kanssa, mistä oli seurauksena isompi koko, raskaampi rakenne ja luppakorvat, koirasta tuli Shin-Akita eli "uusi akita". Japanilaisille koirille luonteenomaiset pystyt korvat ja kippura häntä katosivat, mitkä ovat nimenomaan akita inun peruspiirteitä. Hallituksen kieltäessä muiden koirien kuin armeijan palveluksessa olleiden saksanpaimenkoirien pidon lakia kierrettiin risteyttämällä akitoja saksanpaimenkoirien kanssa. Kun koiratappelut kiellettiin, huomattiin ettei maassa ollut enää jäljellä paljoakaan puhdasrotuisia yksilöitä. Tämän vuoksi rotu julistettiin kansallisaarteeksi ja sen suojelu aloitettiin sekä alettiin jälleen etsiä puhtaita akita rotuja, mitkä olivat todella harvassa.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoiralla esiintyy hermostoperäisiä, immuunivasteeseen vaikuttavia sairauksia sekä allergioita, haimavikaa, silmäsairaus pannusta, korva- ja silmätulehduksia, iho-ongelmia sekä ruuansulatuselimistön ongelmia. Perinnöllisistä sairauksista ovat rodun kohdalla merkittäviä myös verenvuototauti ja haiman vajaatoiminta.

title: King shepherd

text: Rodun loivat Shelly Watts-Cross ja David Turkheimer, jotka käyttivät jalostukseen shilohinpaimenkoiraa (joka vastaavasti on tulos saksanpaimenkoiran ja alaskanmalamuutin välisestä risteytyksestä), amerikkalaislinjaista saksanpaimenkoiraa ja pyreneittenkoiraa. Vuonna 1995 perustettiin ensimmäinen rotujärjestö.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoiran karvapeite on kaksinkertainen: peitinkarvan tulee olla karkeaa, suoraa ja rungonmyötäistä. Kaulassa ja raajoissa karva on pidempää. Saksanpaimenkoiralla on useita sallittuja värejä: musta ruskein tai punaruskein merkein, musta ja harmaa. Merkkien väreinä sallitaan myös keltaisen eri sävyt ja harmaa. Myös harmaa tummin merkein hyväksytään. Saksanpaimenkoiran pentu voi syntyä myös valkoisena. Valkoisista saksanpaimenkoirista on jalostettu oma rotunsa: valkoinenpaimenkoira. Kaksi muuta ei-hyväksyttävää väriä, joita saksanpaimenkoirapentueisiin joskus syntyy, ovat sininen ja ruskea, yksivärisenä tai ruskein merkein.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoira on ollut pitkään yksi suosituimmista koiraroduista sekä Suomessa että maailmanlaajuisesti. Nykyään ongelmaksi on muodostumassa rodun jakautuminen kahtia käyttölinjaisiin ja näyttelylinjaisiin koiriin. Vuosittain Suomessa rekisteröidään noin 2000 ja rodun kotimaassa Saksassa noin 25000 pentua. Saksassa on rekisteröinnin edellytyksenä suojelukoulutustunnus kummallakin vanhemmalla ja 90prosenttia pennuista syntyy jalostustarkastetuista vanhemmista. Suomessa ei aivan samaan ole päästy. Kannan laajuus on hyvä, mutta jalostuspohja koirien suuresta määrästä huolimatta suhteellisen kapea. Jalostuksellinen vaihtelu on siltikin riittävää. Sukusiitosaste on vuosittain ollut noin 2prosenttia.[8]

title: Saksanpaimenkoira

text: Tarmokkaana ja työhaluisena rotuna saksanpaimenkoira vaatii myös omistajaltaan toimeliaisuutta, koska rodulla on paljon energiaa.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoira () on suosittu käyttö- ja palveluskoirarotu, joka vuonna 2017 oli Suomessa neljänneksi suosituin rotu .[1] Vuonna 2016 se oli viidenneksi eniten rekisteröity rotu.[2] Helposti koulutettavana, kestävänä ja pelottomana saksanpaimenkoira on myös yleinen poliisin[3] ja armeijan käyttämä rotu. Sitä voidaan käyttää vartiointi- ja suojelutehtäviin, pelastusetsintöihin, jäljestämiseen sekä huume-, home- tai malminetsintäkoirana.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoiralle sopivia käyttötarkoituksia ovat harrastaminen palveluskoiralajeissa, tokossa, agilityssä ja pelastuskoiratoiminnassa sekä työkäyttö poliisi-, rajavartio- ja tulliviranomaisten sekä puolustusvoimien ja vartijoiden työparina. Saksanpaimenkoira soveltuu myös perhekoiraksi, jos sillä vain on riittävästi virikkeitä ja ohjattua tekemistä.

