query: Mikä on Jyväskylän asukasluku?

title: Jyväskylä

text: Vuoden 2017 lopussa Jyväskylässä oli 140 188 asukasta, joista 131 433 asui taajamissa, 7 258 haja-asutusalueilla ja 1 497 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Jyväskylän taajama-aste on 94,8 prosenttia.[32] Jyväskylän taajamaväestö jakaantuu kuuden eri taajaman kesken:[33]

title: Jyväskylä

text: Jyväskylässä sijaitsee monipuolinen Jyväskylän yliopisto, jossa opiskelee noin 15 000 ja työskentelee noin 2 600 henkilöä. Jyväskylässä toimii myös Jyväskylän ammattikorkeakoulu ja HUMAK Humanistisen ammattikorkeakoulun Jyväskylän kampus. Jyväskylässä sijaitsevia toisen asteen ammatillisia oppilaitoksia ovat Jyväskylän ammattiopisto ja Jyväskylän kotitalousoppilaitos. Jyväskylässä toimii nykyisin kolme lukiota, jotka ovat Schildtin lukio, Jyväskylän normaalikoulun lukio ja Jyväskylän Lyseon lukio. Näistä jälkimmäinen on vanhin suomenkielinen oppikoulu. Korpilahden lukio sekä kaikki entisessä Jyväskylän maalaiskunnassa sijainneet kolme lukiota on lakkautettu 2010-luvun alussa.

title: Vaajakoski

text: Vaajakosken kaupunkimainen osa oli aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan taajama. Vuosina 1920–1955 Vaajakoski oli maalaiskuntaan kuuluva itsehallinnollinen taajaväkinen yhdyskunta. Nykyisin Vaajakoski on Jyväskylän 69. kaupunginosa. Se muodostaa yhdessä Jyskän ja muiden naapurikaupunginosien kanssa Jyväskylän tilastollisen suuralueen Vaajakoski–Jyskä, jonka asukasluku on noin 14 600.

title: Laukaa

text: Laukaan kautta kulkevat vuonna 1918 valmistunut Jyväskylä–Pieksämäki-rata, jolla sijaitsee Lievestuoreen rautatieasema sekä monessa osassa rakennettu ja lopullisesti vuonna 1960 valmistunut Jyväskylä–Haapajärvi-rata, jolla ovat sijainneet Leppäveden, Vihtavuoren, Laukaan ja Kuusan rautatieasemat. Henkilöliikenne Jyväskylän ja Haapajärven välisellä radalla lopetettiin vuonna 1987 ja sillä kulkee vain tavarajunia. Laukaan tärkeimmät maantieyhteydet ovat valtatie 4 Jyväskylästä Ouluun, valtatie 9 Jyväskylästä Kuopioon, valtatie 13 Jyväskylästä Mikkeliin, valtatie 23 Jyväskylästä Pieksämäen ja Varkauden kautta Joensuuhun sekä seututie 637 Jyväskylästä Vihtavuoren ja kirkonkylän kautta Suolahteen. Myös Äänekosken ja Suonenjoen välinen kantatie 69 kulkee osittain Laukaan alueella. Jyväskylän lentoasema sijaitsee Tikkakoskella aivan Laukaan rajan tuntumassa.

title: Palokka

text: Palokka muodostaa yhdessä Puuppolan kanssa Jyväskylän hallinnollisen alueen Palokka-Puuppola, jonka asukasluku on noin 14 500. Alueella toimii Palokka-Seura -niminen asukasyhdistys, joka ylläpitää myös paikallisportaalia. Palokassa ja sen ympäristössä on ilmestynyt paikallinen ilmaislehti Palokka-lehti vuodesta 2004 lähtien.

title: Jyväskylä

text: Aikiken ry: budolajit BC Jyväskylä Bujinkan Shinden Dojo: budolajit FC Vaajakoski: jalkapallo JYP-Akatemia (ent. D Team, ent Diskos, ent Jyväskylän Lohi): jääkiekko Salibandyseura Happee: salibandy Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat Jaguars Spirit Athletes JYP: jääkiekko Jyväskylän Jalkapalloklubi (JJK) Jyväskylän Veneseura ry (JVS) Jigotai ry (budolajit) Jyväskylä Rugby Club Jyväskylän Fight Club: kamppailulajit (Brasilialainen Jiu-Jitsu, Vapaaottelu) Jyväskylän Hiihtoseura Jyväskylän seudun Jaguaarit: amerikkalainen jalkapallo Jyväskylän Kenttäurheilijat ry (JKU) Jyväskylän Kuurojen Urheiluseura Jalo ry Jyväskylän Laskuvarjokerho ry Jyväskylän Liitokiekkoilijat Jyväskylän Naisvoimistelijat (JNV): joukkuevoimistelu, kilpa-aerobic

title: Jyväskylän normaalikoulu

text:
Koulu on kehittynyt normaalikouluksi lukuisten vaiheiden kautta. Kansakoulu on kantanut nimiä Jyväskylän seminaarin Mallikoulu (1866–1900), Harjoituskoulu (1900–1960), Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kansakoulu (1960–1968) ja Jyväskylän yliopiston Opettajanvalmistuslaitoksen Harjoituskoulu (1968–1973). Oppikoulu puolestaan tunnettiin nimillä: Jyväskylän Suomalainen Yhteiskoulu (1915–1919), Jyväskylän Koeyhteiskoulu 1919–1922
Jyväskylän Koeyhteislyseo (1922–1928), Jyväskylän Yhteislyseo (1928–1952), Jyväskylän Yhteislyseo (1952–1955) ja Jyväskylän normaalilyseo (1955–1973).

title: Jyväskylä

text: Vuoden 1960 väestönlaskennassa silloisten Jyväskylän, Jyväskylän maalaiskunnan, Korpilahden ja Säynätsalon alueella oli useita taajamia. Jyväskylän kaupungin ainoa taajama oli Jyväskylän keskusta. Siellä oli 39449 asukasta, joista 39117 asui Jyväskylän kaupungissa ja 394 maalaiskunnan puolella. Pääosin Jyväskylän maalaiskunnassa sijainneet taajamat (suluissa asukasluvut) olivat:

title: Koivuranta

text: Yhtiöllä on säännöllistä reittiliikennettä yhteysväleillä Jyväskylä-Laukaa-Rautalampi-Kuopio, Pikavuorot Jyväskylä-Kuopio-Jyväskylä, Jyväskylä-Laukaa-Sumiainen, Hytölä-Sumiainen-Suolahti-Äänekoski, Äänekoski-Konginkangas, Jyväskylä-Viitasaari, Jyväskylä-Pihtipudas, Jyväskylä-Konnevesi. Yhtiö hoitaa myös koululaiskuljetuksia Konnevedellä ja Sumiaisissa.

title: Korpilahti

text: Jyväskylän osa-aluejaossa Korpilahti muodostaa Korpilahden suuralueen. Vuonna 2009 Korpilahden suuralueella oli 5 071 asukasta ja vuonna 2016 sen asukasluku oli 4 960[3].

title: Jyväskylän ammattiopisto

text: Jyväskylän ammattiopisto on osa Jyväskylän koulutuskuntayhtymää, johon kuuluvat myös Jyväskylän oppisopimuskeskus, Jyväskylän aikuisopisto, Jämsän ammattiopisto, Jyväskylän lukiokoulutus ja kiinteistöliikelaitos. Ravintola Priimus on osa Jyväskylän ammattiopistoa.

title: Jyväskylän maalaiskunta

text: Entisen Jyväskylän maalaiskunnan Tikkakosken taajamassa sijaitsee Jyväskylän lentoasema, joka on yksi Suomen vilkkaimmista. Muita asutuskeskuksia ovat Vaajakoski ja Palokka, jotka kuuluvat Jyväskylän keskustaajamaan. Alueen läpi kulkee pääväylistä nelostie, jonka ansiosta bussiyhteydet taajamiin Jyväskylän kaupungista ja muualta Suomesta ovat hyvät. Myös poikittaiset tieyhteydet Jyväskylästä itään päin (ja länteenkin) kulkivat kunnan läpi, samoin tärkeä Jyväskylä–Pieksämäki-poikkirata, joskaan Vaajakosken asema ei ole enää käytössä, joten henkilöjunaliikenne tapahtuu Jyväskylän rautatieaseman kautta.

title: Leppälahti (Jyväskylä)

text: Leppälahti on kylä Jyväskylässä entisen Jyväskylän maalaiskunnan alueella. Kylä on Jyväskylän itäisin. Leppälahti sijaitsee Leppäveden itärannalla ja sen läheisyydessä sijaitsevia järviä ovat myös Muurikaisjärvi, Palvajärvi, Orajärvi ja Pitkäjärvi. Sen asukasluku oli vuonna 2007 noin 650. Kylän lävitse kulkevat sekä Valtatie 9 että Jyväskylä–Pieksämäki-rata. Kylällä ovat aiemmin sijainneet posti, koulu, kaksi kauppaa ja nuorisoseuran talo. Kylässä on myös koko Jyväskylän vanhin rakennus, vuodelta 1646 oleva kaksoisaitta. Leppälahdessa oli aiemmin myös rautatieasema. Asemarakennus on yhä pystyssä.

title: Jyväskylä

text: Valtuustot päättivät liitoksesta 18.2.2008. Jyväskylän kaupunginvaltuusto puolsi liitosta äänin 57–2, Korpilahden kunnanvaltuusto 19–7 ja maalaiskunnan kunnanvaltuusto 32–19. Päätöksen myötä Jyväskylän kaupunki kuntana ja Jyväskylän maalaiskunta lakkautettiin ja uusi Jyväskylän kunta perustettiin vuoden 2009 alusta. Samalla uuteen Jyväskylään liittyi myös 5000 asukkaan Korpilahden kunta; Korpilahden ja Jyväskylän kaupungin liitoksesta päätettiin jo ennen maalaiskunnan liitosselvityksen alkamista Korpilahden kunnanvaltuustossa 13.11.2006 ja Jyväskylän kaupunginvaltuustossa 27.11.2006.

title: Nanoscience Center

text: Mari Heikkilä (toim.): Pienestä syntyi suurta - Nano came to Jyväskylä. Jyväskylän yliopiston nanotiedekeskuksen historia - talkoohenkeä ja yhdessä tekemisen voimaa. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2014. ISBN 978-951-39-5910-4 Teoksen . Mari Heikkilä (toim.): Sattumaa, haperotatteja, keltainen syklotroni. Aikalaistarinoita Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan 50-vuotiselta taipaleelta (2015). Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto. ISBN 978-951-39-6303-3. Jari Eloranta: Jyväskylän matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta 1965–1995: Opettajankoulutuksen laajentamispyrkimyksistä monialaiseen tiedekuntaan. (1995). Jyväskylä: Gummerus. ISBN 951-34-0622-9.

title: Kuohu

text: Kuohu oli aiemmin Jyväskylän maalaiskuntaan kuuluva kylä, ja Toraksen sahan ansiosta se oli työpaikoiltaan omavarainen. Asukkaiden työpaikat olivat kävelymatkan päässä kotoa. Saha lopetti toimintansa 1980-luvun alussa, jonka seurauksena asukkaita muutti pois ja Kuohun asukasluku putosi 600 hengestä neljäänsataan. Kuohun kohdalla oli aiemmin rautatieseisake, joka poistettiin käytöstä 1984.

title: Jyväskylä

text: Vuonna 1941 Jyväskylän kaupunkiin liitettiin Tourulan, Nisulan ja Halssilan esikaupungit, osa Keljosta ja Viitaniemi. Liitoksen piti toteutua jo 1940, mutta sitä lykättiin talvisodan syttymisen takia. Maalaiskuntien oli tuolloin yleensäkin hyvin vaikea huolehtia kaupunkimaisesti rakennetuista alueista, esim. niiden kunnallistekniikasta. Jyväskylän maalaiskunta olikin vapaaehtoisesti valmis luovuttamaan esikaupungit Jyväskylän kaupungille, mutta liitoksen valmistelu ei sujunut sulassa sovussa, sillä kaupunki halusi itselleen muitakin alueita eikä maalaiskunta halunnut niitä luovuttaa. Kaupunki olisi halunnut itselleen muun muassa Kuokkalan, joka oli siihen aikaan maalaiskunnan tärkein viljelysalue. Sitä ei vielä liitettykään kaupunkiin. Alun perin esikaupunkilaiset itse pyysivät liitosta, mutta myöhemmin he vastustivat sitä. Asia oli ollut vireillä vuosikausia, ja esikaupunkien asukasluku oli asiaa valmisteltaessa nopeasti kasvanut.

