query: Kuka ohjasi ensimmäisen James Bond elokuvan?

title: Salainen agentti 007 ja tohtori No

text: Salainen agentti 007 ja tohtori No (Dr. No) on vuonna 1962 ensi-iltaan tullut ensimmäinen James Bond -sarjan elokuva. Se pohjautuu kirjailija Ian Flemingin vuonna 1958 julkaistuun romaaniin, jonka suomennos Tohtori Ei ilmestyi 1963. Elokuvan on ohjannut Terence Young, ja sen käsikirjoituksen ovat laatineet Richard Maibaum, Johanna Harwood ja Berkley Mather.[1] Elokuvan pääosaa James Bondia esittää Sean Connery ja Bond-tyttöä Honey Ryderia Ursula Andress.

title: Pallosalama (elokuva)

text: Pallosalama () on Terence Youngin ohjaama "James Bond" -elokuva vuodelta 1965. Bond-sarjan neljäs elokuva perustuu Ian Flemingin kirjoittamaan romaaniin vuodelta 1961. Elokuvan tuottivat Albert R. Broccoli ja Harry Saltzman. James Bondia näyttelee neljännen kerran Sean Connery. Elokuvan tunnuslaulun esitti Tom Jones. Elokuva oli ensimmäisen laajakuvana kuvattu James Bond -elokuva.

title: 007 ja Kultasormi

text: 007 ja Kultasormi ("Goldfinger") on Guy Hamiltonin ohjaama "James Bond" -elokuva vuodelta 1964. Se on Bond-sarjan kolmas elokuva ja perustuu vuonna 1959 ilmestyneeseen Ian Flemingin romaaniin "007 ja Kultasormi". Se on kolmas elokuva, jossa Sean Connery näyttelee James Bondia, MI6:n agenttia 007. Elokuvan tuottivat Albert R. Broccoli ja Harry Saltzman. Guy Hamilton on ohjannut kolme muutakin Bond-elokuvaa.

title: Miss Moneypenny

text: Neiti Moneypenny on James Bondin esimiehen, M:n pitkäaikainen sihteeri. Elokuvissa Moneypennyllä on usein tärkeä tehtävä. Hänen lupsakka flirttailunsa auttaa katsojia tajuamaan James Bondin viehätysvoimaa naisten keskuudessa. Moneypenny on erittäin tehokas ja suvaitseva työntekijä. Hän on useasti ilmaissut olevansa varsin kiinnostunut Bondista, mutta suhde ei ole edennyt flirttailua pidemmälle. Eri elokuvissa Bondin ja Moneypennyn suhdetta on kuvailtu erilaisiksi, esimerkiksi elokuvissa "Salainen agentti 007 ja tohtori No" sekä "Salainen agentti 007 Istanbulissa" Moneypenny flirttailee Bondille, mutta hänen asenteessaan ei ole mitään epätoivoista. "007 ja Kultasormessa" Moneypenny yrittää aktiivisesti saada Bondia kiinnostumaan suhteesta ja antaa kaihoisia kommentteja avioliitosta. Teema toistuu elokuvassa "Timantit ovat ikuisia", jossa Moneypenny kertoo haluavansa timantin vasempaan nimettömäänsä. "Elät vain kahdesti" -elokuvassa Bond suhtautuu ehkäpä vähän väheksyvästi naiseen, kun tämä keksii tunnussanaksi ”rakastan sinua” ja pyytää Jamesia sanomaan sen ääneen muistaakseen. Elokuvassa "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" heidän välillään on jo lämmintä tunnelmaa, sillä Bondin häissä Moneypenny pyyhkii silmäkulmaansa.

title: James Bondin musiikki

text: James Bondin musiikkiin kuuluvat jokaisessa James Bond -elokuvassa toistuva sarjan tunnuskappale ”James Bond Theme”, viiden Bond-elokuvan toimintakohtauksessa kuultava ”007” sekä jokaisen Bond-elokuvan yksilöllinen tunnuslaulu ja soundtrack.

title: Martin Campbell

text: Campbell ohjasi vuonna 1995 ensi-iltansa saaneen James Bond -elokuvan "007 ja kultainen silmä", joka on Pierce Brosnanin ensiesiintyminen Bondin roolissa. Marraskuussa 2006 ensi-iltansa saaneessa "Casino Royalessa" Campbell ohjasi taas uutta Bond-näyttelijää Daniel Craigia. Campbell on ohjannut myös Zorro-elokuvat "Zorron naamio" (1998) ja "Zorron legenda" (2005), joissa pääosia esittivät Antonio Banderas ja Catherine Zeta-Jones.

title: James Bond 007: Everything or Nothing

text: Pelissä pelaaja ohjaa Ian Flemingin luomaa agentti James Bondia. Bond on mallinnettu näyttelijä Pierce Brosnanin mukaan, joka on myös ääninäytellyt Bondia pelissä. "Everything or Nothing" on viimeinen Bond-seikkailu, jossa Brosnan on mukana näyttelemässä Bondia. Käsikirjoituksen on laatinut Bruce Feirstein, joka osallistui käsikirjoitukseen elokuvissa "007 ja kultainen silmä", "Huominen ei koskaan kuole" ja "Kun maailma ei riitä".

title: Q (James Bond)

text: Hahmo esiintyy Ian Flemingin James Bond -romaaneissa vain satunnaisesti, mutta on ollut mukana kaikissa elokuvissa lukuun ottamatta elokuvia "Elä ja anna toisten kuolla", "Casino Royale" ja "007 Quantum of Solace". Ensimmäisessä Bond-elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No" hahmosta käytetään romaanien tapaan nimeä majuri Boothroyd.

title: Kun maailma ei riitä

text: Elokuvan tunnussävelmän ”The World Is Not Enough” ovat säveltäneet David Arnold ja Don Black, ja sen esittää Garbage. Elokuvan nimi pohjautuu elokuvassa "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" olevaan Bondin sukupuuhun, jonka vaakunassa oleva latinankielinen teksti "Orbis non sufficit" on englanniksi ”World is not enough”. Se on James Bondin suvun motto. Ian Flemingin mukaan James Bondin esi-isä on sir Thomas Bond (1658–1685), jonka vaakuna ja suvun motto esitetään elokuvassa. Bond juo elokuvassa suomalaista Finlandia-vodkaa.

title: Sean Connery

text: Conneryn ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa Lilacs in the Spring (1954). Ensimmäinen merkittävämpi rooli oli elokuvassa Sotakirjeenvaihtajan rakkaus (1958), jossa Connery näytteli Lana Turnerin kanssa. Hän näytteli myös esimerkiksi elokuvassa Tarzanin suuri seikkailu, kunnes teki lopullisen läpimurtonsa James Bondin roolissa ensimmäisessä James Bond -elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962).[3]

title: Aseenpiippukohtaus

text: Aseenpiippukohtaus tehtiin uudelleen Daniel Craigin ensimmäiseen roolinsa James Bondina vuonna 2006 "Casino Royalessa". Toisin kuin edellisissä elokuvissa, kohtaus ei avaa elokuvaa, vaan se on osa juonta. Lähes suoritettuaan ensimmäisen tapponsa, Bond poimii aseensa lattialta, mutta hänen uhrinsa Fisher elpyy ja tarttuu oman aseeseensa. Kun Fisher ottaa aseensa ja on ampua Bondia selkään, kuvakulma siirtyy hetkessä aseen piippuun, jonka jälkeen Bond kääntyy ja ampuu vastustajansa.

title: 007: Agent Under Fire

text:
James Bond 007 in...Agent Under Fire on EA Redwood Shoresin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema James Bond -aiheinen
ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2001 PlayStation 2:lle sekä seuraavana vuonna Nintendo GameCubelle ja Xboxille. "007: Agent Under Fire" on neljäs James Bond -peli, joka ei perustu elokuvaan tai kirjaan; aikaisemmat ovat "", "James Bond 007" ja "007 Racing". Pelin tarina jatkuu jatko-osassa "", joka julkaistiin vuonna 2002.

title: James Bond

text: Ian Fleming myi vuonna 1960 tuottaja Harry Saltzmanille kaikkien olemassa olevien ja tulevien Bond-kirjojensa elokuvaoptiot, Casino Royalea lukuun ottamatta. Saltzman sopi yhteistyöstä tuottaja Albert R. Broccolin kanssa. Kaksikko perusti Bond-elokuvia varten tuotantoyhtiön nimeltä Eon ja teki kesäkuussa 1961 tuotantosopimuksen United Artistsin kanssa. Eon valitsi ensimmäiseksi Bond-elokuvaksi ensin Pallosalaman, mutta pian ensimmäiseksi elokuvaksi vaihdettiin Tohtori No. Flemingillä ei ollut sopimuksen mukaan sananvaltaa elokuvien käsikirjoituksiin, mutta hän osallistui niiden tekemiseen.[14]

title: Clifton James

text: James valmistui The Actors Studiosta. Hän näytteli sivuosia Manhattanilla kuvatussa elokuvassa "Alaston satama" (1954) ja yli sadassa televisio-ohjelmassa. Hänen roolinsa olivat pieniä, eikä hänen nimeään yleensä mainittu lopputeksteissä. Tämä muuttui, kun James näytteli louisianalaista seriffi J.W. Pepperiä vuoden 1973 James Bond -elokuvassa "Elä ja anna toisten kuolla". Hänen hahmonsa teki vielä paluun seuraavassa Bond-elokuvassa "007 ja kultainen ase". Jamesistä tuli 1970-luvulla etelävaltiolaisen punaniskaseriffin tunnetuin näyttelijä. Bond-elokuvien myötä James sai näkyviä rooleja muun muassa elokuvissa "Hopeanuoli" (1976), "Karhukopla vauhdissa jälleen" (1977) ja "Teräsmies II" (1980). James näytteli vakituisesti lyhytaikaisessa komediasarjassa "Lewis and Clark" vuonna 1981. Hän oli myös mukana elokuvassa "Turhuuksien rovio" (1990).

title: Felix Leiter

text:
Felix Leiter on kuvitteellinen CIA-agentti James Bond elokuva- ja kirjasarjoissa.
Leiter auttaa usein Bondia tämän tehtävissä. Hänet tunnetaan Bondin parhaana ystävänä. Ensimmäistä kertaa hänet nähtiin elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No", jossa häntä esitti Jack Lord. Elokuvassa "007 ja lupa tappaa" Leiter oli lähellä kuolemaa, mutta Bond pelasti tämän. Pierce Brosnanin James Bond -elokuvissa Felix Leiter ei esiinny ollenkaan, vaan häntä tuuraa CIA-agentti Jack Wade jota esittää Joe Don Baker.

title: James Bond (hahmo)

text: Fleming käytti Rolex-kelloa ja romaaneissa myös Bondilla on sellainen. Ensimmäiseen Bond-elokuvaan haluttiin samanmerkkinen kello kuin mikä kirjoissakin mainitaan. Rolex ei kuitenkaan suostunut antamaan elokuvantekoa varten ilmaiskappaletta, joten Bond käyttää elokuvassa Albert R. Broccolin kelloa, vaikka se onkin eri mallin Rolex kuin kirjoissa. Myöhemmin Bondin elokuvissa käyttämistä kelloista tuli tuotesijoittelun varhainen levittäjä. "Pallosalamassa" nähtiin useita Breitlingejä ja elokuvassa "007 rakastettuni" sekä seuraavissa viidessä elokuvassa Bond käytti Seikon kelloa.

title: James Pond

text: Ensimmäisessä pelissä, "James Pond – The Underwater Agent", ohjataan Pondia erilaisissa tehtävissä veden alla. Jaksojen nimet ovat väännöksiä James Bond -elokuvien nimistä. Viimeisessä jaksossa vastassa on vihollinen nimeltä Dr. Maybe. Peli on tasohyppelymäinen, mutta Pond on melkein koko ajan vedessä, joten varsinaista hyppimistä ei pelissä hirveästi ole (vedenpinnan yläpuolella Pond voi sätkiä ja hypellä).

title: James Bondin musiikki

text: James Bond -elokuvasarjan tunnuskappale ”James Bond Theme” kuullaan sarjan jokaisessa elokuvassa. Kappaleen säveltäjäksi on nimetty Monty Norman, joka kirjoitti sarjan ensimmäisen elokuvan "Salainen agentti 007 ja tohtori No" (1962) muunkin musiikin. Norman sävelsi tunnuskappaleen kitarariffin oman ”Bad Sign, Good Sign” -kappaleensa pohjalta, jonka hän oli tehnyt vuonna 1961 West End -musikaaliin, jota ei lopulta toteutettu. Elokuvasäveltäjä John Barry palkattiin sovittamaan Normanin musiikki elokuvaan. Hän laajensi myös tunnuskappaletta lisäten siihen bassokuvion, rytmin ja jatsahtavan keskiosan.

title: Spectre

text: Spectre (SPecial Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extortion) () on Ian Flemingin James Bond -kirjoissa ja niihin pohjautuvissa elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen terroristijärjestö, jota johtaa Ernst Stavro Blofeld. Spectre esiintyi ensimmäisen kerran kirjassa "Pallosalama" ja valkokankaalla ensimmäisessä James Bond -elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No". Järjestö on kuvitteellisissa James Bond -kertomuksissa agenttien itsepintaisin vastustaja ja antagonisti.

title: Timothy Daltonin kolmas James Bond -elokuva

text: Daily Expressin mukaan Wilson olisi halunnut "Taistelija"-elokuvan ohjaajan Ted Kotcheffin ohjaamaan Daltonin kolmannen Bond-elokuvan. Lehti mainitsi, että myös John Landis, joka oli ollut mukana käsikirjoittamassa elokuvaa "007 rakastettuni", voisi ohjata elokuvan. Variety kirjoitti, että tuotantoryhmä olisi ollut yhteydessä ohjaaja-käsikirjoittaja John Byrumiin, jolle oltaisiin suunniteltu vetovastuuta elokuvasta, sekä "Indiana Jones ja tuomion temppeli" -elokuvan käsikirjoittajiin Willard Huyckiin ja Gloria Katziin, jotka olisivat saaneet tehtäväkseen kirjoittaa alkuperäisen käsikirjoitusluonnoksen uudelleen. Kuvauksia suunniteltiin aloitettavaksi vuoden 1991 alussa Hongkongissa ja ensi-iltaa saman vuoden loppuun mennessä.

