query: Mistä Helgi Þóririnpojan tarina kertoo?

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Helgi Þóririnpojan tarina (isl. Helga þáttr Þórissonar) on keskiajan Islannissa kirjoitettu tarina (isl. þáttr), joka luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Tarina kertoo norjalaismiehestä nimeltä Helgi, joka kohtaa tarunhohtoisen Kaunotantereen (isl. Glæsisvellir) kuninkaan tyttären, saa tältä rikkauksia ja katoaa myöhemmin Kaunotantereelle, mutta palaa sieltä kristityn kuninkaan Olavi Tryggvenpojan rukousten avulla. Tarinan kirjoittajaa ei tunneta, mutta teksti on todennäköisesti kirjoitettu jo 1300-luvun alkupuolella, joidenkin arvioiden mukaan 1200-luvun lopulla. Sen varhaisimmat käsikirjoitukset ovat 1300-luvun lopulta. [1] Helgi Þóririnpojan tarinaa ei ole suomennettu.

title: Samson Kauniin saaga

text: "Samson Kauniin saagan" alkuosa edustaa tyypillistä ritarisaagaa eikä sillä ole sisällöllisesti mitään yhteyttä pohjolan muinaisesta ja myyttisestä menneisyydestä kertoviin muinaissaagoihin. Björner näyttää teoksessaan huomioineen tämän, sillä alkuosan käännös on lyhennelmä. Suurvalta-ajan Ruotsissa kiinnostavammaksi koettiin "Samson kauniin saagan" loppuosa, "Sigurðar þáttr", joka tarina-aihelmiensa osalta muistuttaa nuorempia muinaissaagoja eli seikkailusaagoja (saks. "Abenteuersagas"). Siinä esiintyy myös muille muinaissaagoille tyypillisiä paikkoja, kuten Jättien maa (isl. "Risaland") ja "Jötunheimr" sekä myyttinen Kaunotanner eli "Glæsisvellir", jossa hallitsee tarunhohtoinen kuningas Guðmundr. Kuvaukset näistä paikoista ja niiden sijainnista ovat saagoissa yleensä hyvin epämääräisiä. Esimerkiksi Glæsisvellir sijoitettiin yleensä jonnekin kauas pohjoiseen. Glæsisvellirille pääsy edellytti näin ollen saagasta riippuen kulkemista Idäntiellä (isl. "Austrvegr") tai suuntaamista esimerkiksi Finnmarkiin tai Bjarmien maahan (isl. "Bjarmaland"). Kauas itään ja pohjoiseen sijoittuneita paikkoja voitiin suurvalta-ajan Ruotsissa pitää valtakunnan vaikutuspiiriin kuuluneina alueina. Todennäköinen motiivi "Samson Kauniin saagan" kääntämiselle oli, "Helgi Þóririnpojan tarinan" tavoin, juuri tarinassa esiintyvä Glæsisvellirin kuningas Guðmundr. Ruotsalaisessa muinaisuudentutkimuksessa Glæsisvellirin Guðmundr oli tärkeä teema, ja kaikki sitä valottavat lähteet pyrittiin hyödyntämään.

title: Tóki Tókinpojan tarina

text:
Tóki Tókinpojan tarina (isl. "Tóka þáttr Tókasonar") on keskiajan islantilaiseen saagakirjallisuuteen luettu lyhytsaaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se määritellään nykyään muinaissaagaksi. "Tóki Tókinpojan tarina" kertoo oudosta vieraasta, joka saapuu Pyhän Olavin hoviin ja kertoo seikkailuistaan muinaisten sankareiden, kuningas Hrólfr Riu’un ja viikinkikuningas Hálfrin kanssa. Tarina on säilynyt 1300-luvun lopulla laaditussa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa (GKS 1005 fol.). "Tóki Tókinpojan tarinaa" ei ole suomennettu.
"Tóki Tókinpojan tarina" ei ollut alkujaan mukana Carl Christian Rafnin toimittamassa ensimmäisessä muinaissaagojen kokoelmassa "Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum" (1829–1830). Kyseinen teos vakiinnutti muinaissaagat-termin käytön ja määritti ensimmäisen kerran sen saagojen joukon, jotka luettiin muinaissaagoihin. Rafnin laatima kategorisointi vaikutti pitkään siihen, mitä tekstejä luettiin muinaissaagoihin. "Tóki Tókinpojan tarina" otettiinkin mukaan vasta 1900-luvulla ilmestyneisiin muinaissaagojen kokoelmiin (Bjarni Vilhjálmsson & Guðni Jónsson 1943–1944; Guðni Jónsson 1954).

title: Einarr Skúlinpojan tarina

text: Einarr Skúlinpojan tarina (isl. "Einars þáttr Skúlasonar") on keskiaikainen islantilainen, anekdoottimainen "þáttr"-tarina. Se kertoo 1100-luvulla eläneestä ja vaikuttaneesta Einarr Skúlasonista, joka oli kirkonmies ja usean Norjan kuninkaan hovissa toiminut skaldirunoilija. Tarinassa kuvataan Einarrin taitoa improvisoida hänen laatiessaan runoja. Tarina sisältää myös kolme erillistä Einarrin lausumaa runosäkeistöä (isl. "lausavísur"). "Einarr Skúlinpojan tarina" on laadittu 1200-luvulla, mahdollisesti noin viisikymmentä vuotta siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen, ja se on säilynyt Norjan kuninkaista kertovassa "Morkinskinnassa". Ajallisesti tarina sijoittuu näin ollen 1200-luvun islantilaisten lähimenneisyyteen eli aikakauteen, jota kuvaavia saagoja kutsutaan aikalaissaagoihin. Nykytutkimuksessa "Einarr Skúlinpojan tarina" luetaan kuitenkin islantilaissaagoihin, monen muun kuningassaagojen kokoelmassa (esim. Flateyjarbók) olevien "þáttr"-tarinoiden tavoin . "Einarr Skúlinpojan tarinaa" ei ole suomennettu.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Helgi Þóririnpojan tarina herätti myöhemmin kiinnostusta myös suurvalta-ajan Ruotsissa. Monia muinaissaagoja pidettiin varteenotettavina lähteinä suurvallan muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä. Koska ruotsalaiset eivät tuolloin enää ymmärtäneet saagojen kieltä, muinaisislantia, tärkeiksi koetuista teksteistä tehtiin käännöksiä. Helgi Þóririnpojan tarina ilmestyi Ruotsissa vuonna 1737 Eric Julius Björnerin kääntämänä kokoelmassa (Stockholm, 1737). [9] Helgi Þóririnpojan tarina ei monien Ruotsin historiaan tai valtapolitiikkaan linkittyviksi nähtyjen muinaissaagojen tavoin sijoittunut Ruotsin alueelle eikä kertonut muinaisista ruotsalaisista kuninkaista. Tarinan ruotsinkielisen käännöksen otsikosta Þattur Helga Þoris-Sonar. Kårt berättelse om Helge Thoris son (samt hornen Grimar, dem Kong Godmund på Glaesiswallar skickade til Kong Olof Tryggvason) käy kuitenkin ilmi, että yksi motiivi kääntämiselle oli tarinassa esiintyvä Glæsisvellirin kuningas Guðmundr. Kyseisestä tarunhohtoisesta kuninkaasta kerrottiin myös muissa Ruotsin suurvalta-aikana käännetyissä muinaissaagoissa, kuten Hervörin saagassa, Bósin saagassa ja Thorsteinn Talonvoiman tarinassa. Ruotsalaisessa muinaisuudentutkimuksessa Glæsisvellirin Guðmundr oli tärkeä teema, ja kaikki sitä valottavat lähteet pyrittiin hyödyntämään. [10] Kuvaukset Glæsisvellirin sijainnissa olivat saagoissa epämääräisiä, mutta se sijoitettiin yleensä jonnekin kauas pohjoiseen. Glæsisvellirille pääsy edellytti näin ollen saagasta riippuen kulkemista Idäntiellä (isl. Austrvegr) tai suuntaamista Finnmarkiin ja Gandvíkin alueelle tai Bjarmien maahan (isl. Bjarmaland). [11] Mainituista alueista esimerkiksi Gandvíkin on katsottu viittaavan Vienanmereen. Joissain yhteyksissä on myös esitetty, että sillä olisi voitu tarkoittaa Pohjanlahtea tai Jäämerta, mutta nämä tulkinnat eivät ole saaneet juurikaan kannatusta. Kirjaimellisesti nimi Gandvík tarkoittaa taika-, noita- tai hirviölahtea ja viitannee skandinaavien parissa mahdollisesti olleisiin uskomuksiin alueella elelleistä hirviöistä. Keskiajan islantilaisille Vienanmeri oli todennäköisesti kaukainen ja tuntematon paikka, mikä on saattanut vahvistaa mielikuvaa.[12]. Finnmark taas vastasi alueellisesti nykyistä Norjan Finnmarkin lääniä tai historiallista Ruijan maakuntaa. Saagoissa Finnmarkilla viitataan niin kutsuttujen Finnien asuinsijoihin. Finnit (isl. Finnar) taas tarkoittavat saagoissa yleensä saamelaisia. [13] Idäntiellä ei tarkoitettu pelkästään merireittiä vaan myös idässä sijaitsevia alueita. Idäntielle sijoitettiin monia alueita, kuten esimerkiksi Vendien maa (Vindland/Wendland), jonka katsotaan viitanneen alueisiin Pohjois-Saksan ja Puolan alueella. Idäntielle sijoittui myös todennäköisesti Karjalan kannakseen ja Viipurin alueeseen viittaava Kirjálaland. Idäntiellä on voitu viitata myös nykyisen Venäjän, Suomen ja Baltian alueeseen. [14] Bjarmaland taas on vanha nimitys alueelle, jonka katsotaan sijainneen Vienanmeren alueella Pohjois-Venäjällä.[15] Tulkittaessa muinaissaagojen antamaa kuvaa Glæsisvelliristä kritiikittömästi, voitiin näin myös Glæsisvellir nähdä sijoittuneeksi Ruotsin suurvallan vaikutuspiiriin kuuluneelle alueelle.

title: Hydra (novelli)

text: Novelli kertoo mahtavasta jumalhahmosta nimeltä Hydra, jonka palvojien virittämään ansaan joukko nuoria yhdysvaltalaisokkultisteja joutuu. Tarina on kuvattu ulkopuolisen selvityksenä tapahtumista, jotka vaikuttavat yliluonnollisilta, mutta joihin kertoja pyrkii löytämään mahdollisen luonnollisen selityksen. Tarina loi uuden jumalhahmon (Hydra) ja uuden ”kielletyn kirjan” ("Sielun lähdettämisestä") Cthulhu-mytologiaan. Lisäksi se sisältää harvinaisen tarkan kuvauksen Azathothista ja hänen palvelijoistaan.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Helgi lähtee eräänä kesänä veljensä Þorsteinnin kanssa kauppamatkalle pohjoiseen Finnmarkiin, missä he käyvät kauppaa saamelaisten (isl. Finnar) kanssa. Paluumatkalla he pysähtyvät eräälle niemelle, missä kasvaa metsää. Helgi käy metsään, mutta äkkiä laskeutuu sankka sumu, eikä Helgi enää löydä laivalle. Tulee yö. Helgi näkee kahdentoista punaisiin puetun naisen ratsastavan paikalle punaisilla hevosilla. Yksi heistä on ylitse muiden, ja muut naiset palvelevat häntä. Naisista korkea-arvoisin pyytää Helgiä syömään kanssaan, ja Helgi suostuu. Myöhemmin hän kysyy, tahtooko Helgi viettää yön hänen kanssaan. Helgi suostuu kuultuaan naisen olevan Kaunotantereen (isl. Glæsisvellir) kuningas Guðmundrin tytär Ingibjörg. Heidän erotessaan kolmen yön jälkeen Ingibjörg antaa Helgille kaksi rasiaa, joista toinen on täynnä hopeaa ja toinen kultaa, mutta Helgin täytyy luvata, ettei kerro kenellekään, mistä on aarteet saanut. Helgi palaa laivalle.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Tulee seuraava joulu, ja kuningas Olavin luokse saapuu kolme miestä. Yksi heistä on Helgi ja kaksi miestä ovat kumpikin nimeltään Grímr. He ovat tulleet kuningas Guðmundrin lähettäminä ja tuovat Olaville tältä lahjaksi kaksi arvokasta juomasarvea, joita kutsutaan myös kumpaakin nimellä Grímr. Kuningas Olavi antaa kristityn piispan siunata sarvet ja tarjoaa sitten kummastakin juotavaa Grímreille. Kumpikin Grímr suuttuu ja kolme miestä lähtevät pois kovalla ryminällä niin, että kolme kuningas Olavin miehistä löytyy kuolleena vieraiden lähdettyä.

title: Hyperion (romaani)

text: Tarina kertoo seitsemän pyhiinvaeltajan matkasta kohti Hyperion-planeetan aikahautoja, jotka ovat Lepinkäisen koti. Lepinkäinen on olento, joka voi muuttaa fysiikan lakeja. Aikahautojen ympäristössä avaruusalusten miehistö katoaa ja pyhiinvaeltajat joutuvat taittamaan matkaa vanhanaikaisemmin tavoin. Aikansa kuluksi he päättävät kertoa toisilleen tarinansa ja syynsä, jotka saivat heidät ryhtymään tähän matkaan.

title: Kertoja

text: Epäluotettavallakin kertojalla on kaksi eri päätyyppiä ja niistä useita erilaisia variaatioita. Toinen on minä-muotoinen tarinaan osallistuva kertoja. Minä-muotoinen kertoja on rajoittunut tiedoiltaan. Hän voi kertoa oman tarinansa, mutta suppeampana ja värittyneempänä kuin kaikkitietävä kertoja. Ristiriitaisuudet ovat hänelle ominaisia ja se, että kertoja puhuu yhtä, tapahtumat toista. Hän-muotoinen epäluotettava kertoja taasen kertoo tarinaa toisesta. Se joutuu arvailemaan ja pohtimaan päähenkilön tai muiden henkilöiden tapauksia, koska ei tiedä niistä, kuten kaikkitietävä kertoja. Kertoja on vielä suppeampi tiedoissaan kuin minä-muotoinen epäluotettava kertoja, mutta myös yhtä subjektiivinen. Hän-muotoinen kertoja pyrkii avaamaan todellista tilaa.

title: Kasvattitytön tarina

text: Kasvattitytön tarina kertoo Jane Austenille tyypillisen 1800-luvun englantilaisen yläluokan elämään sijoittuvan rakkaustarinan.

title: Grœnlendinga-saaga

text: Eerikin tytär Freydis haluaa osan Vínlandiin liitetystä kunniasta ja vauraudesta. Hän sopii kahden islantilaismiehen, Helgin ja Finnbogin kanssa retkestä Vínlandiin, ja voittojen jakamisesta tasan. Vínlandissa Freydis pettää kumppaninsa ja surmauttaa heidät. Hän surmaa myös viisi siirtokunnan naista - omin käsin, koska kukaan ei suostu tehtävään. Freydis uhkaa kuolemalla niitä, jotka kertovat tapoista. Palattuaan Islantiin vuoden kuluttua, hän kertoo Helgin ja Finnbogin päättäneen jäädä Vínlandiin. Kaikki eivät pysy vaiti, ja huhu surmista saapuu Leifin korviin. Hän kiduttaa kolmea Freydisin retkellä mukana ollutta, kunnes nämä kertovat koko tapahtumat. Hän kuitenkin toteaa "en halua tehdä sisarelle Freydisille sitä, minkä hän ansaitsisi".

title: Hilmar Oddsson

text: Hilmar Oddson ei ole yhtä tunnettu elokuvaohjaaja Islannin ulkopuolella kuin hänen kollegansa Baltasar Kormakur ja Friðrik Þór Friðriksson, mutta heidän tavoin hänenkin elokuviaan on levitetty jonkin verran ulkomaille. Hänen ensimmäinen elokuvansa on "Eins Og Skepnan Deyr" (1986). Se on tarina nuoresta kirjailijasta, Helgistä, joka matkustaa tyttöystävänsä kanssa maalle kuvitellen voivansa siellä paremmin kirjoittaa. Lapsuuden traumat kuitenkin kummittelevat Helgin mielessä, ja pikkuhiljaa Helgi vajoaa yhä syvemmälle hulluuteen. Elokuvassa on vahvaa symboliikkaa, joka rinnastaa ihmiset ja pedot toisiinsa. 1980-luvulla elokuva oli videolevityksessä suomessa nimellä "Peto".