title: Korpilahti

text: Korpilahti pysyi perinteisenä maa- ja metsätalouspitäjänä 1950-luvulle saakka, jolloin paikkakunnalle alkoi syntyä pienimuotoista teollisuutta. Vuoteen 1960 saakka Korpilahti kuului Hämeen lääniin, josta se siirrettiin vastaperustettuun Keski-Suomen lääniin. 1960-luvun aikana Korpilahden väkiluku alkoi laskea voimakkaasti, jopa enemmän kuin monissa syrjäisemmissä kunnissa. Yksinomaan vuoden 1965 aikana asukasluku laski 197 hengellä. Läheinen Jyväskylä veti puoleensa varsinkin nuoria muuttajia.[4]

title: Jyväskylä

text: Jyväskylän kaupunkiseurakunta (yhdistetty Jyväskylän maaseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi 2009) Jyväskylän maaseurakunta (yhdistetty Jyväskylän kaupunkiseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi 2009) Korpilahden seurakunta (yhdistetty Jyväskylän kaupunkiseurakunnan ja maaseurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi 2009) Säynätsalon seurakunta (liitetty Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan 2005)

title: Jyväskylä

text: Jyväskylän Nyrkkeilijät ry (JyNy ry) Jyväskylän Pallokerho (JyPK), jalkapallo Jyväskylän Pyöräilyseura (JyPS) Jyväskylän Saukot ry: vesipallo Jyväskylän Seudun Palloseura, JPS (jalkapallo, jääpallo) Jyväskylän tennisseura ry (JTS ry) Jyväskylän Työväen Nyrkkeilijät ry (JTN) Jyväskylän Valo ry (Valo): pesäpallo Jyväskylän urheiluautoilijat Jyväskylän Voimistelijat '79 ry (JyVo) JyväsLentis ry Kampuksen Dynamo (KaDy): futsal, jalkapallo KENSU ry: pikaluistelu, rullaluistelu, short track, retkiluistelu Keski-Suomen Ampujat Ry: ampumaurheilu Kiri ry (Jyväskylän Kiri): pesäpallo Kirittäret (Jyväskylän pesis ry): pesäpallo Liikunnan Riemu Meloiloa ry: melonta Miekkailuseura Allez Keski-Suomi O2-Jyväskylä: salibandyseura Palokan Riento ry: jalkapallo Ryûtôkai ry: budolajit Sammakot ry: sukellus Suunta Jyväskylä (S-JKL): suunnistus Swimming Jyväskylä ry: uinti Säynätsalon Riento (SäyRi): jalkapallo, koripallo, salibandy

title: Jyväskylän maalaiskunta

text: Jyväskylän maalaiskunta, Korpilahti ja Jyväskylä muodostivat 1. tammikuuta 2009 lukien uuden kunnan, jonka nimeksi tuli Jyväskylä. Aikaisemmin Jyväskylän maalaiskunnasta oli liitetty useita alueita Jyväskylän kaupunkiin. Suurimmat näistä liitoksista tapahtuivat vuosina 1941 ja 1965. Pienempiä liitoksia tapahtui ainakin 1914, 1948, 1968 tai 1967, 1978 ja 1990. Kaupungin ja maalaiskunnan yhdistämisestä päätettiin 18. helmikuuta 2008, ja tällöin perustettuun uuteen Jyväskylän kaupunkiin liittyi samalla myös Korpilahden kunta. Liitoksista enemmän Jyväskylästä kertovan artikkelin osiossa "Alueliitokset".

title: Jyväskylän Liikenne

text: Jyväskylän Liikenteen päätoimipaikka sijaitsi 1950-luvun alusta lähtien Jyväskylän mlk:n Jyskässä, mutta kiinteistön jäädessä Vaajakosken moottoritien alle yhtiö siirtyi vuonna 1972 uusiin tiloihin Seppälänkankaan teollisuusalueelle. Maaliskuussa 1984 Are Oy myi Jyväskylän Liikenne Oy:n osakekannan Koiviston Auto Oy:lle, joka oli jo ennen kauppaa ollut automäärältään Jyväskylän Liikenne Oy:tä yli kaksi kertaa suurempi. Myöhemmin Koiviston Auto Oy on liittänyt Jyväskylän Liikenteeseen muita Keski-Suomen alueelta ostamiaan liikenneyrityksiä, esimerkiksi laukaalainen Eino Turunen Oy vuonna 1988. Vuoden 1988 lopussa Jyväskylän Liikenne Oy:ssä työskenteli noin 180 henkilöä ja sillä oli 83 linja-autoa.[4] Vuonna 1999, jolloin Jyväskylän Liikenne täytti 60 vuotta, yhtiön liikevaihto oli 58 miljoonaa markkaa, josta 95 prosenttia koostui Jyväskylän seudun paikallisliikenteestä ja loput tilausajoista. Yhtiö hoiti kokonaan Jyväskylän kaupungin sisäisen liikenteen sekä keskeisen osan naapurikuntien, Jyväskylän maalaiskunnan, Laukaan ja Muuramen seutuliikenteestä. Yhtiössä työskenteli 175 henkilöä ja sillä oli 95 linja-autoa. Vuonna 1998 valmistuivat Jyväskylän liikenteen nykyiset toimitilat. Toimitusjohtajana oli tuolloin Jaakko Raunio.[5]

title: Jyväskylän seurakunta

text: 1800-luvulla oli olemassa Jyväskylän seurakunta, joka kattoi sekä Jyväskylän kaupungin että Jyväskylän maalaiskunnan alueen, mutta vuonna 1875 annetulla määräyksellä kaupunkilaiset irrottautuivat siihenastisesta Jyväskylän seurakunnasta. Siitä lähtien oli olemassa erikseen Jyväskylän kaupunkiseurakunta ja Jyväskylän maaseurakunta (viimeksi mainittu kattoi Jyväskylän maalaiskunnan alueen). Sen vaikutuksesta, että osia Jyväskylän maalaiskunnasta liitettiin kaupunkiin, osia maaseurakunnan alueesta liitettiin kaupunkiseurakunnan alueeseen (suurimmat alueliitokset maalaiskunnasta kaupunkiin tapahtuivat vuosien 1941 ja 1965 alussa ja vuoden 1941 alueliitosta vastaava seurakuntien alueiden rajan muutos tapahtui vuoden 1943 alussa). Vaikka Säynätsalo liittyi Jyväskylään vuoden 1993 alussa, Säynätsalon seurakunta liitettiin Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan vasta vuoden 2005 alussa

title: Jyväskylän maaseurakunta

text: Jyväskylän maaseurakunta oli yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista, kunnes 2009 se yhdistyi Jyväskylän kaupunkiseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi. Jyväskylä mainittiin rukoushuonekuntana 1660, rukoushuonekunnasta tuli Laukaan kappeli 1693, eri seurakunta taas 1856. Seurakunnan vanha kirkko valmistui 1775. Alue oli Jyväskylän kirkonkylä, kunnes vuonna 1837 sinne perustettiin Jyväskylän kaupunki. Siitä lähtien kun Jyväskylän maalaiskunta perustettiin 1868, Jyväskylän seurakunta, sittemmin nimellä Jyväskylän maaseurakunta, käsitti Jyväskylän maalaiskunnan koko alueen. Aluksi seurakuntaan kuului myös Jyväskylän kaupunki, mutta 1880 kaupunki erotettiin Jyväskylän kaupunkiseurakunnaksi ja siihenastinen Jyväskylän seurakunta sai nimen Jyväskylän maaseurakunta. Sitä mukaa kun osia Jyväskylän maalaiskunnasta liitettiin Jyväskylän kaupunkiin, liitettiin vastaavasti osia Jyväskylän maaseurakunnasta Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan, tosin osa kyseisistä seurakunnallisista alueliitoksista tapahtui hieman myöhemmin kuin vastaavat kunnalliset alueliitokset. Myös pääosa Toivakan seurakunnasta erotettiin Jyväskylän maaseurakunnasta. Toisaalta Jyväskylän maaseurakuntaan liitettiin osia Laukaan seurakunnalta vastaavasti kuin Jyväskylän maalaiskuntaan liitettiin osia Laukaasta. Jyväskylän maaseurakunnan edellä mainittu kirkko meni huonoon kuntoon ja purettiin vuonna 1888. Seuraava maaseurakunnan kirkko paloi 1918, ja sen korvasi Elsi Borgin suunnittelema Taulumäen kirkko vuonna 1929. Taulumäen kirkko pysyi Jyväskylän maaseurakunnan kirkkona siitä huolimatta, että vuoden 1943 alussa tapahtuneessa alueliitoksessa se jäi kaupunkiseurakunnan alueelle. Loppuaikoinaan seurakunnalla oli muitakin kirkkoja: Antti Eskelisen suunnittelema 1978 valmistunut Palokan kirkko, Armas Lehtisen suunnittelema virallisesti maaliskuussa 1954 käyttöön otettu Vaajakosken kirkko sekä 1957 valmistunut, Olavi Kivimaan suunnittelema Tikkakosken kirkko. Kun Jyväskylän kaupunki- ja maaseurakunta sekä Korpilahden seurakunta yhdistyivät vuoden 2009 alussa, tuli Taulumäen kirkosta Jyväskylän seurakunnan pääkirkko.

title: Kinkomaa

text: Kinkomaa on Muurameen Kinkomaan sairaalan ympärille, Päijänteen läheisyyteen syntynyt asuinalue. Muuramen keskustasta Kinkomaalle on matkaa kahdeksan kilometriä, Säynätsalon keskustasta neljä kilometriä ja Jyväskylän keskustasta 12 kilometriä. Kinkomaa sijaitsee Jyväskylän kahden kaupunginosan, Keljonkankaan ja Säynätsalon välissä, minkä seurauksena tie Muuramen keskustaan kulkee Jyväskylän alueen kautta. Kinkomaan asukasluku on yli 1400, ja se on toinen Muuramen taajamista yhdessä kunnan keskustan kanssa. Näissä taajamissa asuu suurin osa muuramelaisista.

title: Kaunisharju

text:
Kaunisharjussa on paljon rivitaloja ja omakotitaloja. Kaunisharjun asuinalue sijaitsee lähellä Leppäveden rantoja ja Vaajavirran yläjuoksua. Kaunisharjun pohjoisosassa on Kotavuori, jonka juurella järven rannoilla on kesämökkejä. Itäisellä rannalla on kokous- ja juhlatalo Koskenniska. Kaunisharjusta on bussiyhteys Vaajakosken keskustan kautta Jyväskylän keskustaan. Busseja kulkee viikonloppuisin ja iltaisin yksi tunnissa, arkipäivinä ruuhka-aikaan hieman useammin.
Kivilampi on asuinalue, joka sijaitsee jyrkän mäen huipulla. Kivilammen erottaa Kaunisharjun asuinalueesta laakso, jossa kulkee Vaajakoski–Leppävesi-tie, seututie 638. Kivilammen alueen asutus koostuu omakotitaloista. Alueella on myös samanniminen lampi, jonka nimi on tosin joissakin vanhoissa kartoissa Kivijärvi. Aiemmin Kivilammella toimi Jyväskylän maalaiskunnan kaatopaikka, mutta se on lakkautettu. Bussiyhteyttä Kivilammelle ei ole, lähin bussipysäkki on mäen juurella Vaajakoski–Leppävesi-tien varressa. Vuoden 2007 lopussa Kivilammen asukasluku oli 451 henkeä.

title: Ristonmaa

text: Ristonmaa on Jyväskylän kaupunginosa. Se sijaitsee Kuokkalan suuralueen Keljon puoleisella laidalla, runsaan kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Alueen asukasluku vuonna 2010 oli 1678 henkeä. Palveluina Ristonmaalla on Koasin opiskelija-asuntoja, grillikioski ja päiväkoti. Ristonmaalla sijaitsee myös vuoden 2011 syksyllä käyttöön otettu Jyväskylän keskuspaloasema. Alueen rakennuskanta on pääosin 1980-luvulla rakennettuja kerrostaloja, sekä Ylistönmäen rinteellä olevia omakoti- ja rivitaloja.

title: Jyväskylän Liikenne

text: Vuonna 1953 Jyväskylän Liikenne Oy:n koko osakekanta siirtyi Are Oy:lle, jolloin yhtiöstä tuli Are Oy:n tytäryhtiö, ja sen hoitama kaukoliikenne siirrettiin uudelle yhtiölle Viitasaaren Linja Oy:lle. Samalla Jyväskylän Liikenteen toimitusjohtajaksi tuli Oskar Lievosen poika Olavi Lievonen. Jyväskylän Liikenne palasi kuitenkin harjoittamaan kaukoliikennettä ostaessaan vuonna 1957 eräitä linjoja Itä-Päijänteen Liikenne Oy:ltä. Yhtiö sai ensimmäisen pikavuoronsa reitille Jyväskylä–Helsinki yhdessä mäntsäläläisen Sukulan Linja Oy:n kanssa 1950-luvun lopussa. Jyväskylän Liikenne sai yritysostojen myötä 1960- ja 1970-luvuilla haltuunsa koko Jyväskylän paikallisliikenteen; suurin kauppa oli pahimman kilpailijan Keljon Linja Oy:n osto vuonna 1967 – kaupan ansiosta Jyväskylän Liikenteen henkilökunnan määrä nousi lähes 300:aan – ja viimeinen Välisen Linja Oy:n siirtyminen Jyväskylän Liikenne Oy:n omistukseen vuonna 1978. Henkilöautojen määrän voimakas kasvu myös Keski-Suomen alueella johti siihen, että Jyväskylän Liikenne luopui kaukolinjoistaan vuonna 1976 ja keskittyi paikallis- ja lähiliikenteeseen Jyväskylän seudulla. 1970- ja 1980-lukujen taitteessa emoyhtiö Are Oy aloitti Jyväskylän kaupungin kanssa neuvottelut Jyväskylän Liikenne Oy:n toiminnan siirtämisestä kaupungin hoidettavaksi, mutta neuvottelut eivät johtaneet tulokseen. Vuonna 1983 Jyväskylän Liikenteellä oli 96 linja-autoa ja se oli Linja-autoliiton kymmenenneksi suurin jäsenyritys.[4]

title: Vaajakosken historia

text:
Maalaiskunnan liittymisestä kaupunkiin oli keskusteltu vuosikymmeniä. Vaajakosken kunnallispoliitikoista enemmistö oli ollut vastaan. Tilanne muuttui maalaiskunnan talouden heikentyessä ja uuden nuoremman sukupolven tultua päättäjiksi ja viranhaltijoiksi.
Kansanedustaja ja kunnanvaltuutettu Matti Lahtinen muistelee:
Vuoden 2009 alussa Vaajakoskesta tuli kuntaliitoksen kautta osa uutta Jyväskylän kaupunkia. Kaupunkiin liittymisen jälkeen Vaajakoskesta tuli Jyväskylän 69. kaupunginosa. Se muodostaa yhdessä Jyskän ja muiden naapurikaupunginosien kanssa Jyväskylän tilastollisen suuralueen Vaajakoski–Jyskä, jonka asukasluku on noin 14 600.