title: James Bond

text: James Bond -elokuva nähtiin televisiossa ensimmäisen kerran syyskuussa 1972, kun yhdysvaltalainen ABC esitti Kultasormen sunnuntai-illan elokuvana. Elokuvasta esitettiin voimakkaasti sensuroitu versio. Vuonna 1974 ABC esitti elokuvan 007 Istanbulissa, minkä jälkeen Bond-elokuvista tuli Yhdysvalloissa toistuvaa televisioviihdettä. Britanniassa Bond nähtiin televisiossa ensimmäisen kerran lokakuussa 1975, jolloin ITV esitti elokuvan Tohtori No. Tammikuussa 1980 esitetty Elä ja anna toisten kuolla sai 23,5 miljoonaa katsojaa, ja se on edelleen Britannian televisiohistorian katsotuin elokuva.[32]

title: Kadonneen aarteen metsästäjät

text: Elokuvaohjaaja Steven Spielberg oli jo kauan ennen vuonna 1981 julkaistua ensimmäistä Indiana Jones -elokuvaa halunnut tehdä seikkailuelokuvan, jossa hahmot kiertäisivät maailmaa ja kävisivät eri paikoissa. Hän olisi halunnut ohjata James Bond -elokuvan, mutta tuotantoyhtiö torjui tarjouksen koska piti Bond-elokuvien tekemistä brittien etuoikeutena.

title: James Bond Theme

text: James Bond Theme on James Bond -elokuvien kuuluisa aloituskappale, joka on ollut jokaisessa EON Productionsin Bond-elokuvassa vuoden 1962 elokuvasta "Salainen agentti 007 ja tohtori No" alkaen. Teosta on käytetty Bond-elokuvien fanfaarina melkein sarjan jokaisessa elokuvassa.

title: James Bond

text: James Bond -elokuvissa on omaleimainen musiikki. Jokaisella sarjan elokuvalla on oma tunnuskappaleensa, jotka ovat usein nousseet hiteiksi. Koko elokuvasarjan tunnusmusiikin ”James Bond Theme” sävelsi Monty Norman. Tunnuksen orkesterisovituksen teki John Barry, joka on säveltänyt musiikin kaikkiaan yhteentoista Bond-elokuvaan.[22]

title: 007 rakastettuni

text: Harry Saltzman joutui talousongelmien vuoksi luopumaan James Bond -elokuvien tuottamisoikeuksista. Ohjaajaksi suunniteltiin ensin Guy Hamiltonia, joka oli aikaisemmin ohjannut useita James Bond -elokuvia, muun muassa elokuvan "007 ja Kultasormi". Hamilton ei kuitenkaan ollut käytettävissä, sillä hänen tavoitteenaan oli ohjata Warner Bros. -studion elokuva "Teräsmies". Toive ei kuitenkaan toteutunut. "007"-elokuvan ohjaajaksi valittiin Lewis Gilbert.

title: James Bond

text: Ilmestyessään James Bond -kirjat uudistivat vakoilugenreä tuomalla siihen autenttisuutta, seksiä ja väkivaltaa. Ensimmäisinä vuosikymmeninään tarinat sijoittuivat keskelle kylmää sotaa, mutta vuodesta 2006 alkaen elokuvien Bond on nähty kylmän sodan jälkeisenä sankarina.

title: Rautahammas (James Bond)

text: Rautahammas esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa "007 rakastettuni", jossa hän toimi Karl Strombergin kätyrinä. Hän kohtasi Bondin kolmesti elokuvan aikana ja jälkimmäisellä kerralla Bond pudotti hänet haialtaaseen, mutta Jaws selvisi puremalla tiikerihain kuoliaaksi. Rautahampaan toinen esiintyminen oli elokuvassa "Kuuraketti", jossa hän esiintyi ensin elokuvan introssa ja myöhemmin Hugo Draxin kätyrinä. Jaws kuitenkin kääntyi Draxia vastaan, sillä tämä olisi tappanut Rautahampaan sekä hänen aiemmin tapaaman tyttöystävänsä Dollyn. Jaws liittoutui Bondin kanssa auttaen häntä pakenemaan avaruusasemalta. Jaws sanoo elokuvan aikana vain yhden repliikin, joka on ”Well, here's to us”.

title: 007 ja lupa tappaa

text: 007 ja lupa tappaa () on John Glenin ohjaama "James Bond" -elokuva vuodelta 1989. Elokuvassa James Bondia esittää toista ja viimeistä kertaa Timothy Dalton. Elokuva on ensimmäinen James Bond -elokuva, joka ei perustu edes muodollisesti Ian Flemingin teksteihin. James Bond -elokuvista se oli järjestykseltään 16. Elokuvalle oli ehdotettu nimeksi "007 – License Revoked", mutta idea ei kantanut, sillä yhdysvaltalaiset eivät välttämättä olisi ymmärtäneet, mitä ”revoked” tarkoittaa.

title: James Bond -ensyklopedia

text: James Bond -ensyklopedia ("James Bond Encyclopedia") on John Cork ja Collin Stutzin kirjoittama kirja. Se on James Bondia käsittelevä tietosanakirjamainen hakuteos, joka on jaettu osiin aihepiireittäin. Kirja on tehty yhteistyössä Bond-elokuvien tuotantoyhtiön EON Productionsin kanssa ja se käsittelee vain EONin elokuvia. Alkuteoksessa ja suomennoksessa on kummassakin 320 sivua.

text: Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa () on Peter R. Huntin ohjaama "James Bond" -elokuva vuodelta 1969. Bond-sarjan kuudennessa osassa James Bondia esittää Sean Conneryn sijaan australialainen George Lazenby. Kuitenkin jo seuraavassa elokuvassa "Timantit ovat ikuisia" Connery palasi takaisin Bondin rooliin. Timothy Daltonin piti korvata Sean Connery James Bondina, mutta tämä kieltäytyi nuoreen ikäänsä (23 vuotta) vedoten ja teki Bond-debyyttinsä vasta 18 vuotta myöhemmin.

title: M (James Bond)

text: Virallisissa James Bond -elokuvissa M:ää esitti ensin Bernard Lee 11 ensimmäisessä Bond-elokuvassa. Leen kuoltua vuonna 1981 roolin peri Rob Brown. Elokuvasta "007 ja kultainen silmä" lähtien M:ää esitti Judi Dench ja elokuvan "007 Skyfall" lopussa uutena M:nä nähdään Ralph Fiennes. Epävirallisessa "Älä kieltäydy kahdesti" -elokuvassa M:n roolissa nähtiin Edward Fox.


query: Milloin Fidel Castro syntyi?

title: Fidel Castro

text: Fidel Alejandro Castro Ruz ( ääntäminen) (13. elokuuta 1926 Birán, Kuuba – 25. marraskuuta 2016[1] Havanna, Kuuba) oli Kuuban pitkäaikainen presidentti ja Kuuban kommunistisen puolueen pääsihteeri, joka johti Kuubaa vuosina 1959–2008. Castro oli maan pääministeri vuodesta 1959 vuoteen 1976, jolloin hänestä tuli valtioneuvoston puheenjohtaja eli presidentti. Castro nimitettiin kommunistisen puolueen ensimmäiseksi sihteeriksi vuonna 1965, minkä jälkeen maa muutettiin yksipuoluevaltioksi. Hän oli yksi maailman pisimpään yhtäjaksoisesti vallassa olleita valtiojohtajia. Presidenttinä hän oli myös asevoimien ylipäällikkö.

title: Fidel Castro

text: Vuonna 2006 Fidel Castron omaisuudeksi arvioitiin 700 miljoonaa euroa. [29] Castro on haalinut rikkauksia myös lähipiirilleen ja järjestänyt Kuuban talouden täysin komentoonsa. [30]

title: Alina Fernández

text: Alina Fernández Revuelta (s. 19. maaliskuuta 1956, Havanna, Kuuba) on kuubalaissyntyinen radiojuontaja ja luennoitsija. Hän syntyi Havannassa 1956 Fidel Castron ja Natalia Revueltan aviottomasta suhteesta. Fernándezista tuli Kuubassa äänekäs Castron arvostelija. Hän yritti loikata Kuubasta useita kertoja, mutta onnistui vasta vuonna 1993. Saatuaan turvapaikan Yhdysvalloista hän alkoi luennoida Kuubasta ja kirjoitti kokemuksistaan kirjan "Alina. Memorias de la hija rebelde de Fidel Castro".

title: Scarface – arpinaama

text: Scarface oli alun perin tarkoitus kuvata Floridassa, mutta se sai paljon kritiikkiä kuubalaiselta yhteisöltä, joka vastusti useita elokuvan näkökulmia. He muun muassa vastustivat kuubalaisten kuvaamista huumekauppiaiksi ja vaativat käsikirjoituksen muuttamista Fidel Castroa vastustavaksi, esimerkiksi muuttamalla Tony Montana Fidel Castron vakoojaksi. Pitkien neuvotteluiden päätteeksi tuottajat kieltäytyivät vaatimuksista sanoen elokuvan keskittyvän kokaiiniin eikä Castron politiikkaan. Varmistaakseen kuvausryhmän turvallisuuden ja välttääkseen mahdollisia ongelmia, kuvaukset siirrettiin Los Angelesiin.

title: Fidel Castro

text: Neuvostoliitossa Kuuban vallanvaihdos ei aluksi herättänyt juuri lainkaan huomiota, koska Moskovan näkemyksen mukaan Latinalaisessa Amerikassa tapahtui tämän tästä vallankaappauksia, joissa oikeistolainen diktaattori vaihtui toiseen. Neuvostoliitolla ei ollut Kuubassa edes edustustoa. Moskovassa suhtauduttiin Fidel Castroon jopa hieman epäillen, koska tämän isä oli varakas maanomistaja, jonka palveluksessa oli liki 500 työntekijää. Yhdysvaltain päätös lopettaa sokerin ostot Kuubasta sai Fidel Castron kääntymään sosialististen maiden puoleen ja hän lähetti veljensä Raúlin hakemaan apua Moskovasta. [18] Neuvostoliiton varapääministeri Anastas Mikojan saapui Kuubaan 6. helmikuuta 1960, ja Castro solmi kauppasopimuksen Neuvostoliiton kanssa. Mikojan vakuuttui Kuuban kehittymisestä "oikeaan" suuntaan: "Ensimmäinen valtio, joka omaksuu sosialismin ilman puna-armeijan apua!" [19] Neuvostoliitto sitoutui ostamaan Kuuban päävientituotetta, sokeria ja toimitti koneita, lannoitteita ja öljyä. Castro halusi Kuuban olevan taloudellisesti riippumaton Yhdysvalloista. Yhdysvaltain presidentti Eisenhower määräsi 17. maaliskuuta propagandakampanjan Castron syrjäyttämiseksi.[17]

title: Huber Matos

text: 20. lokakuuta 1959 Matos lähetti Castrolle toisen kirjeen, jossa tarjoutui eroamaan virastaan ja syytti Fideliä "vallankumouksen hautaamisesta". Kaksi päivää myöhemmin Castro lähetti Camilo Cienfuegosin Camagüeyhin pidättämään Matosin. Seuranneen tapaamisen aikana Cienfuegosin ja Matosin välillä, jotka olivat hyviä tuttuja jo vallankumoussodan ajoilta, Matos varoitti nuorta kumppaniaan siitä, että Castro on saattanut lähettää tämän Matosin luokse siinä toivossa, että Matosille uskolliset joukot saattaisivat tappaa Cienfuegosin. Nuoresta vallankumoussankarista oli tullut Havannan valtauksen jälkeen erittäin suosittu, ja Matosin järkeilyn mukaan olisi Castrolle eduksi eliminoida mahdollinen vallanhaastaja. Fidel Castro lensi itsekin Camagüeyhin, jossa pitämässään puheessa syytti Matosia "maanpetoksen suunnittelusta". Matos ja useita hänelle uskollisia upseereita vietiin Havannan La Cabañan vankilaan odottamaan oikeudenkäyntiä.

title: Fidel Castro

text: 15. huhtikuuta Kuuban neljää lentokenttää pommitettiin A-26 Invader -koneilla.[17] Yhdysvaltain uusi presidentti Kennedy peruutti viime hetkellä jatkopommitukset, jotka olisivat luultavasti tuhonneet koko Kuuban ilmavoimat. Kaksi päivää myöhemmin 17. huhtikuuta noin 1400 yhdysvaltalaisten kouluttamaa kuubalaista pakolaista teki epäonnistuneen maihinnousun Sikojenlahdella. Hyökkäys oli CIA:n rahoittama ja harjoittama sotilaallinen yritys kaataa Fidel Castron hallitus, mutta epäonnistunut hyökkäys vain lujitti Castron asemaa Kuubassa. Epäonnistuminen oli vakava arvovaltatappio vain muutaman kuukauden presidenttinä toimineelle Kennedylle. 19. huhtikuuta Castro julisti vallankumouksen olleen sosialistinen.[17]

title: Fidel Castro

text: Fidel Castro oli naimisissa kaksi kertaa. Hän nai filosofian opiskelija Mirta Díaz-Balartin 12. lokakuuta 1948, mutta avioliitto päättyi eroon 1955. Heillä oli yksi poika, Fidel "Fidelito" Castro Díaz-Balart. Rikkaasta perheestä olevan vaimonsa mukana Castro pääsi tutustumaan Kuuban eliitin elämäntyyliin. Mirta ja Fidelito lähtivät Kuubasta vuonna 1954, kun Mirta erosi Castrosta. Fidelito opiskeli 1970-luvulla ydinfysiikkaa Neuvostoliitossa ja meni naimisiin venäläisen naisen kanssa. Hän palasi myöhemmin takaisin Kuubaan, jossa johti maan ydinenergiakomissiota 1980–1992. Fidelito teki itsemurhan vuoden 2018 helmikuussa Kuubassa.[8] Mirta muutti Espanjaan ja nai Castron vihamiehen Emilio Núñez Blancon. Hän palasi Kuubaan heinäkuussa 2006 tapaamaan sairastunutta Castroa, samaan aikaan kun hänen oma aviomiehensä kuoli.[9]

title: Raúl Castro

text: Raúl Castro hoiti maan presidentinvirkaa 31. heinäkuuta 2006 lähtien Fidel Castron luovutettua suolistoleikkaukseen joutuessaan tilapäisesti veljelleen presidentin, ylipäällikön sekä pääsihteerin tehtävät. Kuuban kansalliskokous valitsi Raúl Castron presidentiksi 24. helmikuuta 2008.