title: Valkoinenpaimenkoira

text: Valkoinenpaimenkoira on saksanpaimenkoirasta eriytynyt rotu. Kun valkoinen väri luettiin saksanpaimenkoirassa virheeksi 1930-luvulla, valkoiset saksanpaimenkoirat katosivat Euroopasta miltei kokonaan. Siihen saakka valkoista oli esiintynyt saksanpaimenkoirissa muiden värien ohella. Valkoisten saksanpaimenkoirien kanta kuitenkin säilyi Yhdysvalloissa ja Kanadassa, jossa niitä alettiin myös kasvattaa. Pohjois-Amerikasta valkoiset saksanpaimenkoirat palautuivat 1970-luvulla Eurooppaan ja etenkin Sveitsiin. Yhdysvaltalaista 5. maaliskuuta 1966 syntynyttä Lobo-urosta pidetään Sveitsissä rodun kantaisänä. Omaksi rodukseen se tunnustettiin Sveitsissä 1991.

title: Saksanpaimenkoira

text: Blondi, Adolf Hitlerin lemmikki. John, yksi Hopeanuoli-sarjan päähenkilöistä, joka esiintyy myös sen Ginga Densetsu Weed -nimisessä jatko-osassa, jossa esiintyy myös toinen saksanpaimenkoira, jonka nimi on Jerome. Ginga Densetsu Weed-sarjassa esiintyy myöhemmin myös paljon muita saksanpaimenkoiria, joista isoimmassa roolissa ovat poliisikoira Ron, Jeromen kumppani Lydia, tämän veli Maxim ja Viktor, joka on yksi sarjan päävihollisista. Poliisikoira Rex, saksanpaimenkoira itävaltalaisessa televisiosarjassa Rin Tin Tin, yhdysvaltalainen elokuvatähti, jonka jälkeläiset jatkoivat alkuperäisen Rin Tin Tinin elokuvauraa Roi, saksanpaimenkoira Jorma Kurvisen kirjasarjassa Susikoira Roi. Samannimisessä TV-sarjassa Roita näytteli poliisikoira Jami.

title: Suojelukoe

text: Ensimmäinen suojelukoe järjestettiin vuonna 1901 Saksassa. Sen tarkoituksena oli mitata ja vaalia saksanpaimenkoirien käyttöominaisuuksia. Suojelukoirakokeesta on nykypäivänä muutamia variaatioita ja koemuoto on kaikille avoin. Nykyään Suomen Palveluskoiraliitto järjestää kansainvälisellä koesäännöllä olevia IPO- ja VPG-kokeita, kun taas Saksanpaimenkoiraliitto järjestää rodun käyttöominaisuuksia mittaavia SchH-kokeita.

title: Itäeuroopanpaimenkoira

text: Tämän rodun juuret yltävät 1900-luvun alkupuolelle. Silloisen Venäjän keisarin Nikolai II toiveesta alettiin kehittää hyvähermoista ja säänkestävää palveluskoirarotua, joka olisi tarpeeksi rohkea ja vahva toimimaan myös sotakoirana armeijalle. Koiria käytettiin sodassa vetämään viestintäkaapeleita ja pelastamaan eloon jääneitä rintamalta. Rodun järjestelmällinen jalostustyö aloitettiin vuonna 1924 risteyttämällä saksanpaimenkoiria ja Neuvostoliiton paikallisia koiria. Näin saatiin luotua jalostuspohjaksi useita jalostuslinjoja, joista suunnitelmallista jalostusta jatkettiin. Toinen maailmansota ja sodan jälkeinen rajojen avautuminen haittasi jalostustyötä. Hyviä koiria menetettiin rintamalla ja sodan jälkeen itäeuroopanpaimenkoiraan risteytettiin sekä rintamalta sotasaaliiksi saatuja että ostettuja saksanpaimenkoiria. Onneksi rodun uskolliset kasvattajat kuitenkin saivat pidetyksi osan alkuperäisestä jalostustyöstä puhtaana ja useista linjoista saatiin vakiinnutetuksi kanta, jonka pohjalta luotiin ensimmäinen rotumääritelmä vuonna 1955. Neuvostoliiton maatalousministeriön eläintieteellinen neuvosto tunnusti itäeuroopanpaimenkoiran omaksi rodukseen vuonna 1964.