title: Leppävesi

text: Leppävesi on taajama Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Leppävesi sijaitsee Jyväskylän rajan vieressä. Leppävesi on viime vuosina kasvanut voimakkaasti, koska taajamaan on muuttanut asukkaita Jyväskylän puolelta. Vuonna 2016 Leppäveden asukasluku oli 3 379, joista 2650 asui taajaman keskustassa. Alueen rakennuskanta koostuu lähinnä rivi- ja omakotitaloista. Leppäveden taajaman itäpuolitse kulkevat sekä Jyväskylä–Haapajärvi-rata että Seututie 637.

title: Kanavuori

text: Kanavuoren alueen asutus koostuu pääasiassa Etu-Kanavuoren omakotitaloalueesta, joka sijaitsee vuoren juurella Vaajavirran rannalla sekä Jyväskylä–Pieksämäki-radan varrella. Kanavuoressa oli aiemmin rautatieseisake, mutta se poistettiin käytöstä 1983. Kanavuoren asukasluku oli vuoden 2007 lopussa 738 henkeä.


query: Milloin Charles Augereau tuli herttua?

title: Pierre Augereau

text: 19. maaliskuuta 1808 Augereau sai Castiglionen herttuan kunnia-arvon (ei siis oikea läänitys) 1796 voittonsa johdosta. Augereau nai Adélaïde Josephine Bourlon de Chavangen (1789–1869) ja herttuan arvo periytyi suvussa aina sen sammumiseen 1915 saakka. Augereau ei saanut vaimonsa kanssa lapsia, vaan aatelisarvo siirtyi vaimon mukana, tämän naitua myöhemmin Camille de Sainte-Aldegonden (1787–1853), näiden tyttärelle Valentine de Sainte-Aldegondelle (1820–1891).

title: Pierre Augereau

text: Ulkomailla Augereau eli palkkasoturina ja miekkailunopettajana[2]. Hän taisteli Venäjän armeijan riveissä Osmanien valtakuntaa vastaan, mutta pakeni pian Preussiin, jossa hän liittyi kaartiin. Sieltäkin Augereau karkasi pian, nyt Saksin rajan yli. Vuodet 1788–1791 täytti palvelus Napolin kuningaskunnan armeijassa ja sittemmin Portugalissa. Ranskan suuren vallankumouksen tapahtumat toivat hänet 1792 takaisin kotimaahansa, jossa hän liittyi vallankumousarmeijaan[2].

title: Pierre Augereau

text: Juro jakobiini Augereau liittyi kansalliskaartiin, jossa hänestä tuli kersantti. Augereau otti kapteenina ja myöhemmin everstiluutnanttina osaa Chouannerie-kapinan kukistamiseen Bretagnessa. Tämän jälkeen Augereau liittyi Pyreneiden armeijaan (), jossa hän nousi pian, 23. joulukuuta 1793 kenraalimajuria vastaavaan arvoon (). Augereaun johtama divisioona saavutti kuitenkin todellista menestystä vasta siirryttyään osaksi Italian armeijaa ().

title: Pierre Augereau

text: Augereaun ja hänen joukkojensa vastuulle annettiin viestiyhteyksien suojaaminen Kolmannen koalition sodassa. He eivät ottaneet osaa 2. joulukuuta 1805 käytyyn Austerlitzin taisteluun. Neljännen koalition sodassa Augereau johti jälleen seitsemättä kaartia. Kaarti ansioitui Jenassa, jossa se muodosti joukkojen vasemman sivustan.

title: Harry (Sussexin herttua)

text: Prinssi Harry, Sussexin herttua (koko nimeltään Henry Charles Albert David, s. 15. syyskuuta 1984 St. Maryn sairaala, Lontoo) on Walesin prinssi Charlesin ja prinsessa Dianan nuorempi poika sekä Britannian kuningatar Elisabet II:n pojanpoika. Prinssi Harry on kuudentena kruunuperimysjärjestyksessä isänsä ja veljensä prinssi Williamin ja tämän kolmen lapsen, prinssi Georgen, prinsessa Charlotten ja prinssi Louis’n, jälkeen.

title: Charles Fort

text: Charles Fort ja Anna Filing menivät naimisiin 26. lokakuuta 1896. Anna oli neljä vuotta Charlesia nuorempi elokuvien ja papukaijojen ystävä. He muuttivat sittemmin yhdessä Lontooseen, missä he kävivät elokuvissa, milloin Charles ei ollut kiireinen tutkimuksensa parissa. Charlesin ura kirjailijana vaihteli menestyksen ja köyhyyden ja masennuksen välillä. Perittyään sedältään rahaa Fort pystyi vuonna 1916 lopettamaan useat päivätyönsä ja kirjoittamaan täysipäiväisesti. Vuonna 1917 Fortin veljen Clarencen kuoltua Charles ja Raymond jakoivat hänen osuutensa perinnöstä.

title: Pierre Augereau

text: Augereau kuoli 1816 vesipöhöön tilallaan La Houssaye-en-Briessa, Seine-et-Marnessa. Hänet on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle.

title: Pierre Augereau

text: Tämän jälkeen Augereau palveli Ludvig XVIII:tä[2], joka teki tästä päärin ja Ranskan Pyhän Ludvigin ritarikunnan ritarin. Napoleonin palattua 1815 Augereau panikoi, ja antoi pömpöösin päiväkäskyn hänen kunniakseen. Napoleon ei kuitenkaan vakuuttunut sukkelasta takinkäännöstä, vaan julisti edellisvuoden tapahtumien johdosta Augereaun petturiksi ja vei tämän sotilasarvon ja eläkkeen. Palattuaan valtaistuimelle Ludvig XVIII piti tämän päätöksen voimassa.

title: Charles Ferdinand (Berryn herttua)

text: Berryn herttuan ainoa poika, Bourdeaux’n herttua syntyi hänen kuolemansa jälkeen.

title: Pierre Augereau

text: 18. huhtikuuta 1814 Augereau antoi joukkoineen julkilausuman, jossa he kertoivat ottaneensa käyttöön bourbonien valkoisen kokardin, ja leimasivat myös Napoleonin tyranniksi[3].

title: Pierre Augereau

text: Vuonna 1814 Augereau komensi kuuden päivän taisteluiden sarjassa Lyonin armeijaa, jonka tehtävänä oli katkaista Böömin armeijan viestiyhteydet. Joukot kuitenkin kieltäytyivät taistelemasta ja sen johtoa syytettiin loikkaamisesta.

title: Pierre Augereau

text: 7. syyskuuta 1800 – 22. lokakuuta 1801 Augereau komensi Pohjoista armeijaa ().

title: Pierre Augereau

text: Katalonian kampanjassa Augereau saavutti kohtuullista menestystä, mutta onnistui myös likaamaan mainettaan tarpeettomien raakuuksien myötä. Isänmaallisessa sodassa 1812 Napoleon antoi Augereaun komentoon Grande Arméen reservit, eli 11. kaartin (). Ennen 16.–19. lokakuuta 1813 käytyä Leipzigin taistelua Napoleon moitti Augereauta siitä, ettei hänessä ollut enää nähtävissä "Castiglionen Augereauta". Augereau vastasi tähän, että "anna minulle takaisin Italian veteraanit, niin minä näytän että on". Ranskan kärsimästä tappiosta huolimatta Napoleon huomioi Augereaun urhean puolustustaistelun.

title: Pierre Augereau

text: Augereaun divisioona menestyi Italian kampanjassa, jossa se osallistui muun muassa Loanon taisteluun (22. marraskuuta 1795), Millesimon taisteluun (13. huhtikuuta 1796)[2] ja Cosserian linnan valtaukseen (14. huhtikuuta 1796). Castiglionen taistelu 5. elokuuta 1796, jonka lopputuloksen hän onnistui kääntämään tappiosta voitoksi, oli kuitenkin hänen suurin saavutuksensa. Kenraali de Marbot ylisti muistelmissaan Augereaun rohkaisseen jopa itseään Bonapartea taistelua edeltäneessä hämmentävässä tilanteessa. Bonaparte itse totesi, että Augereaulla on "paljon luonnetta, rohkeutta, taipumattomuutta ja innostusta; hän on taistelun karaisema, sotilaiden suosima, ja toimissaan onnekas". 15. marraskuuta 1796 taistelussa Arcolen sillasta Augereau innosti horjuvaa ranskalaisjoukkoa nappaamalla itselleen kulkuelipun ja ryntäämällä se käsissään kohti vihollista. 27. tammikuuta 1797 hän sai palkkioksi lipun itselleen[3].

title: Ludvig XVII

text: Syntymästään vuoteen 1789 Ludvig tunnettiin nimellä Louis-Charles, Normandian herttua, sitten vuodet 1789–1791 Louis-Charles, Viennen dauphin ja 1791–1793 Louis-Charles, Ranskan kruununprinssi.

title: Pierre Augereau

text: Augereaun perhetausta oli vaatimaton. Hänen isänsä oli palvelija ja äiti kouluttamaton hedelmäkauppias. 17-vuotiaana Augereau liittyi kuninkaalliseen armeijaan, ensiksi osaksi Burgundissa sijaitsevaa ratsuväen rykmenttiä ja myöhemmin karabiiniereja[2]. Augerausta kasvoi huomattava miekkamies ja kaksintaistelija. Hän joutui kuitenkin maanpakoon nostettuaan miekkansa häntä solvannutta upseeria vastaan.

title: Jaakko II (Englanti)

text: James Francis Edward kuoli vuonna 1766 ja häntä seurasi hänen vanhin poikansa Charles Edward Stuart (jota kannattajat kutsuivat Kaarle III:ksi ja vastustajat "nuoreksi kruununtavoittelijaksi"). Charlesia taasen seurasi Henry Benedict Stuart ("Henrik IX"), joka oli katolisen kirkon kardinaali. Henry oli Jaakon viimeinen laillinen jälkeläinen. Henryn kuoltua jakobiittien perillisehdokkuus siirtyi Kaarle I:n vanhimmalle jälkeläiselle Sardinian kuninkaalle Kaarle Emmanuel IV:lle. Jakobiittien nykyinen perijä Jaakko II:lle on Baijerin herttua Frans Baijerilainen (Franz Bonaventura Adalbert Maria Herzog von Bayern, s. 1933). Vaikkei herttua ole esittänyt vaatimuksia kruunusta, jakobiitit kutsuvat häntä nimellä "Francis II".

title: Eylaun taistelu

text: Noin klo 9 Napoleon käski Augereauta hyökkäämään venäläisten keskustaan. Augereau itse oli kuumeinen ja hyökkäyksestä tuli katastrofi. Lumimyrsky sokaisi Augereaun armeijakunnan joukot ja ne joutuivat suoraan venäläisten 70 raskaan tykin rumputuleen. Napoleon näki henkilökohtaisesti kuinka hänen 14. linjajalkaväkirykmenttinsä tuhottiin viimeiseen mieheen. Lisäksi venäläiset tekivät pistin- ja ratsuväkihyökkäyksen, joilla lisäsivät Augereaun armeijakunnan tuhoa. Muutamassa minuutissa Augereau oli menettänyt 5200 miestä. Keisarillinen Kaarti lähetettiin vastahyökkäykseen pistimin. Venäläinen ratsuväki oli päässyt hyvin lähelle Napoleonin komentopaikkaa ja ranskalaisten keskusta oli murtumaisillaan. Napoleonilla oli jäljellä vereksinä voimina vain Muratin reserviratsuväki.

title: Yrjö (Cambridgen herttua)

text: George (Yrjö) William Frederick Charles, Cambridgen 2. herttua (26. maaliskuuta 1819 Hannover – 17. maaliskuuta 1904 Lontoo) oli Ison-Britannian kuningasperheen jäsen ja maan asevoimien ylipäällikkö vuosina 1856–1895.