title: Camilo Cienfuegos

text: Camilo Cienfuegos Gorriarán (6. helmikuuta 1932 – 28. lokakuuta 1959) oli kuubalainen vallankumouksellinen, joka syntyi Calabazar de Saguassa. Hän osallistui aktiivisesti maanalaiseen toimintaan Kuuban presidenttiä Fulgencio Batistaa vastaan ja hänellä oli merkittävä rooli Kuuban vallankumouksessa. Hän oli tärkeimpiä ja suosituimpia vallankumousjohtajia Fidel Castron, Raúl Castron ja Che Guevaran rinnalla.

title: Fidel Castro

text: 31. heinäkuuta 2006 Fidel Castro luovutti presidentin velvollisuutensa väliaikaisesti veljelleen Raúl Castrolle jouduttuaan leikkaukseen. Lokakuussa 2007 hän varoitti, että hän ei ehkä enää palaa toimeensa, sillä hänellä "on velvollisuus luovuttaa valta nuoremmille" [2]. 19. helmikuuta 2008 Castro ilmoitti kirjeessään virallisesti luopuvansa presidenttiydestä ja armeijan ylipäällikkyydestä.[3][4][5] Hänen seuraajakseen Kuuban kansalliskokous valitsi Raúl Castron 24.2.2008. Eronsa jälkeen Fidel Castro oli enimmäkseen poissa julkisuudesta eikä hän osallistunut esimerkiksi Kuuban sosialistisen vallankumouksen 50-vuotisjuhlallisuuksiin tammikuussa 2009.

title: Kuuban vallankumous

text: Kuuban vallankumous () kukisti Kuubaa hallinneen diktaattori Fulgencio Batistan hallinnon ja nostatti valtaan heinäkuun 26. päivän liikkeen johtaja Fidel Castron. Vallankumousta seurasi Kuuban lähentyminen Neuvostoliiton kanssa ja maan välien katkeaminen Yhdysvaltojen kanssa. Fidel Castro hallitsi Kuubaa aina vuoteen 2008 saakka.

title: Kuuban vallankumous

text: Joulukuussa 1956 Fidel Castro, Raúl Castro ja Che Guevara nousivat 79 muun aktivistin kanssa Meksikossa Granma-nimiselle alukselle, joka kuljetti heidät Kuubaan Orienten maakuntaan. Maissa Echeverrían joukot pyrkivät häiritsemään armeijan toimintaa, mutta armeija sai silti vihiä maihinnoususta. Armeijan ja aktivistien välillä käytiin yhteenotto, josta pakoon pääsivät paikallisten avulla vain Fidel, Raúl ja Che yhdeksän muun kanssa. Selvinneet pakenivat Sierra Maestran vuorille hallituksen uutisoidessa samaan aikaan kaikkien kapinallisten saaneen surmansa. Helmikuussa 1957 New York Times-lehden toimittaja kirjoitti Castron joukoista artikkelin, jonka julkaisun jälkeen Castron joukkoihin saapui uusia jäseniä. Kapinaliike oli erityisen suosittu Orientessa, jossa pientalonpoikien ja maatyöläisten asema oli keskimääräistä heikompi. Kapinoitsijoihin liittyi myös monia naisia.[5]

title: Fidel Castro

text: 31. heinäkuuta 2006 Fidel Castro luovutti hallintovastuun tilapäisesti veljelleen Raúl Castrolle jouduttuaan suolistoleikkaukseen.[34] Suolistoleikkauksen jälkeen Castro vakuutti olevansa kunnossa, mutta toipuminen vie aikaa.

title: Ignacio Ramonet

text: Vuonna 2006 Ramonet julkaisi kirjan "Fidel Castro: Biografía a dos Voces". Tämä kirja on julkaistu Ramonet’n ja Fidel Castron välillä käytyjen keskustelujen pohjalta.

title: Fidel Castro

text: Neuvostoliiton pääministeri Aleksei Kosygin ehdotti Suomen presidentille Urho Kekkoselle syyskuussa 1978, että Suomen olisi syytä kutsua Fidel Castro vierailulle. Kekkonen ei kuitenkaan innostunut asiasta eikä Kosyginin ehdotus koskaan edennyt Suomen ulkoministeriöön.[27] Kuuban pääkaupungissa Havannassa pidettiin syyskuussa 1981 Parlamenttienvälisen liiton (IPU) kokous, jonka yhteydessä Pohjoismaiden valtuuskunnat järjestivät kokouksen kunniavieraana olleelle Castrolle vastaanoton Ruotsin Havannan-suurlähetystössä. Tällöin Suomen valtuuskuntaa johtanut eduskunnan puhemies Johannes Virolainen innostui kutsumaan Castron vierailulle Suomeen, mikä aiheutti närkästystä muiden pohjoismaiden valtuuskuntien jäsenissä.[28] Loppujen lopuksi Fidel Castron vierailu Suomessa ei koskaan toteutunut. Ulkoministeriön virkamiehenä työskennelleen professori Juhani Suomen mukaan syynä oli se, että Kuuba ei ollut Suomelle sen enempää poliittisesti kuin kaupallisestikaan mitenkään tärkeä kumppani ja että Castron vierailu Suomessa olisi edellyttänyt myöhemmässä vaiheessa Suomen presidentin vastavierailua Kuubassa.[27]

title: Fidel Castro

text: Castro ei mennyt uudelleen naimisiin, mutta eli Dalia Soto del Vallen kanssa. Heille syntyivät pojat Ángel, Antonio, Alejandro, Alexis ja Alex. Fidel Castrolla on yksi tytär Alina Fernández Revuelta, joka asuu Espanjassa. Castron muut lapset Fidelitoa lukuun ottamatta eivät ole olleet julkisuudessa.[10]

title: Juanita Castro

text:
Juanita Castro otti osaa Kuuban vallankumoukseen ostamalla aseita 26. heinäkuuta -liikkeelle, joka vastusti Fulgencio Batistan hallintoa. Juanita Castro liittyi Kuuban vallankumouksen jälkeen kommunistisen puolueen jäseneksi. Juanita Castro työskenteli Kuubassa CIA:n laskuun. Hän välitti viestejä ja oli yhteyshenkilönä vuosina 1961–1964. Hän kertoi muun muassa uusien neuvostojoukkojen tulosta ennen ohjuskriisiä. Vuonna 1964 hän matkusti Raúl Castron auttamana Méxicoon sisarensa Enma Castron luokse ja loikkasi sieltä Yhdysvaltoihin. Hän piti Miamissa apteekkia 30 vuotta. Juanita Castro on tavannut veljensä viimeksi 1964, ja erityisen huonoissa väleissä hän on oli kovan linjan veljensä Fidelin kanssa.
Vuonna 1998 Juanita haastoi Fidel Castron aviottoman tyttären Alina Fernándezin oikeuteen Espanjassa, jossa tämä asui. Kyse oli Fernándezin elämäkerrasta "Alina. Memorias de la hija rebelde de Fidel Castro". Espanjalainen oikeus vaati Fernándezia ja tämän kustantajaa Plaza & Janesia maksamaan 45 000 dollaria Juanita Castrolle, jonka roolia Kuubassa kirjassa kuvataan loukkaavasti. Teoksen englanninkielisestä versiosta "Castro's Daughter: An Exile's Memoir of Cuba" on poistettu loukkaavat kohdat.

title: Fidel Castro

text: Fidel Castroa ei kastettu ennen kuin vasta hänen ollessaan kahdeksanvuotias, mikä johti muiden lasten pilkkaan. Hänen isänsä erosi ensimmäisestä vaimostaan Fidelin ollessa 17-vuotias ja nai Fidelin äidin. Isän tunnustettua lapsensa Fidel sai sukunimen Castro ja otti samalla keskimmäisen nimen Alejandro luettuaan Aleksanteri Suuresta.

title: Fidel Castro

text: Castro syntyi maanviljelijäperheeseen sokeriplantaasilla Biránissa lähellä Mayaría vanhassa Orienten maakunnassa. Hänen isänsä Ángel Castro y Argiz oli espanjalainen emigrantti, joka kohosi kovalla työllä suhteellisen menestyvään asemaan. Hänen äitinsä Lina Ruz González oli kotiapulainen ja hänen isänsä oli tuolloin naimisissa Maria Luisa Argotan kanssa.

title: Fidel Castro

text: Fidel Castro pysyi johdonmukaisesti sosialismin tiellä, mutta ennen kaikkea hänen ulkopoliittista ideologiaansa leimasi anti-imperialismi. Hän tuki monia oikeamieliseksi katsomiaan vapaustaistelijoita erityisesti latinalaisessa Amerikassa ja Afrikassa, jotka yleisemmin taistelivat Yhdysvaltojen tukemaa osapuolta vastaan. Hän osoitti sympatioitaan myös muun muassa USA:n mustien ihmisoikeusliikkeitä kohtaan. Toisaalta Castro oli yhteyksissä myös sitoutumattomiin maihin solmimalla suhteita Intiaan, Kanadaan ja Jugoslaviaan.

title: Kuuba

text: Kuuban johtajana vuosina 1959–2008 toimi Fidel Castro. Hän luovutti vuodesta 1976 hallussaan olleet presidentin tehtävät väliaikaisesti veljelleen Raúl Castrolle kesällä 2006 jouduttuaan sairaalahoitoon. Talvella 2008 Fidel Castro luopui julkisista viroistaan, ja seuraajaksi presidenttinä valittiin veli Raúl.[56] Fidel Castron luovuttua vallasta helmikuussa 2008 Kuuban kansantaloutta on hieman avattu. Kuubalaisilla on oikeus hankkia aiemmin säädeltyä viihde-elektroniikkaa ja tietokoneita sekä matkustusrajoituksia on höllennetty.[14] Vuonna 2009 Kuuba hyväksyttiin jälleen Amerikan valtioiden järjestön jäseneksi.

title: Huber Matos

text: Kesäkuussa 1959 Fidel Castron (silloin Kuuban pääministeri) ja presidentti Manuel Urrutian välille syntyi erimielisyyksiä, jotka johtivat molempien irtisanoutumiseen virastaan. Vähän myöhemmin Castro kuitenkin otti virkansa uudelleen vastaan ja nimitti uudeksi presidentiksi Osvaldo Dorticósin. Tämä ja aiemmat huolestuttavat nimitykset ja tapahtumat saivat Huber Matosin jättämään kirjallisen eroanomuksensa Castrolle. Kesäkuun 26. päivänä hän ja Castro tapasivat Havannan Hilton-hotellissa (nykyään "Habana Libre"), jota Fidel käytti asuinpaikkanaan, ja josta käsin Kuubaa käytännössä johdettiin. Vallankumousjohtaja oli sangen hyvällä päällä, koska yli miljoona ihmistä ja tuhansittain talonpoikia oli kokoontunut pääkaupunkiin juhlimaan uuden maalain läpimenoa.

title: Huber Matos

text: Huber Matos tutustui Fidel Castroon yhteisen tuttavan, Celia Sanchezin, kautta. Aluksi hän toimi Heinäkuun 26. päivän liikkeen yhdysmiehenä "llanolla" (kaupunkiin soluttautuneena, jonka vastaparina oli "sierra" - vuoristossa toimiva haara). Paljastuttuaan hän vältti pidätyksen pakenemalla maasta. Hän liittyi vallankumousarmeijaan 1958 toimittamalla lentokonelastillisen aseita Sierra Maestran vuoristoon, jonne hän lensi pakopaikastaan Costa Ricasta. Hän taisteli Kuuban sisällissodassa vallankumouksellisten puolella Fidel Castron rinnalla nousten "comandanteksi" (majuriksi) ja sai ansioistaan Kuuban vallankumouksen sankarin arvon, mutta hänen suhtautumisensa Castroon muuttui tämän saatua vallan käsiinsä tammikuussa 1959.

title: Fidel Castro

text: Ikääntyvän Fidel Castron terveydentila oli spekulaation kohteena. Vuonna 2005 CIA väitti Castron sairastavan Parkinsonin tautia ja myöhemmin syöpää.

title: Fidel Castro

text: Castro järjesti tukijoineen, mukaan lukien veljensä Raúl, 26. heinäkuuta 1953 sotilaallisen iskun Moncadan kasarmialueelle, Batistan suurimpaan Santiago de Cuban ulkopuolella sijainneeseen varuskuntaan. Myös Céspedesin varuskuntaan Bayamossa hyökättiin hämäyksenä. Isku epäonnistui, ja 60 kapinallista 135:stä sai surmansa. Castro ja ryhmän muut selviytyneet jäsenet pakenivat Sierra Maestran vuoristoon. 1. elokuuta 1953 Castro ja hänen veljensä saatiin kiinni. Heitä ei ohjeiden mukaan teloitettu kiinni saataessa. Fidel Castron äiti, joka rukoili samaa afrikkalaisperäistä jumalaa kuin Batista, pyysi, ettei hänen poikiaan teloitettaisi ja lupasi rukoilla Batistan puolesta. Batista heltyi ja suostui, että Fidel ja Raúl Castroa ei teloitettaisi. Hän teki saman virheen myöhemminkin, jonka takia moni hänen sotilaistaan menetti henkensä.

title: Kuuban historia

text: Ainekset Kuuban vallankumoukseen olivat valmiit. Havannan miljonäärit olivat Keski- ja Etelä-Amerikan rikkaimpia valtaosan Kuuban kansasta ollessa köyhiä ja lukutaidottomia. Ensimmäinen aseellinen yritys tehtiin 26. heinäkuuta 1953, josta päivämäärästä tuli myöhemmin vallankumousliikkeen nimi. Armeijan tukikohtaan Santiago de Cubassa hyökkäsi 119 kapinallista. Heistä 55 jäi kiinni ja teloitettiin. Fidel Castro pääsi pakenemaan, mutta antautui vapaaehtoisesti saatuaan takuut pääsystä oikeusistuimen eteen. Vangitsija, luutnantti Sarria, passitti Castron pikateloituksen sijasta vankilaan ja sai itse maksaa teosta vankeudella. Castro vapautti hänet päästyään valtaan. Castron suvulla oli suhteita Batistan hallintoon, mitä kautta Fidel sai pelastettua nahkansa.