title: Vanhasaksanpaimenkoira

text: Hieman ennen nykyisen saksanpaimenkoiran jalostuksen alkamista Saksan eri alueilla oli omat paimenkoiransa: alkuperäisiin rotuihin kuuluivat muiden muassa baijerinpaimenkoira, eteläsaksanpaimenkoira, hannoverinvillapaimenkoira, hesseninpaimenkoira, thüringeninpaimenkoira ja württemberginpaimenkoira.[1] Suurin osa niistä katosi yleiskansallisen saksanpaimenkoiran syntymän myötä. Nykyiset vanhat saksalaiset paimenkoiratyypit ovat näiden alkuperäisrotujen lähimpiä sukulaisia ja osittain myös niiden suoria jälkeläisiä.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoirat eivät ole aggressiivisia, jos ne koulutetaan oikeaoppisesti ja kunnolla.

title: Virkkunen

text: Osa nimen kantajista on suomentanut sukunimensä nimestä Snellman, osalla Virkkunen on alkuperäinen sukunimi. Täten kaikki Virkkuset eivät välttämättä ole mitään sukua keskenään. Alun perin Snellman–Virkkuset olettivat, että Virkkunen oli ruotsinnettu Snellmaniksi ja täten kääntäminen oli vain alkuperäisen nimen asun palauttamista. Myöhemmin kävi ilmi, että Snellmanin suku onkin alun perin kotoisin Saksasta ja Pohjanmaalla oli toinen suku Virkkunen.

title: Can de Palleiro

text: Can de palleiro ("can" = koira, "de"= jostakin, jonkun, "palleiro" = olkivarasto) on koirarotu, joka muistuttaa ulkoisesti paljon saksanpaimenkoiraa, paitsi että siltä puuttuu schäferille ominainen jyrkästi laskeva selkälinja. Rotu on kotoisin Galician maakunnasta Luoteis-Espanjasta läheltä Portugalin rajaa.

title: Pelastuskoira

text: Pelastuskoiratoiminta ei ole rajattua vain tietyn rotuisille koirille. Pelastuskoiria onkin ollut perhoskoirasta saksanpaimenkoiraan. Erittäin suuret rodut eivät sovellu kaikkeen pelastuskoiratoimintaan, ja koiran on oltava rakenteeltaan terve ja hyväkuntoinen.

title: Saksanpaimenkoira

text: Hannes Lohen käyttäytymistutkimuksen alustavien tulosten mukaan 45 % suomalaisista saksanpaimenkoirista on pakko-oireisia, 26 % ääniarkoja, 25 % yliaktiivisia-impulsiivisia, 18 % arkoja, 17 % alusta- ja paikka-arkoja, 8 % eroahdistuneita ja 5 % aggressiivisia. Tutkimukseen osallistui 248 saksanpaimenkoiraa ja vuonna 2015 julkaistut alustavat tulokset voivat muuttua vastausmäärien kasvaessa.[5][6]

title: Saksanpaimenkoira

text: Luusto-ongelmat koskevat pääsääntöisesti selkää: ristiluun jakauma, ylimääräiset selkänikamat ja hermokanavien ahtaumat. Saksanpaimenkoiralla tulisikin kuvata Suomen Kennelliittoon lähetettävien virallisten lonkka- ja kyynärkuvien yhteydessä myös selkäranka, olat sekä polvet. Rotu kuuluu lonkkien ja kyynernivelien osalta kennelliiton PEVISA-ohjelmaan. C-, D- tai E-lonkkaisia koiria on ollut vuosina 2002–2007 vuosittain 39,1prosenttia tutkituista saksanpaimenkoirista.

title: Saksanpaimenkoira

text: Ensimmäisen maailmansodan aikana brittiläiset ja yhdysvaltalaiset sotilaat ihastuivat saksanpaimenkoiran ominaisuuksiin ja veivät sodasta palatessaan koiria näytille kotimaahansa. Venäläiset jalostivat rodusta karumpiin olosuhteisiin paremmin soveltuvan Itä-Euroopan paimenkoiran. Saksanpaimenkoirasta tuli nopeasti suosittu lemmikkinä ja työkoirana. Nykypäivänä se on yksi monipuolisimmista koiraroduista monissa maissa. Alkuperäiset saksanpaimenkoirat olivat nykyisiä kevytrakenteisempia. Myös koiran selkälinja on joissakin maissa laskenut rodun kehityshistorian aikana.

