query: Ketkä 'löysivät' kvarkit teoreettisesti?

title: Kvarkki

text: Hiukkasfysiikassa kvarkit ovat alkeishiukkasia, joita pidetään nykyisin jakamattomina. Kvarkit muodostavat hadroneja, joista yleisesti tunnetuimmat ovat protoni ja neutroni. Kvarkkeja on kuutta eri lajia. Kvarkkien olemassaolo postuloitiin ensimmäisen kerran vuonna 1964, kun Murray Gell-Mann ja George Zweig ehdottivat, että hadronit ovat pienempien hiukkasten yhdistelmiä. He kutsuivat näitä hiukkasia kvarkeiksi.[1]

title: T-kvarkki

text: Koska t-kvarkki ei muodosta sidottuja tiloja, se on havaittava tuottamalla t-kvarkin ja t-antikvarkin muodostamia pareja. T-kvarkki voi hajota suoraan sekä kvarkeiksi että välibosoneiksi, mutta käytännössä ainoa merkittävä hajoamisreitti on b-kvarkiksi sekä W-bosoniksi, jolloin antikvarkki hajoaa näiden antihiukkasiksi. Hajoaminen jatkuu saman tien b-kvarkin hajotessa hadroneiksi ja W-bosonin hajotessa joko leptonipariksi tai kvarkki-antikvarkki-pareiksi, jotka muodostavat lisää hadroneita. Tämän seurauksena reaktio tuottaa lopulta runsaasti hadroneita ja leptoneita. T-kvarkki-antikvarkki-parin yhteismassa on noin 360 GeV, joten parin tuottaminen ei onnistu enää elekroni-positroni-pareilla vaan vaatii protonien ja antiprotonien törmäyttämistä. Koska suurin osa törmäytettävän hiukkasen massasta muodostuu tällöin kvarkkien välisistä sidosenergioista, niihin sisältyvillä kvarkeilla itsellään on vain pieni osa koko hiukkasen energiasta ja liikemäärästä. On havaittu, että t-kvarkki-antikvarkki-parin muodostaminen vaatii käytännössä 1,8 TeVin energian.

title: U-kvarkki

text: Kuten kaikkien kvarkkien, u-kvarkkien spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Sen isospin "I" on +1/2 ja sähkövaraus +2/3e. U-kvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin d-kvarkin kanssa.

title: B-kvarkki

text: B-kvarkin spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3, kuten kaikilla muillakin kvarkeilla. Lisäksi b-kvarkilla isospin "I" on 0 ja sähkövaraus –1/3e. Siihen liittyy oma kauneudeksi kutsuttu kvanttiluku, jonka arvoksi kvarkille on määritelty –1. Kauneus määritellään kaavalla "B" = –[(b-kvarkkien lukumäärä) – (b-antikvarkkien lukumäärä)]. B-kvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin t-kvarkin kanssa. B-kvarkin massa on noin 4 000–4 500 MeV, mikä tekee siitä yli neljä kertaa protonia raskaamman ja selvästi raskaamman kuin neljä kevyempää kvarkkia.

title: C-kvarkki

text: C-kvarkki ei kuulu alkuperäisen kvarkkimallin ennustamiin hiukkasiin. Sen olemassaololla oli spekuloitu jo aikaisemmin, mutta kvarkin ominaisuudet ennustettiin teoreettisesti vasta vuonna 1970, kun hiukkaskiihdytinten teho oli kasvanut niin paljon, ettei kaikkia niissä havaittuja hiukkasia voitu enää selittää kolmen alkuperäisen kvarkin avulla. Mikään c-kvarkin sisältävä hiukkanen ei ole stabiili ja ensimmäisenä sellaisen, nykyisin J/ψ-mesonina tunnetun hiukkasen, löysivät toisistaan riippumatta SLAC:ssa Burt Richterin ja BNL:ssa Samuel Tingin johtamat tutkimusryhmät vuonna 1974. Richter ja Ting saivat löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1976.