title: Granma (lehti)

text: Lehdessä julkaistaan tärkeimmät viralliset uutiset ja tiedotukset. Lisäksi se julkaisee mielipiteitä ja maaliskuusta 2007 lähtien heinäkuussa 2006 sairastuneen ja poissa julkisuudesta olleen Fidel Castron "Reflexiones del Compañero Fidel" (aiemmin "Reflexiones del Presidente Fidel Castro") -kolumnia.

title: Fidel Castro

text: Zoé Valdés: Fidelfiktio ("La ficción Fidel"). ISBN 9789525974027. Ivan Rotta & Co. 2012 Serge Raffy: Fidel

title: Fidel Castro

text: Castro haudattiin 4. joulukuuta 2016. Kuuba on kieltänyt muistopatsaat, paikkojen ja katujen nimeämisen ja muut huomionosoitukset Castron mukaan tämän omasta toivomuksesta.[37]


query: Mikä on Ruhnun lähin asuttu alue mantereella?

title: Ruhnu

text: Lähin asuttu alue mantereella on Latvian Kuurinmaalla sijaitseva Kolka, joka on 37 kilometrin päässä Ruhnusta. Ennen vuotta 1944 saarta asuttivat satoja vuosia vironruotsalaiset, joiden elinkeinona oli ollut maanviljelys, kalastus ja hylkeenpyynti. Toisen maailmansodan aikana vironruotsalainen väestö evakuoitiin Ruotsiin. Sen jälkeinen asutus on peräisin neuvostoajalta. Nykyään Ruhnun kunnassa on vain yksi kylä, Ruhnun kylä, joka sijaitsee saaren keskiosassa.

title: Ruhnun lentokenttä

text: Ruhnun lentokenttä () sijaitsee Ruhnun saarella, Virossa. Kenttä sijaitsee saaren eteläosassa. Sen ICAO-koodi on EERU; IATA-koodia sillä ei ole. Lentokenttää ylläpitää valtiollinen AS Tallinna Lennujaam.

title: Hala’ibin kolmio

text: Alueen suurin kaupunki on Abu Ramad, joka sijaitsee 30 kilometriä Hala'ibistä luoteeseen Punaisenmeren rannalla. Siellä on myös niiden linja-autojen päätepysäkki, jotka liikennöivät alueelle Kairosta ja muista Egyptin kaupungeista kuten Assuanista, Marsa Alamista ja Qenasta. Sen ja Hala'ibin kaupunkien lisäksi alueen ainoa asuttu paikka on pieni Hadarban kylä Hala'ibin kaakkoispuolella.[20] Juuri ja juuri kiistellyn alueen pohjoispuolella Egyptin puolella on Alshalateenin kaupunki. Lähin alueen ulkopuolella Sudanin puolella sijaitseva kaupunki on Osief (Marsa Osief), joka sijaitsee 26 kilometriä vuoden 1899 sopimuksen mukaiselta poliittiselta rajalta eli 22. leveyspiiriltä etelään.

title: Kaakkoinen suurpiiri

text: Suurpiiriin kuuluvat seuraavat peruspiirit, kaupunginosat ja niiden osa-alueet:Suurpiirin tiheimmin asuttu alue on Herttoniemen metroaseman eteläpuolella sijaitseva Herttoniemenranta, jota on 1990-luvulta lähtien rakennettu asuntoalueeksi entisen satama-alueen paikalle. Pääasiassa kerrostaloalueita ovat myös manterella sijaitsevat Länsi-Herttoniemi ja Roihuvuori.

title: Ruhnun kunta

text:
Ruhnu muodostaa yhdessä Muhun ja Saarenmaan kuntien kanssa Saarenmaan maakunnan.
Ruhnun kunnassa on yksi kylä, Ruhnu.

title: Repola–Tervajoki

text: Repola (virallisesti Repola–Tervajoki, erotukseksi Repola–Lyykylän kylästä Viipurin maalaiskunnan pohjoisosassa) oli kylä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Repolan kylä sijaitsi Viipurinlahden länsirannalla. Kylä muodosti muusta Viipurin maalaiskunnasta erillisen alueen, josta sen erotti mantereen puolella kapea Vahvialan kuntaan kuulunut vyöhyke ja merellä Viipurin kaupunkiin kuulunut Uuraan ulkosatama-alue. Vahvialan ja Viipurin lisäksi kylä rajoittui lännessä Säkkijärven kuntaan. Kylään kuului myös muutamia saaria Viipurinlahdesta, joista suurin on Pukkisaari. Repolan naapurikyliä olivat Tervajoki Vahvialan puolella ja Nisalahti ja Iivanala Säkkijärven puolella. Nykyisin Repolan alueella ei ole asutusta.

title: Ruhnun kunta

text: Ruhnu oli pitkään ilman virallista vaakunaa tai lippua. Ruhnu sai oman lipun ja vaakunan vuonna 2015.

title: Ruhnu

text: Ruhnussa on kaksi kirkkoa, Ruhnun vanha kirkko, joka on peräisin 1600-luvulta, on tehty puusta yksilaivaiseksi ja edustaa barokkityyliä ja Ruhnun uusi kirkko, joka on seiniensä alaosista kivinen ja yläosistaan puuta. Ruhnun barokkipuukirkossa penkit ovat kaiverretut kansallisin vertauskuvin. Ruhnussa on museo, Ruhnun museo, jossa on paljon kansatieteellisiä esineitä.

title: Luotsisaari

text: Saareen ei ole maayhteyttä, mutta silti siellä on vakituista asutusta ja maanviljelyä. Lähin yhteys mantereeseen on venereitti kapean Karviaistensalmen yli. Saaressa on kaksi metsäistä ja kallioista mäkeä, joiden väliin ja pohjoispuolelle viljelymaat on tehty. Saaren rannat ovat kaislikoistuneet Halikonlahden rehevöitymisen seurauksena.

title: Ruhnun majakka

text: Ruhnun majakka () pystytettiin vuonna 1877 Ruhnun saaren korkeimpaan kohtaan. Väitetään, että ruosteenpunaisen majakan olisi suunnitellut insinööri Gustave Eiffel. Todisteita asiasta kuitenkaan ei ole.

title: Ruhnu

text: Ei ole varmaa tietoa siitä milloin saaren vironruotsalainen asutus on syntynyt. 1350-luvulta peräisin olevassa Gutasaagassa mainitaan osan gotlantilaisista lähteneen Dagaithi nimiselle saarelle. Saaren on oletettu tarkoittaneen Hiidenmaata, mutta kyse voi olla myös Ruhnusta. Ensimmäisen kerran Ruhnu ja sen ruotsalainen asutus mainitaan historiallisessa lähteessä vuodelta 1341 olevassa kirjeessä, joka oli osoitettu Kuurinmaan piispalta saaren asukkaille. Siinä saarelaisille taattiin oikeus elää ruotsalaisten lakien mukaan. Vuonna 1558 saari yhdistettiin Kuurinmaan herttuakuntaan.[2]

title: Vuoden 2017 Atlantin hurrikaanikausi

text: Jo lokakuussa voitiin todeta, että kausi oli harvinaisen aktiivinen ja tuhoisa. Hurrikaaneja oli monia, ne olivat voimakkaita ja ne osuivat asutuille alueille. Tähän vaikuttivat meriveden lämpötila, Atlantin korkeapaineen sijainti tavallista pohjoisempana, virtaukset, jotka ohjasivat myrskyt mantereelle, ja Afrikan sateinen vuosi, jonka takia hurrikaanien syntyseudun ilmassa oli vähemmän tiivistymisytimiksi sopivia pölyhiukkasia.

title: Ruhnun kunta

text: Ruhnu sijaitsee Riianlahden keskiosassa. Saarelta on matkaa Saarenmaalle runsaat 50 kilometriä ja Latvian Kuurinmaalle Kolkaan vajaat 40 kilometriä.

title: Vironruotsalaiset

text: Vironruotsalaisten tyypilliset asumukset poikkesivat virolaisten vastaavista. Ruotsalaisilla yleensä kolme huonetta käsittänyt asuinrakennus ja riihi olivat erillisiä, kun taas virolaisilla ne sijaitsivat useimmiten samassa rakennuksessa. Virolaistyylinen riihiasumus oli ruotsalaisilla käytössä vain Ruhnun saarella. Vironruotsalainen asuinrakennus muodostui yleensä avonaisella tulisijalla varustetusta eteisestä, suuresta tuvasta ja kamarista. Talojen sisustus ja kalustus oli usein koristeellisempaa kuin virolaisilla.[8] Vironruotsalainen kylä oli tyypillisesti 30–50 pihapiiriä käsittävä ryhmäkylä, jossa oli haarautuvia katuja. Erot vironruotsalaisten ja virolaisten asutusten välillä olivat nähtävissä myös alueilla, joilla oli seka-asutusta.[2]

title: Etelä-Australia

text: Etelä-Australia on harvaan asuttua aluetta, siellä asuu alle kymmenen prosenttia koko mantereen väestöstä. Pääosa asukkaista keskittyy Adelaiden kaupunkiin, loput asuvat viljavilla mailla Murrayjoen varrella tai etelärannikolla.

title: Ruhnun kunta

text: Ruhnun kunta sijaitsee Länsi-Virossa, valtaosin Ruhnun saarella. Kuntan kuuluu Ruhnun saaren lisäksi muutamia pikkusaaria pääsaaren länsipuolella. Ruhnun kunnassa oli vuoden 2018 alussa virallisesti 160 asukasta. Kunnan keskus on Ruhnun kylä.

title: Shetlandinsaaret

text: Shetlandinsaaret sijaitsevat 210 kilometriä Skotlannin mantereesta pohjoisiin. Saaret ovat Britannian pohjoisin alue. Saariryhmään kuuluu noin sata saarta, niistä asuttuja on alle 20.

title: Mustasaari (Helsinki)

text:
Mustasaari () on saari Helsingin keskustan länsipuolella Seurasaarenselällä. Se kuuluu Lauttasaaren kaupunginosaan ja Lehtisaaren osa-alueeseen.
Saari on pääosin metsän peittämä. Mustasaaren eteläpuolella on kaksi pienempää saarta, Hevossaari ja Haapasaari, jotka sijaitsevat muutaman kymmenen metrin päässä emäsaarestaan. Lähin asuttu saari on Kaskisaari 80 metriä Mustasaaresta länteen. Lauttasaaren pohjoiskärki sijaitsee noin 250 metrin päässä.

title: Ruhnun kunta

text: Vuonna 2011 Ruhnun kunnassa oli 55 asukasta, joista 51 (92,7 %) oli virolaisia, 0 (0,0 %) venäläisiä ja 2 (3,6 %) muita kansallisuuksia.

title: Indonesian maantiede

text: Indonesia koostuu 17 508 saaresta, joista noin 6 000 on asuttuja. Indonesia on maailman suurin yksinomaan saarista koostuva valtio. Indonesian saaret sijaitsevat hajallaan Intian valtameren ja Tyynen valtameren, sekä Aasian ja Australian mantereiden välissä. Vaikka Indonesia on maailman neljänneksi väkirikkain maa, se on Amazonin jälkeen maailman metsäisintä aluetta.

title: Synoptiikka

text: Synoptiikka analysoi vallitsevaa säätilaa laajalla alueella, tavoitteena määrittää säätilan tuleva kehitys. Nimensä se saa synoptisista eli samanaikaisista synop-säähavainnoista, joiden välimatka ajassa (3 tai 6 tuntia) ja matkassa (50-100 km, harvoin asutuilla alueilla isompi) määrittää "synoptisen kokoluokan" sääilmiöt. Niihin kuuluvat matalapaineet rintamineen ja korkeapaineen selänteet, mutta eivät merituuli-ilmiö, paikalliset sumut tai yksittäiset kuuropilvet, eivätkä toisaalta kokonaisia mantereita ja vuodenaikoja käsittävät ilmiöt kuten monsuuni.

title: Valkopäämerikotka

text: Ennen eurooppalaisten saapumista Pohjois-Amerikan mantereelle valkopäämerikotkia oli Pohjois-Amerikassa noin puoli miljoonaa yksilöä. Ne olivat levittäytyneet Meksikoa lukuun ottamatta lähes koko mantereelle ja olivat varsin tavallisia näkyjä. Eurooppalaisten uudisasukkaiden tulo ja alueen asuttaminen kuitenkin muuttivat tilanteen toisenlaiseksi; jo 1800-luvun loppuun mennessä valkopäämerikotkien määrä oli kääntynyt jyrkkään laskuun. Tälle kannan katoamiselle oli syynä ilmeisesti ihmisen ja kotkan kilpailu samasta elintilasta ja sen tarjoamasta ruoasta. Ihmiset tunkeutuivat kotkien elinalueille, metsästivät alueen eläimistöä ja kalastivat alueen vesistöistä. He myös tuhosivat luontoa tieltään rakentaessaan rakennuksiaan ja teitään. Näin he tulivat samalla tuhonneeksi valkopäämerikotkan asuinalueita, jolloin kotkille ei jäänyt paljonkaan elintilaa metsästää ja pesiä. Alueille asettuneet karjankasvattajatkaan eivät epäröineet ampua lintuja, joiden he uskoivat käyvän karjansa kimppuun. Mitä suuremmaksi ihmismäärä mantereella kasvoi, sitä pienemmäksi kävi valkopäämerikotkakanta. Kanadassa laji säilyi kuitenkin hieman elinvoimaisempana, sillä maa oli harvemmin asuttu ja sen kotkakanta keskittyi enimmäkseen maan erämaihin.

title: Nåtö (Houtskari)

text: Nåtö on kylä ja saari Houtskarissa Paraisilla. Kylä sijaitsee noin 25 kilometriä Houtskarin pääsaaresta luoteeseen Kihdin merenselän itärannalla ja on Houtskarin, Paraisten ja koko Varsinais-Suomen maakunnan läntisin asuttu paikka. Nåtön pääsaari on pituudeltaan noin kaksi kilometriä ja leveydeltään noin kilometrin. Lähin naapurisaari Ahvenanmaan puolella on Torsholma. Muita asuttuja saaria kylässä ovat Nåtön pääsaaren ohellä Själö ja Härklot. Kylän saarista läntisimmän, Nåtön pääsaaren asukasluku oli vuonna 2015 kaksi. Ainoa asuttu talo pääsarella oli edelleen maatilana toimiva Nåtön kylän Sammelsin kantatila, lisäksi oli kesäasukkaita.