title: Ceskoslovensky vlcak

text: Tšekkoslovakiassa päätettiin vuonna 1955 kokeilla saksanpaimenkoiran risteyttämistä paikallisten susien kanssa. Ajatuksen isä oli insinööri Karel Hartl, joka työskenteli kennelissä Libějovicessa. Saksanpaimenkoiran palvelusominaisuudet haluttiin yhdistää suden kestävyyteen vaikeissa olosuhteissa maan rajaseudulla, paksussa lumessa ja kovassa kylmyydessä. Ensimmäiset yritykset naarassuden astuttamiseksi valitulla saksanpaimenkoirauroksella eivät onnistuneet, mutta toisella kertaa onni oli myötä, ja ensimmäiset hybridipennut syntyivät vuonna 1958. Pentujen ominaisuuksia kuten sitkeyttä ja aktiivisuutta verrattiin yksityiskohtaisesti vanhempien vastaaviin, ja niitä risteytettiin jälleen saksanpaimenkoirien kanssa.

title: Mantiqueiranpaimenkoira

text: Mantiqueiranpaimenkoira on ikivanha rotu, joka on kotoisin Mantiqueira-vuoristosta Brasilian Kaakkoiselta alueelta. Sen uskotaan polveutuvan vanhoista brasilialaisista koirista jotka tunnettiin nimellä "policiais" ("poliisi"): tästä yhtenä todisteena nykyinen rotu tunnetaan yhä samalla nimellä kuin sen oletetut esi-isät. Sen epäillään risteytyneen sittemmin saksanpaimenkoiran, belgianpaimenkoiran, hollanninpaimenkoiran ja valkoisen paimenkoiran kanssa, mitä vastaavasti puoltaa sen rakenne ja belgianpaimenkoiraa muistuttava ulkonäkö.

title: Saksanpaimenkoira

text: Saksanpaimenkoira kehitettiin alun perin paimenkoiraksi, mutta jo rodun perustamisvaiheessa oli tiedossa, että paimenkoirien tarve tulisi vastaisuudessa vähenemään huomattavasti. Tämän takia kehitettiin suojelukoe, joka mittaa saksanpaimenkoiran rodunomaisia ominaisuuksia, kuten kovuutta, rohkeutta ja taistelutahtoa. Jalostuskäyttö kiellettiin yksilöiltä, jotka eivät läpäisseet koetta. Suojelukoe on osaltaan auttanut saksanpaimenkoiraa saavuttamaan ja pitämään ominaisuutensa, jotka tekevät siitä monipuolisuudessa vertaansa vailla olevan työ- ja harrastuskoiran.

title: Saksanpaimenkoira

text: Suomeen ensimmäiset saksanpaimenkoirat tulivat 1910-luvulla viranomaiskäyttöön. Vuosina 1970–1990 rodun rekisteröinnit kasvoivat poikkeuksellisen suuriksi kysyntään nähden. 2000-luvulla rekisteröintimäärät ja kysyntä ovat olleet lähes tasapainossa.[8]

title: Saksanpaimenkoira

text: FCI hyväksyi 2011 pitkäkarvaisen saksanpaimenkoiran omaksi rotumuunnoksekseen. Se kuuluu lyhytkarvaisen tapaan roturyhmään 1.


query: Milloin Pantheon on rakennettu?

title: Pantheon (Rooma)

text: Nykyinen Pantheon on järjestyksessä toinen samalla paikalla. Alkuperäisen temppelin rakennutti keisari Augustuksen vävy Marcus Vipsanius Agrippa vuonna 27 eaa. (julkisivun inskription mukaan) tai 25 eaa. (Dion Kassioksen mukaan)[3] Rooman Mars-kentälle (Campus Martius). Tämän ensimmäisen rakennuksen arkkitehtuurista ei ole täyttä varmuutta. Useimmat arvelevat, että temppelissä oli etruskilaiseen tyyliin kolme cellaa ja että se oli leveä ja matala. Temppeli olisi ollut dekastyylinen eli kymmenpylväinen, ja sen julkisivu olisi antanut etelään. Tällöin se olisi muistuttanut varmasti hyvin paljon arkaaista Capitoliumin Juppiterin temppeliä. Jotkut sitä vastoin arvelevat, että kyseessä oli alun perin kattamaton templum eli auguurien käyttämä enteiden tarkkailupaikka. Rodolpho Lanciani ehdottaa, että se olisi ollut samanlainen kuin Forum Romanumin Concordian temppeli, jossa julkisivu oli vastoin yleistä käytäntöä temppelin pitkällä sivulla.[4]

title: Mtatsmindan pantheon

text: Mtatsmindan kirjailijoiden ja julkisuuden henkilöiden pantheon () on nekropoli Georgian pääkaupungissa Tbilisissä. Se sijaitsee kaupungin keskustan länsipuolella nousevan Mtatsminda-vuoren (”pyhä vuori”) rinteellä 1850-luvulla rakennetun Mamadavitin kirkon alla. Pantheoniin on haudattu lukuisia georgialaisia kuuluisuuksia, kirjailijoita ja taiteilijoita. Heistä merkittävimpiin kuuluvat muiden muassa kirjailijat Ilia Tšavtšavadze ja Galaktion Tabidze, ohjaaja Kote Mardžanišvili, taidemaalari Lado Gudiašvili, historioitsija Simon Džanašia, presidentti Zviad Gamsakhurdia ja niin edelleen.