title: Pierre Augereau

text: Varhain vuonna 1807 Augereau sairastui kuumeeseen. 7. helmikuuta 1807 käydyssä Eylaun taistelussa hänet jouduttiin sitomaan kiinni hevoseensa, mutta se ei vaikuttanut hänen kykyynsä johtaa joukkoja. Venäläisten tykistö hävitti taistelussa lumimyrskyn kouriin joutuneen kaartin lähes kokonaan ja Augereau haavoittui käteen, joka ei parantunut koskaan täysin.

title: Charles Brandon

text: Charles Brandon (1484 – 22. elokuuta 1545) oli Suffolkin ensimmäinen herttua, Sir William Brandonin kolmas poika. Sir William Brandon oli Henrik VII:n lipunkantaja, joka kuoli Rikhard III:n kädestä Bosworth Fieldin taistelussa. Charles varttui Henrik VII:n hovissa ja hänestä tuli Henrik VIII:n ystävä ja suosikki. Charlesilla oli useita virkoja kuninkaallisessa hovissa ja hän niitti mainetta muun muassa Ranskan sotaretkellä 1513.

title: Keinu (maalaus)

text: Maalauksen leveys on 64,8 ja korkeus 81,8 senttimetriä. Sen omistushistoriaa ei täysin tunneta. Yhdessä vaiheessa sen omisti herttua Charles de Morny, joka kuoleman jälkeisessä huutokaupassa taulu tuli myyntiin vuonna 1865. Nykyään sen omistaa Lontoossa sijaitseva Wallace Collection -taidemuseo.

title: Elisabet II

text: Walesin prinssi Charles, kuningatar Elisabet II:n ja Philip Mountbattenin, Edinburghin herttuan vanhin poika Prinssi William, Cambridgen herttua, Walesin prinssi Charlesin ja Lady Diana Spencerin vanhempi poika Prinssi George, Cambridgen herttua Williamin ja Cambridgen herttuatar Catherinen esikoispoika Prinsessa Charlotte, Cambridgen herttua Williamin ja Cambridgen herttuatar Catherinen tytär Prinssi Louis, prinssi Williamin, Cambridgen herttuan ja Cambridgen herttuattaren kolmas lapsi Prinssi Harry, Sussexin herttua, Walesin prinssi Charlesin ja Lady Diana Spencerin nuorempi poika Prinssi Andrew, Yorkin herttua, Elisabet II:n ja Philip Mountbattenin toinen poika Prinsessa Beatrice, Prinssi Andrew'n, Yorkin herttuan ja Sarah Fergusonin vanhempi tytär Prinsessa Eugenie, Prinssi Andrew'n, Yorkin herttuan ja Sarah Fergusonin nuorempi tytär Prinssi Edward, Wessexin jaarli, Elisabet II:n ja Philip Mountbattenin nuorin poika James Windsor, Severnin varakreivi, Prinssi Edwardin, Wessexin jaarlin ja Sophie Rhys-Jonesin poika Lady Louise Windsor, Prinssi Edwardin, Wessexin jaarlin ja Sophie Rhys-Jonesin tytär Prinsessa Anne, Elisabet II:n ja Philip Mountbattenin tytär

title: Pierre Augereau

text: Charles Pierre François Augereau (21. lokakuuta 1757, Faubourg Saint-Marceau, Pariisi – 12. kesäkuuta 1816, La Houssaye-en-Brie, Seine-et-Marne[1]) oli Castiglionen herttua, ranskalainen sotilas, myöhemmin kenraali ja yksi Napoleon I:n valtakauden 26:sta Ranskan keisarikunnan marsalkasta[2]. Augereau osallistui Ranskan vallankumoussotiin ja Napoleonin sotiin.

title: Charles Eugène de Croy

text: Charles Eugène de Croy (1651–1703), oli alankomaalainen herttua ja sotamarsalkka, joka oli saanut ranskalaisen kasvatuksen.

title: Pierre Augereau

text: Marsalkka Augereau johti Napoleonin Englannin maihinnousun valmistelussa leiriä Brestissä, Bretagnessa. Napoleonin peruttua invaasion leiristä tehtiin Grande Arméen seitsemäs kaarti.

title: Pierre Augereau

text: Vuonna 1797 Bonaparte lähetti Augeraun takaisin Ranskaan rohkaisemaan jakobiinien direktoraattia[2]. Augereau joukkoinen painosti moderaatteja, ja toteuttivat 4. syyskuuta 1797 eli vallankumouskalenterin mukaan 18. fructidorkuuta vuonna V monarkisteja vastaan suunnatun vallankaappauksen[2]. Palkkioksi hänet nimettiin komentajaksi Saksan armeijaan (), joka oli syntynyt 29. syyskuuta 1797 Sambren ja Meusen armeijan ja Reinin ja Moselin armeijan () yhdistyttyä. Augereau toimi Saksan armeijan komentajana 7.10–13.12.1797. Armeija jakautui kuitenkin jo 9. joulukuuta 1797 kahtia Mainzin armeijaksi () ja Reinin armeijaksi (). Augereau otti Reinin armeijan komentoonsa ajaksi 14.12.1797–3.2.1798.

title: Charles Ferdinand (Berryn herttua)

text: Charles Ferdinand de Bourbon, Berryn herttua (24. tammikuuta 1778 Versailles – 14. helmikuuta 1820 Pariisi) oli ranskalainen prinssi, tulevan kuningas Kaarle X:n nuorempi poika. Hänen murhansa vuonna 1820 vaikutti merkittävästi Ranskan poliittiseen ilmapiiriin.

title: Pierre Augereau

text: Ranskan keisarikunnan marsalkka () Castiglionen herttua Ranskan Kunnialegioonan suurupseeri Ranskan Pyhän Ludvigin ritarikunnan ritari Espanjan Kaarle III:n ritarikunnan suurristi[3] Ranskan pääri

title: Nizzan karnevaali

text: Ensimmäinen karnevaalikulkueeseen viittaava kirjallinen lähde on vuodelta 1294, ja sen kirjoittaja oli Provencen kreivi Charles II, Anjoun herttua, joka "tuli viettämään karnevaalijuhlaa Nizzan kaupunkiin". Karnevaali oli 1300- ja 1400-luvulla ennen kaikkea kansanjuhla. Renessanssiaikaan järjestettiin suuria karnevaalitanssiaisia ja -naamiaisia kaupungin keskustan kapeilla kaduilla, kun taas 1700-luvulla suosittiin venetsialaistyylisiä naamiaisia.


query: Milloin Oskari Jussila toimi Kokoomuksen kansanedustajana?

title: Oskari Jussila

text: Oskari Heikki Jussila (Oskar Henrik, 16. huhtikuuta 1888, Leppävirta – 24. huhtikuuta 1955, Alatornio) oli vanhoillislestadiolainen rovasti, usean eri seurakunnan kirkkoherra ja Tornion rovastikunnan lääninrovasti 1938–1955. Hän oli Siionin lähetyslehden ja Zions missionstidningin toimittaja 1919–1945. Kokoomuksen listoilta valittuna kansanedustajana hän toimi 1922–1929 ja 1930–1933. Jussila oli vanhoillislestadiolaisen maallikkosaarnaajan, kansakoulunopettaja Heikki Jussilan (1863–1955) poika.

title: Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä

text: Kokoomuksen eduskuntaryhmän pitkäaikaisin ryhmäpuheenjohtaja on ollut kansanedustaja Ben Zyskowicz. Hän toimi eduskuntaryhmän puheenjohtajana yhtäjaksoisesti aikavälillä 9. helmikuuta 1993 - 1. helmikuuta 2006, kunnes hänet korvasi loppuajaksi valtiopäiväkaudelle 2003 - 2007 kansanedustaja Jyri Häkämies. Tämän jälkeen Zyskowicz toimi eduskuntaryhmän 2. varapuheenjohtajana kesäkuuhun 2011 asti.

title: Eduskuntavaalit 1922

text: Uusia kansanedustajia olivat mm. SDP:n Tuomas Bryggari, Aino Malkamäki, Viljo Rantala ja Reinhold Svento, Maalaisliiton Viljami Kalliokoski, Jooseppi Kauranen, Tyko Reinikka, Juho Sunila ja Mikko Tarkkanen, Sosialistien Laura Härmä, Toivo Långström ja Matti Väisänen, Kokoomuksen Oskari Jussila, Kyösti Järvinen ja Yrjö Pulkkinen, sekä RKP:n Amos Anderson, Levi Jern ja Ferdinand von Wright. Eduskuntaan palanneita taas olivat mm. SDP:n Anni Huotari, Albin Koponen, Taavi Tainio ja K. H. Wiik, Maalaisliiton Väinö Kivilinna, Kokoomuksen Lauri Ingman, Kaarlo Kares, Matti Pesonen ja Pekka Pennanen, sekä Edistyspuolueen Rudolf Holsti ja Erkki Pullinen.

title: Kansallinen Kokoomus

text: Kansallista Kokoomusta eduskunnassa edustaa Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä. Eduskuntaryhmä toimii kokoomuslaisten kansanedustajien yhteistyöelimenä. Eduskuntaryhmän merkitys eduskuntatyössä on keskeinen: kokouksissa keskustellaan ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä ja muodostetaan kantoja eduskunnan käsittelyssä olevaan asiaan. Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmän muodostaa valtiopäiväkaudella 2015–2019 38 kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana toimii kansanedustaja Kalle Jokinen.[33]

title: Martti O. Kölli

text: Martti Oskari Kölli (4. joulukuuta 1910 Urjala – 19. toukokuuta 1985 Forssa) oli suomalainen varatuomari ja maanviljelijä, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1954.

title: Oskar Nissinen

text: Nissinen oli talonpoikaissäädyn jäsenenä mukana säätyvaltiopäivillä 1900–1906. Hän oli nuorsuomalaisen puolueen ja joulukuusta 1918 kokoomuksen kansanedustajana 1917–1919 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

title: Väinö Havas

text: Väinö Rafael Havas (vuoteen 1906 asti Örling, etunimi esiintyy myös muodossa Wäinö, 15. elokuuta 1898 Lempäälä – 21. elokuuta 1941 Suojärvi) oli suomalainen kirkkoherra, lestadiolaisen uusheräyksen ja myöhemmin vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen saarnaaja, runoilija ja kokoomuksen kansanedustaja. Hän on Suomen historian ainoa rintamalla kaatunut istuva kansanedustaja. Häntä seurasi edustajantehtävässä Oskari Heikinheimo.

title: Oskari Leivo

text: Juho Oskar (Oskari) Leivo (Aik. Kramplin, 1. toukokuuta 1876 Huittinen – 12. joulukuuta 1921 Pori) oli vuokraviljelijä ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Leivo toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1909, 1911–1914, 1917 ja 1919–1921. Hänet valittiin kansanedustajaksi Satakunnasta.

title: Toivo Horelli

text: Toivo Johannes Horelli (11. lokakuuta 1888 Kokemäki – 28. kesäkuuta 1975 Tampere) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja poliitikko, joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1933–1945 ja Suomen sisäministerinä 1941–1943.[1] Hänet muistetaan erityisesti Suomen jatkosodan aikana natsi-Saksalle tekemistä ihmisluovutuksista. Horelli ja valtiollisen poliisin päällikkö Arno Anthoni olivat vastuussa Gestapolle marraskuussa 1942 luovutetuista 27 pakolaisesta, joiden joukossa olleet kahdeksan juutalaista surmattiin lähes välittömästi.[2] Sodan jälkeen Horellia ei asetettu syytteeseen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä, eikä hän milloinkaan joutunut luovutuksista oikeudelliseen vastuuseen.[3]

title: Oskari Jussila

text: Pekka Tapaninen: Oskari Heikki Jussila – Lestadiolaispappi, toimen ja näkyjen mies. Pohjois-Suomen Historiallinen yhdistys 52, Rovaniemi, 2007. ISBN 978-952-9888-31-3.

title: Oskari Jussila

text: Vuoden 1922 eduskuntavaaleissa Jussila oli kokoomuksen ehdokkaana Oulun pohjoisessa vaalipiirissä ja tulikin valituksi. Muut silloiset lestadiolaiskansanedustajat tulivat maalaisliiton listalta. Tähän aikaa eduskunnassa esillä olleeseen uskonnonvapauslakiin Jussila otti tiukan kannan. Hän kannatti kansakoulun perinteistä uskonnonopetusta sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon julkisoikeudellisen aseman säilyttämistä. Hän tuki kansanedustaja-aikanaan kirkollisten toimintamäärärahojen lisäämistä tai ainakin ennallaan säilyttämistä. Vanhoillislestadiolaisuus ei kuitenkaan eduskunnassa tullut mitenkään esille. Jussila katsottiin kuuluvan kansanedustaja-aikanaan myös ns. ”kypäräpäisten pappien” joukkoon, joiden vaatimuksena oli saada valtion budjettiin tarpeelliset määrärahat maan ulkoisen ja sisäisen turvallisuuden takaamiseksi. Muita teemoja eduskuntatyössä olivat hänen valitsijoidensa asuinalue eli Lappi ja Peräpohjola sekä niiden kehittäminen.