title: Vartsala

text: Vartsalan entinen kanta-alue on ollut Vartsalansalmen toisella puolella oleva Vartsalansaari, jonka pohjoisosa on pysyvästi asuttu ja viljelykäytössä. Saarella on myös paljon kesämökkejä. Nykyinen ydinalue on ollut ennen Hevosluoto-niminen saari, ja vuoden 2007 kevättulvissa noussut vesi eristikin Vartsalan vähäksi aikaa jälleen mantereesta.

title: Ruhnu

text: Vuonna 1621 Ruhnu liitettiin Ruotsiin. Vuonna 1623 saari läänitettiin ruotsalaiselle vapaaherra ja amiraali Carl Carlsson Gyllenhielmille. Vuonna 1624 Ruhnussa asui 120 henkilöä ja siellä oli 18 taloa. Vuonna 1626 saari vuokrattiin saksalaiselle Isak Bohnille. Vuosina 1643–1644 rakennettiin Pyhän Magdalenan kirkko. Vuonna 1646 Ruhnulle rakennettiin Kustaa II Adolfin käskystä majakka. Suuren Pohjan sodan aikana venäläiset hyökkäsivät saarta vastaan ja valloittivat sen. Taistelussa kuoli ruotsalaisia johtanut luutnantti ja kaksi sotilasta. Vuonna 1750 saarella oli 190 asukasta ja vuonna 1842 asukkaita oli jo 389. Vuonna 1900 paikalliseen pappilaan perustettiin 6-luokkainen koulu. Ensimmäisessä maailmansodassa Saksan keisarikunnan merijalkaväki miehitti saaren vuonna 1915. Virolaiset miehittivät saaren vuonna 1919. Latvia vaati turhaan saarta itselleen vedoten sen maantieteelisen sijaintiin.[2] Vuonna 1922 saarella asui 252 ruotsalaista, 10 virolaista, 2 saksalaista, sekä 7 tuntematonta kansallisuutta olevaa. Latvia tunnusti saaren kuuluvan Viroon vasta vuoden 1922 marraskuussa, mutta esitti siitä ostotarjouksen Virolle. Tähän ei kuitenkaan suostuttu. Vuonna 1927 ruhnulaiset alkoivat käyttää sukunimiä. Aiemmin nimet oli muodostettu etunimen ja asuinpaikan mukaan. Vuoden 1932 vaaleissa saksalaisen ja ruotsalaisen vähemmistöjen muodostama puolueliitto sai eniten ääniä Ruhnusta, yhteensä 116. Vuonna 1934 saarella oli 282 asukasta, joista 277 oli ruotsalaisia ja loput virolaisia. Vuonna 1940 Neuvostoliitto miehitti Viron ja samalla Ruhnun. Neuvostoliittolaiset asettivat saarelle sotilaitaan, mutta heidät evakoitiin 7. syyskuuta 1941 saksalaisten tieltä, jotka valloittivat saaren muutamaa viikkoa myöhemmin. Vuonna 1944 miltei kaikki ruhnulaiset lähtivät pakoon Ruotsiin Neuvostoliiton edetessä Virossa. Vain kaksi perhettä jäi saarelle.[2]

title: Malden

text: Malden on Kiribatiin kuuluva asumaton saari Tyynellämerellä. Sitä lähin maa-alue on siitä noin 204 kilometrin päässä sijaitseva asumaton Starbuckin saari. Lähin asuttu paikka on 450 kilometrin päässä sijaitseva Tongareva. George Anson Byron löysi Baldenin 30. heinäkuuta 1825.

title: Ruhnun kunta

text: Ruhnulle on kesäaikaan laivayhteys Pärnusta ja Kuressaaresta sekä risteilyliikennettä. Ruhnulle on säännöllinen lentoyhteys talvisin: talvella 2018–2019, lokakuun alusta huhtikuun loppuun, FLN Frisia-Luftverkehr -yhtiö lentää torstaisin reitin Pärnu–Ruhnu–Kuressaare–Ruhnu–Pärnu..

title: Ruhnu

text: Ruhnun saaren ensimmäiset asukkaat olivat todennäköisesti hylkeenpyytäjiä, jotka saapuivat alueelle neoliittisella kivikaudella. Saarelta löydettyjä nuotioiden jäänteitä on radiohiiliajoitettu vuoteen 5300 eaa. Ruhnusta tunnetaan yhteensä kuusi kivikautista asuinpaikkaa. Vielä tuolloin saaresta on ollut merenpinna yläpuolella vain kooltaan 3-4 km² ja paikoin vain 50 metriä leveä hevosenkengän muotoinen saareke. Saarella ei todennäköisesti näin ollut vakituista asutusta, vaan siellä vierailtiin ajoittain.[5] Ensimmäiset asukkaat kuuluivat ilmeisesti varhaisneoliittiseen Narvan kulttuuriin. Saarelta on löytynyt myös yhteensä 1924 tuluskiveä ajalta 700 eaa.–100 jaa.[2]

title: Ruhnun lentokenttä

text: Ruhnulle on säännöllistä reittiliikennettä talvisin. Kaudella 2018–2019, lokakuun alusta huhtikuun loppuun, saksalainen FLN Frisia-Luftverkehr GmbH lentää torstaisin reitin Pärnu–Ruhnu–Kuressaare–Ruhnu–Pärnu.

title: Kihnu

text: Kihnu (, Kihnun murteella "Kihnumua") on Virolle kuuluva Itämeren saari Riianlahdella 40 kilometrin päässä Pärnun kaupungista. Kooltaan se on Riianlahden saarista suurin. Lähin asuttu alue on Pärnun kaupunkiin kuuluva Manilaidin saari 7,5 kilometrin päässä. Kihnulla on noin 700 asukasta. Kihnu on ollut oma kuntansa vuodesta 1992 lähtien.


query: Kuka oli Suomen puollustuvoimien ensimmäinen päällikkö?

title: Puolustusvoimain komentaja

text: henkilös.kausi muu nimike kuin pv:n kom.~ vsotilasarvo komentajanak. > Karl Fredrik Wilkama 18761919 Suomen armeijan päällikkö[3] 1919-1924 sotaväen päällikkö[4] 1925-1926 sotaväen päällikkö6kenraalimajuri kenraalimajuri > kenraaliluutnantti kenraaliluutnantti194718661919 Suomen armeijan päällikkö[3]0,25kenraalimajuri194018831924–1925 sotaväen päällikkö[4]0,75kenraaliluutnantti196018881925 sotaväen päällikkö[4]0,50jääkärieversti194818891926-1933 sotaväen päällikkö[4] 1946-195314kenraalimajuri > kenraaliluutnantti jalkaväenkenraali196318921933-1939 sotaväen päällikkö[4]6kenraaliluutnantti197518671939-1945 tasavallan pv:n kom.[5] (oli komentajana 1939-1945 ja tasavallan presidenttinä 1944-1946 myös ylipäällikkö)6sotamarsalkka > Suomen marsalkka1951189019450,40jalkaväenkenraali196518961945–19461kenraaliluutnantti196518941953–19596jalkaväenkenraali196219001959–19656jalkaväenkenraali198519121965–19694jalkaväenkenraali197719141969–19745kenraali197519181974–19839kenraali201119251983–19907kenraali19311990–19944amiraali19381994–20017kenraali19462001–20098amiraali19512009–20145kenraali[6]19592014-2019kenraali

title: Valkoisten päämaja

text:
Ylipäällikön käskystä järjestettiin ensimmäinen reservinupseerikurssi paikkaamaan rintamilla koettuja menetyksiä. Kurssin päälliköksi nimettiin eversti Karl Emil Berg. Opetusta annettiin topografiassa, sotahistoriassa, taktiikassa, kenttälinnoitusopissa, aseopissa ja sotahallinto-opissa sekä ohjesäännöissä. Koulutettavaksi valittaisiin n. 100 miestä, ja pääsyvaatimukset olivat vähintään 5 luokkaa lyseota, vaikkakin ylioppilailla oli etuoikeus. Kurssin pituus oli 4–5 viikkoa. Ensimmäinen kurssi pidettiin Vilppulan lähellä Kotiniemessä, ja sen päälliköksi nimettiin jääkärikapteeni Aarne Karl Adolf Lang. Vänrikeiksi koulun oppilaat ylennettiin 26. huhtikuuta, jona päivänä koulu sai myös nimekseen sotavänrikkikoulu.
Alipäällystön koulutuksesta oli jo huolehdittu Vimpelin koulussa 27. joulukuuta 1917 ja Vöyrin koulussa 26. tammikuuta 1918. Koulujen päälliköksi nimitettiin jääkärikapteeni Bertel Petrelius, 18. helmikuuta alkaen jääkärikapteeni Juho Henrik Heiskanen. Koulun oppilaat muodostivat pataljoonan, joka oli jaettu kolmeen komppaniaan, joiden päällikköinä oivat jääkärikapteeni Kaarlo Ilmari Viljanen, jääkäriluutnantti Armas Kalervo Kohonen ja jääkäriluutnantti Albert William Grahn (Rosenholm). Seuraavasta kurssista muodostettiin komppaniat 5–8, ja niiden päälliköt olivat jääkäriluutnantti Viljo Laakso, jääkäriluutnantti Gunnar Gustav Holmqvist ja jääkäriluutnantti Knut Allan Wegelius. Ennen Tampereen valtausta perustettiin vielä 9. komppania, ja sen päälliköksi tuli jääkärivänrikki Eino Ilmari Järvinen.

title: Suomen vesiliikenteen historia

text: Suomen ensimmäinen lujitemuovivene valmistettiin vuonna 1955. Tämän "lasimuoviveneen" suunnitteli ja sen valmistusta johti Merivoimien Esikunnan laivanrakennustoimiston päällikkö insinöörikomentajakapteeni Teuvo Ilmari Riki. Tämän 4,27 metriä pitkän 60-kilogrammaisen veneen laidat olivat 3–4 millimetriä paksut. Veneeseen voitiin asentaa 1,1–2,2 kilowattinen (1,5–3 hevosvoimaa) perämoottori, joka antoi sille 11 km/h:n (6 solmun) nopeuden.

title: Carl Gustaf Armfelt (nuorempi)

text: Armfelt osallistui hattujen sotaan ja Pommerin sotaan. Lisäksi hän oli 1740- ja 1750-luvulla Ranskan armeijan palveluksessa. Armfelt nimitettiin 1780 Uudenmaan jalkaväkirykmentin päälliköksi. Vuonna 1787 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja nimitettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherraksi. alkuvaiheessa hän oli Kaakkois-Suomessa operoineen armeijan päällikkö. Hänet houkuteltiin mukaan Anjalan liittoon ja hän oli Liikkalan nootin ensimmäinen allekirjoittaja, koska oli allekirjoittajista sotilasarvoltaan korkein. Armfelt tuomittiin kuolemaan Anjalan liittoon osallistumisesta, mutta rangaistus muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Hän kuoli vankina Malmön linnassa vuonna 1792.

title: August af Nyborg

text: Carl August af Nyborg, sukunimi alun perin "Alén", adoption jälkeen "Nybergh" ja aateloituna "af Nyborg" (19. joulukuuta 1833 Norrköping, Ruotsi – 6. lokakuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen pormestari, hovioikeudenneuvos ja senaattori. Hän oli vuonna 1892 perustetun senaatin oikeustoimituskunnan ensimmäinen päällikkö eli tavallaan Suomen ensimmäinen ”oikeusministeri”.

title: Per Ekholm

text: Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli komentajana 6. jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa , minkä nimi pian muuttui Jääkäripataljoona n:o 3:ksi. Vielä samana vuonna 7. elokuuta 1918 hänet komennettiin päälliköksi Vuoristoprikaatin polkupyöräosastoon, mutta jo marraskuun 7. päivänä 1918 hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5:een, josta myöhemmin muodostettiin Pohjois-Savon rykmentti. Hän erosi Suomen armeijasta ja liittyi suojeluskuntajärjestöön 31. heinäkuuta 1919. Suojeluskunnassa hän otti vastaan Mikkelin suojeluskuntapiirin päällikön tehtävät. Suojeluskuntain yliesikuntaan hänet komennettiin 1. huhtikuuta 1920 päälliköksi ensin sotilaalliselle osastolle ja myöhemmin liikekannallepano-osastolle, jossa hän toimi kyseisen osaston päällikkönä. Kyseisessä tehtävässä hän osallistui vuoden 1924 alussa niin sanottuun "upseerikapinaan", jonka tarkoituksena oli painostaa Lauri Ingmania ottamaan hallitukseensa puolustusministeriksi Lauri Malmberg tiukkoine ehtoineen, johon vaatimukseen Ingman sitten myöntyikin presidentti Ståhlbergin periaatteellisesta vastustuksesta huolimatta. Kymenlaakson suojeluskuntapiirin päälliköksi hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1927. Suojeluskuntain yliesikunnan sotilaallisen osaston päällikön tehtäviä hän hoiti muutamaan otteeseen vuonna 1934. Helsingin suojeluskuntapiirin päällikön tehtäviin hänet määrättiin 16. marraskuuta 1924.

title: Ensimmäinen sortokausi

text: Vuodesta 1887 Suomessa oli ollut asevelvollisuuslaki, jonka mukaan Suomen armeijan tarkoitus oli Suomen puolustus, mutta maan ulkopuolelle sitä ei saanut viedä. Lain mukaan armeijaan sai kuulua vain Suomen kansalaisia, lukuun ottamatta sen kahta ylintä päällikköä, kenraalikuvernööriä ja Venäjän sotaministeriä. Suomalaiset rahoittivat yksistään armeijan ylläpitämisen.