title: Pantheon (Lontoo)

text: Pantheon oli Lontoon Oxford Streetillä sijainnut kuuluisa rakennus, joka toimi ylempien yhteiskuntaluokkien kokoontumistilana (ns. "assembly room") ja myöhemmin myös teatterina ja kauppapaikkana. Rakennuksen suunnitteli nuori lontoolainen arkkitehti James Wyatt ja se avattiin yleisölle vuonna 1772 kolmen vuoden rakennusurakan jälkeen. Rakennuksen ulkoasu sai merkittävimmät vaikutteensa roomalaisesta arkkitehtuurista ja Wyattin on arveltu käyttäneen sen rotundan esikuvana Rooman Pantheonia ja Konstantinopolin Hagia Sofiaa.

title: Pantheon (Rooma)

text: Pantheon- tai pantheoni-sanaa voidaan käyttää myös kuvaamaan tiettyä jumalhahmojen kollektiivia (esimerkiksi olympolainen pantheon) ja siihen liittyvää mytologiaa.[1] Kuvaannollisessa mielessä sanaa käytetään kuvaamaan alallaan erityisen ansioituneita ihmisiä tai jonkin taiteenlajin huippusaavutuksia ("musiikin pantheon").[40]

title: Kokemäenjoenlaakson aluesuunnitelma

text: Vaikka Aallon suunnitelmaa ei milloinkaan toteutettu, kulkee esimerkiksi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa rakennettu Valtatie 2 Kokemäen ja Mäntyluodon välillä samalla paikalla, johon se on merkitty myös aluesuunnitelmassa. 2000-luvulla Aallon esittämä nauhakaupunki on ollut esillä muun muassa Ulvilan, Nakkilan, Harjavallan ja Kokemäen alustavasti suunnitelmissa olleen kuntaliitoksen yhteydessä

title: Water Street Atelier

text: Collins hyväksyy ohjelmaansa ainoastaan kolmesta neljään uutta oppilasta vuodessa. Hän edellyttää avointa mieltä ja suurta motivaatiota, eikä niinkään suuria teknisiä taitoja aloittaessa. Koulun ohjelma vaatii oppilailta suurta keskittymistä ja itsemotivaatiota. Ohjelmaa ei ole rakennettu tarkasti, vaan Collins valvoo itse oppilaiden kehitystä ja päättää milloin kukin on valmis siirtymään uuteen vaiheeseen, ja missä oppilaiden heikot kohdat milloinkin ovat. Tätä samaa periaatetta noudattivat 1800-luvun ranskalaiset taideakatemiat.

title: Pantheon (Rooma)

text: Pantheon on fuusio kreikkalaisesta (pylväät, palkisto) ja roomalaisesta (holvit, kantava seinä) rakennusperinteestä. Pantheonin arkkitehtuuri ilmentää tätä kreikkalaisen ja roomalaisen rakennustaiteen eroa hyvin havainnollisesti. Kreikkalaisten rakennuksissa pylväät olivat kantava osa rakennelmaa, kun taas roomalaisten julkisissa monumenteissa kantava rakenne oli piilotettu betonirakenteisiin, ja pylväiden funktio oli vain koristeellinen.[32]

title: Pantheon (Rooma)

text: Pantheon on koko historiansa ajan aina ollut uskonnollisessa käytössä lukuun ottamatta paavien Avignonin vankeuden aikaa.[11] Nykyään se kuuluu Italian valtion arkeologisen viraston alaisuuteen, joka on osa Italian kulttuuriministeriötä.[21] Sitä käytetään edelleen kirkkona Chiesa di Santa Maria ad Martyres (tunnetaan myös nimellä Santa Maria della Rotonda), mitä useimmat vierailijat eivät huomaa. Siellä järjestetään jumalanpalveluksia erityispäivinä, kuten helatorstaina ja Marian taivaaseenottamisen päivänä.[11] Pantheonia korjataan ja restauroidaan jatkuvasti. Restaurointityöt pyritään suorittamaan sulkematta kirkkoa.