title: Oskari Jussila

text: Oskari Jussila oli saavuttanut 1920-luvun alussa vanhoillislestadiolaisessa liikkeessä keskeisen pappisvaikuttajan aseman. Vuonna 1919 Jussilalle uskottiin liikkeen pää-äänenkannattajan, Siionin Lähetyslehden, toimittaminen. Tätä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1939 ja vielä vuosina 1942–1944. Taloudellisestikin lehden toimitus oli menestys eli tuotti herätysliikkeelle tuloja. Jussila oli aktiivinen kielteisen kannanottojen lausuja 1920-luvun alun muihin lestadiolaisen liikkeen haaroja kuten uusheräystä kohtaan. Päämoite oli niiden ”lakihenkisyys”. Jussila vieraili 1920 Yhdysvaltojen pohjoisilla suomalaisalueilla ja tuomitsi siellä ns. suurseuralaiset. Oskari Jussilan lehtikirjoittelussa tähän aikaan oli ominaista terävä vastakirjoittelu niitä kohtaan, jotka jollain tavalla arvostelivat vanhoillislestadiolaisuutta. Tähän aikakauteen kuuluu myös aktiivinen toiminta oman kansanopiston perustamiseksi. Niinpä vuonna 1923 aloitti toimintansa Ylitornion kristillinen kansanopisto vanhoillislestadiolaisen liikkeen tukemana.

title: Oskari Peurakoski

text: Peurakoski toimi Pieksämäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Kansanedustajaksi hänet valittiin Mikkelin läänin vaalipiiristä, hän toimi suomalaisen puolueen ja kokoomuksen eduskuntaryhmissä 1909–1919.

title: Oskari Heikinheimo

text: Heikinheimo oli kansanedustajana 1922–1927 ja 1941–1945 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan sotilasasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1922. Heikinheimo tuli eduskuntaan 27. tammikuuta 1922 kokoomuksen Aleksanteri Koiviston tilalle ja uudelleen 4. syyskuuta 1941 jatkosodassa kaatuneen kokoomuksen Väinö Havaksen tilalle. Heikinheimo oli myös Keuruun kunnanvaltuuston jäsenenä sekä oli edustajana kirkolliskokouksessa.

title: Oskari Jussila

text: Tornion rovastikunnan papit valitsivat Oskari Jussilan vuonna 1938 lääninrovastiksi. Näin Jussila oli tällöin evankelis-luterilaisessa kirkossa korkeimmassa asemassa oleva lestadiolaispappi. Vuonna 1939 Jussila joutui syrjään Siionin Lähetyslehden toimittajan tehtävästä. Seuraajaksi tuli Väinö Havas, jonka katsottiin nousseen maallikkojohdon arvostuksessa Jussilan rinnalle, jopa ohikin. Jussila palasi toimittajaksi Havaksen kaatumisen jälkeen 1942.

title: Oskari Jussila

text: Oskari Jussila oli jo ennen vuoden 1918 Suomen sisällissotaa antamassa tukensa porvarilliselle Suomelle. Hän oli perustamassa Ranualla kunnallista suojeluskuntaa. Kansalaissodan loppuvaiheessa Jussila oli rintamalla vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen kustantaman ambulanssin eli kiertävän sairaalan johtajana. Jussila kannatti tällöin näkemyksiä ankarista rankaisutoimista, joita punaisiin kapinan aloittajina oli syytä kohdistaa. Vuodesta 1919 alkaen Jussila koki tärkeäksi tukea suomalaista kansallismielistä toimintaa, jonka tavoitteena oli Pohjois-Ruotsin suomalaisväestön aatteellinen ”valistaminen”. Tästä on osoituksena Jussilan osallistuminen valistustoimintaa varten perustettuun Länsipohjan toimikuntaan. Jussilan sielunhoidollinen toiminta Pohjois-Ruotsin suomalaisalueilla 1920-luvulla herätti Ruotsin kansallismielisissä piireissä pahennusta. Heidän näkemyksensä mukaan suomalaiset tekivät sielunhoidollisen työn varjolla nationalistista kiihotustyötä. Silloinen Luulajan piispa oli yksi kantaa ottaneista.

title: Oskari Jalava

text: Juha Oskar (Oskari) Jalava (e. Alm, e. Varpenniittu, 7. heinäkuuta 1876 Huittinen – 10. maaliskuuta 1950 Helsinki) oli peltiseppä ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Jalava toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1909, 1911–1914 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä.

title: Oskari Jussila

text: Oskari Jussila kävi oppikoulun Kuopion klassisessa lyseossa 1908 ja aloitti sitten Helsingin yliopistossa teologiset opinnot, jotka hän sai päätökseen 1913. Oskari Jussila liittyi opiskeluaikanaan lestadiolaiseen yhteisöön, jossa vuonna 1910 tapahtuneen jakautumisen yhteydessä hän liittyi vanhoillislestadiolaisuuteen. Opintojensa loppuvaiheessa hän stipendiaattina haastatteli Tornionlaaksossa lestadiolaiskristittyjä, jolloin yhteys lestadiolaiseen liikkeeseen muodostui eläväksi. Opiskeluaikanaan Jussila solmi suhteita Yhdysvaltain Michiganin osavaltion Calumetissa toimivaan lestadiolaisliikkeeseen ja sen paikallisiin johtajiin Paul Heidemaniin ja hänen isäänsä Arthur Leopold Heidemaniin. Jussila tekikin vuoden 1920 lopulla noin neljä kuukautta kestäneen vierailun Michiganiin ja Minnesotaan, jossa hän osallistui heidemanilaisuuden eli paikallisen vanhoillislestadiolaisuuden sisällä olleen hajaannuksen selvitykseen.

title: Eduskuntavaalit 1919

text: Uusia kansanedustajia näissä vaaleissa valituista olivat muun muassa SDP:n Artturi Aalto, Julius Ailio, Mikko Ampuja, Väinö Hakkila, Johan Helo, Väinö Hupli, Rieti Itkonen, Hilma Koivulahti-Lehto, Aino Lehtokoski, Olavi Puro, Oskari Reinikainen, Hannes Ryömä ja Väinö Voionmaa, Maalaisliiton Pekka Ville Heikkinen, Janne Koivuranta, Antti Kukkonen ja Vihtori Vesterinen, Kokoomuksen Mikko Erich, Rafael Erich ja Ilmi Hallsten, RKP:n Ernst von Born ja John Österholm, sekä Edistyspuolueen Ilmari Auer, Mikko Collan, Oskari Mantere, Risto Ryti, Bruno Sarlin, Aarne Sihvo ja J. H. Vennola. Eduskuntaan palasivat taukojen jälkeen muun muassa SDP:n Edvard Helle, Penna Paunu, Miina Sillanpää, Väinö Tanner, Ville Vainio ja Wäinö Wuolijoki, Maalaisliiton Antti Junes ja Juhani Leppälä, Kokoomuksen Hedvig Gebhard, sekä Edistyspuolueen Mikael Soininen ja Juho Torppa. Eduskunnasta putosivat muun muassa Kokoomuksen Pekka Ahmavaara, Eveliina Ala-Kulju, Lauri Ingman ja Pekka Pennanen. Vapaaehtoisesti jättäytyneitä olivat mm. Maalaisliiton Santeri Haapanen, Kokoomuksen Gustaf Arokallio, Oswald Kairamo ja Iida Yrjö-Koskinen, Edistyspuolueen Eero Erkko ja Johannes Lundson, sekä RKP:n Emil Schybergson ja Rabbe Wrede.

title: Oskari Jussila

text: Vuonna 1936 Jussila teki toisen matkansa Pohjois-Amerikan suomalaisalueille. Matka kesti kaikkiaan noin puoli vuotta. Tänä aikana hän kiersi heidemanilaisissa seurakunnissa Michiganissa, Minnesotassa, Massachusettsissa, Etelä-Dakotassa, Oregonissa ja Kaliforniassa sekä Kanadan Torontossa. Tämän matkan sanotaan olleen Suomessa meneillään olleen hajaannusvaiheen verrattuna leppoisa kokemus. Aikalaisille on tältä matkalta jäänyt mieleen erikoisena tapauksena se, että Amerikan matkan tuliaisina Oskari Jussilalla oli oma ”Amerikan rauta” eli henkilöauto, joka siihen aikaan oli hyvin harvinaista etenkin pohjoisessa Suomessa.

title: Mauno Jussila

text: Jussila oli maalaisliiton kansanedustajana 1951–1965 ja keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1970 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Jussila toimi II valtiovarainministerinä Fagerholmin II hallituksessa 1956–1957 ja Fagerholmin III hallituksessa 1958–1959. Miettusen I hallituksessa 1961–1962 hän oli II sosiaaliministerinä ja Karjalaisen I hallituksessa 1963 Jussila oli ensin II valtiovarainministerinä ja joulukuussa 1963 kuuden päivän ajan valtiovarainministerinä. Viimeksi Jussila oli maatalousministerinä Virolaisen hallituksessa 1964–1966.

title: Oskari Jussila

text: Oskari Jussila oli elämänsä loppuun asti näkemyksessään pysyä uskollisena uskonyhteisölleen. Hänen kuolemansa jälkeen pappien suhde vanhoillislestadiolaiseen liikkeeseen muodostui väljemmäksi. Hänen kirjoituksensa sai keskeisen aseman vanhoillislestadiolaisuudesta eronneessa Elämän Sana -ryhmässä. Ryhmän aseman kuihduttua Jussilan muisto tulee parhaiten esiin hänen hengellisistä lauluistaan ja virsirunoistaan. Tunnetuimpana voitaneen pitää nykyisessä Virsikirjassa olevaa virttä 316, joka alkaa sanoilla Käyn armoalttarillesi. Lisäksi Jussilan pitkään toimittama Siionin laulut -kokoelma sen alusta, vuodesta 1916 vuoteen 1939 asti on jättänyt pysyvän ja näkyvän jäljen lestadiolaisen liikkeen seuratoimintaan.

title: Oskari Heikinheimo

text: Oskari Fredrik Heikinheimo (vuoteen 1906 Heikel; 3. elokuuta 1873 Kittilä – 27. maaliskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri, lääkintöneuvos ja kokoomuksen kansanedustaja.

title: Oskari Jussila

text: Luokka:Kansanedustajat Luokka:Lapin vaalipiiri Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vanhoillislestadiolaiset saarnaajat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet

title: Anshelm Sjöstedt-Jussila

text: Sjöstedt-Jussila oli kansanedustajana 1911–1919 ja 1924–1925 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän erosi kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli 20. lokakuuta 1925 kokoomuksen Kustaa Kylänpää. Sjöstedt-Jussila oli myös Alastaron kunnanvaltuuston ja kuntakokouksen puheenjohtajana sekä oli edustajana kirkolliskokouksessa.

title: Lead (Etelä-Dakota)

text: 1900-luvun alussa Leadin kultakaivoksiin tuli siirtolaistyövoimaa erityisesti Italiasta ja Suomesta. Kaupungin 8 000 asukkaasta oli vuoden 1910 paikkeilla suomalaisia noin 950. Muun muassa Kokoomuksen kansanedustajana ja lestadiolaissaarnaajana myöhemmin tunnettu Sakari Ainali työskenteli nuoruudessaan Leadin kultakaivoksessa kymmenisen vuotta. Myös suomalaisen ja amerikkalaisen työväenliikkeen merkkimies Oskari Tokoi työskenteli jonkin aikaa Leadissä ja perusti kaupunkiin raittiusyhdistyksen. Vuoteen 1971 saakka Leadissä toimi suomalaisten lestadiolaisvaikutteinen luterilainen seurakunta.

title: Oskari Jussila

text: Oskari Jussila vihittiin papiksi Oulussa vuoden 1914 alussa. Pappisvihkimyksensä jälkeen Jussila oli tilapäisissä seurakuntaviroissa Tyrnävällä, Kiuruvedellä, Suomussalmella, Säräisniemellä ja Ranualla. Vakinaisena kirkkoherrana Jussila oli Ranualla vuosina 1918–1920, Kuivaniemellä 1920–1934 ja Alatorniolla vuodesta 1934 kuolemaansa asti.

title: Heikki Jussila (maallikkosaarnaaja)

text: Heikki Jussila (1863–1955) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja, joka on kirjoittanut tärkeitä kirjoja vanhoillislestadiolaiselle kristillisyydelle. Heikki Jussilan saarnatoiminnan kautta hyvin monet ihmiset "saivat parannuksen armon" vanhoillislestadiolaisuuteen. Hän oli vanhoillislestadiolaisen rovastin Oskari Heikki Jussilan (Oskar Henrik, 16. huhtikuuta 1888 Leppävirta – 24. huhtikuuta 1955 Alatornio) isä. Vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja opettaja Jaakko Jussila oli Heikki Jussilan veli. Heikki Jussila asui Leppävirralla vuosina 1887–1908.

title: Anshelm Sjöstedt-Jussila

text: Oskar Anshelm (Oskari, O. A.) Sjöstedt-Jussila (25. elokuuta 1869 Akaa – 5. helmikuuta 1926 Alastaro) oli suomalainen maanviljelijä ja suomalaisen puolueen, vuodesta 1918 kokoomuksen kansanedustaja.

title: Matti Ytti

text: Toivo Matti Ytti (10. heinäkuuta 1908 Huittinen – 7. tammikuuta 1973 Huittinen) oli maanviljelijä ja agronomi joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1940-luvun jälkipuoliskolla. Ytin ura kansanedustajana jäi kauden mittaiseksi, mutta puoluehallituksessa hän vaikutti vuoteen 1953 ja puoluevaltuustossa vuoteen 1955 saakka. Ytti toimi myös Kokoomuksen Nuorten Liiton varapuheenjohtajana ja Kokoomuksen maataloussihteerinä.