title: U-kvarkki

text: U-kvarkit (engl. up) eli ylös-kvarkit ovat alkeishiukkasia ja yksi kuudesta kvarkkityypistä Muut tyypit ovat c, s, d, b ja top -kvarkit. Niiden massa on kaikista kvarkeista pienin. Niiden antihiukkasia ovat u-antikvarkit.

title: Sigma (baryoni)

text: Sigma-baryonit (Σ) ovat baryoneja, joiden kolmesta kvarkista kaksi on ylös- (u) tai alas-kvarkkeja (d) mutta kolmas jokin muu, tavallisimmin outo kvarkki (s), mutta saattaa olla myös lumokvarkki (c) tai pohja-kvarkki (b). Teoreettisesti on ennustettu myös sigma-baryoneja, joissa kolmantena kvarkkina on huippukvarkki (t).

title: Heikko vuorovaikutus

text: Heikolle vuorovaikutukselle ominainen piirre on se, että se pystyy vaihtamaan hiukkasen toiseksi. Ensimmäinen havaittu heikon vuorovaikutuksen ilmiö oli beetahajoaminen, jolle Enrico Fermi kehitti niin kutsuttuihin heikkoihin virtoihin perustuvan teoreettisen kuvauksen 1930-luvulla. Tätä teoriaa pidetään ensimmäisenä mallina heikosta vuorovaikutuksesta. Sittemmin on löydetty paljon muitakin heikon vuorovaikutuksen alaisia reaktioita. Heikon vuorovaikutuksen tuntevat kaikki leptonit ja kvarkit mukaan luettuna neutriinot, jotka eivät mahdollista pientä gravitaatiovuorovaikutusta lukuun ottamatta muulla tapaa vuorovaikuta.

title: D-kvarkki

text: D-kvarkit (engl. down) eli alas-kvarkit ovat alkeishiukkasia ja yksi kuudesta kvarkkityypistä. Muut tyypit ovat c, s, u, b ja top -kvarkit. Niiden massa on kaikista kvarkeista toiseksi pienin. Niiden antihiukkasia ovat d-antikvarkit.

title: Kvarkki

text: Kvarkkien ei uskota koskaan esiintyvän yksittäin, vaan aina kahden tai kolmen ryhmissä. Tätä ilmiötä kutsutaan kvarkkien vankeudeksi. Uskomukselle on vahva kokeellinen näyttö, sillä yhdessäkään vuoden 1977 jälkeen suoritetussa kokeessa ei ole havaittu yksittäistä kvarkkia. Sen sijaan tiedetään, että jos vaikkapa mesonista yritetään vetää sen sisältämät kvarkki ja antikvarkki erilleen, tehdään hiukkasten väliseen värivoimakenttään lopulta niin paljon työtä, että kentästä voi materialisoitua uusi kvarkki-antikvarkkipari. Näin kahden erillisen kvarkin sijaan saadaan aikaan energiasta materialisoitunut uusi mesoni.[4]

title: S-kvarkki

text: Kaikkien muiden kvarkkien tapaan s-kvarkin spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Omana piirteenään sen isospin "I" on 0 ja sähkövaraus –1/3e. Lisäksi s-kvarkkiin kuuluu erikoinen kvanttiluku outous, jonka arvoksi on määritelty –1. S-kvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin c-kvarkin kanssa. S-kvarkin massa on kolmanneksi pienin kaikista kvarkeista (80–155 MeV).

title: T-kvarkki

text: Makoto Kobayashi ja Toshihide Maskawa ennustivat t- ja b-kvarkkien olemassaolon vuonna 1973. He saivat työstään Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2008. T-kvarkin olemassaolo saatiin osoitettua kokeellisesti Tevatronilla protoni-antiprotoni -törmäytyksessä vasta vuonna 1995, yli 20 vuotta hiukkasen teoreettisen ennustamisen jälkeen.

title: T-kvarkki

text: T-kvarkki () eli tosi-kvarkki tai huippu-kvarkki on alkeishiukkanen ja yksi kuudesta kvarkkityypistä eli mausta. Sitä vastaava antihiukkanen on t-antikvarkki. T-kvarkki on kvarkeista selvästi raskain eikä se siksi muodosta lainkaan hadroneita. T-kvarkkeja voidaan havaita vain tuottamalla t-kvarkin ja t-antikvarkin muodostamia pareja.