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Joulun aikaan eräänä päivänä säästä näyttää olevan tulossa huono. Þorsteinn pyytää Helgiä mukaansa tarkistamaan laivaa. Heidän siellä ollessaan kuuluu yhtäkkiä kova räsähdys ja paikalle saapuu ratsain kaksi miestä, jotka ottavat Helgin mukaansa. Myrsky väistyy, mutta kukaan ei tiedä, missä Helgi on. Þórir-isä pyytää kuningas Olavilta apua, mutta tämä epäilee, ettei Helgistä olisi enää kenellekään iloa.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Luokka: Saagat Luokka:Muinaispohjoismainen kirjallisuus Luokka: Keskiajan kirjallisuus

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Helgi Þóririnpojan tarina esiintyy useassa Olavi Tryggvenpojan saagan (Ólafs saga Tryggvasonar en mesta) sisältävässä käsikirjoituksessa, kuten (n. 1350-1399), (n. 1500-1599 ) sekä 1300-luvun lopulla kirjoitetussa Flateyjarbókissa (). Suuressa osassa niissä käsikirjoituksia, , se esiintyy yhdessä ja seuraa toista muinaissaagaksi määriteltyä tarinaa, Norna-Gestrin tarinaa. Tarinat Olavin saagaan (todennäköisesti 1300-luvulla) lisännyt kirjuri mitä ilmeisimmin katsoi näiden kahden tarinan kuuluvan yhteen. Kumpikin tarina kuvaa sitä, miten silminnäkijät (Helgi ja Norna-Gestr) kertovat kristitylle kuninkaalle pakanamaailmasta, joka on kuninkaan omasta maailmasta joko ajallisesti tai maantieteellisesti kaukana. Norna-Gestrin tarina kertoo siitä, miten kristitty kuningas Olavi Tryggvenpoika kohtaa pakanan, iäisyyksiä eläneen Norna-Gestrin, joka on tuntenut monia muinaisia sankareita, mutta Olavi saa miehen ottamaan kristillisen kasteen ennen kuolemaansa. Myös Helgi Þóririnpojan tarinan osalta on tuotu esille, että se on selvästi luonteeltaan kristillinen. [7] Elizabeth Ashman Rowe (2004) on kuitenkin esittänyt, että Helgi Þóririnpojan tarina toimii Olavin saagassa Norna-Gestrin tarinan vastakohtana: se on varoittava esimerkki siitä, miten vaarallinen epäkristillinen maailma voi olla sielulle ja ruumiille. Siinä Helgi on jo kastettu, mutta hän ei pysty vastustamaan toisen maailman iloja, minkä seurauksena on silmien menetys ja sokeus ja lopulta myös kadotus. Ashman Rowe näkeen Helgin tarinan moraalisena opettavaisena esimerkkitarinana (exemplum), joka käsitteli keskiajan kristittyjen päivittäistä kilvoittelua pahaa vastaan, mutta jolla oli myös viihdearvoa sen kertoessa peikoista ja viettelevistä prinsessoista tai pakanoiden taikuudesta. [8]

title: Norna-Gestrin tarina

text:
Flateyjarbókissa ja käsikirjoituksessa AM 6 fol "Norna-Gestrin tarina" edeltää "Helgi Þóririnpojan tarinaa". Sen tavoin "Norna-Gestrin tarinan" tavoitteena on ollut edistää kristillistä maailmankuvaa ja ylistää kristinuskoa ja sen saagassa esiintyvää personifioitumaa eli läntisen Skandinavian kristillistänyttä kuningas Olavi Tryggvenpoikaa. Kummassakin tarinassa pakana kertoo Olaville pakanallisista ajoista tai paikoista. Näissä tarinoissa keskiössä ei ole Olavin poliittinen toiminta, vaan hänen roolinsa uuden uskon opettajana ja puolestapuhujana.
"Norna-Gestrin tarinan" tapahtumat keskittyvät Norna-Gestrin vierailun osalta kuningas Olavi Tryggvenpojan aikakaudelle eli historialliseen aikaan myyttisen ajan sijaan. Norna-Gestrin Olaville ja tämän hoville kertomat tarinat taas kuvaavat muinaista ja myyttistä menneisyyttä. Tällaisesta kaukaisesta ja myyttisestä menneisyydestä kertovat islantilaiset muinaissaagat, kuten "Norna-Gestrin tarina", alkoivat 1600–1700-luvulla herättää kiinnostusta erityisesti suurvalta-ajan Ruotsissa. Niiden katsottiin olevan lähteitä, jotka voisivat kertoa jotain Ruotsin muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä, josta muuten oli saatavilla hyvin vähän lähteitä. Tämän seurauksena muinaissaagoja käytettiin ilman asianmukaista lähdekritiikkiä myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propagandatarkoituksessa, huolimatta siitä, että osa aikalaistutkijoista suhtautui muinaissaagojen lähdearvoon epäillen jo tuolloin.

title: Kertoja

text:
Kertojatyypit voivat olla yleistäviä kuvausmalleja. Niiden avulla pyritään luonnehtimaan ja analysoimaan yksityistä kertovaa tekstiä ja sen kertojaa. Esimerkiksi Aleksis Kiven kirjoittamien tekstien kertojasta voidaan puhua ”Kiven kertojana”. Kertojan asema ja roolin havaittavuus ovat tärkeitä kertovassa fiktiossa.
Kertoja voidaan luokitella myös sen mukaan, millä tasolla kerronta tapahtuu. Korkein taso, jolla kerronta voi tapahtua, on ekstradiegeettinen. Kertoja on tällöin hierarkkisesti kaikkea ylempänä. Hän ei ole mukana kertomissaan tilanteissa, vaan pysyy poissa teoksen tarinamaailmasta. Ekstradiegeettinen kertoja hallitsee tarinansa ja on sen ulkopuolella. Hänellä ei ole rajoitteita. Mennyt, nykyhetki ja tuleva sekä paikka eivät estä kerrontaa: "kaikkitietävä" kertoja voi nähdä samanaikaiset tapahtumat eri paikoissa. Hänen ylemmyyttään voi kuvailla esimerkiksi siten, että hän voi paljastaa henkilön sisäisen elämän lainaamalla hänen ajatteluansa tai puhettansa. Kertojalla on myös valta jättää kertomatta sitä ja kommentoida sen sijaan itse henkilön tietoisuuden tilaa. Kertojan valinnat paljastavat paljon kertojasta itsestään. Kuitenkin on huomattava, että kutsuttaessa ekstradiegeettistä kertojaa kaikkitietäväksi täytyy muistaa, ettei ole olemassa tietämisen määrän johteita.
Toisen asteen kertoja on ylemmän tason kertojan välittämän ensimmäisen kertomuksen diegeettinen henkilö (intradiegeettinen kertoja) . Intradiegeettinen kertoja on siis kertomansa tarinan henkilö, joka osallistuu tapahtumiin siinä missä muutkin tarinan henkilöt.
Kertoja voi olla osallinen tai osaton kertomassaan tarinassa. Kertoja, joka ei osallistu tarinaan, on heterodiegeettinen, kun taas osallistuva kertoja on homodiegeettinen. Sekä ekstra- että intradiegeettiset kertojat voivat olla molempia. Esimerkiksi ekstradiegeettinen kertoja voi olla itse mukana omassa tarinassaan minä-muotoisena kertojana monologisessa kertomuksessa. Kertoja kertoo omasta elämästään ja itsestään olemalla kuitenkin ulkopuolinen itse tapahtumista. Tällöin ekstradiegeettinen kertoja on samalla homodiegeettinen kertoja. Kaikkitietävänä ja tarinaan liittymättömänä kertojana, kyseessä on ekstra- ja heterodiegeettinen kertoja.
Intradiegeettinen kertoja voi taasen olla heterodiegeettinen, kun kyseessä on tarina, johon kertoja ei itse ole osallinen. Esimerkiksi Giovanni Boccaccion teoksessa "Decamerone" (1350–1353) on novelleja, joissa kolme nuorukaista ja seitsemän nuorta naista kertovat tarinoita erilaisten teemojen mukaan. Kukaan heistä ei kuitenkaan ole kertomiensa tarinoiden henkilöinä. Kyseessä on siis intra- ja heterodiegeettinen kertoja. Kertoessaan sen sijaan tarinaa, jossa kertoja on itse osallinen, kyseessä on sekä intra- että homodiegeettinen kertoja.

title: Paolo Soprani

text: Itävaltalainen pyhiinvaeltaja oli yöpynyt Antonio ja Lucia Sopranin talossa Castelfidardon lähistöllä matkallaan Loretoon. Hänellä oli ollut mukanaan Cyrill Demianin valmistama "Akkordion" ja hän soitti sitä perheelle. Jollain tavalla nuori Paolo-poika oppi soittimen salaisuudet. Eräiden tarinoiden mukaan pyhiinvaeltaja lahjoitti soittimen hänelle kiitokseksi vieraanvaraisuudesta, toinen tarina kertoo Paolon ostaneen soittimen. Kolmas tarina kertoo Paolon nousseen yöllä ylös ja opiskelleen soittimen rakenteen muilta salaa.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Helga þáttr Þórissonar -bibliografia -sivustolla Helga þáttr Þórissonar muinaisislanniksi -sivustolla Helga þáttr Þórissonar muinaisislanniksi -sivustolla Helga þáttr Þórissonar englanniksi -sivustolla

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Kuluu vuosi ja seuraavana jouluna kuningas Olavi on messussa, kun kirkon ovelle tulee kolme miestä. Yksi näistä on Helgi, ja tämän kaksi miestä jättävät jälkeensä lähtiessään. Huomataan, että Helgi on sokea. Kuningas Olavi kysyy tältä, mitä on tapahtunut ja kyselee Kaunotantereesta. Helgi kertoo miesten vieneen hänet Ingibjörgin luokse ja että Kaunotantereella oli niin täydellistä, ettei sitä pysty kuvailemaan. Nyt Ingibjörg ei kuitenkaan enää kestänyt Helgiä voimatta pahoin, ja kuningas Guðmundr oli lähettänyt Helgin takaisin, koska ei tahtonut selkkaukseen Olavin kanssa. Sitä ennen Ingibjörg oli kuitenkin repinyt irti Helgin silmät, etteivät naiset Norjassa pääsisi nauttimaan Helgistä pitkään. Isä Þórir on kiitollinen kuningas Olaville siitä, että tämä oli saanut hänen poikansa takaisin ”peikkojen käsistä” (ór trölla höndum). Paluunsa jälkeen Helgi elää vielä vuoden päivät.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Aalto, Sirpa. 2010. . Joensuu: Itä-Suomen yliopisto, Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunta. Aalto, Sirpa. 2018. . Glossae-blogi 2.2.2018. Ashman Rowe, Elizabeth. 2004. Þorsteins þáttr uxafóts, Helga þáttr Þórissonar, and the Conversion þættir. Scandinavian Studies 76 (2004) 4: 459–474. Budal, Ingvil Brügger. 2009. . Bergen: University of Bergen, Faculty of Humanities, Department of Linguistics, Literary and Aestetic Studies. Busch, Kay. 2004 [2002]. . Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg (FAU), Philosophische Fakultät und Fachbereich Theologie. Egill Yksikätinen. Muinaissaagoja Pohjolasta, toim. Helga Hilmisdóttir, Kirsi Kanerva & Sari Päivärinne. Helsinki: Finn Lectura, 2013. Hamer, Andrew. 1973. . Teoksessa Proceedings of the First International Saga Conference, University of Edinburgh 1971, toim. Peter Foote, Hermann Pálsson & Desmond Slay. London: Viking Society for Northern Research, 184–211. Kalinke, Marianne. 2012. Textual Instability, Generic Hybridity and the Development of Some Fornaldarsögur. Teoksessa , toim. Annette Lassen, Agneta Ney and Ármann Jakobsson. Reykjavík: University of Iceland Press, 201–227. Kanerva, Kirsi. 2015. Muinaista menneisyyttä etsimässä. Saagakäännöksiä ja riimututkimusta Ruotsin suurvalta-ajalta.Teoksessa Kirjoista kokoelmaksi. Kansansivistystä ja kansainvälisyyttä Turun kaupunginkirjastossa 1800–1900-luvuilla , toim. Kaisa Hypén, Leila Koivunen & Janne Tunturi. Turku: Avain, 246–254. Koskela Vasaru, Mervi. 2009. . Oulu: Oulun yliopisto. Lummer, Felix. 2017. Guðmundr á Glasisvöllum. A Study of Potential Foreign Influences. MA thesis, Háskóli Íslands. Mitchell, Stephen A. 1993. Fornaldarsögur. Teoksessa Medieval Scandinavia. An Encyclopedia, toim. Phillip Pulsiano et al. New York: Garland, 206–208. Power, Rosemary. 1985. Journeys to the Otherworld in the Icelandic Fornaldarsögur. Folklore 96 (1985), 156–175. Power, Rosemary. 1993. Helga þáttr Þórissonar. Teoksessa Medieval Scandinavia. An Encyclopedia, toim. Phillip Pulsiano et al. New York: Garland, 280. Simek, Rudolf & Hermann Pálsson. 2007. Lexikon der altnordischen Literatur. Kröners Taschenausgabe 490. Stuttgart: Kröner.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Biörner, Erik J. (toim.). 1737. . Stockholmiæ: Horrn. Guðbrandur Vigfússon & C. R. Unger (toim.). 1860-1868. Flateyjarbók, . Christiania: Malling, 359-362. Guðni Jónsson (toim.). 1954-1959. Fornaldar sögur Norðurlanda, 4. Reykjavík: Íslendingasagnaútgáfan, 345-353. Hermann Pálsson & Paul Edwards (käänt.). 1985. Seven Viking Romances. Harmondsworth: Penguin, 276-281.

title: Belgarath: Velhon tarina

text: "Belgarath: Velhon tarina" on rinnakkaiskirja "" -teokselle, joka kertoo Belgarathin vanhimman tyttären Polgaran tarinan.

title: Protagonisti

text: Protagonisti ei aina ole tarinan sankari. Tarina voidaan kertoa myös sellaisen henkilön kautta, joka ei ole ominaisuuksiltaan sankarillinen tai ei näennäisesti ole tapahtumien keskiössä. Tarina kuitenkin kertoo protagonistista ja on juuri hänen tarinansa, sillä tyypillisesti protagonistin teot vievät juonta eteenpäin. Hänellä on päämäärä tai tavoite, jota kohti hän pyrkii, ja tästä syntyy juonirakenteen jännite. Protagonisti on myös se tarinan henkilö, joka muuttuu ja kehittyy tarinan aikana.

title: Suloinen nainen

text: Bresson muokkasi hieman Dostojevskin novellia elokuvakäsikirjoitusta varten. Novellissa lähes 50-vuotias mies kertoo tarinansa suoraan lukijalle, kun elokuvassa pääosamies on vain noin 30-vuotias ja kertoo tarinansa palvelijalle. Lisäksi Bresson siirsi elokuvan menneestä Pietarista nykyajan Pariisiin. Elokuva oli Bressonin ensimmäinen värielokuva.