query: Missä sijaitsee Kowlooon?

title: Hongkong

text: Hongkongin alue muodostuu Hongkongin saaresta, mantereeseen kuuluvasta Kowloonin niemimaasta ja Kiinan rajalle ulottuvista Uusista territorioista (New Territories). Kiinan vastainen raja kulkee Shenzhenjokea pitkin. Alue on vuoristoista ja sen asutus on keskittynyt korkeisiin kerrostaloihin, joten pienelle alueelle asettuneista seitsemästä miljoonasta asukkaasta huolimatta yleiskuva on varsin vihreä. Noin 75% alueesta on rakentamatonta maata. Shing Mun -joki on siirretty suurelta osaltaan keinotekoiseen uomaan ja sen varret on rakennettu täyteen. Hongkong on Kiinan neljänneksi suurin kaupunki Pekingin, Chongqingin ja Shanghain jälkeen.

title: China Development Bank

text: CDB on esimerkiksi rahoittanut Kolmen rotkon padon rakentamista, Peking-Kowloon-rautatien rakentamista, maanlaajuisia vesi- ja maakaasunsiirtohankkeita, kansallisen öljyreservin, Pekingin olympialaisten kisapaikkaa, Shanghain maailmannäyttelyn ja Peking-Shanghai-suurnopeusradan. CDB on auttanut kiinalaisia suuryrityksiä kasvamaan, näihin lukeutuvat muiden muassa PetroChina, Sinopec, China Minmetals, Huawei ja ZTE. CDB:n lainakannassa on myös matalatuloisten asuntorakentamisen lainoja sekä opintolainoja.

title: Hongkongin historia

text: Neuvottelujen tuloksena päästiin vuonna 1985 ratifioituun sopimukseen, jonka mukaan Kiinan hallinto tulisi palaamaan brittialueille, joihin kuuluivat Hongkong, Kowloon ja Uudet territoriot. Tämän jälkeen Hongkongista tulisi 50 vuodeksi Kiinan erityishallintoalue, joka takaa Hongkongille ”Yksi maa, kaksi järjestelmää” -politiikan vähintään vuoteen 2047 asti. Sopimuksen mukaan Hongkongin dollari on sen ainoa laillinen valuutta, Hongkong säilyttää vapaasataman asemansa sekä oman verotuksensa ja erityistalousalue pitää tullirajaa Kiinan kanssa. Alueelle sijoitettavat Kiinan kansanarmeijan joukot eivät saa puuttua Hongkongin sisäisiin asioihin.[22][23]

title: Kowloon

text: Kowloon on Hongkongin osa-alue, joka koostuu Hongkongin saaren pohjoispuolella ja Uusien territorioiden pääosan eteläpuolella sijaitsevista Kowloonin niemimaasta ja New Kowloonista. Merialue Hongkongin saaren ja Kowloonin välillä on hyvin kapea. Kowloonin pinta-ala on 46 neliökilometriä. Se on erittäin tiheään asuttua aluetta, ja se on täynnä ostoskeskuksia ja ravintoloita, joskin siellä on myös paljon asuintaloja. Kowloonissa asuu yli 2 miljoonaa ihmistä.

title: Zweibrücken

text: Zweibrücken sijaitsee eteläisen Rheinland-Pfalzin länsiosassa Saarlandin rajalla, noin 36 kilometriä luoteiseen Kaiserslauternista. Zweibrückenin ydinkeskusta sijaitsee 25 kilometrin päässä Pirmasensista, joka sijaitsee Pfalzinlaakson länsilaidalla. Zweibrückenin ympäristössä sijaitsee useita metsiä.

title: Hongkong

text: Hongkongissa on yksi kansainvälinen lentoasema, Hongkongin kansainvälinen lentoasema, joka sijaitsee Chek Lap Kokissa. Lentoasema korvasi aiemman kansainvälisen Kai Takin lentoaseman vuonna 1998, joka sijaitsee Kowloon Cityssä. Finnair lentää Helsingistä Hongkongiin sekä matkustaja- että rahtilentoja.

title: Koskutjoki

text: Koskutjoen molemmin puolin on useita kivikautisia asuinpaikkoja. Seppälän asuinpaikka sijaitsee jokeen viettävällä rinteellä noin 400 metrin päässä itään paikasta, jossa Koskutjoki ja Ilvesjoki yhtyvät. Kohtasen asuinpaikka sijaitsee joen itärannalla, Kohtasen talon eteläpuolisella pellolla, piha-alueella sekä puutarhassa. Kohtasen asuinpaikalla on suoritettu kaivauksia vuonna 1947. Hautakangas 1:n ja Hautakangas 2:n asuinpaikat sijaitsevat niin ikään Koskutjoen itäpuolella, muutaman sadan metrin päässä joesta. Rinta-Erkkilän asuinpaikka sijaitsee Koskutjoen länsipuolella, vanhan törmän päällä. Kohtakankaan asuinpaikka sijaitsee puolestaan noin 240 metrin päässä joesta, sen itäpuolella metsä- ja peltotasanteella tien varrella. Asuinpaikan lähellä on kaksi hiekanottoon tarkoitettua aluetta. Hiekanoton vuoksi Kohtakankaan asuinpaikalla suoritettiin vuonna 2007 koekaivaus, jossa löydettiin palanutta luuta ja kvartsia. Asuinpaikan lähistöltä on löydetty aikaisemmin myös muun muassa reikäkiviä. Hakakangas 1:n asuinpaikka sijaitsee noin 400 metrin päässä joesta, sen itäpuolella. Hakakangas 2:n asuinpaikka sijaitsee lähempänä jokea, niin ikään sen itäpuolella Hakakankaan talon lounaispuolella metsätien varressa. Männikkö 1:n asuinpaikka sijaitsee rinnepellolla joen itäpuolella. Männikkö 2:n asuinpaikka sijaitsee myös joen itäpuolella, metsätien varressa, Männikön talosta pohjoiseen sijaitsevalla jokeen viettävällä törmällä. Laulajan asuinpaikka sijaitsee rinnepellolla joen länsirannalla. Viitaniemen asuinpaikka sijaitsee puolestaan noin 60 metrin päässä joesta, sen itärannalla metsätien varressa. Yhdessä Laulajan asuinpaikan kanssa Viitaniemi muodostaa yhtenäisen 400 × 70 m suuruisen asuinpaikka-alueen. Mäntylän asuinpaikka sijaitsee Koskutjoen länsipuolisella jokeen viettävällä peltorinteellä. Alasen asuinpaikka puolestaan sijaitsee pellolla Koskutjoen länsipuolella, joen yli vievän tien eteläpuolella. Alanen s:n asuinpaikka sijaitsee Alasen asuinpaikan eteläpuolella, joen länsipuolella. Mäkiviidan asuinpaikka sijaitsee samannimisen talon länsipuolella sijaitsevalla rinnepellolla, joen itäpuolella. Ojalan asuinpaikka sijaitsee kankaalla ja pellolla, Ojalan talosta länteen ja itään päin, joen itäpuolella, jokeen laskevan puron kummallakin puolella.

title: Iso Haapajärvi (Ähtäri)

text: Järven pinta-ala on 218 hehtaaria eli 2,2 neliökilometriä. Se on 3,9 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Se sijaitsee alavalla metsäalueella, jota viljellään järven tuntumassa. Järvellä on avoin järvenselkä, vaikka sen keskellä sijaitsee Isosaari. Järvi on selväpiirteinen, mutta sillä on kuitenkin kaksi terävää niemeä. Pitkäniemi sijaitsee itärannassa ja sen taakse jää Talaslahti. Tämän vastarannalla on Hirviniemi, jonka taakse jää Hirvilahti. Järven pohjoispäässä sijaitsee kallioinen Vuorikallio, jossa veteen putoaa pitkä jyrkänne. Järvessä on kartan mukaan kolme saarta. Isosaari on 200 metriä pitkä ja 70 metriä leveä. Sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria ja se on autio. Muita saaria ovat Pitkäniemen edustalla sijaitseva Pienisaari ja järven pohjoispäässä sijaitsee nimetön saari. Järven pohjoispäätä kutsutaan Vuorilahdeksi ja eteläpäätä Joronlahdeksi. Eteläpään itärannalla sijaitsee Konttikallio, jossa on kaksi jyrkännettä.

title: Emäsalon suot

text: Lähimpänä etelärannikkoa sijaitsee Piparviksmossen, joka on soistuva merenlahti. Suotyypit ovat neva ja räme. Piparviksmossenissa esiintyy järviruokoa, valkopiirtoheinää ja pitkälehtikihokkia. Bjurmossaträsketin suo sijaitsee Piparviksmossenista luoteeseen. Se on pallesuo, jonka reunoilla on rämettä. Se on muodostunut lammen ympärille. Lammesta laskee puro. merenlahteen. Bjurmossaträsketistä itään sijaitsee Stubbmossen, joka sijaitsee kahden lammen välissä. Lammista Kvarnträsket kuuluu Natura-alueeseen. Stubbmossen on alueen soista pisimmälle kehittynyt keidassuo. Emäsalon pohjoisosassa sijaitsee Stornäsin tervaleppäluhta, joka on vedenviipymäallas. Sen reunoilla on tihkupintaa. Tervaleppäluhtana Stornäs on Suomessa harvinainen suotyyppi.

title: Alice Nine

text: Kowloon Nine Heads Rodeo Show 九龍 -NINE HEADS RODEO SHOW (2006)

title: Hongkongin metro

text: Hongkongin metro (, "MTR") on Hongkongin metrojuna- ja pikaraitiotiejärjestelmä. Verkosto koostuu nykyään kymmenestä metrolinjasta ja 12 pikaraitiotielinjasta. Metroasemia on 85 ja pikaraitiotieasemia 68. Rataverkon yhteispituus on 211,6 kilometriä. Metrojunajärjestelmä (MTR) aloitti toimintansa 1979. Joulukuussa 2007 MTR ja rautatiejärjestelmä Kowloon-Canton Railway (KCR) yhdistyivät. MTR oli alkuvuonna 2009 Hongkongin suosituin joukkoliikennemuoto 42 prosentin markkinaosuudellaan. Metron omistaa ja sitä operoi MTR Corporation.

title: Pekingin rauhansopimus

text: Kiinan kansantasavalta ja Iso-Britannia sopivat vuonna 1984, että Hongkongin alue kokonaisuudessaan palautettiin Kiinalle 1. heinäkuuta 1997. Palautettuun alueeseen sisältyivät sekä Hongkongin saari, jonka Britannia oli hankkinut jo Nankingin rauhansopimuksella vuonna 1842, Pekingin rauhansopimuksessa Britannialle luovutettu Kowloon että niihin liittyvät, Britannialle myöhemmin vuokratut alueet.

title: Kastelórizo

text:
Kastelórizolla sijaitsee paljon erilaisia nähtävyyksiä. Saaren sataman yläpuolella sijaitsevaan rinteeseen rakennettiin 1300-luvulla Johanniittain ritarikunnan linna. Linna sijaitsee punaisella kalliolla (Castello Rosso), ja koko Kastelórizo on mahdollisesti saanut nimensä tästä kalliolla sijaitsevasta linnasta. Ainoastaan osa linnan torneista ja osia ulkomuurista on yhä jäljellä. Linnan läheisyydessä on säilynyt Kreikan ainoa kallioon louhittu lyykialaishauta 300-luvulta eaa. Lähellä linnaa sijaitsee myös Pyhien Dimítrioksen ja Nikólaoksen kirkko. Niin ikään sataman yläpuolella sijaitsee saaren suojeluspyhille Pyhälle Konstantinukselle ja Pyhälle Helenalle omistettu Pyhän Konstantinuksen ja Pyhän Helenan kirkko, joka on rakennettu 1835.
Kastelórizon länsiosassa sijaitsee antiikinaikainen saaren pääkaupunki Palaiókastro, jossa on säilynyt vesisäiliöitä ja suuri määrä rakennuksia. Palaiókastrossa sijaitsee 200-luvulta eaa. peräisin oleva doorilainen akropolis, josta on löytynyt "Megísti"-nimen mainitseva kaiverrus. Palaiókastrossa sijaitsee Ágios Geórgios tou Vounoún luostari, jonka sisällä on Ágios Charálampoksen katakombi. Palaiókastron läheisyydessä sijaitsevat myös Pyhän Kolminaisuuden ja profeetta Elian luostarit.

title: Tsim Sha Tsui

text: Hongkongin metron Tsuen Wan -linjan Tsim Sha Tsuin asema sijaitsee alueella. Kowloon-Canton Railwayn East Rail -linjaa laajennettiin vuonna 2004 ulottumaan Hung Hom -asemalta East Tsim Sha Tsuin asemalle, josta on tunneliverkosto Tsim Sha Tsuin metroasemalle.