title: Pirullista peliä

text: Milo alkaa tehdä lähtöä, mutta nöyryyttää Andrew’ta vielä kertomalla erilaisia salaisuuksia Andrew’n naissuhteista. Andrew uhkaa Miloa aseella, mutta Milo sanoo arvanneensa tämän ja kutsuneen sittenkin poliisit paikalle. Andrew ei usko enää mitään ja ampuu Miloa. Poliisien tullessa hän ei mene avaamaan. Kuolinhetkellään Milo pyytää Andrew’ta vakuuttamaan poliisille että kyse oli vain pirullisesta pelistä.

title: P'isaq

text: On epäselvää, milloin Inca Písac on rakennettu. Koska se ei tiettävästi ole ollut inkoja edeltävien sivilisaatioiden asuttama, on se todennäköisesti rakennettu aikaisintaan vuonna 1440.

title: Mtatsmindan pantheon

text: Ensimmäiset paikalle haudatut kuuluisuudet olivat venäläinen kirjailija Aleksandr Gribojedov (1795–1829) ja hänen georgialainen vaimonsa Nino Tšavtšavadze (1812–1857). Pantheon avattiin virallisesti vuonna 1929 Gribojedovin Iranissa tapahtuneen traagisen kuoleman satavuotismuistopäivänä. Tämän jälkeen paikalle on haudattu lukuisia ansioituneita georgialaisia. Pantheonia hallinnoi Tbilisin kunta.

title: Titus Annius Milo

text: Titus Annius Milo Papianus (k. 48 eaa.) oli roomalainen kansankiihottaja. Milon ura on tyypillinen esimerkki Rooman tasavallan lopunaikojen epävakaudesta. Hän järjesti Pompeiusta tukiessaan väkivaltaisia rähinöitsijöitä, jotka ottivat yhteen Clodiuksen vastaavien joukkioiden kanssa. Milo oli kansantribuuni 57 eaa. Hänellä oli näkyvä rooli, kun Cicero kutsuttiin takaisin maanpaosta 57 eaa. Hän oli preettori 54 eaa. Seuraavana vuonna hän yritti konsuliksi. Clodius oli ehdolla preettoriksi. Miehet tapasivat joukkioineen Via Appialla. Välikohtaus päättyi Clodiuksen murhaan. Milo joutui syytteeseen. Ciceron oli määrä puolustaa häntä, mutta Milo oli pakotettu ennen oikeudenkäyntiä lähtemään maanpakoon. Milo liittyi vuonna 48 eaa. Caesaria vastustaneeseen rintamaan, mutta hänet saatiin kiinni ja teloitettiin.

title: Sääksmäki

text: Kirkossa on jäljellä vain vähän keskiaikaisia osia, sillä kirkkoa on milloin laajennettu, milloin supistettu ja tulipalotkin ovat vieneet osansa. 1600-luvun vaihteesta peräisin olevista Yrjänänpojan seinämaalauksistakin on saatu pelastettua vain muutama vihkiristi. Kirkko korjattiin perusteellisesti vuosina 1924–25 ja silloin tehtiin aukko lattian alla oleviin vanhoihin hautaholveihin, joiden joukossa oli mm. Svinhufvudin suvun holvi. Kolme vuotta myöhemmin aprillipäivänä kirkko kuitenkin paloi perusteellisesti. Nykyinen kirkko onkin rakennettu uudelleen vanhoja kiviosia käyttäen alkuperäiseen muotoon. Kirkon seiniin maalattiin tarkasti vanhojen aiheiden mukaiset vihkiristit. Kellotapulikin on rakennettu uudelleen vuonna 1932 lähes entisen näköiseksi.

title: Pantheon (jumalluettelo)

text: Pantheon tai pantheoni (harv.) merkitsee mytologian jumalhahmojen kollektiivia. Esimerkkeinä voidaan mainita muun muassa "olympolainen pantheon" ja Mikael Agricolan muodostama muinaisten suomalaisten jumalien luettelo.

title: Pantheon (Lontoo)

text: Aluksi Pantheon oli suosittu yläluokan kokoontumispaikka, jossa järjestettiin muun muassa naamiaisia ja konsertteja. Sen suosio alkoi kuitenkin hiipua 1780-luvulla. Haymarketissa sijainneen King’s Theatren tuhouduttua tulipalossa 1789 Pantheonin omistajat onnistuivat vuokraamaan sen väliaikaiseksi oopperataloksi. Rakennus ehti toimia tässä tarkoituksessa kuitenkin vain yhden kauden, sillä se vaurioitui pahoin tammikuussa 1792 sattuneessa tulipalossa.

title: Pantheon (Ateena)

text: Pantheon () oli antiikin aikainen kaikille jumalille omistettu temppeli Ateenan Roomalaisella agoralla Kreikassa. Se rakennettiin keisari Hadrianuksen kaudella noin vuonna 130 jaa.