title: John Konkola

text: Vuosina 1902-12 Hertzberg purjehti 6 ja puoli vuotta suomalaisilla, englantilaisilla ja norjalaisilla purjelaivoilla. Tästä ajasta hän toimi perämiehenä 10 kuukautta. Vuonna 1913 hän valmistui merikapteeniksi Helsingin Merikoulusta. Valmistuttuaan hän toimi 2 ½ vuotta Jämsä-laivan päällikkönä Jyväskylän – Lahden reitillä. Hertzberg kuului Jyväskylän suojeluskuntaan ja osallistui vapaussotaan. Kesällä 1925 hän toimi miinalaiva M-1:n (Miinalaiva Louhi) päällikkönä, kun se teki matkan Norjan rannikkoa pitkin Petsamoon. Vuonna 1928 hänet nimitettiin komentajakapteenin virkaan ja määrättiin tykkivenelaivueen päälliköksi. Vuonna 1929 hän muutti nimensä Konkolaksi äitinsä mukaan. Vuonna 1932 hänet nimitettiin Suomen Joutsenen uudeksi päälliköksi Fär-saarilla uhanneen haaksirikon jälkeen. Konkola toimi Suomen Joutsenen päällikkönä kaikilla kahdeksalla valtameripurjehduksella. Kahdeksannella matkalla hän joutui luopumaan aluksen päällikkyydestä sairaskohtauksen jälkeen. Toivuttuaan sydänkohtauksesta hän jatkoi palvelustaan komentajaksi ylennettynä Turun Laivastoaseman päällikön apulaisena ja päällikkönä, kunnes sai eron 16.07.1940 sairautensa takia. Eläkepäivinään hän toimi Jyväskylän ja Lahden välillä seilaavien matkustajalaivojen päällikkönä 1948-54.

title: Oscar Norrmén

text: Senaattoriksi ja valtiovaraintoimikunnan toisen osaston päälliköksi Norrmén nimitettiin 1867, vuosina 1871–1873 hän oli kamaritoimituskunnan ja 1873–1888 maanviljelystoimikunnan päällikkö. Hän edisti viimeksi mainitussa tehtävässään varsinkin karja- ja meijeritalouden kehitystä. Esimerkiksi 1881 perustettiin ylempi meijeriopisto Mustialaan, meijerinäyttelyitä pidettiin ja Suomeen kutsuttiin meijerialan asiantuntijoita Sveitsistä ja Tanskasta. Mustialaan perustettiin myös ensimmäinen maatalouskoeasema ja Suomeen nimitettiin ensimmäiset maanviljelysinsinöörit.

title: YKSK

text: YKSK (myöhemmin YKSK 1) oli YK:n Suezin rauhanturvaoperaatiossa vuosina 1956–1957 toiminut Suomen ensimmäinen rauhanturvatehtäviin lähetty yksikkö, "YK:n Suomen Komppania". Vahvennettuun komppaniaan kuului 258 miestä. Upseereita komppaniassa oli alle kymmenen. Komppanian päällikkönä toimi majuri Uolevi Kettinen ja yhteysupseerina majuri Björn Kontionpää. Molemmat olivat aiemmin palvelleet pääesikunnan ulkomaaosastolla.

title: Valaanpyynti

text: Vuonna 1852 lähti matkaan ensimmäinen alus, Bremenissä rakennettu 252 lästin parkkilaiva Suomi, seuraavana vuonna hiukan pienempi Turussa rakennettu 241 lästin parkkilaiva Turku. Aluksissa oli saksalaiset päälliköt ja suomalaiset perämiehet ja varsinainen miehistö, harppuunamiehet olivat pääosin saksalaisia, englantilaisia ja amerikkalaisia. Kolmas alus oli oululainen 221 lästin parkkilaiva Ajan joka lähti matkaan vuonna 1853. Siinä oli ensi kerran suomalainen päällikkö, entinen Suomen I perämies merikapteeni Enberg. Pyyntialue oli Ohotanmeri. Näissä retkikunnissa käytettiin loppuun asti valasveneitä ja käsiharppuunoita valaanpyyntiin.

title: Knut Stjernvall

text: Knut Adolf Ludvig Stjernvall (8. syyskuuta 1819 – 17. huhtikuuta 1899) oli autonomian ajan merkittävin suomalainen sotilasinsinööri. Hänen johdollaan rakennettiin Suomen ensimmäinen rautatie, ja hänen torjuttuaan tarjouksen tulla valituksi Suomen ministerivaltiosihteeriksi nimitettiin hänet Venäjän rautatiehallituksen päälliköksi.

title: Otto Nyberg

text: Nyberg syntyi vuonna 1825 tulevan suurperheen esikoisena. Hänen vanhempansa olivat Rautalammilla syntynyt "Ottiliana Anna von Fieandt" ja Svartholmissa syntynyt kamarineuvos "Claes Henrik Nyberg". Nyberg kävi Haminassa Suomen kadettikoulun ja palveli upseerina useissa venäläisissä joukko-osastoissa. Palattuaan Suomeen vuonna 1855 hän eteni merkittäviin asemiin Suomen suuriruhtinaskunnan hallinnossa. Nybergistä tuli Suomen lennätinosaston ensimmäinen päällikkö. Tässä virassaan hän muun muassa pyrki edistämään suomen ja ruotsin kielen asemaa lennätinliikenteessä sekä naisten pääsyä lennätinvirkailijoiksi.

title: Mohegaanit

text: Mohegaanit ovat valinneet perinteisesti heimonvanhempien neuvoston äänestyksellä keskuudestaan päällikön elinikäiseksi johtajaksi. Nykyinen päällikkö on Mutawi Mutahash (suomeksi ""Useita Sydämiä""), siviilinimeltään Lynn Malerba. Hän on ensimmäinen nainen mohegaanien päällikkönä melkein 300 vuoteen.

title: Georg von Alfthan

text: Georg von Alfthan (vuoteen 1866 Alfthan; 26. lokakuuta 1828 Viipuri – 4. helmikuuta 1896 Helsinki)[1] oli Venäjän keisarikunnan armeijassa esikuntaupseerina palvellut suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi vuosina 1862–1873 Oulun läänin ja 1873–1888 Uudenmaan läänin kuvernöörinä sekä 1888–1896 senaattorina. Von Alfthan ansioitui topografisten mittausten tekijänä ja vaikutti Suomen rautatieverkon suunnitteluun. Hän oli myös 1892 perustetun senaatin kulkulaitostoimituskunnan ensimmäinen päällikkö eli Suomen ”ensimmäinen liikenneministeri”. Hänet aateloitiin 1866 ja hänestä polveutuu von Alfthanin aatelissuku.

title: Suomen sisällissota Lapissa

text: Valkoisen terrorin aikana kevättalvella 1918 Lapissa teloitettiin ainakin 80–100 punaista tai sellaiseksi epäiltyä. Suurin osa kuolemantuomioista jaettiin maallikkojen muodostamissa Rovaniemen ja Kemin kenttäoikeuksissa, jotka olivat toiminnassa toukokuulle saakka. Ensimmäinen teloitusaalto alkoi välittömästi valkoisten saatua haltuunsa Kemin, Tornion ja Rovaniemen. K. M. Walleniuksesta tehtiin Rovaniemelle sijoitetun valkoisen armeijan Pohjois-Suomen esikunnan komentaja, jonka tehtäväksi tuli puhdistaa Lappi punaisista. Hänen johtamansa Rovaniemen sotaoikeus antoi ensimmäisen kuolemantuomion 5. helmikuuta Leo Pekkalalle. Walleniuksen lisäksi sotaoikeuteen kuuluivat ainakin varatuomari Ilmari Jyrhämä ja asianajaja Artturi Moberg. Kun Rovaniemen suojeluskuntalaisista ei löytynyt vapaaehtoisia, paikalle hälytettiin teloittajaksi Kemijärven nimismies Jussi Hagberg. Leo Pekkalan lisäksi hän ampui Kemijoen jäälle hakatun avannon reunalla nimismiehenä toimineen työväenyhdistyksen puheenjohtajan Heikki Marttilan sekä Rovaniemen punakaartin päällikön Antti Rädyn. 16. helmikuuta Hagberg teloitti vielä viisi miestä, joiden syyksi pantiin kaksi syksyn levottomuuksien aikana tehtyä surmaa. Heidän ruumiitaan ei enää upoteta avantoon, vaan kuljetetaan III hautausmaan muurin ulkopuolelle, jossa tehdään myös loput teloitukset. Kemin torilla järjestettiin 8. helmikuuta julkinen teloitus, jossa ammuttiin näytösluonteisesti Rovaniemen punakaartin päällikkö Kaarlo Kurki, sekä viisi muuta punaista, muun muassa Kemin maalaiskunnan punakaartin päällikkö Yrjö Kallinen sekä Simon punakaartin päällikkö Joonas Ahonen.

title: Samuli Autio

text: Hän toimi sisällissodan jälkeen nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Kaartin jääkäripataljoonassa, josta hänet siirrettiin 5. helmikuuta 1920 komppanianpäälliköksi Käkisalmen läänin rykmentin III pataljoonaan, jossa hän palveli rykmentin hajottamiseen saakka. Hänet siirrettiin 20. huhtikuuta 1921 Käkisalmen läänin rykmentin hajottamisen jälkeen Savon jääkärirykmentin 9. komppaniaan päälliköksi. Suomen armeijasta hän erosi 16. heinäkuuta 1921 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön ja sijoitettiin 1. lokakuuta 1921 alkaen Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin piiriesikunnan kansliapäällikön tehtäviä, josta hänet määrättiin 1. marraskuuta 1921 piirin 3. alueen päälliköksi. Ilomantsin suojeluskunnan paikallispäälliköksi hänet nimitettiin 15. tammikuuta 1922, mistä hänet jo 1. maaliskuuta 1922 Joensuun suojeluskuntapiirin 3. alueen päälliköksi. Muutaman vuoden tehtäväänsä Joensuussa hoidettuaan hänet siirrettiin 15. lokakuuta 1924 Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiiriin toiseksi sotilasohjaajaksi ja 16. huhtikuuta 1926 yhdeksännen alueen ja 1. marraskuuta 1927 ensimmäisen alueen päälliköksi. Viransijaisena hän toimi viidennen alueen päällikkönä l. toukokuuta – 1. lokakuuta 1932 välisen ajan. Hänet komennettiin 1. lokakuuta 1932 neljännen alueen aluepäälliköksi, mistä alueesta muodostettiin vuonna 1933 ensimmäinen alue.

title: Charles Bassi

text: Charles (Carlo) Francesco Bassi (12. lokakuuta 1772 Torino, Sardinian kuningaskunta – 11. tammikuuta 1840 Turku, Suomen suuriruhtinaskunta) oli ensimmäinen Suomessa vakinaisesti toiminut ammattikoulutuksen saanut arkkitehti ja Yleisten rakennusten intendentinkonttorin ensimmäinen päällikkö.

title: M/S Notos

text:
Laiva siirtyi jälleen 8. syyskuuta 1993 Rettigin omistukseen ja Suomen lipun alle. Myös vuosina 1979–1991 ollut nimi "Bore Song" otettiin takaisin. Omistajanvaihdoksen jälkeen Bore Song aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen. Vuonna 1995 alus aikarahdattiin muutamaksi kuukaudeksi ruotsalais-virolaisen Estline-varustamon liikenteeseen reitille Tallinna–Tukholma. 9. tammikuuta 1997 alus sai nimen "Transnordica". 14. tammikuuta 2000 suomalainen Rederi Ab Engship osti aluksen ja rekisteröi sen "Traden"-nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Myöhemmin samana vuonna Traden aikarahdattiin Merenkurkkuun, ruotsalaisen Botnia Linkin Vaasan ja Härnösandin väliseen liikenteeseen. Myöhemmin Härnösandin korvasi Uumaja. Maaliskuussa 2001 aluksessa ilmeni konerikko. Huhtikuussa alus aikarahdattiin brittiläisen Norlinen liikenteeseen reitille Blyth–Bremerhaven–Wallhamn–Frederikshavn–Kotka.
Alus oli 8. lokakuuta 2001 Israelin Haifassa, jossa sitä lastattiin. Tradenilla oli 14 hengen miehistö, vaikka miehitystodistuksen mukaan 12 henkinenkin olisi riittänyt. Aluksen päällikkö oli työskennellyt merillä noin 30 vuotta, ja Tradenilla hän oli työskennellyt noin viisi kuukautta. Muuta miehistöä päällikön lisäksi olivat yliperämies, ensimmäinen perämies, toinen perämies, pursimies, kaksi matruusia, konepäällikkö, ensimmäinen mestari, toinen mestari, puolimatruusi, sähkömies, kokkistuertti ja talousapulainen. Haifasta alus lähti kohti Italian Vado Ligurea, jonne se saapui 13. lokakuuta. Vado Liguresta kyytiin lastattiin Pendolino-junanvaunuja. Lastaukseen kului aikaa 6–7 tuntia. Tradenin päällikkö arvosteli Vado Liguren satamahenkilökunnan asiantuntemusta lastaussuunnittelun tekemisessä ja kieliongelmia. Alus otti lastia kyytiinsä vielä Espanjan Valenciasta 15. lokakuuta, jonka jälkeen lähti 15 solmun nopeudella kohti määränpäitään, jotka olivat Norrköping Ruotsissa ja Turku Suomessa. Pendolino-junanvaunujen lisäksi lastina oli palletteja, kontteja sekä lauttavaunuja. Lastin yhteispaino oli 1 235 tonnia. Tradenilla oli painolastia 1 700 tonnia.

title: Suomi 1920-luvulla

text: Säännöllinen poliisikoulutus oli Suomessa aloitettu 1918. Ensimmäinen naispoliisikurssi järjestettiin 1923. 1920-luvulla moottoripyöriä ja autoja alettiin hankkia poliisin käyttöön, ja poliisikoirien käyttö lisääntyi. Vuonna 1922 perustettiin poliisin kansainvälinen yhteistyöelin Interpol, johon Suomi liittyi 1929.Puolustusta, hallintoa ja palvelusektoria rakennettiin uudessa tasavallassa ripeää vauhtia, ja tästä syystä valtion ja kuntien virkamieskunta kasvoi vuosien 1910 ja 1940 välisenä aikana kolminkertaiseksi. 1920-luvun alkupuolella armeijassa käytiin kiivasta valtataistelua jääkäriupseerien ja Venäjällä koulutettujen upseerien välillä. Nuoret jääkärit pyrkivät syrjäyttämään niin sanotut 'ryssänupseerit'. Jääkärien vaatimukset sotaväen kehittämisestä, sekä epäluottamus tsaarin armeijassa palvelleita korkeita upseereita kohtaan johtivat lopulta uhkaukseen jääkärien irtisanoutumisesta. Painostuksen seurauksena jopa yleisesikunnan päällikkö ja sotaväen päällikkö joutuivat eroamaan, jääkäriupseerien täyttäessä heidänkin paikkansa. Vasta oman upseerikoulutuksen aloittaminen täydessä laajuudessa rauhoitti eri ryhmien väliset ristiriidat. Ensimmäinen reserviupseerikurssi alkoi Suomen Kadettikoulun entisissä tiloissa huhtikuun alussa 1920.