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Helgi Þóririnpojan saaga ei ollut mukana vielä ensimmäisessä Carl Christian Rafnin (1795–1864) toimittamassa muinaissaagojen antologiassa Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum (1829–1830), vaan sen sisällytti muinaissaagoihin vasta Guðni Jónsson kokoelmateoksissaan Fornaldarsögur Norðurlanda, 1–3 (1943–1944) ja Fornaldar sögur Norðurlanda, 1–4 (1954). [2] Helgi Þóririnpojan tarina eroaakin monesta muusta muinaissaagasta siinä, että tarinassa kuvatut tapahtumat sijoittuvat samalle aikakaudelle kuin islantilais- ja kuningassaagat. Helgin perheen kerrotaan kuuluvan kuningas Olavi Tryggvenpojan ystäviin ja aikalaisiin. Tarina ei näin ollen sijoitu muinaiseen, tarkemmin määrittelemättömään menneisyyteen, mikä olisi muinaissaagoille tyypillistä, vaan sen tapahtumat sidotaan kuningas Olavin kautta historialliseen aikaan. Helgi Þóririnpojan tarina luetaan kuitenkin nykyään yleensä muinaissaagoihin, koska siinä kuvataan Helgin kanssakäymistä myyttisen Kaunotantereen (isl. Glæsisvellir) valtakunnan väen kanssa ja siten saagakirjallisuuden kontekstissa Helgin matkoja tuonpuoleisen toiseen maailmaan. Tässä se muistuttaa myös muinaissaagaksi kategorisoitua Thorsteinn Talonvoiman tarinaa: sen tavoin Helgi Þóririnpojan tarina liikkuu kahden maailman välillä eli tuonpuoleisen, fantasian maailmaan kuuluvan kuningas Guðmundrin valtakunnan ja historialliseen aikaan kuuluvan kristillisen kuningas Olavin maailman välillä. [3]

title: Helgi Þóririnpojan tarina

text: Helgi Þóririnpojan tarina on todennäköisesti tunnettu alkujaan suullisena tarinana. Sen kirjoittaja on tarinan kirjalliseen muotoon saattaessaan yhdistänyt kotoperäisiä myyttejä ja kulttuurin ulkopuolelta tulleita vaikutteita. [4] Matkat Glæsisvellirin kaltaiseen tuonpuoleiseen tai toiseen maailmaan olivat tyypillisiä myös keskiaikaisille ritariromaaneille. Helgi Þóririnpojan tarinan avaava osuus, missä kuolevainen kohtaa olennon tuonpuoleisesta, näyttääkin saaneen vaikutteita ranskalaisen Marie de Francen (n. 1160-1215) lais-runosta Lanval. Kyseinen kuningas Arthurista kertovaa tarinaperinnettä edustava runo käännettiin 1200-luvun alussa Norjassa proosamuotoon ja tunnettiin nimellä Januals ljóð. [5] Glæsisvellir on rinnastettu Avaloniin ja nähty sen tavoin Elysionin kaltaiseksi, tuonpuoleiseksi kuolleiden maaksi. Sen osalta on myös pohdittu mahdollisia kelttiläisiä vaikutteita. Uusimmassa tutkimuksessa (Lummer 2017) on kuitenkin esitetty, että Glæsisvellir ei olisi niinkään kuolleiden valtakunta kuin jättiläisiin, peikkoihin ja muihin hirviöihin yhteydessä oleva, kauas pohjoiseen sijoitettu maaginen toinen maailma, ja että Glæsisvellirin Guðmundr olisi pikemminkin kotoperäinen kuin kulttuurin ulkopuolelta tulleiden vaikutteiden myötä syntynyt hahmo. [6]

title: Pasila (televisiosarja)

text: Helga on poliisiaseman naiskonstaapeli. Hän on mielipiteiltään usein lähes sovinistinen ja käytökseltään miesmäisin ja machoin koko sarjan hahmoista. Hänen isänsä Helge häpeää tytärtään, koska olisi halunnut pojan. Helge myös heitti Helgan jokeen tämän ollessa vauva. Helga tekee parhaansa täyttääkseen isänsä toiveen ja syyttää tyttöydestään äitiään. Myöhemmin Helgan isä on ilmaissut osittaista hyväksyntää tytärtään kohtaan. Helgan mielipiteet ovat jyrkkiä: hän vastustaa naispappeutta ja hänen mielestään naisten paikka on kotona. Helgaa ei poikkeuksellisesti nähdä jaksoissa "Orvot koirat" ja "Lahko". Helga alkaa löytää omaa naiseuttaan muun muassa jaksoissa "Jyrsijä 2000" ja "Auervaara". Spin-offissa hän oli ihastunut aseman uuten naiskomisaarioon Darjaan.

title: 1Q84

text: Asuessaan Ebisunon kanssa Fuka-Eri kirjoitti tarinansa, Ilmakotelon ((空気さなぎ). Koska hän ei itse kykene kirjoittamaan, hän kertoo tarinansa Azamille (アザミ), Ebisunon omalle tyttärelle. Fuka-Erin tarina kertoo tytön elämästä kommuunissa, jossa hän tapasi joukon mystisiä olentoja, joihin Fuka-Eri viittaa "pikkuväkenä" (リトル・ピープル). Ajan myötä Tengo alkaa epäillä Fuka-Erin romaanissa kuvailtujen mystisten tapahtumien oikeasti tapahtuneen.


query: Kuka näyttelee Blade hahmoa?

title: Blade

text: Blade (oikealta nimeltään Eric Brooks) on Marvel Comicsin kuvitteellinen sarjakuvahahmo. Hahmon loi Marvin A. "Marv" Wolfman ja Gene Colan vuonna 1973 Tomb of Dracula -lehteen vampyyrien prinssin vastustajaksi. Blade tuli mukaan lehteen hyvin varhaisessa vaiheessa sivuhahmona, ja on sen jälkeen esiintynyt monissa omissa seikkailuissaan. Vuonna 1998 kuvattu Blade-elokuva sisälsi joitakin sarjakuvan henkilöistä, ja pääosaa esitti Wesley Snipes. Elokuva on saanut kaksi jatko-osaa. Vuonna 2006 esitettiin Blade: The Series, jossa pääosaa näyttelee Sticky Fingaz Snipesin kieltäydyttyä roolista. Spike TV:n tuottamaa sarjaa tuotettiin vain yhden tuotantokauden verran.[1]

title: Blade

text: Elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa Blade Trinity julkaistiin 2004, jossa vampyyrit ovat onnistuneet lavastamaan Bladen tappaneen ihmisen. FBI yhdessä vampyyrinmetsästäjäryhmän Yövaanijoiden kanssa ovat hänen perässään. Sillä välin Blade etsii uusien liittolaistensa Hannibal Kingin ja Whistlerin tyttären Abigail Whistlerin kanssa Danica Talosin, joka tietää uudelleen herätetyn Draculan olinpaikan. Pysäyttääkseen Draculan Bladen myrkytettävä hänet viruksella, joka hävittää kaikki vampyyrit mahdollisesti myös Bladen.

title: Sonya Blade

text: Sonya Blade on fiktiivinen hahmo "Mortal Kombat" -videopeleissä. Hänen ääninäyttelijänä toimii Dana Lyn Baron.

title: Määttä (Tuntematon sotilas)

text: Edvin Laineen vuonna 1955 ohjaamassa elokuvassa "Tuntematon sotilas" Määttää näytteli Pentti Siimes. Rauni Mollbergin vuonna 1985 ohjaamassa toisessa filmatisoinnissa hahmoa näytteli Ossi-Ensio Korvuo. Aku Louhimiehen vuonna 2017 ohjaamassa kolmannessa filmatisoinnissa hahmoa näytteli Max Ovaska, jonka esittämä Määttä nähtiin myös elokuvan virallisessa mainosjulisteessa.

title: Rita Repulsa

text: Rita Repulsaa on näytellyt kolme eri näyttelijää. Koska hahmo on alun perin "Zuyrangerin" hahmo Witch Bandora, häntä näytteli Machiko Soga alkuperäisessä japanilaisessa kuvamateriaalissa, jota käytettiin viholliskohtauksiin "Mighty Morphin Power Rangersin" ensimmäisellä tuotantokaudella. Äänenä toimi Barbara Goodson. Kun hahmo tuotiin toisen tuotantokauden lopulla takaisin, häntä näytteli Carla Perez, joka näytteli Ritaa aina sarjan "Power Rangers in Space" loppuun asti. Näiden lisäksi ensimmäisessä "Power Rangers -elokuvassa" häntä näytteli Julia Cortez. Barbara Goodson toimi Ritan äänenä myös Perezin ja Cortezin näytellessä hahmoa. Rita esiintyi viimeisen kerran Mystic Motherina, jolloin häntä näytteli jälleen Machiko Soga. Äänenä tuolloin toimi Susan Brady.

title: Blade Runner (1997 videopeli)

text:
Blade Runnerin pelin suunnittelu oli myös erittäin kunnianhimoinen käytettävissä olevaan teknologiaan. Toisin kuin monet samanaikaiset pelit, pelimoottori mukana oli alkurenderöidyt taustat ja 3D-hahmot, mutta se ei edellyttänyt laitteistopohjaisten 3D-kiihdyttimien käyttöä. Suunnittelijat David Leary ja James Walls saavuttivat tämän itse kehitetty teknologian kautta, joka hyödyntää voxeleita (pikseleitä joissa on leveys, korkeus ja syvyys). Castle kertoo,
Voxeleiden käyttö tarkoitti, ettei 3D-kiihdyttimiä voitu käyttää;

title: Sling Blade

text: Sling Blade on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Billy Bob Thornton ja hän näyttelee itse myös pääosaa. Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 26. marraskuuta 1997.

title: Michael Emerson

text: Yksi Emersonin parhaiten tunnetuista töistä on Zep Hindlen hahmon näytteleminen kauhuelokuvassa "Saw" (2004). Samana vuonna hän näytteli myös Guy Stonea komediassa "Straight-Jacket". Vuosina 2006–2010 Emerson näytteli Benjamin Linusta televisiosarjassa "Lost". Hän on myös ääninäytellyt hahmoa videopelissä "". Vuosina 2011–2016 Emerson näytteli televisiosarjassa "Kohde".

title: Blade: Trinity

text: Blade: Trinity on David S. Goyerin ohjaama ja käsikirjoittama "Blade"-elokuva. Elokuva on jatkoa myös Goyerin käsikirjoittamille elokuville "Blade" ja "Blade II". Elokuva pohjautuu Marvel-sarjakuvien hahmoon Blade, jota näyttelee Wesley Snipes.

title: Luettelo Tekken-pelisarjan hahmoista

text: Ravenin ulkonäkö on otettu Wesley Snipesin hahmoilta eri elokuvista. Hiukset Simon Phoenixiltä elokuvasta "Demolition Man", vaatetus Blade-trilogian päähenkilöltä. Hänellä on X-muotoinen arpi kasvoissaan. Raven on kanadalainen.

title: Palkkionmetsästäjä

text: Clint Eastwoodin nimetön hahmo Sergio Leonen Dollari-trilogiassa Harrison Fordin hahmo elokuvassa Blade Runner, joka perustuu tieteisromaaniin Palkkionmetsästäjä Keira Knightleyn hahmo elokuvassa Domino, joka perustuu tositapahtumiin ja Domina Harveyn elämään. Boba Fett Star Wars -universumissa. Samus Aran Metroid-peleissä. Ice Cuben näyttelemä Bucum elokuvassa Kahden keikan välillä Simpsoneiden 20. tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa Homer Simpson on palkkionmetsästäjä.

title: Mannaja

text: Mannaja on Sergio Martinon ohjaama spagettiwestern vuodelta 1977. Elokuva kertoo synkästä palkkionmetsästäjä Bladesta, jota näyttelee Maurizio Merli. Blade palaa kotikaupunkiinsa Suttonvilleen kostamaan lapsuutensa väärinkohtelun, mutta saa havaita äärikonservatiivisen McGowanin (Philippe Leroy) ja ilkeän Vollerin (John Steiner) ottaneen kaupungin valtaansa. Mannaja oli 1970-luvun puolen välin jälkeen kuolleen genrensä viimeisiä edustajia, mutta myös yksi arvostetuimpia. Ulkoasullisesti elokuva on hyvin synkkä: Suttonville on sateinen ja sumuinen kaupunki - Martinon mukaan näin tehtiin olosuhteiden pakosta, sillä muuten katsojat olisivat nähteet lavasteiden huonon kunnon.

title: Capcom vs. SNK 2

text: "Capcom vs. SNK 2" kuuluu Capcomin ja SNK:n "Capcom vs. SNK" -pelisarjaan, jossa molemman pelitalon tappelupelisarjojen hahmot ottavat toisistaan mittaa. Lähes kaikki pelin hahmot esiintyvät pääasiassa Capcomin "Street Fighterissa" ja SNK:n "The King of Fightersissa". Monet pelissä esiintyvistä "The King of Fightersin" hahmoista ovat peräisin SNK:n entisistä "Art of Fighting" - ja "" -tappelupelisarjoista. Pelissä on myös hahmoja Capcomin "Darkstalkers"-, "Final Fight" - ja "Rival Schools" -sarjoista ja SNK:n "The Last Blade" - ja "Samurai Shodown" -sarjoista. Pelin hahmokaarti koostuu 44 hahmosta, mutta päivitetyn version neljä lisähahmoa nostavat lukumäärän 48 pelaajahahmoon.