title: Hongkong

text: Hongkongin junaliikenteestä vastaa MTR Corporation (), johon yhdistettiin vuonna 2007 Hongkongin metro, Manner-Kiinan ja Hongkongin välillä liikennöivä Kowloon-Canton Railway (KCR) ja KCR:n pikaraitiotieverkko luoteisissa Uusissa territorioissa. Lisäksi Hongkongissa on raitiotiejärjestelmä, joka kattaa Hongkongin saaren pohjoisosan. Se on yksi harvoista raitiovaunujärjestelmistä maailmassa, jota liikennöidään yksinomaan kaksikerrosvaunuilla.

title: Kowloon

text: Kowloonin tunnetuimpia maamerkkejä ovat Tsim Sha Tsuissa sijaitsevat Peninsula-hotelli, Avenue of Stars sekä aivan rannassa sijaitseva museokeskittymä, johon kuuluu muun muassa Hongkongin avaruusmuseo.

title: Hongkongin historia

text: 1800-luvulla alueesta kiinnostuivat brittiläiset. Britannia halusi Hongkongin saaren hallintaansa hyvän satamapaikan tähden. Paikka soveltui hyvin Kiinan kanssa käytävän kaupan tukikohdaksi. Hongkong siirtyi briteille ensimmäisen oopiumisodan jälkeen vuonna 1842. Hongkongin siirtomaa kasvoi nopeasti, ja toisen oopiumisodan jälkeisellä sopimuksella brittien hallintaan siirtyi myös Kowloon vuonna 1860. Myöhemmin britit laajensivat alueitaan vuonna 1898, kun se vuokrasi Kiinalta Uudet territoriot 99 vuodeksi.[2][3]

title: Áthos (vuori)

text: Áthoksen niemen pohjoisin osa Ierissóksen kaupungista Ouranoúpolin kylälle saakka sijaitsee itsehallintoalueen ulkopuolella ja kuuluu Aristotéliin kuntaan. Niemen länsipuolella sijaitsee Singitikóslahti, joka tunnetaan myös Pyhänvuorenlahtena. Lahdessa niemen länsirannikolla sijaitsee Ammoulianín saari. Niemen itäpuolella sijaitsee Traakianmeri. Niemen kärjestä koilliseen sijaitsee Thásoksen saari noin 48 kilometrin päässä ja itäkaakkoon Límnoksen saari noin 60 kilometrin päässä.

title: Nintendo

text: Nintendo Company, Limited:n (NCL) päämaja sijaitsee perustamiskaupungissaan Kiotossa, Japanissa.[71] Nintendo of American (NOA, Amerikan Nintendo) päämaja sijaitsee Redmondissa, Washingtonissa.[72] Sen jakelukeskukset sijaitsevat Atlantassa, Georgiassa, ja North Bendissa. Nintendo of Canada, Limited:n (NOCL, Kanadan Nintendo) päämaja sijaitsee Richmondissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, ja sen jakelukeskus sijaitsee Torontossa, Ontariossa. Nintendo of Australian (Australian Nintendo) päämaja sijaitsee Melbournessa, Victoriassa.[73] Nintendo of Europen (Euroopan Nintendo) päämaja sijaitsee Großostheimissa, Saksassa.[72] Lisäksi Nintendolla on Euroopassa jaostot Nintendo France ja Nintendo Benelux.[74] Suomen Nintendon toimijana toimii Bergsala.[75] iQue, Ltd.:n päämaja sijaitsee Kiinassa, ja se markkinoi Nintendon tuotteita iQue-brändin nimellä Kiinan markkinoilla.[44] Heinäkuussa 2006 Nintendo perusti Etelä-Korean pääkaupunkiin Souliin alajaoston nimeltä Nintendo of Korea.[76]

title: Sintaštan kulttuuri

text: Muut linnoitukset sijaitsevat Uraljoen ja sen sivujokien varrella. Uralin latvahaaroihin kuuluu Gumbeika, jonka varrella sijaitsee Bahta () samannimisellä sivujoella. Gumbeikan pienessä sivuhaarassa on vielä Šikurtay () ja näitä kahta idempänä Pariž Astafjevskoje (), joka sijaitsee Timirkunan sivujoen varrella. Gumbeikasta etelään yhtyy Uraljokeen idästä Zingeikan sivujoki. Sillä on sivujoki Kuisak, jonka varressa on Kuisakin asuinpaikka (). Kuisakin läheltä tunnetaan myös muinainen kuparikaivos. Sarym-Saklyn asuinpaikka () sijaitsee tästä vielä yläjuoksulle päin sijaitsevassa Sukhajan yhtymäkohdassa. Uralin alajuoksulla päin siihen yhtyy idästä vielä sivujoki Bolšoi Karaganka, jonka keskijuoksulla Utjagankan sivujoen haarassa sijaitsee kuuluisa Arkaimin linnoitus () ja sen kalmistoalue. Uraljoen länsipuolelta tunnetaan Kizilskojen asuinpaikka (), joka sijaitsee melkein Uraljoen varressa lähellä Kizilskojen taajamaa ja Bolšoi Kizilin yhtymäkohtaa. Bolšoi Kizilin varrelta tunnetaan myös muinainen kaivos Bakr-Uzjak. Kizilistä alaspäin yhtyy idästä Bolšoi Urtazymka, jonka yläjuoksulla on Ivanovka Dergamyshin kaivos. Toinen kaivos Ishkino sijaitsee Uraljoen ja suuren Novoeršovskijin tekojärven itäpuolella. Suundukin valuma-alueella sijaitsee Alandskojen asuinpaikka () ja sen kalmisto.

title: Jackson Wang

text: Jackson Wang (perinteiset merkit: 王嘉爾, hangul: 왕가이; s. 28. maaliskuuta 1994, Kowloon, Hongkong) on hongkongilainen rap-artisti, laulaja, lauluntekijä, tanssija ja televisiopersoona. Hän on yksi eteläkorealaisen poikabändi GOT7:n seitsemästä jäsenestä, minkä lisäksi hän julkaisee englanninkielistä musiikkia sooloartistina. Wang asuu Soulissa, Etelä-Koreassa.

title: Hubei

text: Hubei on liikenteen keskus Kiinassa, sillä jokien lisäksi maakunnan läpi kulkevat tärkeät Kiinan rautateiden radat, kuten Peking–Kanton, Peking–Kowloon, Shanghai–Wuhan ja Wuhan–Chengdu. Lisäksi siellä on tärkeitä lentokenttiä.

title: Kivikin kuninkaanhauta

text: Itäosassa sijaitsee noin 135 muinaisjäännöstä. Ojan varrella sijaitsee noin kahdenkymmenen myllyn jäännökset. Lisäksi on yksi kumpuhauta, joka sijaitsee itäosan keskellä. Se on halkaisijaltaan 7,5 metriä ja vain alle metrin korkea. Kummun keskellä sijaitsee paljaana oleva kivilatomus.[18]

title: Uudet territoriot

text: Nykyään "Uudet territoriot" koostuu ainoastaan alueesta Lion Rockista pohjoiseen Sham Chun Riverille saakka. Tämän lisäksi alueeseen kuuluvat saaret pois lukien New Kowloon, joka nykyään on Kowloonin kaupunkialueeseen kuuluva osa. Uusien territorioiden asukasluku oli 3 573 635 ja väestötiheys 3 748 as./km² vuonna 2006.

title: Kowloon-Canton Railway

text: Vuonna 2006 KCR:n verkostossa Hongkongissa (pois lukien kaukoliikenne) kulki 544 miljoonaa matkustajaa.

title: Lehtisaaret

text: Pieni Lehtisaari sijaitsee Ison Lehtisaaren itäpuolella, saaria yhdistää kapea silta. Sumparen puolestaan sijaitsee Ison Lehtisaaren kaakkoispuolella. Muutaman kymmenen metrin päässä Ison Lehtisaaren lounaisrannalta sijaitsee kaksi pikkusaarta: Lilla Grötholmen ja Stora Grötholmen. Joitakin satoja metrejä Isosta Lehtisaaresta lounaaseen sijaitsee Gåsgrund, jonne kulkee kesäisin yhteysalus. Kilometrin verran Pienestä Lehtisaaresta itäkoilliseen sijaitsee Torra Lövö, joka on Gåsgrundin lailla Espoon kaupungin ulkoilusaari.

title: Kowloonin niemimaa

text: Kowloonin niemimaa on niemimaa, joka sijaitsee Kiinan mantereella, mutta kuuluu Hongkongin alueeseen. Kowloon, toinen Hongkongin suurista taajamista, on niemimaalla. Kowloonin niemimaalla on Kai Takin lentoasema ja tähtitorni.

title: Lok 2000

text: Suomeen VR:lle Lok 2000 -vetureita toimitettiin 46 kappaletta vuosina 1995–2003, ja ne saivat sarjatunnuksen "Sr2". Suomeen toimitetut veturit eroavat jonkin verran alkuperäisestä Lok 2000 -veturista. Niiden raideleveys on suurempi, ja ohjaamossa ajopöytä on alkuperäisestä poiketen oikealla puolella. Norjaan vetureita toimitettiin NSB:lle 22 kappaletta ja ne saivat sarjatunnuksen "El-18". Näiden vetureiden teho on hieman pienempi kuin muiden Lok 2000 -vetureiden, ja lisäksi ne on varustettu Norjan olosuhteiden vaatimilla lisävarusteilla kuten lumiauroilla. Kowloon-Canton Railwaylle (KCR) Hongkongiin toimitettiin kaksi Lok 2000 -veturia vuonna 1998.

title: Hongkong

text: Kowloon City Kwun Tong Sham Shui Po Wong Tai Sin Yau Tsim Mong Central and Western Eastern Southern Wan Chai

title: Suomen puolustusvoimat

text: Uudenmaan aluetoimisto, jonka toimialue on Uudenmaan maakunta. Aluetoimisto sijaitsee Helsingissä. Lounais-Suomen aluetoimisto, jonka toimialue on Satakunnan, Varsinais-Suomen ja Ahvenanmaan maakunnat. Aluetoimisto sijaitsee Turussa. Pirkanmaan aluetoimisto, jonka toimialue on Pirkanmaan maakunta. Aluetoimisto sijaitsee Tampereella. Hämeen aluetoimisto, jonka toimialue on Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen maakunnat. Aluetoimisto sijaitsee Lahdessa. Keski-Suomen aluetoimisto, jonka toimialue on Keski-Suomen maakunta. Aluetoimisto sijaitsee Jyväskylässä. Kaakkois-Suomen aluetoimisto, jonka toimialue on Etelä-Karjalan ja Kymenlaaksonmaakunnat. Aluetoimisto sijaitsee Kouvolassa. Etelä-Savon aluetoimisto, jonka toimialue on Etelä-Savon maakunta. Aluetoimisto sijaitsee Mikkelissä. Pohjois-Savon aluetoimisto, jonka toimialue on Pohjois-Savon maakunta. Aluetoimisto sijaitsee Kuopiossa. Pohjois-Karjalan aluetoimisto, jonka toimialue on Pohjois-Karjalan maakunta. Aluetoimisto sijaitsee Joensuussa. Pohjanmaan aluetoimisto, jonka toimialue on Etelä-Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnat. Aluetoimisto sijaitsee Vaasassa. Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun aluetoimisto, jonka toimialue on Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun maakunnat. Aluetoimisto sijaitsee Oulussa. Lapin aluetoimisto, jonka toimialue on Lapin maakunta. Aluetoimisto sijaitsee Rovaniemellä.

title: Kowloon-Canton Railway

text: Kowloon-Canton Railway (KCR; ) oli rautatieverkko Hongkongissa. Verkon ensimmäinen rataosa avattiin 1910, jolloin junia vetivät höyryveturit. 1980-luvulla KCR:n rautatieverkkoa täydennettiin pikaraitiotielinjoilla luoteisissa territorioissa. KCR:n verkosto käsitti lopuksi 32 rautatieasemaa ja 68 pikaraitiotieasemaa. Verkostoa operoi ja ylläpiti Hongkongin hallinnon täysin omistama Kowloon-Canton Railway Corporation (KCRC). Vuonna 2007 KCR:n verkosto yhdistettiin Hongkongin metroon. Kokonaisuutta kutsutaan samalla nimellä kuin metroa aiemmin (Mass Transit Railway, lyh. MTR).


query: Mitä rappiotaide on?

title: Rappiotaide

text: Rappiotaide () on natsi-Saksan dikatatuurin aikana kansallissosialistien käyttämä nimitys heidän ”rappiolliseksi”, ”juutalaiseksi” tai ”bolševistiseksi” leimaamastaan kuvataiteilijoiden, muusikoiden, näyttelijöiden ja ohjaajien sekä kirjailijoiden taiteesta. Natsit järjestivät eri puolilla maata rappiotaiteen näyttelyitä.

title: Rappiotaide

text: Luokka:Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue Luokka:Taidehistorian käsitteet Luokka:Saksan taide Luokka:Sensuuri Luokka:Modernismin taide

title: Rappiotaide

text: Kansallissosialistinen saksalaisen taiteen liitto perustettiin 1927. Organisaation tarkoituksena oli pysäyttää ”taiteen korruptio” ja tiedottaa kansalle rodun ja taiteen yhteyksistä. Vuoteen 1933 mennessä sanoja ”juutalainen”, ”rappiollinen” ja ”bolsevikki” käytettiin kuvaamaan lähes kaikkea nykytaidetta.