title: Kvarkki

text: Vaikka kvarkit keksittiin alun perin teoreettisista syistä selittämään löydettyjen hadronien ryhmittyminen, niistä on myöhemmin saatu kokeellista todistusaineistoa. Kaikki kvarkit on havaittu hiukkaskiihdyttimissä. Huippukvarkki löydettiin viimeisenä 23. huhtikuuta 1994. Protonin sisärakenteen kvarkkeja voidaan hiukkaskiihdyttimessä havaita esimerkiksi antamalla elektronin sirota siitä.

title: Kvarkkitähti

text: Kvarkkitähti on teoreettinen kompakti tähti, joka koostuu alkeishiukkasista: kvarkeista. Tavanomaisissa olosuhteissa kvarkit ovat sitoutuneita hadroneiksi (esim. protoneiksi ja neutroneiksi). Neutronitähden massan romahtamisesta painovoiman vaikutuksesta neutronit hajoavat u-kvarkeiksi ja d-kvarkeiksi. Osa u- ja d-kvarkeista saattaa muuttua s-kvarkeiksi muodostaen "outoa materiaa", jolloin kvarkkitähti on syntynyt.

title: Relativistic Heavy Ion Collider

text: Normaaleissa olosuhteissa kvarkit ovat sitoutuneita gluonien välityksellä hadroneiksi (esim. protoniksi ja neutroniksi) eivätkä esiinny yksittäin vapaina. Kun törmäytetään kaksi raskasta ydintä korkealla energialla, ytimen protonit ja neutronit ikään kuin sulavat vapaiksi kvarkeiksi ja gluoneiksi. Tämä aineen olomuotoa kutsutaan kvarkki-gluoniplasmaksi, jota voi esiintyä ainoastaan todella kuumassa ja korkeassa paineessa. Törmäyksen jälkeen kvarkki-gluoniplasma jäähtyy ja laajenee nopeasti, jolloin kvarkit ja gluonit sitoutuvat takaisin hadroneiksi. Kvarkki-gluoniplasmaa ei voi havaita suoraan, koska se hadronisoituu niin nopeasti törmäyksen jälkeen. Sen olemassa olo pystytään päättelemään vain sen perusteella, mitä törmäyksessä syntyviä hiukkasia ja niiden energioita hiukkasilmaisimet havaitsevat. RHIC:n tavoitteena onkin tuottaa ja tutkia kvarkki-gluoniplasmaa, mikä kehittää tietoutta hiukkasten rakenteesta.

title: Kvarkki

text: Alkuperäisessä, vuoden 1964 kvarkkimallissa oli kolme kvarkkia: ylös- eli u-kvarkki, alas- eli d-kvarkki sekä outo- eli s-kvarkki sekä näiden antikvarkit. Ylös- ja alas-kvarkkien nimet johdettiin isospinistä, sillä jos u-kvarkki vastaa isospinin ylös-komponenttia ja d-kvarkki alas-komponenttia ja jos protonin kvarkkikoostumus on uud ja neutronin udd, näiden hiukkasten isospinit saadaan selitettyä. Kolmas kvarkki eli outo-kvarkki tarvittiin selittämään kaonien ja eräiden baryonien omituisen hidas hajoaminen. Näitä hiukkasia syntyy helposti protonien törmäyksissä vahvan voiman aiheuttamina, mutta niiden hajoaminen kestää jopa 1013 kertaa kauemmin kuin pitäisi. Selitykseksi hitaalle hajoamiselle kehitettiin ylimääräinen kvanttiluku, jota alettiin kutsua outoudeksi. Hiukkasen outous säilyy vahvan vuorovaikutuksen reaktioissa, muttei heikon vuorovaikutuksen reaktioissa. Tämän mukaisesti, jos hiukkasen rakenteeseen kuuluu outo-kvarkkeja eli niiden outous poikkeaa nollasta, kevyimpien outojen hiukkasten on ikään kuin jäätävä odottamaan hajoamista hitaammin vaikuttavan heikon vuorovaikutuksen kautta, koska hajoaminen kevyemmiksi hiukkasiksi ei vahvan vuorovaikutuksen kautta ole mahdollista.[4] Osoittautui, että näillä kolmella kvarkilla pystyttiin paitsi selittämään kaikkien tuolloin tunnettujen hadronien ominaisuudet, myös ennustamaan vielä löytymättömiä hiukkasia. Merkittävä läpimurto oli kvarkkimallista ennustetun Ω--baryonin löytyminen.[5]