title: Blade

text: Blade teki ensiesiintymisensä elokuvissa 1998 nimikkoelokuvassaan Blade, jossa hahmoa näytteli Wesley Snipes. Hahmo esitetään täysin erilaisena sarjakuviin nähden, jossa Blade oli puhelias ja ylimielinen. Elokuvassa Blade oli enemmän rauhallinen ja hiljaisempi. Lisäksi sarjakuvissa hänet esitetään tavallisena ihmisenä, joka on immuuni vampyyreille ja heidän hypnoosille taitojensa ansiosta, kun taas elokuvassa Blade kuvattiin yli-inhimillisenä, jolla on vampyyrin voimat, mutta ei ollenkaan niiden heikkouksia. Ainoastaan heidän verenhimonsa johon hän käyttää Abraham Whistlerin kehittämää seerumia, jolla Blade saa tyydytettyä oloaan. Hän ei myöskään ole sarjakuvan tavoin Englannista, vaan Detroitista, Yhdysvalloista. Ensimmäisessä elokuvassa Bladesta on tullut vampyyrien metsästäjä ja vannoo kostoa olennoille, jotka tappoivat hänen äitinsä. Hän liittoutuu Whistlerin kanssa, joka on eläköitynyt vampyyrien metsästäjä ja ase-ekspertti. Alamaailmassa on samaan aikaan käynnissä riita vampyyrien kesken kuka on aito vampyyri ja kuka on muuttunut vampyyriksi pureman kautta. Bladen tutkiessa heidän toimintaansa hän törmää Deacon Frostiin, jolla on suunnitelmissa tulla vampyyrien valtiaaksi.

title: Blade Runner (1997 videopeli)

text: Kaikki hahmojen animaatiot pelissä perustuvat liikkeenkaappaus näyttelijöihin, hahmojen liikkuessa pre-renderoiduissa 3D-ympäristössä. Tuolloin mikä tahansa peli, joka yritti 1 000 liikkeenkaappaussekvenssiä pidettiin huipputeknologiana; "Blade Runner":issa oli 20 000. Totesi Castle vuonna 2014.

title: Mount&Blade

text: Pelaajan hahmo voi liittyä tarvitun kuuluisuusmäärän saannin jälkeen viiteen eri kuningaskuntaan, tai vaihtoehtoisesti jahdata roistoja taikka lordeja liittoutumatta.

title: Blade

text: Kaikissa medioissa sarjakuvien lisäksi Bladen äiti joutui vampyyrin puremaksi tämän vielä ollessa raskaana, mutta muuten Bladen sarjakuva- ja elokuvaversioissa on vain hyvin vähän yhtäläisyyksiä. Kuitenkin elokuvien menestymisen myötä Marvel Comics ponnisteli lähentääkseen sarjakuva-Bladea elokuvien versioon. Tämä saavutettiin laittamalla Morbius, elävä vampyyri, puremaan Bladea käteen. Puremasta syntynyt haava aiheutti Bladen muuttumisen puoliksi vampyyriksi, josta seurauksena Blade sai kaikki vampyyrien voimat, mutta ei heidän heikkouksiaan.

title: Blade

text: Blade vieraili Hämähäkkimies-animaatiosarjassa 1990-luvulla. Hahmon äänenä toimi J. D. Hall. Alla jaksot, joissa hän esiintyi:

title: Blade

text: 2011 Japanissa esitettiin Bladeen perustuvaa animesarjaa, jossa hahmon äänenä oli Akio Ohtsuka ja englanniksi dubatussa versiossa Harold Perrineau. Sarja kesti kaksitoista jaksoa, joka kertoi hahmon vieraillessa Japanissa, jossa hän etsii käsiinsä äitinsä tappajaa Deacon Frostia, mutta joutuu samalla taistelemaan salaperäistä vampyyriorganisaatiota vastaan, "Existence".[2] Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin 2012 englanniksi dubattuna G4-kanavalla.

title: Blade

text: Blade esiintyy pelattavana hahmona elokuvaan perustuvissa videopeleissä Blade ja Blade II. Blade on lukittuna hahmona Marvel: Ultimate Alliancessa. Blade on toisen kerran lukittuna hahmona Spider-Man: Friend or Foe -pelissä. Bladen asu on yksi neljästä lukittavissa olevista elokuvaan perustuvassa videopelissä Ghost Rider. Blade esiintyy kolmannen kerran lukittuna hahmona Marvel: Ultimate Alliance 2:n PlayStation 2, PlayStation Portable ja Wii-versioissa. Blade oli pelattavana hahmona Facebook selainpelissä Marvel: Avengers Alliance, jossa sille sai myös muutamia vaihtoehtoisia asuja. Blade on pelattavana hahmona 2013 PC:n Marvel Heroesissa ja myöhemmin 2017 Playstation 4:lle julkaistussa Marvel Heroes Omega -versiossa.

title: Abraham Whistler

text: Abraham Whistler on David S. Goyerin luoma Marvel Comicsin kuvitteellinen hahmo, joka teki ensiesiintymisensä "Hämähäkkimies" animaatiosarjassa 3. helmikuuta 1996. Whistler toimii Bladen apurina ja valmistaa tälle aseet ja muut tarvikkeet. Hänellä on myös tytär nimeltään Abigail. Whistler esiintyi aluksi neljässä jaksossa Hämähäkkimies animaatiossa vuosina 1996–1997, jonka jälkeen hahmo tuli tunnetuksi "Blade" elokuvasarjasta vuoden 1998 jälkeen. Elokuvien jälkeen Whistler on esiintynyt vain elokuviin pohjautuvissa sarjakuvissa neljän numeron verran.

title: Marvel: Ultimate Alliance

text: Huomautettakoon, etteivät Daredevil, Musta Pantteri, Hopeasurffaaja, Tohtori Outo, Aaveajaja, Nick Fury ja Blade ole pelattavia hahmoja pelin alussa. Hahmot on avattava tietyillä esineillä tai suorittamalla pelin sisäisiä tehtäviä.

title: Mount&Blade

text: Liikkuminen tapahtuu pääosin kartalla strategiapelien tyyliin, jolloin oma hahmo näkyy yksinään tai hevosen kanssa. Jos hahmolla on muita alaisia, ne näkyvät lukuna määrän mukaan hahmon päällä. Taisteluissa, kylissä, kaupungeissa ja linnoissa liikkuminen on kuvattu joko ensimmäisestä tai kolmannesta persoonasta, pelaajan valinnan mukaan. Pelaaja voi myös leiriytyä kartalla.

title: Cultösaurus Erectus

text: Albumin avaa "Black Blade", jonka Bloom kirjoitti yhdessä John Triversin ja tunnetun sci-fi-kirjailijan Michael Moorcockin kanssa. Aiheena oli Moorcockin kirjoissa esiintyvän Elric-hahmon käyttämä "Stormbringer"-niminen musta miekka. Musiikillisesti "Black Blade" on hieman progressiivissävytteinen heavy rock -kappale, jonka alkuosa menee keskitempoisella, hieman erikoisemmalla tahtilajilla ja loppuosa menee nopeammalla tempolla, jota kosketinsoitinlooppi rytmittää.

title: Blade Runner (1997 videopeli)

text: Peli toimii epälineaarisella "reaaliajalla", mikä tarkoittaa, että McCoyn tutkiessa ja kerätessä johtolankoja, NPC hahmot ovat tekemässä samaa, suorittamassa omia tavoitteita ja suorittamassa satunnaisia toimia muualla pelin maailmassa. Hyvä esimerkki tästä löytyy tietokoneen keskusyksiköstä, joka on saatavilla poliisin päämajasta. Kun pelaaja lataa omat KIA tiedot keskusyksikköön niin samalla kaikki todisteet muilta Blade Runnereilta ladataan automaattisesti osaksi pelaajan KIA:aahan. Tämä on yleensä satunnaista, erilaisia todisteita löytävät eri Blade Runners:sit tulossa ja ne tulevat saataville eri aikoina peliä.

title: Blade of the Immortal

text: Blade of the Immortal on japanilaisen Hiroaki Samuran (s. 17. helmikuuta 1970) vuonna 1994 luoma toimintapainotteinen mangasarjakuva. Sarjakuva on voittanut lukuisia palkintoja, joista merkittävin on kenties Eisner-palkinto parhaasta ulkomaisen sarjakuvan yhdysvaltalaisjulkaisusta vuodelta 2000. Sarjakuvan tapahtumat sijoittuvat Tokugawa-kauden Japaniin, tarkemmin sanottuna 1780-luvulle. Sarjakuvan päähenkilö on Manji, joka on liki kuolematon soturi. Hänen naispuolinen toverinsa on Rin Asano. Muita keskeisiä hahmoja ovat Kagehisa Anotsu ja Taito Magatsu

title: Mount&Blade

text: Pelaaja voi hallita samanaikaisesti ainoastaan yhtä hahmoa, joka luodaan pelin alussa. Pelaajan valitsema hahmoluokka määrää alkutaidot, kykypisteet ja varustuksen. Esimerkiksi metsästäjällä on alussa käytössään kirves ja jousi, kun taas nunnalla sauva. Pelaaja voi muokata hahmonsa kasvojen ulkonäköä monipuolisesti, mutta ulkonäön voi myös arpoa.

title: Blade

text: Vaikka Marvelin alkuperäinen versio Bladesta syntyi Lontoossa, ja oli täysin brittiläinen, on hahmo muutettu New Line Cineman elokuviin ja televisiosarjaan chicagolaissyntyiseksi amerikkalaiseksi.

title: Trevor Eve

text: Eve voitti parhaan miesnäyttelijän Olivier-palkinnon vuonna 1981 ja parhaan miessivuosan Olivier-palkinnon vuonna 1997. Hän on näytellyt muun muassa Kuninkaallisessa kansallisteatterissa. Eve 2010 Eve näytteli elokuvassa "Aivan liian hotti", jossa näytteli myös hänen tyttärensä Alice Eve. Myös elokuvassa Trevor Even hahmo on tyttärensä näyttelemän hahmon isä. Hän näytteli yhtä päärooleista "Minkä taakseen jättää" -rikossarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.

title: Blade II

text: Blade II on Guillermo del Toron ohjaama yhdysvaltalainen vampyyrielokuva vuodelta 2002. Se on jatko-osa vuonna 1998 valmistuneelle "Blade"-elokuvalle. Sen pääosaa näyttelee Wesley Snipes.


query: Minä vuonna Alfred Hitchcock kuoli?

title: Alfred Hitchcock

text: Sir Alfred Joseph Hitchcock, KBE (13. elokuuta 1899 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta – 29. huhtikuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat)[1] oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän siirtyi 1939 Hollywoodiin, jossa hän teki useimmat merkittävimmistä elokuvistaan.

title: Alfred Hitchcock

text: Alfred Joseph Hitchcock syntyi sunnuntaina 13.elokuuta 1899 Leytonstonessa Lontoossa William ja Emma Jane Hitchcockin kolmantena ja nuorimpana lapsena. Isällä oli ruokatavarakauppa Leytonstonessa. Perhe oli katolinen, sillä Emma Hitchcock oli Irlannin katolisia toisessa polvessa ja William Hitchcock oli saanut äidiltään katolisen kasvatuksen, vaikka hänen isänsä kuului anglikaaniseen kirkkoon ja Williamin vanhemmat oli vihitty vain anglikaanisen kirkon menoin.[8]

title: Alfred Hitchcock

text: Vuonna 1927 ensi-iltansa saanut Vuokralainen oli Hitchcockin ensimmäinen jännityselokuva. Se oli myös Hitchcockin ensimmäinen yleisö- ja arvostelumenestys. Sitä pidettiin jopa kaikkien aikojen parhaana brittielokuvana, ja teknisten innovaatioidensa ansiosta Hitchcock sai ”ihmepojan” maineen. Hitchcockin omasta mielestä Vuokralainen oli ensimmäinen ”Hitchcock-elokuva”.[23] Siinä Hitchcock käytti myös ensimmäisen kerran syyttömänä syytteeseen joutuvan miehen teemaa, jota hän muunteli lukuisissa myöhemmissä elokuvissaan.[2] Vuokralaisessa on myös Hitchcockin ensimmäinen cameorooli.[24]

title: Alfred Hitchcock

text: Alkuvuonna 1978 Hitchcock aloitti The Short Night -elokuvan valmistelut. Käsikirjoittajana oli aluksi Ernest Lehman mutta hänen tilalleen palkattiin loppuvuodesta David Freeman, joka sai käsikirjoituksen valmiiksi toukokuussa 1979. Käsikirjoituksen ohella myös esituotanto oli käynnissä: storyboardin tekeminen alkoi kuten myös sopivien näyttelijöiden etsintä.[99] Koko projekti peruttiin kuitenkin, kun Hitchcock erosi 9. toukokuuta 1979. Universal ei haikaillut, sillä Hitchcockin toimisto tyhjennettiin parissa päivässä.[100] Hitchcockille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1979.

title: Alfred Hitchcock

text: Islingtonin studioilla Hitchcockin kokeili myös ensimmäisen kerran ohjaamista: Mrs. Peabody (eli Number 13) vuonna 1922. Famous Players-Lasky British oli kuitenkin ajautunut selvitystilaan, ja elokuvan kuvaukset keskeytettiin. Sittemmin kaikki kuvattu materiaali on kadonnut. Seuraava ohjausmahdollisuus tuli jo seuraavana vuonna, kun Islingtonin studioilla kuvatun Always Tell Your Wife -elokuvan ohjaaja Hugh Croise sairastui ja Hitchcock sai ohjata elokuvan loppuun. Hitchcock suoriutui tehtävästä hyvin, ja hän sai apulaisohjaajan paikan Balcon-Saville-Freedman-elokuvatuotantoyhtiöstä, joka oli vuokrannut Islingtonin studiot Famous Players-Lasky Britishin jouduttua vuonna 1923 konkurssiin. Uuden yhtiön henkilökuntaan kuului myös Alma Reville, josta pari vuotta myöhemmin tuli Hitchcockin vaimo.[17]

title: Hitchcock (elokuva)

text: Hitchcock on yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva, jonka on ohjannut Sacha Gervasi ja se perustuu Stephen Rebellon kirjaan "Alfred Hitchcock and the Making of Psycho". Elokuva kertoo elokuvaohjaaja Alfred Hitchcockin ja hänen vaimonsa Alma Revillen suhteesta elokuvan Psyko aikaan. Elokuvan pääosissa ovat Anthony Hopkins, Helen Mirren, Scarlett Johansson, Toni Collette, Danny Huston, Jessica Biel ja James D’Arcy.

title: Patricia Hitchcock

text: Patricia Hitchcock (s. 7. heinäkuuta 1928) on Alma Revillen ja Alfred Hitchcockin tytär. Patricia oli Alfredin ja Alman ainoa lapsi. Isänsä lailla hänestä tuli ohjaaja, ja hän oli myös näyttelijä.

title: Alfred Hitchcock

text: Vuokralaisen kuvausten jälkeen Alfred Hitchcock ja Alma Reville vihittiin 2.joulukuuta 1926.[25] Heidän ainoa lapsensa Patricia Hitchcock syntyi 7.heinäkuuta 1928.[26]

title: The Alfred Hitchcock Hour

text: The Alfred Hitchcock Hour oli vuosina 1962–1965 esitetty, Alfred Hitchcockin isännöimä televisio-ohjelma. Sitä esitettiin kolmen tuotantokauden ajan ja se jatkoi suositun "Alfred Hitchcock esittää" -ohjelman formaattia. Edeltäjästään "The Alfred Hitchcock Hour" poikkesi siten, että sen jaksot kestivät vajaan 30 minuutin sijaan noin tunnin verran, mistä se sai nimensäkin. "The Alfred Hitchcock Hour" saavutti edeltäjänsä tavoin suuren suosion ja arvostuksen. Hitchcock itse ohjasi ohjelman 93 jaksosta vain yhden.