title: Pantheon (Rooma)

text: Pantheon (, kaikkien jumalien temppeli) on parhaiten säilynyt antiikinaikainen monumentti Roomassa. Se rakennettiin alun perin pyhäköksi seitsemälle planeetalle ja niiden jumalille. Nykyään se toimii katolisena kristillisenä kirkkona. Pantheonin pyöreä cella kupoleineen on maailmankuulu, ja sitä ovat myöhempien sukupolvien arkkitehdit ihailleet ja jäljitelleet. Rakennukseen on haudattu kuuluisia henkilöitä, kuten Rafaello ja yhdistyneen Italian ensimmäinen kuningas Viktor Emanuel II. Sanaa onkin myöhemmin käytetty valtionjohtajien ja suurmiesten hautapaikasta, kuten Pariisissa.[1] Pantheonin kupoli on halkaisijaltaan 43,44 metriä, ja se on maailman suurin raudoittamattomasta betonista rakennettu kupoli.[2]

title: Pantheon (Rooma)

text: Konstantinus Suuri kääntyi kristinuskoon, ja pakanatemppelit suljettiin viimeistään 500-luvulle tultaessa. Vuonna 608 Bysantin keisari Fokas lahjoitti Pantheonin paavi Bonifatius IV:lle muunnettavaksi kristilliseksi kirkoksi, minkä ansiosta Pantheon on säästynyt tuholta. Vastavihittyyn kirkkoon tuotiin kasapäin luita katakombeista karkottamaan pakanahenget. Jossakin vaiheessa keskiajalla Pantheoniin tehtiin kellotapuli. 1309–1377 kirkko oli suljettuna paavien Avignonin vankeuden aikana. Kirkko joutui huonolle hoidolle – sitä käytettiin linnoituksena Colonnien ja Orsinien valtakiistoissa ja välillä jopa siipikarjatorina. Avignonin vankeudesta päästyään paavi avasi kirkon uudelleen.[14]

title: Atlantis – kadonnut kaupunki

text: Eletään loppuvuotta 1914. Milo James Thatch (Pete Lattu) on nuori kielitieteilijä sekä kartanpiirtäjä, joka työskentelee Smithsonian-instituutin pannuhuoneessa. Milo tahtoo kovasti seurata kuolleen isoisänsä Thaddeus Thatchin jalanjäljissä ja löytää Suojelijan Eepokseksi kutsutun kirjan, jolla löytäisi myyttisen, mereen uponneen Atlantiksen kaupungin. Instituutin johtokunta ei kuitenkaan suostu uskomaan Miloa, että Atlantis on joskus ollut olemassa. Myöhemmin Milon isoisän ystävä, miljonääri Preston B. Whitmore (Seppo Mäki), ottaa yhteyttä Miloon ja ojentaa tälle Suojelijan Eepoksen, jonka Milon isoisä oli ehtinyt löytää ennen kuolemaansa. Whitmore paljastaa, että hän on kerännyt kokoon suuren tutkimusryhmän sekä erilaisia varusteita Atlantiksen löytämistä varten, ja tarjoaa Milolle mahdollisuutta johtaa ryhmä Atlantikselle Eepoksen avulla. Milo suostuu tarjoukseen.

title: Pantheon

text: Pantheon (, ”kaikki jumalat” tai , "Pantheion", ”Kaikkien jumalten temppeli”) voi viitata seuraaviin:

title: Pantheon (Rooma)

text: Margaret Lyttelton and Werner Forman: The Romans. Their Gods and Their Beliefs. London 1984. ISBN 0-85613-473-2 Gianfranco Ruggieri: Führer ins Pantheon. Eine Reise ins Monument. Von der Idee über die architektonische, Erfahrung zur Form. Editoriale Museum. Roma 1995. ISBN 88-85396-02-X

title: Elementary OS

text: Elementary OS on Ubuntun LTS:ään (pitkäaikaisen tuen julkaisu, engl. Long Term Support) pohjautuva Linux-jakelupaketti, joka sisältää Pantheon-nimisen käyttäjäystävällisen työpöytäympäristön. Pantheon on kirjoitettu Vala-ohjelmointikielellä ja GTK+ 3 -toolkitillä.

title: Ankkapurhan linna

text: Julkaistuista tarinoista ei käy ilmi, milloin Ankkapurha tarkalleen ottaen on rakennettu, mutta viimeistään sen on täytynyt olla olemassa jossakin muodossa vuonna 1057. MacAnkan klaani oli ollut Skotlannissa jo vuosisatoja aiemminkin, kuten käy ilmi Don Rosan luonnoksista Roopen elämäkerran aloitukseksi.