title: Atomi

text: Protonin ja neutronin on todettu koostuvan vielä pienemmistä osasista, kvarkeista. Protoni koostuu kahdesta ylös-kvarkista ja yhdestä alas-kvarkista. Neutroni vastaavasti kahdesta alas-kvarkista ja yhdestä ylös-kvarkista.

title: T-kvarkki

text: Aivan kuten muillakin kvarkeilla, myös t-kvarkilla spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Sen isospin "I" on 0 ja sähkövaraus +2/3e. Sillä kvarkkiin liittyvä kvanttiluku totuus saa arvon +1. T-kvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin b-kvarkin kanssa. T-kvarkin massa on noin 173 000 MeV eli se on noin 35 kertaa seuraavaksi raskainta kvarkkia, b-kvarkkia, raskaampi ja noin 70 000 kertaa keveintä, u-kvarkkia raskaampi. Se on Higgsin bosonia lukuun ottamatta raskain tunnettu alkeishiukkanen.

title: D-kvarkki

text: D-kvarkit muodostavat yhdessä u-kvarkkien kanssa protonit, joissa on kaksi u-kvarkkia ja yksi d-kvarkki sekä neutronit, jotka rakentuvat kahdesta d-kvarkista ja yhdestä u-kvarkista. D-kvarkki kuuluu rakennusosasena myös useisiin lyhytikäisiin hadroneihin. Se on yksi kolmesta alkuperäisen kvarkkimallin vuonna 1964 ennustamasta kvarkista.

title: B-kvarkki

text: B-kvarkki ei kuulu alkuperäisen kvarkkimallin ennustamiin hiukkasiin, ja sen ominaisuudet johdettiin teoreettisesti 1973, lähes kymmenen vuotta alkuperäisen mallin jälkeen, selittämään CP-symmetrian rikkoutumista tietyissä hiukkasreaktioissa. Ensimmäinen todistettavasti b-kvarkin sisältävä hiukkanen, "bottomium"-mesoni ypsilon, löydettiin 1977. Nykyisin b-kvarkin sisältäviä hiukkasia tunnetaan useita. Ne ovat kaikki varsin lyhytikäisiä ja useimmat mesoneita. Näistä vuonna 2011 havaittu χ(3P) niminen mesonitila oli ensimmäinen LHC-kiihdyttimellä löydetty hiukkanen. Hiukkasia, jotka sisältävät b-kvarkin etsitään yleisesti b-taggingiksi kutsutulla menetelmällä, joka perustuu hiukkaskiihdyttimessä aiheutetussa törmäyksessä syntyvien tietynlaisten hadronisuihkujen etsimiseen.

title: C-kvarkki

text: Muiden kvarkkien tapaan c-kvarkin spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. C-kvarkin isospin "I" on 0 ja sähkövaraus +2/3e. Lisäksi siihen liittyy oma kvanttilukunsa, jota kutsutaan lumoksi ja jonka arvoksi kvarkille on määritelty +1. C-kvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin s-kvarkin kanssa. C-kvarkin massa on 1 000–1 400 MeV. Se on kvarkeista neljänneksi kevein, mutta jo selvästi raskaampi kuin kolme kevyempää kvarkkia.