title: Barry Nelson

text: Lukuisten elokuvaroolien lisäksi Nelson esiintyi myös monissa televisio-ohjelmissa, kuten sarjoissa "Alfred Hitchcock esittää", "The Alfred Hitchcock Hour" ja "Dallas".

title: Alfred Hitchcock

text: Ranskalaiset elokuvateoreetikot nostivat vain viihdeohjaajana pitkään pidetyn Hitchcockin 1960-luvulla suureksi auteuriksi.[3] Hitchcockin ainoa Oscar-palkinto on vuonna 1967 myönnetty Irving G. Thalbergin muistopalkinto.[4]

title: Rebekka (romaani)

text: Alfred Hitchcock ohjasi romaanin pohjalta ensimmäisen yhdysvaltalaisen elokuvansa "Rebekka" vuonna 1940. Hitchcockin elokuvista se oli ainoa, joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. "Rebekka" oli Hitchcockin toinen ohjaus du Maurierin teoksen pohjalta. Hänen edellinen ohjaustyönsä "Jamaica Innin rannikkorosvot" perustui niin ikään du Maurierin romaaniin. Hitchcockin kolmas du Maurier -filmatisointi oli "Linnut" vuonna 1960. Daphne Du Maurierin isä, näyttelijä, tuottaja ja kirjailija Gerald du Maurier, oli Hitchcockin ystävä. Siksi Daphne du Maurier lienee ollut yksi Hitchcockin suosikkikirjailijoista. Hitchcock ei näet ole tehnyt kenenkään muun kirjailijan teoksista näin monta elokuvasovitusta.

title: Arthur Benjamin

text: Benjamin kuoli syöpään vuonna 1960. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa oopperoita ("The Devil Take Her", "Prima Donna", "Mañana"), orkesteriteoksia, lauluja, elokuvamusiikkia ja vuonna 1938 sävelletty "Jamaican Rumba". Hän kirjoitti myös teoksen "Storm Clouds" Alfred Hitchcockin elokuvaan "Mies joka tiesi liikaa".

title: Alfred Hitchcock

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Freeman, David| title = The Last Days of Alfred Hitchcock. A Memoir Featuring the Screenplay of ”Alfred Hitchcock’s The Short Night”| location = London| publisher = Pavilion Books| year = 1985| isbn = 0-907516-95-5| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}} Citation error, replace with{{cite book| author = Harris, Robert A. & Lasky, Michael S.| title = The Films of Alfred Hitchcock| location = Secaucus, N. J.| publisher = The Citadel Press| year = 1976| isbn = 0-8065-0619-9| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}} Citation error, replace with{{cite book| author = Spoto, Donald| title = Alfred Hitchcock. Die dunkle Seite des Genies| location = München| publisher = Wilhelm Heyne Verlag| year = 1986| version = Alkuteos: The Dark Side of Genius. The Life of Alfred Hitchcock (1983), saksannos: Bodo Fründt| isbn = 345355146X| language = Template:De}} Citation error, replace with{{cite book| author = Taylor, John Russell| title = Die Hitchcock-Biografie. Alfred Hitchcocks Leben und Werk| location = Frankfurt am Main| publisher = Fischer Taschenbuch Verlag| year = 1980| version = Alkuteos: Hitch. The Life of Alfred Hitchcock (1978), saksannos: Klaus Budzinski| isbn = 3-596-23680-0| language = Template:De}}

title: Richard Franklin

text: Alfred Hitchcockin tyyliä jäljitelleen Franklinin uran seuraava ohjaus oli Hitchcockin vuonna 1960 ohjaaman "Psyko"-kauhuelokuvan jatko-osa, "Psyko II" (1983). Elokuva oli kassamenestys, mutta jäi kauas Hitchcockin alkuperäisestä taiteellisesta saavutuksesta.

title: Alfred Hitchcock

text: Mutta kuka murhasi Harryn? (1955) oli Hitchcockin omien sanojen mukaan hänen yhdysvaltalaisista elokuvistaan englantilaisin. Elokuvan brittiläinen musta huumori ei kuitenkaan purrut yhdysvaltalaiseen yleisöön ja arvostelijakaartiin, mutta sitä paremmin elokuva menestyi Britanniassa ja Ranskassa.[78] Hitchcockin kuuluisuuden kannalta paljon merkittävämpi oli vuoden 1955 toinen projekti: televisiosarja Alfred Hitchcock esittää (1955–1965). Hitchcockia edustanut agentuuri oli ajautunut viihdekonserni MCA:n omistukseen, ja sitä kautta Hitchcockilta kysyttiin kiinnostusta televisiosarjan tekemiseen. Hitchcock suostui ja perusti sitä varten Shamley Productions -yhtiön. Sarjan tuottajaksi hän kutsui entisen luottotyöntekijänsä Joan Harrisonin. Hitchcock itse esitteli jokaisen jakson omalla sarkastisella, mustan huumorin höystämällä tyylillään. Televisioesiintymiset tekivät Hitchcockista etenkin Yhdysvalloissa ennennäkemättömän kuuluisan. Televisiosarjan suosio poiki myös lukuisia oheistuotteita, kuten taskukirjoja, joiden nimet olivat tyyliin ”Tarinoita, joita en saanut tehdä televisiossa”, sekä jännityslukemisto Alfred Hitchcock Magazinen (1956–). Televisiotuotannon ansiosta Hitchcockin varallisuus kasvoi huomattavasti, ja vuonna 1964 hän oli jo MCA:n (ja sitä kautta myös Universalin) viidenneksi suurin omistaja.[79]

title: Alfred Hitchcock

text: Hitchcock on sanonut lapsuutensa olleen yksinäistä.[9] Hän kertoi lapsuudestaan mielellään tarinaa, kuinka hänen ollessaan noin viisivuotias isä rankaisi häntä jostakin pahanteosta lähettämällä hänet paikalliselle poliisiasemalle paperilapun kanssa. Asemalla päivystävä poliisi luki lapun ja lukitsi Alfredin vähäksi aikaa selliin. Tapahtuman todenperäisyydestä ei ole minkäänlaista varmuutta. Donald Spoto on analysoinut tätä kertomusta Hitchcock-elämäkerrassaan 1983. Jos tarina on tosi, William Hitchcockin kasvatusmenetelmät ovat olleet varsin kyseenalaisia. Jos se taas on ollut Hitchcockin omaa keksintöä, se heijastaa aikuisen Hitchcockin kokemusta omasta lapsuudestaan ja isästään. Spoto huomauttaa myös, että Hitchcock oli tunnetusti monenlaisten tarinoiden ja kaskujen kertomisen mestari,[10] ja tämä kertomus on saattanut olla tietoinen harhautus, joka antoi haastattelijoille pätevältä kuulostavan psykologisen selityksen lukuisiin Hitchcockin elokuviin. Olipa tarina totta tai ei, se kuitenkin kuvastaa syyllisyyden keskeistä asemaa Hitchcockin koko tuotannon kantavana teemana.[11]

title: Alfred Hitchcock

text: Alfred Hitchcock kuoli munuaisten vajaatoimintaan ja sydänvaivoihin Los Angelesin kodissaan 29. huhtikuuta 1980.[101] Hänen vaimonsa kuoli kaksi vuotta myöhemmin.

title: Alfred Hitchcock

text: Lintujen yleisömenestyksen jälkeen Marnie – vaarallisella tiellä (1964) sai nuivan vastaanoton niin kriitikoilta kuin katsojiltakin. Hitchcockille Marnie oli myös jäähyväiset monelle pitkäaikaiselle työtoverille. Kuvaaja Robert Burks, joka oli kuvannut kaikki Hitchcockin elokuvat vuodesta 1951 alkaen Psykoa lukuun ottamatta, kuoli tulipalossa pian elokuvan valmistumisen jälkeen. Myös leikkaaja George Tomasini kuoli pian elokuvan valmistumisen jälkeen. Säveltäjä Bernard Herrmannillekin se jäi viimeiseksi Hitchcock-elokuvaksi.[90]

title: Alfred Hitchcockin filmografia

text: Alfred Hitchcock ohjasi myös jaksoa.

title: Alfred Hitchcock

text: Mutta kuka murhasin Harryn? jälkeen Hitchcockin seuraava elokuva oli uudelleenfilmatisointi Mies joka tiesi liikaa, joka perustui Hitchcockin omaan elokuvaan vuodelta 1934. François Truffaut’n haastattelussa Hitchcock sanoi ensimmäisen version olleen lahjakkaan amatöörin tekemä, kun taas toinen oli ammattilaisen.[80] Elokuva oli kassamenestys: parissa viikossa siitä tuli vuoden tuottoisin elokuva Yhdysvalloissa.[81] Vuonna 1957 ensi-iltansa saanut Väärä mies käsittelee Hitchcockin suosikkiteemaa väärin perustein syytetystä miehestä. Erikoista on kuitenkin, että elokuva perustui tositapahtumiin ja että Hitchcock jopa säilytti tosielämän repliikit, vaikka ne heikensivät elokuvan draamallista rakennetta. John Russell Taylor pitääkin elokuvaa nopeasti tehtynä mustavalkoisena välityönä, Hitchcockin ystävänpalveluksena Warner Brothersille.[82]

title: Donald Spoto

text: Spoto kirjoitti Hitchcockista kolmeosaisen teossarjan. "The Art of Alfred Hitchcock" ilmestyi 1976, ja Spoto teki sitä varten monia pitkiä haastatteluja. Toinen osa, "The Dark Side of Genius", ilmestyi Hitchcockin kuoltua ja käsitteli sekä tähden yksityiselämää että uraa. Kolmas osa, "Spellbound by Beauty", (2008) käsittelee lähinnä Hitchcockin suhdetta naisnäyttelijöihin. Vuonna 2012 HBO tuotti elokuvan "The Girl", joka perustuu Spoton Hitchcock-teoksiin.

title: Alfred Hitchcock esittää

text: Alfred Hitchcock esittää () on antologiamuotoinen televisiosarja, jonka isäntänä toimi Alfred Hitchcock. Sarja sisältää draamaa ja jännitystä. Ohjelman ensiesitys oli 2. lokakuuta 1955, jolloin Hitchcock oli ohjannut elokuvia jo yli 30 vuotta. Sarja päättyi 1962, jolloin sitä oli esitetty 268 osaa. Hitchcock ohjasi sarjaan vain 17 jaksoa.

title: Patricia Collinge

text: Collingen viimeinen teatterielokuva oli "Nunnan tarina" (1959), jossa hänellä oli pieni rooli. Samana vuonna hän julkaisi novellikokoelmansa "The Small Mosaics of Mr. and Mrs. Engel". Tämän jälkeen hän teki vielä joitaikin televisiorooleja vuoteen 1967 saakka. Hän esiintyi muun muassa useita kertoja "Alfred Hitchcock esittää"- ja "The Alfred Hitchcock Hour" -televisiosarjoissa.

title: The Pleasure Garden

text: The Pleasure Garden (saksankielinen versio: "Irrgarten der Leidenschaft") on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläis-saksalainen rikosdraamaelokuva vuodelta 1925. "The Pleasure Garden" oli Alfred Hitchcockin esikoisohjaus. Hitchcockilla oli tosin jo ohjauskokemusta keskeneräiseksi jääneestä "Number 13" -elokuvasta 1922 ja kahdesta muusta elokuvasta, jotka hän oli ohjannut loppuun, koska ohjaaja ei ollut enää käytettävissä.

title: Alfred Hitchcock

text: Hitchcock on yksi maailman tunnetuimmista ja arvostetuimmista elokuvaohjaajista. Hän julkaisi kaikkiaan yli 50elokuvaa, joista huomattava osa on saanut klassikkomaineen. Hän tuli tutuksi myös menestyneiden televisiosarjojen Alfred Hitchcock esittää (1955–1962) ja The Alfred Hitchcock Hour (1962–1965) isäntänä. Edellistä on jopa pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaista televisiosarjoista.[5][6] Vuonna 2002 MovieMaker-lehti nimesi Hitchcockin kaikkien aikojen vaikutusvaltaisimmaksi elokuvaohjaajaksi. Hitchcockia on sanottu ”kaikkien aikojen kuuluisimmaksi elokuvaohjaajaksi”.[7]

title: Alfred Hitchcock

text: Hitchcockin ura ennen vuotta 1934 oli ollut hyvin epätasainen. Vuokralainen ja Puhtauden lunnaat olivat olleet suuria yleisö- ja arvostelumenestyksiä, mutta niiden vastapainona oli ollut runsaasti epäonnistuneita elokuvia. Waltzes of Vienna -elokuvan kuvausten aikana Gaumont Britishin johtaja Michael Balcon – jonka Gainsborough Pictures oli nyt osa Gaumontia – tarjosi Hitchcockille mahdollisuuden ohjata haluamansa elokuva heti, kun Hitchcock vain löytäisi sopivaa materiaalia. Hitchcockilla oli jo sellainen tiedossa, ja hän osti BIP:ltä Sapperin Bulldog Drummondin elokuvaoikeudet ja ohjasi siitä vuonna 1934 elokuvan Mies joka tiesi liikaa. Siitä alkanutta ja vuoteen 1939 kestänyttä ajanjaksoa Hitchcockin elämäkertoja John Russell Taylor nimittää Hitchcockin Englannin-kauden suuruuden ajaksi.[31] Robert A. Harris ja Michael S. Lasky puolestaan puhuvat ”jännityksen mestarin synnystä”.[32]

title: Alfred Hitchcock

text: Kriitikot repivät Hitchcockin seuraavan elokuvan Revitty esirippu (1966) täysin riekaleiksi, ja yleisö oli samaa mieltä.[91] Vuonna 1969 ensi-iltansa saanut Topaz sai murhaavan vastaanoton niin kriitikoilta kuin katsojiltakin.[92][93] Hitchcockin ura ja maine olivat vaakalaudalla. Kolmen toinen toistaan huonomman elokuvan jälkeen Hitchcockin ura oli vuonna 1969 pohjalukemissa.[92] Katsojat ja kriitikot alkoivat jo arvella Hitchcockin olevan vanhuudenhöperö.[94]

title: Alfred Hitchcockin filmografia

text: Tämä on luettelo Alfred Hitchcockin filmografiasta.

title: Alfred Hitchcock

text: Vuonna 1976 valmistunut Perintö jäi Hitchcockin viimeiseksi elokuvaksi. Se oli komediallinen jännityselokuva, jonka vastaanotto oli suopeahko, ja varsinkin sen humoristisuutta arvostettiin.[98]

title: Brian De Palma

text: Melko pian De Palma alettiin tuntea Alfred Hitchcockin ohjaustyylin seuraajana. Hän onkin tunnustautunut Hitchcockin ihailijaksi ja pitää tätä esikuvanaan. De Palma on ennen muuta jännityselokuvan ohjaaja, ja nimenomaan niissä Alfred Hitchcockin vaikutukset näkyvätkin. Tappava tunnustus (1980) lainaa paljon Psykoa, ja Kuolema tulee kahdesti (1984) on yhdistelmä Takaikkunaa ja Vertigoa.