title: Abstrakti taide

text: Abstrakti taide, kuten muutkin modernismin suuntaukset, kiellettiin niin kansallissosialistisessa Saksassa kuin Neuvostoliitossa. Natsien mielestä abstrakti taide oli ”rappiotaidetta”. Neuvostoliitossa valtion tarkastajien oli vaikea luokitella abstraktia taidetta mihinkään olemassa olevaan kategoriaan, joten taiteen tunnistamisen helpottamiseksi kehitettiin yksiselitteinen sosialistisen realismin kaanon.

title: Max Pechstein

text: Pechsteinin työ julistettiin kolmannen valtakunnan aikana ”[Rappiotaide|rappiotaiteeksi]]”. Hänen virallinenkin arvostuksensa palasi toisen maailmansodan jälkeen, ja hänelle myönnettiin vuonna 1952 Bundesverdienstkreuz.

title: Rappiotaide

text: Leimaaminen ja tuomitseminen aiheuttivat korvaamattomia kärsimyksiä ja vaurioita niin yksityisille taiteilijoille kuin maan kulttuurielämän kehityksellekin. Natsi-Saksasta pakeni arviolta tuhansia eri alojen taiteilijoita taiteensa, rotunsa, poliittisen vakaumuksensa tai jonkun muun syyn takia. Aivovuoto kohdistui pääasiassa Sveitsiin, Neuvostoliittoon, Englantiin ja Yhdysvaltoihin. Esimerkiksi Bauhaus-koulusta siirtyi runsaasti opettajia ja opiskelijoita muualle.

title: Rappiotaide

text: Saksalaiset avantgardetaiteilijat leimattiin sekä valtion vihollisiksi että uhkaksi Saksan kansakunnalle. Monet pakenivat maasta ja menettivät maineensa sekä luotettavuutensa. Max Beckmann pakeni Amsterdamiin näyttelyn avajaispäivänä. Max Ernst emigroitui Yhdysvaltoihin Peggy Guggenheimin auttamana. Ernst Ludwig Kirchner tappoi itsensä Sveitsissä 1938. Paul Klee asui vuosia pakolaisena Sveitsissä, mutta ei saanut maan kansalaisuutta, koska oli leimattu ”rappiotaiteilijaksi”.

title: Rappiotaide

text: Useimmat löydetyistä teoksista kuvaavat naishahmoja. ”Rappiotaiteen” leima annettiin mille tahansa taiteelle, jonka tulkittiin olevan ristiriidassa natsi-ideologian, kuten nationalismin, fyysisen ja mentaalisen vahvuuden tai arjalaisen herruuden kanssa.[3]

title: Rappiotaide

text: Vuonna 1937 viranomaiset järjestivät ensimmäisen ”puhdistuksen” Saksan taidemuseoissa. Tuhansista takavarikoiduista teoksista valittiin 650 erityiseen ”Rappiotaiteen näyttelyyn”, joka avattiin Münchenissä ja joka kiersi yhdessätoista kaupungissa Saksassa ja Itävallassa. Näyttelyissä teokset oli ripustettu heikosti ja niitä ympäröivät seinille kirjoitetut lauseet ja leimat, joissa taiteilijoita ja heidän teoksiaan herjattiin. Näyttelyissä kävi yhteensä yli kolme miljoonaa kävijää.

title: Rappiotaide

text: Natsiviranomaiset, jotka tarkkailivat kulttuuria ja taiteita, estivät taiteilijoita, kuten Emil Noldea hankkimasta maalausmateriaaleja. Ne, jotka jäivät Saksaan, joutuivat virkakieltoon ja Gestapon yllätystarkastusten kohteiksi taatakseen sen, että eivät rikkoneet kieltoa taiteen tekemisestä. Ne juutalaista alkuperää olevat, jotka eivät paenneet Saksasta ajoissa, lähetettiin keskitysleireille.

title: Kazimir Malevitš

text: Malevitš jätti Berliinin näyttelynsä maalaukset berliiniläiselle arkkitehti Hugo Häringille. Vuonna 1929 teokset siirrettiin syrjäiseen hannoverilaiseen taidemuseoon, mutta 1935–1936 ne lähetettiin takaisin Häringille Berliiniin, koska ne eivät enää olleet turvassa kansallissosialistien hyökkäykseltä ”rappiotaidetta” kohtaan. Häring onnistui säilyttämään teokset Berliinissä vuoteen 1943 asti ja pelasti ne vielä pommituksilta pakenemalla eteläsaksalaiseen Biberbachin kaupunkiin.

title: Rappiotaide

text: Löydettyjen teosten joukossa on Majdanekissa murhatun Otto Freundlichin (1878–1943) abstrakti pää, Marg Mollin (1884–1977) ekspressionistinen tanssija, Otto Baumin tytön pienoisveistos ja osa raskaana olevan naisen veistosta Emy Röderilta (1890–1971). Ne olivat kaikki keskeisesti mukana natsien propagandanäyttelyissä.[4]

title: Rappiotaide

text: Jonathan Petropoulos, The Faustian Bargain, The Art World in Nazi Germany, Penquin, 2000.

title: Rappiotaide

text: Vuonna 1940 Reichsmusikkammerin rekisteri oli valmis. Siihen liittyi muusikkojen rotu ja uskonto. Ne juutalaiset, joita ei oltu tunnistettu siihen mennessä, olivat nyt uhanalaisia. Tähän luetteloon perustuen oli helppo löytää ja pidättää juutalaisia. Muun muassa seuraavia säveltäjiä natsihallinto piti ”rappiollisina”: Berthold Goldschmidt (1903–1996), Otto Klemperer (1885–1973), Ernst Krenek (1900–1991), Erik Korngold (1897–1957), Arnold Schönberg, Bruno Walter (1876–1962) ja Anton Webern (1883–1945).[1]

title: Rappiotaide

text: ”Rappiotaide” oli osa kansallissosialistien kulttuuripolitiikkaa. Tuomittuja olivat kaikki modernismin synnyttämät suuntaukset, kuten impressionismi, ekspressionismi, dada, uusasiallisuus, surrealismi, kubismi ja fauvismi. Esimerkiksi vuosisadan alun saksalaisen maalaustaiteen mestarit, kuten Oskar Schlemmer, Ernst Barlach, Charles Crodel, Otto Dix, Erich Heckel, Oskar Kokoschka, Franz Marc, Emil Nolde ja Karl Schmidt-Rottluff tuomittiin ”epäsaksalaisina”. Lisäksi tuomittiin joko Saksassa tai ulkomailla asuvia taiteilijoita, jotka eivät olleet Saksan kansalaisia, kuten Wassily Kandinsky, Marc Chagall tai Piet Mondrian.

title: Alma del Banco

text: Kansallissosialistit nousivat Saksassa valtaan vuonna 1933. Del Bancon edustama tyylisuunta oli heidän mielestään rappiotaidetta. Vuonna 1937 Hampurin taidehallista takavarikoitiin 13 del Bancon maalausta.

title: Paleface

text: Paleface on toimittanut teoksen "Rappiotaidetta – Suomiräpin tekijät" (Like 2011).

title: Rappiotaide

text: Myös maailmankuulun Bauhaus-taidekoulun toiminta tehtiin mahdottomaksi ja modernin musiikin suuntaukset jazzista atonaalisuuteen kiellettiin. Kaikkien alojen taidekriitikoiden täytyi kuulua Valtakunnan kulttuurikamariin ja vuodesta 1936 heidän täytyi hankkia pätevöitymistodistus propagandaministeriöstä.

title: Sosialistinen realismi

text: Neuvostoliiton sosialistinen realismi syntyi lähes samanaikaisesti Natsi-Saksan nousun kanssa 1930-luvun alussa. Jotkut tutkijat ovat löytäneet yhtäläisyyksiä natsien ja kommunistien taiteesta. Yhteistä niille on valtiojohtoinen ja puolueen ohjaama propaganda, henkilöpalvonnan korostaminen, työn ihannointi, kansanomaisuus, vanhan taiteen ”klassisten” ja ihanteellisten, sankarillisten aiheiden, kuten historiamaalauksen käyttö, sekä ennen kaikkea modernismin taidetta kohtaan osoitettu vastustus. Kommunistien iskusana modernismia vastaan oli ”formalismi” ja natsien vastaava ”rappiotaide”. Molempia käsitteitä saatettiin käyttää leimoina ja tuomiona taiteilijoille lähes missä tahansa yhteydessä.

title: Rappiotaide

text: Ernst Barlach, Nukkuvat kulkurit, 1912. Emil Nolde, Etelämeren saaren asukas, 1915. Wilhelm Lehmbruck, Niiaava, 1915. Ernst Ludwig Kirchner, Taiteilijaseura, 1926-1927. Paul Klee, Mietiskelyä, 1938. Paul Klee, Vihanpurkaus, 1939.

title: Rappiotaide

text: Nykytaiteen teosten keräämistä jatkettiin. Kesän 1937 loppuun mennessä Saksan museoista ja yksityiskokoelmista oli takavarikoitu 16000 teosta. Joseph Goebbels kirjoitti päiväkirjaansa: ”Toivomme että saisimme tästä roskasta edes vähän rahaa.” Teoksista suurin osa myytiin ulkomaiden museoihin ja keräilijöille. Fischer Galleria Sveitsissä saattoi huutokaupata yhtenä päivänä yli sata Picasson, Braquen, Chagallin, Gauguinin ja Van Goghin teosta ja teoksia Rappiotaiteen näyttelystä. Natsit tuhosivat sen, mikä ei mennyt kaupaksi. Maaliskuun 20. päivänä 1939 he polttivat 5000 teosta Berliinin paloaseman pihalla.

title: Rappiotaide

text: Modernisteja ja heidän puoltajiaan kohtaan suunnattu hyökkäys koski kaikkia kulttuurin aloja, kuten kirjallisuutta, elokuvia, teatteria, arkkitehtuuria ja musiikkia. Moderni musiikki, kuten swing ja ”neekerijatsi”, tuomittiin selkärangattomiksi.

title: Törkeimmät petokset

text: Levy yksi sisältää kappaleita Petoksen omilta julkaisuilta: "City-karhun metsästäjä" (2002), "Rappiotaide" (2003) ja Kallio Underground - "Pimeä puoli" (2004) sekä hänen vierailuitaan muiden artistien levyillä. "Törkeimmät petokset" on yksi tunnetuimmista 2000-luvun suomirap-levyistä.CD-Levy kakkosella on eri artistien kappaleita, joilla Petos on vieraillut.

title: Rappiotaide

text: Näiden vastakohtana esitettiin natsien hyväksymiä ”saksalaisen taiteen” näyttelyitä. ”Rappiotaiteen” näyttely oli monesti huomattavasti suositumpi kuin ”oikean saksalaisen” taiteen näyttely.

title: Rappiotaide

text: ”Rappiotaiteen” kampanjan kuluessa takavarikoitiin yli 20000 taideteosta yli 200 oman aikansa taiteilijalta.

title: Rappiotaide

text: Adolf Ziegler,1937 Valtakunnan kulttuurikamarin johtaja

title: Hans Prinzhorn

text:
Pian Prinzhornin kuoleman jälkeen "Prinzhornin kokoelma" varastoitiin yliopiston ullakolle. Vuonna 1938 siitä esiteltiin muutamia näytteitä natsien propagandanäyttelyssä "Rappiotaide" ("Entartete Kunst"). Vuonna 2001 kokoelma sai omat vakituiset tilat Heidelbergin yliopiston entisestä kappelista.
Elokuva kuvaa Prinzhornin kokoelman historiaa ja kertoo skitsofreniapotilaiden sisäisistä ristiriidoista heidän taiteensa kautta.

title: Rappiotaide

text: Bauhaus Kubismi Dada Ekspressionismi Fauvismi Impressionismi Uusasiallisuus Surrealismi

title: Rappiotaide

text: Vuoden 1933 rotulakien tultua voimaan Reichsmusikkammer (Valtakunnan musiikkikamari) vaati kaikkien Saksan muusikkojen rekisteröimistä. Satoja lahjakkaita säveltäjiä estettiin tekemästään työtään ja heidän uransa päättyivät nopeasti, joko henkilön rodun tai Kolmatta valtakuntaa loukkaavan musiikkityylin takia. Vuonna 1938 esimerkkejä rappiomusiikista esitettiin yleisölle Rappiomusiikin näyttelyssä. Arnold Mendelssohnin (1855–1933), Gustav Mahlerin (1860–1911) ja Arnold Schönbergin (1874–1951) kuuluisia teoksia käytettiin esimerkkeinä musiikista, jota ei hyväksytty. Sukupolvi innovatiivisia ja lupaavia muusikkoja poistettiin musiikin historiasta.[1]

title: Rappiotaide

text: Berliinin kaupungintalon lähellä olevan metrolinjan kaivausten yhteydessä löydettiin vuonna 2010 kymmenen ehjää pronssi- ja terrakottaveistosta. Seitsemänkymmenen vuoden ajan maan alla olleet teokset olivat aikoinaan olleet natsien mielestä ”rappiotaidetta”, mutta nykyisin niitä pidetään modernismin klassikoina. Berliinin pormestari Klaus Wowereit totesi löydettyjen teosten ”todistavan natsien mielenvikaisuudesta”.[3]