title: Rakennushallitus

text: Rakennushallitus oli ensimmäinen Suomeen autonomian aikana perustettu keskusvirasto. Viraston nimi oli ensin "Yleisten rakennusten intendentinkonttori" ja asetus sen perustamiseksi annettiin 3. syyskuuta 1811. Konttori perustettiin aluksi Turkuun, mutta siirrettiin Helsinkiin vuonna 1821. Viraston ensimmäinen päällikkö (intendentti) oli italialaissyntyinen arkkitehti Charles Bassi. Alkuvaiheessa viraston tehtävänä oli tarkistaa kirkkojen ja muiden yleisten rakennusten piirustukset ja kustannusarviot, jonka jälkeen ne lähetettiin keisarille hyväksyttäväksi.

title: Nikolaj Mexmontan

text: Suomen sisällissota puhkesi tammikuussa 1918. Kun Mexmontan palasi Ruotsista hänelle annettiin tehtäväksi toimia joukkojen tarkastuksesta vastaavan ylitarkastusosaston päällikkönä valkoisten päämajassa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 18. helmikuuta 1918. Hän toimi ylitarkastusosaston päällikkönä kunnes sota päättyi jääden eläkkeelle 30. toukokuuta 1918. Hän oli ensimmäinen itsenäistymisen jälkeen kenraalikuntaan ylennetty upseeri Suomen armeijassa.

title: Karjalan kannaksen pääpuolustusasema

text: Ensimmäinen Suomen pääpuolustuslinja oli 1918 linnoitettavaksi aloitettu niin sanottu Enckellin linja. Kenraalimajuri Oscar Enckell 12. syyskuuta 1919 alkaen oli yleisesikunnan päällikkö sen jälkeen kun valtionhoitaja Mannerheim oli hävinnyt vuoden 1919 presidentinvaalit Ståhlbergille ja kun tämän seurauksena monet kenraalit erosivat muun muassa Yleisesikunnan päällikkö Hannes Ignatius. Hän joutui luopumaan tehtävästään ja esitti itse eronpyyntönsä 18. syyskuuta 1924, kun jääkäriupseerit kykenivät poistattamaan tai painostamaan armeijasta Venäjän keisarikunnan palveluksessa olleita upseereita.

title: Ulvilan reservikomppania

text: Venäjän keisarin nimitettyä Suomen kenraalikuvernööriksi Nikolai Bobrikovin alkoi Suomessa sortovuosien nimellä tunnettu aikakausi. Bobrikovin laatima yksityiskohtainen ohjelma, jonka keisari hyväksyi, edellytti Suomen kansallisen sotaväen lakkauttamista ja tähtäsi viime kädessä Suomen täydelliseen venäläistämiseen. Sotaväen lakkauttaminen aloitettiinkin välittömästi. Kun vuoden 1899 kesäharjoitukset oli pidetty, jäivät Ravanin kasarmille normaaliin tapaan komppanioiden päällikkö, vääpeli ja varusmestari. Mutta tulevana talvena he eivät enää saaneetkaan ryhtyä valmistelemaan seuraavan kesän harjoituksia, vaan heidän raskaaksi tehtäväkseen määrättiin komppanian toiminnan lopettaminen. Suomen vanha sotaväki oli ollut Suomen ensimmäinen yleiseen asevelvollisuuteen perustuva sotalaitos.

title: Reijo Sallinen

text: Sallinen tuli ylioppilaaksi Tuiran yhteiskoulusta 1960. Kadettikoulusta hän valmistui 1965 ja toimi sitten opetusupseerina 1965–1966, toimistoupseerina 1966–1967 ja komppanianpäällikkönä 1967–1969 Lapin jääkäripataljoonassa. Sisä-Suomen sotilasläänin esikunnan koulutustoimiston päällikkö Sallinen oli 1970–1973, Oulun sotilaspiirin esikunnan järjestelytoimiston päällikkö 1975–1980, Pohjois-Suomen sotilasläänin järjestelytoimiston päällikkö 1980–1983 ja koulutustoimiston päällikkö 1983–1986. Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä Sallinen toimi 1986–1987, Oulun sotilaspiirin päällikkönä 1987–1993 ja Pohjan prikaatin komentajana 1993–1996 Tauno Ylänteen jälkeen. Vakinaisesta palveluksesta Sallinen erosi vuoden 1997 alussa.

title: Aarne Tanninen

text: Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Tanninen opiskeli valtiotiedettä Helsingin yliopistossa ja työskenteli ensin Koillis-Hämeen ja sitten Uuden Suomen kesätoimittajana. Hänet vakinaistettiin vuonna 1958 ja nimitettiin Uuden Suomen Moskovan-kirjeenvaihtajaksi. Tanninen oli toinen suomalainen kirjeenvaihtaja, jonka asemapaikka oli Moskova (ensimmäinen oli Kansan Uutisten Jarno Pennanen). Hän vietti Moskovassa vuodet 1958–1963 avustaen samalla Yleisradiota. Moskovan jälkeen hän toimi Uuden Suomen kirjeenvaihtajana Lontoossa vuosina 1965–1969 ja sen jälkeen vuoden päivät lehden ulkomaanosaston päällikkönä.

title: Johannes Indrenius

text: Johannes Indrenius (18. tammikuuta 1859 Viipuri – 16. toukokuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen kontra-amiraali ja Suomen laivaston ensimmäinen päällikkö vuosina 1918–1919. Hänen isänsä oli jalkaväenkenraali Bernhard Indrenius.

title: Varsinais-Suomen rykmentin 1. pataljoona

text:
Päällikkö: vääpeli L. Lindström.
Päällikkö: reservivänrikki Eero Rydman.
Päällikkö: jääkäri A. Grant.
Päällikkö: vänrikki R. Stackelberg.

title: Suomen rataverkon historia

text: Suomen rataverkon historian voidaan katsoa ulottuvan ainakin maaliskuun 20. 1849, jolloin tie- ja vesirakennuslaitoksen päällikkö eversti Alfred Stjernvall ehdotti hevosvetoisen rautatien rakentamista Helsingistä Turkhautaan. Rata olisi ylittänyt Salpausselät ja yhdistänyt maan pääkaupungin purjehduskelpoiseen Järvi-Suomeen. Kenraalikuvernööri määräsi asiaa tutkittavaksi, ja vuonna 1851 valmistui suunnitelma veturirautatien rakentamisesta Helsingistä Hämeenlinnaan.[1] Tälle välille avattiinkin vuonna 1862 Suomen rataverkon ensimmäinen rataosuus, joka on nykyään osa Suomen päärataa.[2] 1800-luvun lopulla junat oli Suomessa suunniteltu kulkemaan vain 25 kilometriä tunnissa, joten matkanteko oli hidasta mutta silti hevoskyytiä nopeampaa.

title: Eino Suolahti

text: Sisällissodan jälkeen Suolahdesta tehtiin ensimmäinen päällikkö uuteen päämajan tiedustelu- ja valvontaosastoon (niin sanottu Osasto III), joka oli itsenäisen Suomen ensimmäinen valtiollinen poliisi ja myöhemmän Etsivän Keskuspoliisin edeltäjä. Hänen osuutensa valkoiseen terroriin on jäänyt epäselväksi, mutta hänet tunnettiin koko ikänsä jyrkkänä oikeistolaisena, pilkkanimeltään ”Eino Verinen”. Kun Saksa hävisi maailmansodan, vahvana saksalais- ja monarkiasuuntauksen kannattajana tunnettu Suolahti siirrettiin syrjään tiedusteluosaston johdosta.[1]


query: Kuka Jalmari Saari oli?

title: Jalmari Saari

text: Valfrid Hjalmar ”Jalmari” Saari (24. maaliskuuta 1873 Jämsä – 29. syyskuuta 1925 Jämsä) oli suomalainen maanviljelijä ja suojeluskuntalainen, joka tunnetaan Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918 tehdyistä Jämsän mielivaltaisista teloituksista. Hänen avustajanaan toimivat muun muassa Johannes From, Veikko Sippola ja Tyko Iso-Lukkari. Joukkio on vastuussa ainakin 70 ihmisen surmaamisesta muutaman sotakuukauden aikana. Suurin osa murhatuista oli jämsäläisiä työväenliikkeen aktiiveja, mutta osalla taas ei ollut juurikaan tekemistä minkään järjestötoiminnan kanssa. Lisäksi he eivät osallistuneet punakaartien mukana sotatoimiin, koska Jämsä sijaitsi valkoisten hallussa olleella alueella. Saaren arvioidaan itse olleen osallisena ainakin 57 teloituksessa.

title: Jalmari Saari

text: Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Suomen sisällissodan terroriin osalliset henkilöt Luokka:Sotarikossyytteistä vapautetut Luokka:Suomalaiset murhaajat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet

title: Jalmari Vaula

text: Jalmari Vaahtoluoto (sukunimi aik. Wilenius) käytti kirjailijanimeä Jalmari Vaula (12. toukokuuta 1890, Hollola – 6. helmikuuta 1963, Savonlinna) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

title: Paavo Pesusieni (hahmo)

text: Paavo saa harvoin vapaapäiviä työpaikaltaan. Hän kuitenkin viettää vähäisen vapaa-ajan parhaan kaverinsa Patrik Tähtösen sekä Sanna-oravan kanssa, jonka luona hän harjoittelee karatea. Paavon naapurissa asuu pessimisti Jalmari-Kalmari, tuttavien kesken Jammu tai Jallu, jonka kotirauhaa Paavolla ja Patrikilla on tapana häiritä. Jalmari vihaa Paavoa ja Patrikia, mutta näillä ole mitään Jalmaria vastaan. Eräässä jaksossa Jalmari saa ison sähköiskun, jonka myötä hän muttuu täysin: hänestä tulee Paavon kaveri ja vähitellen koko Tangalan suosikki.

title: Johannes From

text: Helmi–toukokuun aikana Jalmari Saaren ja Fromin johtama joukkio pidätti Jämsän seudulla kymmeniä työväenliikkeessä mukana olleita henkilöitä. Pidätetyt vietiin Saaren kartanossa toimineeseen tilapäisvankilaan, jossa heitä kuulusteltiin ja kidutettiin. Teloitukset tapahtuivat aluksi kartanon riihen seinää vasten, mutta myöhemmin suurimmaksi osaksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakerrassa, jonne humalassa olleet teloittajat öisin veivät vankeja ammuttavaksi. Teloitettavia ei tuomittu minkäänlaisessa oikeusistuimessa vaan teloituksista päättivät Jalmari Saari sekä Jämsän suojeluskunnan esikunta. Teloituksiin vaikuttivat myös henkilökohtaiset kaunat. Niinpä From muun muassa ampui jämsäläismiehen, joka oli syksyllä 1917 järjestysmiehenä ollessaan heittänyt juovuksissa räyhänneen Fromin ulos iltamapaikasta.

title: Suomen Punainen Kaarti

text: Muita tunnettuja punakaartilaisia olivat kauppaneuvos Kalle Kaihari, muusikko Martti Jäppilä, kuvanveistäjä Jussi Hietanen, taidemaalarit Lauri Saari ja Väinö Kunnas, kirjailijat Oskar Johansson, Lauri Luoto, Kaarlo Valli ja Ragnar Nyström, näyttelijät Jalmari Parikka ja Aarne Orjatsalo, teatterinjohtajat Fred Lindholm ja Emil Luukkonen, yleisurheilun olympiamitalisti Eino Purje sekä painin olympiavoittaja Kaarlo Koskelo. Myös jatkosodan aikana vakoojana teloitettu Martta Koskinen kuului punakaartiin.

title: Jalmari Saari

text: Jalmari Saari isännöi Saaren kylässä kilometrin päässä Jämsän kirkonkylästä sijainnutta kotitilaansa Saaren kartanoa, jonka hän oli saanut perinnöksi isältään Aleksander Valfrid Saarelta (k. 1905). Saaren talon tiloissa säilytettiin kuljetettavia vankeja ja siellä oli myös Jämsän ainoa juoppoputka. Jalmari Saarella oli useita luottamustehtäviä, hän kuului Jämsän Säästöpankin isännistöön ja oli myös pitäjän ensimmäisen urheiluseuran puheenjohtaja. Saari tunnettiin Jämsän parhaimpana painijana. Luonteeltaan hän oli hyvin jyrkkä, väkivaltainen ja tyly. Näitä luonteenpiirteitä saattoi korostaa alkoholinkäyttö. Toisaalta Saari saattoi joissain tilanteissa olla hyvinkin vaikutuksille altis ja esimerkiksi arastella omaa palvelusväkeäänkin.

title: Jalmari Niinikoski

text: Jalmari Niinikosken isä Johannes Koivisto oli torppari Harjavallan Torttilan kylässä ja Jalmari oli yhdeksänlapsisen perheen kuopus. Perheen jouduttua häädetyksi torpasta vuonna 1914 seurasi muutto Oripäähän Juvankosken kylästä ostetulle Niinikosken tilalle. Muuton myötä myös perheen sukunimi vaihtui. Vuonna 1919 Jalmari Niinikoski osti tilan vanhemmiltaan ja vähän myöhemmin hän osti ensimmäisen autonsa, Chevrolet-henkilöauton, jolla hän alkoi ajaa tilausajoja.[3]

title: Juho Tenhiälä

text: Juho Jalmar (Juho Jalmari) Tenhiälä (sukunimi vuoteen 1949 Saari) (21. heinäkuuta 1912 Hämeenkoski – 24. marraskuuta 1999 Hämeenlinna) oli pastori, osastopäällikkö ja sosiaalineuvos. Hän oli kansanpuolueen ja keskustapuolueen kansanedustajana ja ministerinä 1950- ja 1960-luvuilla.