query: Missä Radclyffe Hall syntyi?

title: Radclyffe Hall

text: Radclyffe Hall (alk. Marguerite Radclyffe-Hall; 12. elokuuta 1880 Bournemouth, Hampshire (nyk. Dorset, Britannia) – 7. lokakuuta 1943 Lontoo) oli brittiläinen runoilija ja kirjailija.

title: Radclyffe Hall

text: Marguerite Radclyffe Hall syntyi flirtailevan isän ja riidanhaluisen äidin tyttäreksi. Hall oli lapsena yksinäinen, sillä hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan pieni, ja hän oli äitinsä ja isäpuolensa laiminlyömä. Hän sai koulutuksensa Lontoon King's Collegessa ja sen jälkeen Saksassa.

title: Radclyffe Hall

text: Baker, M. (1985): Our Three Selves. The Life of Radclyffe Hall (New York: William Morrow) Cline, Sally. (1999): Radclyffe Hall: A Woman Called John (Overlook Press) Souhami, Diana (1998): The Trials of Radclyffe Hall (London: Weidenfeld & Nicolson) Troubridge, Una (1961): The Life and Death of Radclyffe Hall (London: Hammond)

title: Radclyffe Hall

text: Hall oli seksuaaliselta suuntaumiseltaan lesbo[1] ja kuvaili itseään "synnynnäiseksi invertiksi", termi joka on peräisin Havelock Ellisin ja muiden vuosisadan vaihteen seksologien kirjoituksista.

title: Radclyffe Hall

text: Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet

title: Radclyffe Hall

text: Hall asui Troubridgen kanssa Lontoossa ja 1930-luvulla pienessä Ryen kaupungissa, joka on tunnettu monista kirjailijoista, kuten E. F. Besonista. Hän kuoli 63-vuotiaana paksusuolen syöpään, ja hänet on haudattu Pohjois-Lontoossa sijaitsevalle Highgate Cemetery -hautausmaalle.

title: Radclyffe Hall

text: 1915 Hall rakastui Mabel Battenin serkuun kuvanveistäjä Una Troubridgeen (1887–1963), joka oli amiraalin vaimo ja pienen tyttären äiti. Batten kuoli seuraavana vuonna, ja 1917 Hall ja Troubridge alkoivat asua yhdessä.[3] Suhde jatkui Hallin kuolemaan saakka. Vuonna 1934 Hall rakastui venäläiseen emigrantiin Evguenia Soulineen ja aloitti hänen kanssaan pitkän suhteen, minkä Troubridge tuskallisesti sieti.[4] Vuosien saatossa Hallilla oli useita naissuhteita, mahdollisesti myös blues-laulaja Ethel Watersin kanssa.[5]

title: Radclyffe Hall

text: The Forgotten Island (London: Chapman & Hall,1915) Dedicated to Sir Arthur Sullivan (England: s.n., 1894) A Sheaf Of Verses: Poems (London: J. And E. Bumpus, 1908) Twixt Earth And Stars (London: John And Edward Bumpus Ltd., 1906) Poems Of The Past & Present (London: Chapman And Hall, 1910) Songs Of Three Counties And Other Poems (London: Chapman & Hall, Ltd. 1913) Rhymes and Rhythms (Milan, 1948)

title: Donald Hall

text: Hall syntyi New Havenissa Connecticutissa, Donald Andrew Hallin ja Lucy o.s. Wellsin ainoana lapsena. Hän opiskeli Phillips Exeter Academyssä, Harvardissa ja Oxfordissa. Hän palasi Yhdysvaltoihin ja tutustui Michiganin yliopistossa opettaessaan runoilija Jane Kenyoniin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1972.

title: Yksinäisyyden kaivo

text: Vuonna 1926 Radclyffe Hall oli uransa huipulla. Hänen kirjastaan "Adam's Breed" italialaisen hovimestarin henkisestä heräämisestä, oli tullut bestseller, se voitti pian ilmestymisensä jälkeen sekä Prix Femina että James Tait Black Prize -palkinnot.

title: Radclyffe Hall

text: Hall tapasi vuonna 1907 Saksassa Bad Homburg -kylpylässä tunnettun lied-laulajan Mabel Battenin. Batten (lempinimeltään "Ladye") oli 51-vuotias ja naimisissa. He rakastuivat toisiinsa, ja Battenin aviomiehen kuoltua he muuttivat yhteen. Batten antoi Hallille lempinimen John, jota hän käytti tästä loppuelämänsä ajan.[2]

title: Michael C. Hall

text:
Michael Hall syntyi Raleighissa, Pohjois-Carolinassa. Hän oli perheen ainoa lapsi, mutta hänellä oli sisko, joka kuoli ennen Hallin syntymää. Hallin ollessa vasta 11-vuotias hänen isänsä William Hall kuoli syöpään. Hallin äiti on Janice Hall.
Hall valmistui Earlham Collegesta vuonna 1993 ja opiskeli myöhemmin New Yorkin yliopistossa. Hall meni vuonna 2002 naimisiin Amy Spangerin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2006.

title: Hallin Janne

text: Hallin Janne syntyi Hallinpenkin kylässä kestikievaria pitäneen perheen vanhimpana lapsena. Hän oli ulkonäöltään komea, hyvän lauluäänen omaava naistenmies, mutta luonteeltaan äkkipikainen ja lyhytjännitteinen. Hallin Janne oppi pelaamaan korttia jo varhain nuoruudessaan ja hänet tunnettiin Hollolan Lahden ja Jyväskylän hevosmarkkinoilla Hallin Hurjan nimellä.

title: Greenwich

text: Yrjö I nousi maihin Greenwichissä, kun hän kuninkaaksi tullessaan saapui maahan Hannoverista vuonna 1714. Hänen seuraajansa Yrjö II luovutti merimiesten kuninkaalliselle sairaalalle jakobiittikapinasta tuomitun Charles Radclyffen varat, joiden ansiosta rakennus saatiin vuonna 1751 valmiiksi.

title: Radclyffe Hall

text: Seuraavaksi ilmestyi toinen huumorikirja A Saturday Life (1925) ja sitten Adam's Breed (1926), kirja italialaisesta hovimestarista, joka kyllästyttyään työhönsä ja jopa itse ruokaan, luopuu omaisuudestaan ja muuttaa elämään metsään erakkona. Kirjan mystisiä teemoja on verrattu Hermann Hessen teokseen Siddhartha.[8] Se myi melko hyvin, sai kriitikoilta hyviä arvosteluja ja palkittiin Prix Feminalla sekä myös James Tait Black -palkinnolla.

title: Gus Hall

text: Hall solmi vuonna 1935 avioliiton amerikanunkarilaisen Elizabeth Turnerin kanssa. 65 vuotta kestäneestä avioliitosta syntyi kaksi lasta, Barbara ja Arvo. Gus Hall puhui suomea sisarustensa kanssa, joita hänellä oli yhdeksän. Muutettuaan 1930-luvulla pois Minnesotan suomalaisseuduilta Hall pääsi käyttämään alkuperäistä äidinkieltään suomea vain harvoin, joten hän ei oppinut poliittista terminologiaa suomeksi.

title: Radclyffe Hall

text: Guardian-lehden artikkeli: Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. From the Encyclopedia of Gay, Lesbian, Bisexual, Transgender, & Queer Culture Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. , Teksasin yliopiston Harry Ransom Centerissä Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

title: Edwin Herbert Hall

text: Hall syntyi Great Fallsissa, Mainen osavaltiossa vuonna 1855. Hall valmistui Bowdoin Collegesta vuonna 1875 ja viisi vuotta myöhemmin hänestä tuli filosofian tohtori Johns Hopkinsin yliopistosta. Hän löysi Hall-ilmiön vuonna 1879.

title: Richard Hall

text: Hall avioitui 21-vuotiaana sveitsiläinen serkkunsa kanssa, joka oli nimeltään Julia Berrigau tai Cornetz. He asuivat kuusi vuotta Bretagnessa. Heille syntyi kaksi lasta, tyttö ja poika. Tytär oli nimeltään Agnes Hall. Julia menehtyi sairauteen noin kymmenen vuoden kuluttua avioitumisesta. Sen jälkeen Richard Hall eli 15 vuotta yksin. Tuona aikana hän mm. asui kahdeksan kuukautta Nantesin trappistimunkkien kanssa maalaten heidän muotokuviaan. Ranskassa Hall maalasi lukuisten korkea-arvoisten henkilöiden muotokuvia. Syksyllä 1902 hän vieraili New Yorkissa liikemies William K. Vanderbildtin kutsumana maalaamassa tämän perheenjäseniä. Sittemmin Hall vietti New Yorkissa useita talvia maalaamassa muotokuvia palaten Eurooppaan kesäkausiksi.

title: Natalie Clifford Barney

text: Coletten vuonna 1903 ilmestynyt "Claudine S'en Va" sisältää lyhyen kohtauksen, jossa Barney esiintyy nimellä Miss Flossie viitaten lempinimeen, jonka hän oli saanut aikaisemmin de Pougyn romaanissa "Idylle Saphique". Renée Vivien kirjoitti Barneysta useita runoja sekä symbolistisen kirjan "Une Femme M'Apparut" (1904). Remy de Gourmont viittasi häneen teoksessaan "Letters to the Amazon" ja Truman Capote mainitsee Barneyn viimeisessä, keskeneräiseksi jääneessä kirjassaan "Answered Prayers". Barney on henkilönä myös Francesco Rapazzinin teoksessa "Un Soir chez l'Amazone" (2004) sekä Anna Livian kirjassa "Minimax" (1991). Barney oli esikuvana Radclyffe Hallin teoksen The Well of Loneliness salonginpitäjän Valérie Seymourin hahmolle.

title: Yksinäisyyden kaivo

text: Yksinäisyyden kaivo () on vuonna 1928 ilmestynyt brittiläisen kirjailija Radclyffe Hallin romaani. Se kertoo yläluokkaiseen perheeseen syntyneen brittinaisen Stephen Gordonin elämästä, jonka ”synnynnäinen invertismi” (eli homoseksuaalisuus) on ilmiselvää lapsuudesta alkaen. Kirja esittää invertismin luonnollisena asiana ja vetoaa lukijan suvaitsevaisuuteen.

title: Radclyffe Hall

text: Hall käytti varhaisissa runokokoelmissaan koko nimeään mutta lyhensi sen muotoon M. Radclyffe Hall The Forge -kirjaa varten. Kirja oli pienoinen menestys ja nousi John O'London's Weekly -julkaisun bestseller-listalle.[7]

title: Radclyffe Hall

text: Hallin ensimmäinen kirja oli The Unlit Lamp, tarina nuoresta Joan Ogden -nimisestä tytöstä, joka unelmoi muuttavansa Lontooseen ystävänsä Elisabethin kanssa ja opiskelevansa lääkäriksi mutta joka tuntee olevansa riippuvainen manipuloivasta äidistään. Kirja oli pitkä ja synkkä eikä mikään myyntimenestys, joten hän valitsi kevyemmän teeman seuraavaan kirjaansa, yhteiskunnalliseen komediaan The Forge.[6]

title: Jerry Hall

text:
Jerry Hall ja Mick Jagger tapasivat 1970-luvun lopulla. Onkin huhuttu, että Jerry olisi ollut syynä Jaggerin ja tämän ensimmäisen vaimon Biancan eroon, vaikka Jerry oli tuolloin kihloissa Bryan Ferryn kanssa. Hallista tuli Jaggerin kumppani ja heidän ensimmäinen lapsensa syntyi 2. maaliskuuta 1984 ja sai nimekseen Elizabeth Scarlett Jagger.
Hall esiintyi useissa Jaggerin levyjen kansissa ja heillä oli aikomus mennä naimisiin. Parin toinen lapsi James Leroy Augustin Jagger syntyi vuonna 1985. Vuonna 1990 Hall ja Jagger "avioituivat" lomamatkallaan Balissa. Hindu-vihkiseremonia ei ollut kuitenkaan laillisesti kelpaava, joten he eivät periaatteessa ikinä olleet naimisissa. Pian vihkimisen
jälkeen Jagger ja Hall saivat kolmannen lapsensa Georgia May Ayeesha Jaggerin.
Parin neljäs lapsi Gabriel Luke Beauregard syntyi vuonna 1997.
Jerry Hall erosi Jaggerista 1999, jolloin tuli ilmi, että brasilialainen
malli Luciana Morad odotti lasta Jaggerille. Hall lykkäsi eroa kunnes DNA-testi paljasti Jaggerin Gimenezin lapsen isäksi. Hallin hakiessa avioeroa kävi ilmi, ettei heidän liittonsa ollut laillisesti kelpaava eivätkä he koskaan olleetkaan naimisissa Englannin lakien mukaan. Lopulta korkeimman oikeuden tuomari mitätöi heidän "avioliittonsa" vuonna 1999 päättäen 22-vuotisen suhteen.

title: Jerry Hall

text:
Hall syntyi Texasissa, hän on englantilaista syntyperää. Hallilla on kaksoissisar nimeltään Terry sekä kolme vanhempaa siskoa.
Hallin omaelämäkerta ("Jerry Hall's Tall Tales") ilmestyi vuonna 1985. Kirjassaan hän kertoi varhaisesta elämästään Texasin Mesquitessa, jossa hän valmistui North Mesquite High Schoolista. Kirja kertoo myös hänen elämästään nuorena mallina Pariisissa.

title: Natalie Clifford Barney

text: Barney oli seksuaaliselta suuntautumiseltaan lesbo ja aloitti rakkausrunojen kirjoittamisen naisille omalla nimellään vuonna 1900. Hänen mielestään tästä seurannut skandaali ”oli paras tapa päästä eroon kiusankappaleista”. Kirjoituksissaan hän tuki feminismiä, pakanallisuutta ja pasifismia. Barney vastusti monogamiaa ja hänellä oli useita lyhyitä ja pitkiä suhteita, mukaan lukien romanssit runoilija Renée Vivienin ja tanssija Armen Ohanianin kanssa sekä 50 vuotta kestänyt suhde taidemaalari Romaine Brooksin kanssa. Hänen elämänsä ja rakkaussuhteensa toimivat inspiraationa useille kirjoille, kuten ranskalaiselle bestsellerille "Idylle Saphique" ja Radclyffe Hallin teokselle "Yksinäisyyden kaivo", jota pidetään 1900-luvun kuuluisimpana lesboutta käsittelevänä kirjana.

title: Hobby Hall

text: Hobby Hall syntyi amerikkalaisen Samuel Josefowitzin vuonna 1958 perustaman Concert Hall Society - äänilevykerhon pohjalta. Se aloitti toimintansa Suomessa 1962.