title: Pantheon (Rooma)

text: Pantheon on auki vierailijoille 8.30–19.30 (ma–la), 9–18 (su) ja 9–13 (arkipyhinä), paitsi jouluna, uuden vuoden päivänä ja vappuna, jolloin se on suljettu. Sisäänpääsymaksua ei ole.[23]

title: Pantheon (Rooma)

text: Antiikin aikana Pantheon antoi aivan toisenlaisen vaikutelman kuin nykyään. Se sijaitsi ympäröiviä rakennuksia korkeammalla ja alue sijaitsi kaupungin laidalla. Pantheonin edustalla oli suljettu pylväskäytävän ympäröimä esipiha, eikä rotundaa voinut fasadin takaa nähdä, ennen kuin astui sisään.[22] Takaa Pantheon oli kiinni Agrippan kylpylöissä ja muissa rakennuksissa.

title: Pantheon (Rooma)

text: Pantheon sijaitsee Piazza della Rotondan aukiolla Pignassa, Rooman yhdeksännessä kaupunginosassa (rione). Alue rajoittuu lännessä Rione Sant’Eustachioon, pohjoisessa Rione Colonnaan, idässä Rione Treviin ja etelässä Rione Sant’Angeloon ja Rione Campitelliin. Aukiolla on Giacomo della Portan vuonna 1575 rakentama suihkulähde, johon 1711 lisättiin Ramses II:n ajalta peräisin oleva egyptiläinen obeliski (obelisco Macuteo). Pantheonin oikealla puolella on kaksi vanhaa aatelispalatsia, palazzo Crescenzi ja palazzo Melchiorri.[22]

title: Kastán hauta

text: Haudasta löydettyjen luiden ensimmäisen vaiheen tutkimustulokset julkistettiin 19. tammikuuta 2015. Luunkappaleita on yhteensä noin 550. Niistä 137 on pystytty paikantamaan osaksi ihmisluurankoja. Luiden todettiin tutkimusten jälkeen kuuluvan viidelle eri ihmiselle:Arkeologien mukaan kyseessä saattaa olla perhehauta, jolloin vainajat voisivat olla sukua toisilleen. Vainajien henkilöllisyyttä ja mahdollista sukulaisuussuhdetta ei kuitenkaan vielä tiedetä. Samoin ei tiedetä sitä, milloin kyseiset ihmiset ovat kuolleet, milloin kukin vainaja on haudattu hautaan ja onko hauta rakennettu alun perin kaikille heistä.

title: Pantheon (Rooma)

text: Pantheonin vaikutus uuden ajan arkkitehtuuriin renessanssista alkaen on ollut suunnaton. Sen konstruktioperiaatetta – portiikki ja rotunda – on käytetty uudelleen ja uudelleen lukemattomissa muissa kirkoissa, kaupungintaloissa ja palatseissa. Michelangelo oli suuri Pantheonin ihailija. Hänen mielestään sen täytyi olla ”enkelien pikemminkin kuin ihmisen työtä”.[33] Pantheon tuli tunnetuksi uudella ajalla erityisesti Andrea Palladion (1508–1580) kirjoitusten perusteella (I Quattro Libri dell'Architettura, neljä kirjaa arkkitehtuurista, julkaistiin 1570).

title: Pantheon (jumalluettelo)

text: Kuvaannollisessa mielessä sanaa käytetään myös kuvaamaan alallaan erityisen ansioituneita ihmisiä tai jonkin taiteenlajin huippusaavutuksia ("musiikin pantheon"). Tosin nämä merkitykset ovat käytöltään yleisempiä englannin kielessä kuin suomessa.

title: Il trionfo di Ercole

text: Mykeneen kuninkaan veljenpoika Milo murhauttaa setänsä ja anastaa vallan äitinsä, noita Pasifaën avulla. Apuun kutsutaan Herkules, joka voitettuaan turnajaiset rakastuu Milon serkkuun Ateen. Milo kaappaa Aten ja syyttää teosta kapinallispäällikkö Eurystheusta. Raivostunut Herkules surmaa Eurystheuksen, minkä johdosta Zeus riistää sankarilta hänen voimansa. Herkules saa ne takaisin pelastaessaan rakastettunsa Milon määräämältä teloitukselta. Kapinalliset valtaavat kuninkaanpalatsin ja Milo pakenee äitinsä luokse Ate vankinaan. Lopuksi Herkules pelastaa Aten ja Milo ja Pasifaë saavat surmansa.