title: Jämsän teloitukset 1918

text: Helmi–toukokuun aikana Jalmari Saaren ja Johannes Fromin johtama joukkio, jossa oli mukana myös Veikko Sippola, pidätti Jämsän seudulla kymmeniä työväenliikkeessä mukana olleita henkilöitä. Pidätetyt vietiin Saaren kartanossa toimineeseen tilapäisvankilaan, jossa heitä kuulusteltiin ja kidutettiin. Teloitukset tapahtuivat aluksi kartanon riihen seinää vasten, mutta myöhemmin suurimmaksi osaksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakerrassa, jonne humalassa olleet teloittajat öisin veivät vankeja ammuttavaksi. Teloitettavia ei tuomittu minkäänlaisessa oikeusistuimessa vaan teloituksista päättivät Jalmari Saari sekä Jämsän suojeluskunnan esikunta. Teloituksiin vaikuttivat myös henkilökohtaiset kaunat.

title: Eugen Pukema

text: Pukeman vanhemmat olivat Jalmari Pukema ja Saima Elisabeth Saari. Hän kävi kansakoulun, laivurikoulun sekä suoritti teatterialan kursseja. Pukema oli näyttelijänä Kemin kaupunginteatterissa 1963–65 ja Oulun kaupunginteatterissa 1962–73. Hän toimi myös ohjaajana Kemin kaupunginteatterissa 1965 ja vuodesta 1967 hän oli ohjaajana Oulun Työväennäyttämöllä.

title: Jalmari Saari

text: Saari oli yksi Jämsän vuonna 1917 perustetun suojeluskunnan johtajista. Sisällissodan sytyttyä hänet valittiin huolehtimaan vangituista punaisiksi epäillyistä henkilöistä. Vankeja säilytettiin ja heitä kuulusteltiin Saaren kartanossa. Osa vangeista lähetettiin eteenpäin, mutta monia punaisia ja sellaisiksi epäilemiään Saari ja From teloittivat omavaltaisesti. Saari osallistui henkilökohtaisesti ainakin 57 vangin teloitukseen. Teloitukset tapahtuivat aluksi Saaren kartanon riihen seinää vasten, mutta pian ne siirrettiin huomion välttämiseksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakertaan.[1]

title: Jalmari Saari

text: Citation error, replace with{{cite book| author = Rislakki, Jukka| title = Kauhun aika: neljä väkivallan kuukautta keskisuomalaisessa jokilaaksossa| location = Tampere| publisher = Vastapaino| year = 1995| isbn = 951-90668-9-6}}

title: Veikko Sippola

text: Ennen sisällissodan alkua Sippola oleskeli Helsingin lähellä perheensä ja appivanhempiensa luona. Sodan alettua Sippola onnistui pääsemään valkoisten puolelle ja hän siirtyi Jämsän seudulle. Sippola toimi virallisesti Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoonan tiedusteluosaston päällikkönä. Rykmentti oli olemassa lähinnä paperilla ja 1. pataljoona tunnetiin Hans Kalmin johtamina "Kuhmoisten piruina". Sippola toimi sotapoliisina Jämsän seudulla johtaen punaisten ja sellaisiksi epäiltyjen pidätyksiä ja kuulusteluja. Hän osallistui myös vangittujen teloituksiin. Sotapoliisit tekivät pidätyksiä Jämsässä ja lähiseuduilla ja kuljettivat pidätetyt Jämsässä sijainneeseen tilanomistaja Jalmari Saaren eli Saaren Jallun omistamaan Saaren taloon. Täällä pidätettyjä kuulusteltiin ja myös kidutettiin. Teloitukset tapahtuivat Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakerrassa jonne teloitettavat kuljetettiin yöllä. Poliisien toimintaa johtivat Jalmari Saari ja Jämsän suojeluskunnan esikunta. Sotapoliiseina olivat Sippolan lisäksi muun muassa jämsäläinen suutari Johannes From eli Rummin Jussi. Lisäksi mukana olivat Pohjanmaalta kotoisin ollut talollisen poika Tyko Iso-Lukkari sekä Lammilta kotoisin olleet Sutinen, Olkkonen ja eläinlääkäri Lauri Kauhanen.

title: Jalmari Saari

text: Saari apulaisineen kävi tappamassa ihmisiä Jämsän lisäksi muun muassa Tampereella, Seinäjoella ja Kokkolassa, jossa opettaja Kaarlo Isomäen onnistui paeta teloittajiltaan. Vuonna 1920 Isomäki järjesti Saaren oikeuteen eteen ja Sotaylioikeus tuomitsi hänet vuotta myöhemmin elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen yllytyksestä murhaan. Korkein oikeus kuitenkin vapautti Saaren toukokuussa 1921 käyttäen perusteena valtionhoitaja P. E. Svinhufvudin joulukuussa 1918 antamaa armahdusasetusta, joka vapautti sisällissodan valkoiset sodan aikaisista rikoksista.

title: Jalmari Saari

text: Jalmari Saari kuoli syksyllä 1925. Hän oli mennyt illalla 28. syyskuuta 1925 kartanonsa viljankuivaamona toimineeseen riiheen. Saari kiipesi sekoittamaan kuivuvaa viljaa ja nähtävästi putosi pimeässä pää edellä riihen uunin ja palomuurin väliseen rakoon. Saari sai pahoja palovammoja, lisäksi terävä kivensärmä katkoi hänen kylkiluitaan ja lävisti keuhkot. Aamulla löydettäessä Saari oli vielä elossa, mutta kuoli myöhemmin sairaalassa. Epäselväksi jäi, oliko kyseessä tapaturma vai tönäisikö joku Saarta.

title: Jalmari Saari

text: Jalmari Saaren kuoltua kartanoa isännöi vuoteen 1928 saakka hänen veljensä Frithiof Saari. Tämän kuoltua tila siirtyi nuorimman sisaren Hiljan pojalle professori Pauli Tuorilalle.

title: Kaarlo Isomäki

text: Jalmari Saari ja Johannes From saapuivat Kokkolaan Jämsän suojeluskunnan lähettäminä 13. toukokuuta 1918 ja asettuivat Kokkolan kaupunginhotelliin. Saarella oli mukanaan Jämsän komendantin valtakirja, jonka mukaan hänellä oli valtuudet kuljettaa Isomäki ja toinen jämsäläisvanki August Laine Jämsään kuulusteltaviksi. Hän saikin vangit epäluuloiselta Kokkolan komendantilta, joka vaati kuitenkin, että Jämsästä on lähetettävä todistus siitä, että vangit ovat tulleet hengissä perille. Saari ei kuitenkaan ollut aikeissa lähteä viemään vankeja Jämsään. Hän oli aiemmin päivällä käynyt Kokkolan vankileirillä ja pyytänyt apua leirin vartiopäälliköltä Karl Källströmiltä uskotellen hänelle, että vangit oli jo tuomittu kuolemaan.

title: Luettelo televisiosarjan Paavo Pesusieni hahmoista

text: Jalmari Kalmari on kuvitteellinen mustekala joka tykkää baletista, maalaamisesta ja rentoutumisesta. Jalmari käy töissä Ravunkuoressa Paavon kanssa, eikä ole tyytyväinen työhönsä. Vapaa-ajallaan hän maalaa tauluja itsestään ja omistaa kaiken kaikkiaan 492 omakuvaa, mukaan lukien matto ja veistos. Patrik ja Paavo usein rikkovat Jalmarin kotirauhaa. Eräässä jaksossa Jalmari ihastui Irmeli -nimiseen hahmoon. Ennen treffejä Paavo ja Jalmari harjoittelevat treffeille valmistamisessa.

title: Jalmari Linna

text: Antti Jalmar (Jalmari) Linna (entinen Lassila ja Vähälassila; 10. heinäkuuta 1891 Evijärvi – 7. huhtikuuta 1954 Lohja) oli suomalainen hedelmäviljelijä ja pitkäaikainen kansanedustaja.

title: Jalmari Kivenheimo

text: Viktor Jalmar ”Jalmari” Kivenheimo (alk. Stenvall, 25. syyskuuta 1889 Tuusula – 29. lokakuuta 1994 Mikkeli) oli suomalainen voimistelija, joka voitti joukkuevoimistelun hopeaa Tukholman olympialaisissa 1912.

title: Jalmari Jyränkö

text: Arvo Jalmari Luotonen, kirjailijanimi Jalmari Jyränkö (20. elokuuta 1896 Tammela – 14. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

title: Jalmari Rinne

text: Jalmari Rinne syntyi savusaunassa suuren sisarusparven jatkeeksi, ja moni hänen neljästätoista sisaruksestaan kuoli jo lapsena. Jalmari Ivar oli itse asiassa perheen toinen Jalmari; ensimmäinen oli kuollut ennen hänen syntymäänsä. Jalmari Rinteen vanhemmat Maria Sofia Karlsson ja Johan Oskar Gröndahl omistivat pienehkön Laurilan tilan Kalkkisten kylässä Asikkalassa. Molemmat olivat syntyjään Sysmästä ja he olivat avioituneet 1883. Johan Oskar oli ammatiltaan kauppias, joka kokeili onneaan eri puolilla Päijät-Hämettä. Hän oli myös innokas näyttelijä raittiusseurassa. Einarin, Jalmarin ja Joelin lisäksi sisarusparvesta näyttelijän ammatin valitsi Kalle, joka kuitenkin kuoli vähän yli kaksikymmenvuotiaana. Perheen kuopus Veikko-Mooses teki merkittävän uran voimistelunopettajana. Hän toimi myös urheiluvalmentajana Suomessa ja ulkomailla Pakistania myöten. Koulunkäyntinsä nuori Jalmari aloitti kiertokoululla, jota pidettiin vuorotellen eri taloissa. Hän ei kuitenkaan viihtynyt koulussa, ja kunnan palkkaama opettajakin oli hermoheikko ja väkivaltainen. Varsinaista kansakoulua Jali kävi neljä vuotta, mutta sekään ei häntä innostanut. Rippikoulun hän kävi Asikkalan kirkolla.

title: Paukanevan teloitukset

text: Seinäjoella teloitettiin helmi–toukokuussa kymmeniä lähimaakunnissa vangittuja punakaartilaisia. Paikkakunnalla toimi tuolloin kenraali Mannerheimin komentama valkoisten päämaja. Seinäjoella toimi helmikuusta heinäkuuhun asti myös punavankileiri. Ensimmäisten Seinäjoella punaisena teloitettujen joukossa oli keuruulainen poliitikko Samuli Rantanen. Teloitettavien saattamisesta Seinäjoelle vastasi Kalle Ritokangas, joka kertoi tapahtumasta vuonna 1919 julkaistussa Arvid Borgin teoksessa "Ähtärin suojeluskunta Suomen vapaussodassa". Omavaltaisia teloituksia Seinäjoella kävivät tekemässä muun muassa Veikko Sippola, joka ampui kauhavalaisen puukkosepän Vihtori Viitasalon sekä Jalmari Saari ja Johannes From.

title: Jalmari Saari

text: Sisällissodan jälkeen Saaren talossa työskenteli parin vuoden ajan 25 Tammisaaren vankileiriltä tuotua punavankia, jotka raivasivat uutta peltoa, rakensivat kivinavetan sekä tekivät tilalle Jämsän keskustasta johtaneen tien ja Märäsojan ylittäneen puusillan.

title: Jalmar Lehtimäki

text: Virallisten tietojen mukaan Jalmar Lehtimäki kuoli vatsasyöpään Kremlin Botkinin sairaalassa. Jalmarin lapsenlapsen käsitys on, että Jalmarille aiheutettiin sairaalassa tarkoituksellisesti niin vaikeat vammat, että hän kuoli pian leikkauksen jälkeen. Toinen mahdollinen selitys kuolemalle on se, että hän kuoli Yhdysvalloista tuodun lentokonelastin purkamisen aikana tapahtuneen ampumisen jälkiseurauksiin.

title: Saari (suomalainen kansanrunous)

text: Saaresta on esitetty monenlaisia tulkintoja. Kaarle Krohn ja Jalmari Jaakkola olivat vakuuttuneita, että Saari on sama kuin Birka, viikinkien idäntien kuuluisa keskus Keski-Ruotsissa. Muina vaihtoehtoina Saaren sijainniksi on ehdoteltu Gotlantia, Saarenmaata, Suursaarta, Koivistoa, Retusaarta ja Novgorodia. Iivar Kemppinen puolestaan on katsonut, että Saari on itse asiassa manalan rinnakkaisnimi.

title: Jalmari

text: Jalmarin nimipäivä on 20. marraskuuta. Almanakassa nimi esiintyi vuosina 1890–1906 muodossa "Jalmar" ja vuodesta 1907 lähtien asussa Jalmari. Nimi oli 1900-luvun alkupuolella erittäin suosittu, ja vieläkin se on yleinen varsinkin jälkimmäisenä etunimenä.

title: Kaarlo Isomäki

text: Toista vankia, August Lainetta, oli sen sijaan ammuttu selkään, ja hän makasi radalla vielä elossa. From ampui hänen ohimoonsa armonlaukauksen ja vei sitten hänen taskukellonsa. Epäonnistuneen etsinnän jälkeen From palasi aamuyöllä Saaren luo hotelliin. Jalmari Saari lähetti heti Kokkolan poliiseja etsimään Isomäkeä jälkikoiran avulla, mutta nämäkään etsinnät eivät tuottaneet tulosta. Saari ja From lähtivät pian Kokkolasta jatkaen matkaansa Närpiön vankileirille, mistä he hakivat kolme siellä ollutta jämsäläisvankia. Nämä vangit Saari ja From tappoivat Seinäjoella illalla 18. toukokuuta ja veivät vankien mukana olleen omaisuuden.

title: Kaarlo Isomäki

text: Jutun käsittelyä jatkettiin Hämeenlinnassa ja 5. maaliskuuta 1921 sotaylioikeus tuomitsi Jalmari Saaren elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen yllytyksestä murhaan sekä 20 000 markan korvauksiin. Vangittavaksi määrätty Saari poistui Jämsästä, mutta hänet saatiin pidätettyä parin viikon päästä Helsingissä ja hänet toimitettiin Hämeenlinnan vankilaan. Korkein oikeus kumosi kuitenkin 5. toukokuuta 1921 Saaren tuomion ja määräsi hänet heti vapautettavaksi. Perusteena käytetiin Svinhufvudin armahduslakia.