title: Radclyffe Hall

text: The Forge (1924) The Unlit Lamp (1924) A Saturday Life (1925) Adam's Breed (1926) The Well of Loneliness (1928) The Master of the House (1932) Miss Ogilvy Finds Herself (1926) The Sixth Beatitude (William Heineman Ltd, London, 1936)

title: Richard Hall

text: Hallin isoisä John Hall oli muuttanut Englannista Suomeen ja toiminut Säämingin pitäjän Nojamaan kartanon omistajana. Richard Hallin isä William Hall toimi Ison-Britannian konsulina, ja hänen äitinsä oli sveitsinranskalainen Alexandrine Cornetz. Hall syntyi Porissa Yrjönkatu 2:ssa. Hänellä oli kolme vuotta vanhempi veli Edward. Perhe muutti 1860-luvulla Helsinkiin ja sieltä edelleen Lontooseen vuonna 1867. Sittemmin perhe muutti Tukholmaan. Hall pääsi opiskelemaan Tukholman taideakatemiaan. Hän asui Ruotsissa kaikkiaan noin kuusi vuotta.

title: Radclyffe Hall

text: Hall tunnetaan parhaiten teoksestaan Yksinäisyyden kaivo (The Well of Loneliness), joka on ainoa hänen kahdeksesta kirjastaan, jonka teemana on lesbous. Vuonna 1928 ilmestynyt teos käsittelee maskuliinisen lesbon Stephen Gordonin elämää. Vaikka Gordonin asenne omaan seksualisuuteensa on ahdistunut, kirja esittää lesbouden luonnollisena asiana ja vetoaa suurempaan suvaitsevaisuuteen.[9] Vaikka kirja ei ole seksuaalisesti avoin, se kuitenkin joutui Britanniassa siiveettömyysoikeudenkäynnin kohteeksi, ja teoksen koko painos määrättiin tuhottavaksi.


query: Mikä Kanavanippu A on?

title: Kanavanippu A

text: Kanavanippu A on pääosin Yleisradio Oy:n käyttöön varattu kanavanippu, mutta siinä välitetään myös toimiluvalla toimivia kanavia. Siihen kuuluu 7 maksutonta televisiokanavaa ja 3 maksutonta radiokanavaa.[1]

title: Kanavanippu RTRS-2 (Venäjä)

text: Kanavanippu RTRS-2 (Venäjä) on Venäjän televisio- ja radiolähetinverkosto RTRS:n (Rossijskaja televizionnaja i radioveštšatelnaja set) operoima Venäjän maanpäällisen digitaalisen televisioverkon kanavanippu, jota välitetään DVB-T2 teknologialla UHF-taajuusalueen kanavilla. Kanavanippuun kuuluu kymmenen maksutonta tv-kanavaa.

title: Kanavanippu F

text: Kanavanippu F on vuonna 2010 aloittanut uusi Anvian digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla UHF-taajuuksilla toteutettu kanavanippu Manner-Suomen 19 maakunnassa. Kanavanippu käyttää videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/h.264-koodekkia, eikä se näy Ahvenanmaan maakunnassa.

title: Kanavanippu A

text: Fox on mainosrahoitteinen televisiokanava, joka näkyy kanavapaikalla 12. Kanava siirtyi kanavanippuun C 13. tammikuuta 2015.[5]

title: Kanavanippu D

text: Kanavanippu D on Digitan DVB-T2-verkko mobiili-tv:n sekä HDTV:n kaupalliseen käyttöön. 1. joulukuuta 2006 avatun kanavanipun peittoalue kattoi aluksi pääkaupunkiseudun sekä Tampereen, Turun ja Oulun kaupungit lähiseutuineen, eli noin 40% koko Suomen väestöstä. Sittemmin sen peittoalue on kasvanut ollen 85% väestöstä(2/2014).

title: Kanavanippu B

text: Kanavanippu B on varattu C:n ja E:n ohella toimiluvanvaraiseen käyttöön. Kanavanippu B:llä toimivat MTV Oy ja Sanoma Television Oy. Nippuun kuuluu kaksi maksutonta ja yksitoista maksullista kanavaa. Kanavanippu B kattaa 99,9 % Suomen väestöstä. Kanavanipun välittää Digita, käyttäen DVB-T2-teknologiaa UHF-taajuuksilla.

title: Kanavanippu A

text: SVT World oli ruotsalainen tv-kanava, joka esitti Ruotsin Yleisradion, SVT:n, ohjelmia. 1. syyskuuta 2011 alkaen kanava jakoi kanavapaikan Yle Femin kanssa. Kanava muuttui samalla maksuttomaksi.

title: Kanavanippu E

text: Kanavanippu E:llä tarkoitetaan Digitan rakentamaa viidettä digitaalista lähetysverkkoa, joka avattiin 1. syyskuuta 2007, kun Suomi siirtyi pelkästään digitaalisiin televisiolähetyksiin. Kanavanippu E on B:n ja C:n tavoin varattu toimiluvanvaraiseen käyttöön. Osa sen sisältämistä kanavista on maksullisia, ja niiden katseluun tarvitsee kortinlukijalla varustetun digisovittimen sekä maksu-tv-kortin. Kanavanippu C:n tavoin kanavanippu E:n kanavatarjonta vaihtelee alueittain. Kanavanipun välittää Digita käyttäen DVB-T teknologiaa UHF-taajuuksilla.

title: Kanavanippu VHF B

text: Kanavanippu VHF B on vuonna 2010 aloittanut uusi DNA:n digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla toteutettu kanavanippu. Kanavanippu käyttää videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/h.264-koodekkia. Kanavapaketti käyttää VHF-taajuuksia ja saattaa tarvita erillisen antennin tavallisemman UHF-antennin lisäksi. DNA:n VHF-B multiplexi käyttää paikoitellen myös SFN teknologiaa, joten samaa taajuuttaa käyttää useampi lähekkäinen lähetysasema. Esimerkiksi Tampereen ympäristö on katettu sijoittalla lähetysasemat ympäristökuntiin (Kangasala, Vesilahti, Valkeakoski)

title: Kanavanippu A

text: Huhtikuusta 2017 lähtien Yle Teema ja Yle Fem ovat jakaneet yhteisen kanavapaikan 5.

title: Maanpäälliset digitaalitelevisiolähetykset Suomessa

text: Suomessa multipleksia kutsutaan usein kanavanipuksi. Se sisältää useita TV-kanavia, jotka välittyvät saman datavirran eli multipleksin kautta. Katseltaessa televisiota digisovitin säätää virittimen vastaanottamaan aina yhtä kanavanippua ja valitsee sen datavirrasta kanavan kuvaamiseen tarkoitetun datan, josta muodostuu digi-tv-kanavan kuva ja ääni. Lisäksi kanavanipussa välitetään kanavakohtaisia tekstitykseen liittyvää informaatiota (DVB-tekstitys) ja ohjelmatietoja (EPG). Yhdessä DVB-T kanavanipussa voidaan välittää halutusta laadusta riippuen 3−10 SDTV-kanavaa. Mitään rajoituksia kanavien lukumäärälle kanavanipussa ei asetettu toimilupia jaettaessa. Kanavanipun datavirta on 22 Mbit/s, josta jaetaan kaistaa kullekin kanavalle vaihtelevalla datamäärällä. Esim. urheilulähetykset saattavat viedä enemmän dataa kuin uutislähetykset, jolloin kaistaa annetaan enemmän urheilulähetykselle. Käytännössä kanavat multiplekstaan yhteen datavirtaan niin, että jokaisen kanavan sen hetkinen kuvanlaatu on optimoitua parhaaksi suhteessa toisten kanavien viemään datamäärään. Kunkin kanavan kuvan pakkauksessa käytetään MPEG-2-algoritmia. Mobiilitelevision DVB-H:ssa sen sijaan käytettiin MPEG-4:sta.

title: Kanavanippu A

text: Kanavanippu A kattaa B:n tavoin 99,9 prosenttia Suomen väestöstä. Kanavanipun välittää Digita käyttäen DVB-T teknologiaa UHF-taajuuksilla.

title: Kanavanippu VHF A

text: Kanavanippu VHF A on vuonna 2010 aloitettanut uusi DNA:n digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla toteutettu kanavanippu. Kanavanippu käyttää videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/h.264-koodekkia. Kanavapaketti käyttää VHF-taajuuksia ja saattaa tarvita erillisen antennin tavallisemman UHF-antennin lisäksi. DNA:n VHF-A multiplexi käyttää paikoitellen myös SFN teknologiaa, joten samaa taajuutta käyttää useampi lähekkäinen lähetysasema. Esimerkiksi Tampereen ympäristö on katettu sijoittamalla lähtetysasemat ympäristökuntiin (Kangasala, Vesilahti, Valkeakoski)

title: Kanavanippu A

text: MTV3 aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1993. Kanava toimii paikalla 3. MTV3 muuttui yleisen edun kanavaksi tammikuussa 2018.[2]

title: AlfaTV

text: AlfaTV näkyy antennitalouksissa kanavapaikalla 15 ja edellyttää ns. Antenna Ready HD -vastaanotinta, joka on DVB-T2-standardin mukainen. AlfaTV muuttui yleisen edun kanavaksi helmikuussa 2018 näkyen kanavanipussa A.

title: Kanavanippu C

text: Kanavanippu C on varattu B:n ja E:n ohella toimiluvanvaraiseen käyttöön. Siihen kuuluu kahdeksan maksutonta televisiokanavaa. Kanavanippu C:n kanavatarjonta vaihtelee alueittain. Kanavanipun välittää Digita, käyttäen DVB-T teknologiaa UHF-taajuuksilla.

title: Kanavanippu A

text: AlfaTV on suomalainen kaupallinen televisiokanava. Kanava toimii paikalla 15.

title: Kanavanippu RTRS-1 (Venäjä)

text: Kanavanippu RTRS-1 (Venäjä) on Venäjän televisio- ja radiolähetinverkosto RTRS:n (Rossijskaja televizionnaja i radioveštšatelnaja set) operoima Venäjän maanpäällisen digitaalisen televisioverkon kanavanippu, jota välitetään DVB-T2 teknologialla UHF-taajuusalueen kanavilla. Kanavanippuun kuuluu kymmenen maksutonta tv-kanavaa ja kolme maksutonta radiokanavaa.

title: Kanavanippu A

text: SuomiTV oli mainosrahoitteinen televisiokanava, joka näkyi kanavapaikalla 12. Se siirtyi A-kanavanippuun 10. tammikuuta 2011 oltuaan aiemmin E-kanavanipussa. Kanava toimi vuosina 2009–2012, ja sen korvasi Fox.

title: Kanavanippu A

text: AVA on suomalainen naisille suunnattu televisiokanava, joka alkoi näkyä antenni-tv-verkossa 1. helmikuuta 2012 kanavapaikalla 13.

title: Teiskon radio- ja televisioasema

text: Kanavanippu A

title: Kanavanippu G

text: Kanavanippu G on vuonna 2010 aloittanut Anvian digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla toteutettu kanavanippu Uudenmaan maakunnassa. Kanavanippu käyttää videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/h.264 -koodekkia.

title: Kanavanippu A

text: Nelonen on Suomen toinen kaupallinen televisiokanava, joka aloitti vuonna 1997. Kanava toimii paikalla 4.

title: Kanavanippu A

text: Nipun entisiä televisiokanavia ovat YLE Extra, YLE24, YLE TV1+, SVT Europa, BC-TV sekä SuomiTV . Entisiä radiokanavia ovat puolestaan YLE FSR+ ja Yle X3M.

title: Kanavanippu VHF C

text: Kanavanippu VHF C on vuonna 2011 aloitettanut uusi DNA:n digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla toteutettu kanavanippu. Kanavanippu käyttää videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/H.264-koodekkia. Valtioneuvosto myönsi 31. maaliskuuta 2011 verkkotoimiluvan DNA Oy:lle, samalla myönnettiin myös ohjelmistotoimiluvat VHF C kanavanippuun. Kanavapaketti käyttää VHF-taajuuksia ja saattaa tarvita erillisen antennin tavallisemman UHF-antennin lisäksi. DNA:n VHF-C multiplexi käyttää paikoitellen myös SFN teknologiaa, joten samaa taajuuttaa käyttää useampi lähekkäinen lähetysasema. Esimerkiksi Tampereen ympäristö on katettu sijoittalla lähetysasemat ympäristökuntiin (Kangasala, Vesilahti, Valkeakoski)

title: Kanavanippu RTRS-2 (Venäjä)

text: RTRS-2 kanavanipun lähettämisessä käytetään SFN-teknologiaa (Single Frequency Network), joka mahdollistaa saman lähetystaajuuden käyttämisen useamman lähekkäin olevan lähetysaseman kesken. Kanavanipun lähetyksiä voi vastaanottaa paikoin myös Suomen puolella valtakunnanrajan läheisyydessä Etelä- ja Pohjois-Karjalassa sekä Kymenlaaksossa.

title: Kanavanippu RTRS-1 (Venäjä)

text: RTRS-1 kanavanipun lähettämisessä käytetään SFN-teknologiaa (Single Frequency Network), joka mahdollistaa saman lähetystaajuuden käyttämisen useamman lähekkäin olevan lähetysaseman kesken. Karjalan tasavallassa ja Leningradin alueella sijaitsevien lähetysasemien kautta kanavanipun lähetyksiä voi vastaanottaa paikoin myös Suomen puolella valtakunnanrajan läheisyydessä Etelä- ja Pohjois-Karjalassa sekä Kymenlaaksossa.

title: Kanavanippu H

text: Kanavanippu H on Digitan kanavanippu, jonka näkyvyysalueella näkyvät televisiokanavat ovat Yle TV1 HD, Yle TV2 HD, Yle Fem HD, Estradi HD ja TV Etusivu sekä AdultTV.fi. Toimilupaa kanavanippuun hakivat Anvia ja Digita, mutta ohjelmistolupia ei hakenut yksikään yritys. Päätös kanavanippuun myönnetystä verkkotoimiluvasta tehdään joulukuussa 2012.

title: Kanavanippu A

text: Yle Klassinen Yle Mondo Yle Puhe

title: Kanavanippu A

text: YLE24 oli vuosina 2001–2007 toiminut uutis- ja ajankohtaiskanava, jonka lähetykset päättyivät 26. huhtikuuta 2007, ja se korvattiin YLE Extralla. Kanava toimi paikalla 8.


query: Milloin Charles Starkweather syntyi?

title: Charles Starkweather

text: Charles Raymond Starkweather (24. marraskuuta 1938 - 25. kesäkuuta 1959) oli yhdysvaltalainen spree killer, eli pyrähdystappaja joka murhasi 11 ihmistä Nebraskan ja Wyomingin osavaltioissa road tripin aikana alaikäisen tyttöystävänsä Caril Ann Fugaten kanssa. Hänestä tuli kansallinen kiinnostuksen kohde Yhdysvalloissa, inspiroiden elokuvia kuten The Sadist, Badlands, Starkweather, Murder in the Heartland, The Frighteners ja Natural Born Killers. Bruce Springsteen teki hänestä kappaleen Nebraska, jota Bruce alun perin aikoi kutsua nimellä "Starkweather". Uhrien C. Lauer ja Clara Ward lapsenlapsi Liza Ward kirjoitti hänestä novellin Outside Valentine, joka sijoittuu Starkweatherin murha-aallon tapahtumiin.

title: Charles Starkweather

text: Kun Lauerin autosta tehtiin etsintäkuulutus, murhaajakaksikko tarvitsi uuden ja törmäsi matkaavaan myyntipäällikköön nimeltä Merle Collison, joka nukkui autossaan valtatien varrella Douglasissa, Wyomingissa. Starkweather herätti Collisonin ja ampui hänet, mutta väitti Fugitin murhanneen hänet Charlesin aseen jumituttua. Kaksikon ajaessa auto sammui ja ohiajava motoristi jäi auttamaan heitä. Starkweather alkoi uhkailla häntä aseella, kun samassa apulaissheriffi osui paikalle. Caril juoksi häntä kohti huutaen: "Se on Starkweather! Hän aikoo tappaa minut!" Starkweather lähti pakoon autolla, mutta pysähtyi poliisin luodin lentäessä tuulilasin läpi ja lentävien lasinsirujen raapaistessa häntä. Charles ja Caril pidätettiin.

title: Charles Starkweather

text: Myöhemmin Starkweather kertoi tapahtumasta Carilille väittäen, että joku muu kuin hän oli tappanut Colvertin, mutta tätä Caril ei uskonut.

title: Charles Starkweather

text: Carilin tavattuaan Starkweather lopetti koulunkäynnin ja hankki töitä eräästä varastorakennuksesta läheltä Carilin koulua, jotta hän näkisi tämän joka päivä. Starkweatheria kuvailtiin huonoksi työntekijäksi. Hänen pomonsa kertoi, että "joskus hänelle pitäisi selittää jotain kaksi tai kolme kertaa ja kaikista työntekijöistä hän oli tyhmin".

title: Charles Starkweather

text: 21. tammikuuta 1958 Starkweather meni Carilin ränsistyneelle talolle vierailulle. Carilin ollessa poissa, Starkweather alkoi riidellä Carilin äidin ja isäpuolen kanssa ja lopulta ampui nämä. Kun Caril saapui kotiin, Charles nuiji, kuristi ja puukotti hänen kaksivuotiaan siskonsa Betty Jeanin. Charles piilotti ruumiit talon takapihalle, jonka jälkeen hän ja Caril pysyivät talossa kuusi päivää pysäyttäen sisään pyrkivät ihmiset lapulla, jossa luki: "Pysykää poissa, kaikki ovat flunssassa". Carilin isoäiti tuli epäluuloiseksi ja soitti poliisille, mutta kun he tutkivat talon 27. päivänä, Charles ja Caril olivat poissa.

title: Charles Starkweather

text: Charles opetti Carilia ajamaan autoa ja eräänä päivänä Caril ajoi kolarin Charlesin autolla. Charlesin isä auton virallisena omistajana joutui maksamaan vahingot. Tästä kehkeytyi riita Charlesin ja hänen isänsä välille. Lopulta saavutettuaan halkeamispisteen Guy Starkweather heitti Charlesin ulos talostaan.

title: Charles Starkweather

text: Nimi "Starkweather" esiintyy useissa median kohteissa, muun muassa Peter Jacksonin elokuvassa The Frighteners ja Billy Joelin vuoden 1986 kappaleessa We Didn't Start The Fire. Woody Allen loi hahmon Virgil Starkwell, joka yrittää suorittaa rikosaallon vuoden 1971 elokuvassa Take The Money And Run, mikä on koominen versio Starkweatherista. Hardcore punk/metal -bändi Starkweather on nimetty hänen mukaansa.

title: Charles Starkweather

text: August Mayer (70), Starkweatherin perhetuttava

title: Charles Starkweather

text: Charles otti lopputilin varastorakennuksesta ja aloitti työt roskienkerääjänä minimipalkalla. Eräs talo Charlesin reitillä kuului tulevalle talk show -isäntä Dick Cavettille, ja Charles tulikin tutuksi Cavettin isälle. Charles palasi alkuperäiseen näkemykseensä moraalittomasta yhteisöstä ja elämästä. Sinä aikana hän päätti, miten eläisi lopun elämästään. Hän käytti roskankeruureittiään pankkiryöstöjen suunnitteluun ja kehitti itselleen filosofisen aatteen: "kuolleet ihmiset ovat kaikki samalla tasolla".

title: Charles Starkweather

text: Charles Starkweather syntyi Lincolnissa, Nebraskassa vanhemmilleen Guy ja Helen Starkweather, perheen kolmantena lapsena seitsemästä. Hän varttui hyvässä kodissa, eikä kertomansa mukaan koskaan altistunut pahoinpitelylle tai seksuaaliselle hyväksikäytölle. Lincolnin yhdyskunta kuvaili Starkweathereita vahvaksi perheeksi hyvin käyttäytyvine lapsineen. Perheen isä Guy oli lauhkealuonteinen henkilö ja maalari, joka kärsi ajoittaisesta työttömyydestä, kipeistä ranteista ja heikosta selästä. Näinä aikoina perheen äiti Helen hankki perheelle rahaa työskentelemällä tarjoilijana.

title: Charles Starkweather

text: Kaksikko ajoi takaisin Lincolniin kaupungin varakkaampaan osaan, jossa he murtautuivat paikallisten C. Lauerin ja Clara Wardin kotiin ja puukottivat rouva Wardin C. Lauerin ollessa poissa. Tässä vaiheessa Nebraskan osavaltio aloitti kodilta kodille menevän etsintäoperaation tappajia varten. Viranomaisille annettiin lukuisia ilmoituksia tappajien havaitsemisista, josta kehkeytyi poliisien kritisointi rikollisten kiinniottamisen viivästymisestä. Starkweather myönsi heittäneensä veitsen rouva Wardia kohti, mutta kielsi aiheuttaneensa lukuisat puukoniskut jotka hänen kehostaan löytettiin. Hän kielsi myös puukottaneensa Wardien sisäkön, Lillian Fenclin, jonka kehosta löydettiin myös useita puukoniskuja. Kun herra Ward tuli myöhemmin kotiin, Starkweather ampui hänet. Charles ja Caril täyttivät Lauerin auton talosta varastetuilla arvotavaroilla ja ajoivat Wyomingiin.

title: Charles Starkweather

text: Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjamurhaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset teloitetut Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet

title: Charles Starkweather

text: Carol King (16), Robertin tyttöystävä

title: Charles Starkweather

text: Charles ja Caril ajoivat Nebraskan Bennetiin Charlesin 70-vuotiaan perhetuttava August Mayerin maatilalle, jossa Charles ampui tämän. Pian tämän jälkeen kaksikon auto juuttui mutaan, ja he hylkäsivät auton. Kun kaksi paikallista teiniä, Robert Jensen ja Carol King, ottivat Charlesin ja Carilin autoonsa antaakseen heille kyydin, Charles pakotti heidät ajamaan eräälle hylätylle myrskysuojalle, jossa hän ampui heidät molemmat. Charles tunnusti ampuneensa Jensenin, mutta väitti Carilin tappaneen Kingin. Charles ja Caril ottivat Jensenin auton.

title: Charles Starkweather

text: Hyvästä lapsuudestaan huolimatta Starkweather kertoi saaneensa huonoja muistoja ajastaan julkisessa koulussa. Äitinsä kohdun vaurioitumisen seurauksena Starkweather kärsi epämuodostuneista jaloista ja puheviasta, joiden vuoksi häntä usein kiusattiin ja hakattiin varhaisiästä lähtien. Häntä kuvailtiin hitaaksi oppijaksi, eikä hän osannut huolehtia itsestään kunnolla. Teini-iässä hänellä todettiin lähinäkö, joka oli vaikuttanut häneen suurimman osan hänen elämästään.

title: Charles Starkweather

text: Aluksi Starkweather väitti, ettei Carililla ollut mitään osuutta murhiin, mutta muutti tarinaansa monta kertaa kunnes lopulta tunnusti Carilin olleen täysi rikostoveri. Caril taas väitti olleensa Starkweatherin panttivanki koko tapauksen ajan. Starkweather teloitettiin sähkötuolissa Nebraskan osavaltion vankilassa kesäkuun 25. päivänä 1959. Caril Ann sai elinkautisen tuomion, mutta vapautettiin vuonna 1976. Charles Starkweather haudattiin Wyuka Cemeteryn hautausmaalle viiden uhrinsa rinnalle; Bartlettin perheen ja Wardin pariskunnan.

title: Charles Starkweather

text: Velda Bartlett, Caril Annen äiti

title: Charles Starkweather

text: 30. marraskuuta 1957 Starkweather käväisi eräällä bensa-asemalla yrittäen ostaa Carilille täytetyn lelukoiran luotolla. Kassanhoitaja Robert Colvert kielsi tämän ja Charles lähti pois vihaisena. Kello kolme seuraavana aamuna 1. joulukuuta Charles palasi bensa-asemalle 12-kaliiberisen haulikon kanssa. Aluksi Charles jätti haulikon autoonsa, meni asemalle ja osti tupakka-askin Colvertilta, tarkistaen että hän työskenteli tuolloin yksin. Charles palasi autolle, ajoi tietä pitkin pois paikalta ja palasi sitten takaisin jättäen aseen taas autoon. Tällä kertaa hän osti paketin purkkaa, palasi autolleen, ajoi vähän matkan päähän ja pysäköi autonsa. Hän peitti kasvonsa hatulla ja huivilla, meni asemalle aseen kanssa ja uhkaili sillä Colvertia. Hän ryösti 100 dollaria kassasta ja pakotti Colvertin mukaansa autolleen. Hän ajoi autiolle alueelle metsään, jossa Colvert hyökkäsi Charlesin kimppuun yrittäen saada aseen häneltä. Taistelun aikana Colvert kaatui maahan ja Charles teloitti tämän haulikkolaukauksella päähän.

title: Charles Starkweather

text: Clara Ward, C. Lauer Wardin vaimo

title: Charles Starkweather

text: Betty Jean Bartlett (2), Marionin ja Veldan tytär

title: Charles Starkweather

text: Vuoden 1956 tienoilla 18-vuotias Starkweather tutustui 14-vuotiaaseen Caril Ann Fugateen.

title: Manhunt

text: Nimetön naisjournalisti kertoo Jamesille Starkweatherin vedättäneen tätä ja tehneen Valiant Video Enterprises -yhtiön tuottamia snuff-filmejä jo kauan. Journalisti kertoo saaneensa todisteita Starkweatherista ja aikoo Jamesin kanssa käräyttää tämän. Starkweather laittaa Carcer Cityn poliisit ja SWAT-ryhmän heidän peräänsä, mutta James tappaa nämä. Cerberos sieppaa Jamesin ja vie tämän Starkweatherin kartanolle teloitettavaksi. Massamurhaaja Piggsy on kuitenkin päässyt vapaaksi ja Cerberos sotilaat menevät ulos katsomaan tilannetta. Piggsy tappaa Cerberos-sotilaat moottorisahalla. James pääsee vapaaksi ja hyökkää Starkweatherin kartanolle, Kartanon piha on täynnä Cerberos sotilaita, mutta James tappaa heidät. Starkweather antaa Cerberos sotilaille käskyn tappaa James ja Piggsy, mutta epäonnistuvat. James murtautuu kartanon sisälle ja tappaa paljon Cerberus sotilaita ja Cerberus ryhmän johtajan. James menee hissillä yläkertaan, mutta piggsy yllättää hänet ja James pakenee ullakolle. Ullakolla James Earl Cash joutuu Piggsyn kanssa kaksintaisteluun, mutta James vahingoittaa Piggsyä pahasti ja lopulta tappaa Piggsyn tämän omalla moottorisahalla. Starkweather lähettää viimeiset Cerbeus sotilaat James perään, mutta James tappaa heidätkin. Lopulta James murtautuu Starkweatherin toimistoon ja kostaa Starkweatherille tappamalla tämänkin moottorisahalla. Naisjournalisti paljastaa uutislähetyksessä Starkweatherin snuff-filmiringin ja kertoo Starkweatherin joutuneen ”tuntemattoman miehen” tappamaksi, vaikka todellisuudessa James Earl Cash tappoi Starkweatherin kostoksi perheensä kuolemasta ja huijaamisesta."Manhunt" on herättänyt valtavasti kohua sen hyvin raa'an väkivallan sisällön vuoksi. Rockstarissa ensiksi kiisteltiin pitkään pelin valmistamisesta. "Manhunt" on kokonaan kielletty Isossa-Britanniassa, Norjassa, Uudessa-Seelannissa ja Saksassa sen julman sisällön vuoksi. "Manhuntin" myyntiä on rajoitettu useissa maissa ja sen saatavuutta on rajoitettu. Vuonna 2006 Isossa-Britanniassa eräs teini-ikäinen poika murhasi koulutoverinsa. Uhrin äiti kertoi poikansa murhaajan olleen ”koukussa” peliin. Lähteiden mukaan poika murhasi koulutoverin lähes identtisellä tavalla kuten "Manhunt"-pelissä.

title: Charles Starkweather

text: Marion Bartlett, Caril Annen isäpuoli

title: Charles Starkweather

text: Ainoa asia koulussa johon Starkweather oli kiintynyt, oli liikunta, jota hän käytti maailmaa kohtaan kasvavan vihansa purkamiseen. Starkweather käytti fyysisesti kehittynyttä kehoaan niiden kiusaamiseen, jotka olivat kiusanneet häntä ja lopulta hänen vihansa levisi hänelle ilkeinä olleista kaikkiin, joista hän ei vain sattunut pitämään. Starkweatheria kuvailtiin lopulta kunnan parhaimmin käyttäytyvästä henkilöstä kaikista ongelmallisimmaksi. Hänen lukioystävänsä Bob Von Busch kertoi myöhemmin: "Hän olisi voinut olla mukavin tuntemasi henkilö. Hän tekisi mitä vain puolestasi, jos hän pitäisi sinusta. Hän oli myös todella hauskaa seuraa. Kaikki oli hänelle pelkkä iso vitsi. Mutta hänellä oli myös toinen puoli. Hän pystyi olla todella julma ja ilkeä. Jos hän tapaisi jonkun itseään kookkaamman, paremmalta näyttävän tai paremmin pukeutuneen, hän tekisi kaikkensa saadakseen hänet omalle tasolleen."

title: Charles Starkweather

text: Lillian Fencl (51), Wardien sisäkkö

title: Charles Starkweather

text: Robert Jensen (17), Carolin poikaystävä

title: Charles Starkweather

text: Von Buschin lisäksi Charlesille kehittyi kiintymys James Deaniin ja alkoi käyttäytyä ja pukeutua kuin Dean. Charles sympatisoi Deanin valkokangaspersoonaa, uskoen löytäneensä itselleen "hengenheimolaisen" tai mallihenkilön. Hänelle kehittyi myös eräänlainen alemmuuskompleksi ja hän alkoi uskoa, että hän ei saisi mitään koskaan aikaiseksi ja kaikki mitä hän tekisi, johtaisi hänet elämään täynnä kurjuutta.

title: Charles Starkweather

text: Stephen King sai suuren inspiraation lukiessaan Starkweatherin murhista nuorena, pitäen leikekirjaa niistä ja myöhemmin sisältäen monia viittauksia häneen teoksissaan. Esimerkiksi, Starkweatherin sanotaan olleen Randall Flaggin luokkatoveri teoksessa The Stand ja hahmon The Kid olevan Starkweatherin uudelleensyntymä.

title: Charles Starkweather

text: C. Lauer Ward (47), varakas tehtailija

title: Charles Starkweather

text: Robert Colvert (21), bensa-aseman kassanhoitaja