title: Outous

text: Kvarkkiteoriassa yksi kvarkeista on nimeltään "outo kvarkki" () ja sitä vastaava antikvarkki "outo antikvarkki" (}. Oudon kvarkin outous on -1, oudon antikvarkin +1, muiden kvarkkien 0. Kvarkeista muodostuneiden hiukkasten kuten baryonien ja mesonien outous voidaan määritellä siinä olevien outojen antikvarkkien ja outojen kvarkkien lukumäärien erotuksena:

title: Aine

text: Kaikki tavallinen aine muodostuu atomeista. Atomin ytimen muodostavat protonit ja neutronit, joista käytetään yhteisnimitystä nukleoni. Molemmat muodostuvat kolmesta kvarkista. Protoni koostuu kahdesta "ylös-kvarkista" ja yhdestä "alas-kvarkista", neutroni sen sijaan yhdestä ylös- ja kahdesta alas-kvarkista. Koska ylös-kvarkin sähkövaraus on +2/3 alkeisvarausyksikköä "e" ja alas-kvarkin -1/3 "e", on protonin varaus +1 "e" ja neutronilla ei ole varausta. Muita kvarkkeja ei tavallisessa aineessa esiinny, mutta esimerkiksi hiukkaskiihdyttimillä niitä on voitu tuottaa.

title: U-kvarkki

text: U-kvarkki kuuluu kolmen "alkuperäisen" kvarkin ryhmään. Tämä kolmikko ennustettiin selittämään hadronien rakenne vuonna 1964. U-kvarkit muodostavat yhdessä d-kvarkkien kanssa protonit, joiden rakenteena on kaksi u-kvarkkia ja yksi d-kvarkki sekä neutronit, joissa puolestaan on kaksi d-kvarkkia ja yksi u-kvarkki. Se esiintyy rakennusosana myös monissa lyhytikäisissä hiukkasissa.

title: B-kvarkki

text: Suuren massansa vuoksi b-kvarkin elinikä on vain 1,3 · 10 sekuntia. Se on raskain kvarkki, joka pystyy muodostamaan hadronin. B-kvarkin suuren massan vuoksi b-kvarkista ja sen antikvarkista muodostuvat bottomium-mesonitilat ovat yhdessä c-kvarkin vastaavien tilojen kanssa tärkeitä kvarkkien välisen voiman tutkimuskohteita, sillä relativistisia vaikutuksia ei tarvitse niiden kohdalla huomioida. Lisäksi heikossa vuorovaikutuksessa tapahtuva kvarkkitilojen sekoittuminen eli kvarkkien muuttuminen toisikseen on b-kvarkin tapauksessa olemattoman vähäistä. B-kvarkin hajotessa syntyy s-kvarkki sekä virtuaalisen W-bosonin kautta muodostuu elektroni ja elektronin antineutriino.

title: Alkeishiukkanen

text: Hadronit ovat useamman kvarkin yhdistelmiä. Kolmesta kvarkista muodostunutta hadronia kutsutaan baryoniksi ja kahdesta kvarkista muodostunutta hadronia kutsutaan mesoniksi. Tunnetuimmat hadronit ovat protoni (kaksi u-kvarkkia ja yksi d-kvarkki) ja neutroni (yksi u-kvarkki ja kaksi d-kvarkkia).

title: Kvarkki

text: Neljännen kvarkin olemassaoloa alettiin pohtia, kun James Björken ja Sheldon Glashow huomasivat kvarkkimallin siistiytyvän, jos kvarkit muodostaisivat kahden kvarkin pareja tuolloin tunnettujen neljän leptonin tapaan. Tätä s-kvarkin oletettua paria alettiin kutsua lumo- eli c-kvarkiksi. C-kvarkin löytäminen kokeellisesti palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1976[6]. Sen avulla kyettiin selittämään c-kvarkin sisältävien hiukkasten hajoamisprosessit hieman samaan tapaan kuin s-kvarkin avulla. Kun vielä tau-leptonin löytymisen jälkeen havaittiin, että leptonit muodostavatkin kolme hiukkasparia, oli luontevaa, että kvarkitkin muodostaisivat kolme paria. Vuonna 1973 Makoto Kobayashi ja Toshihide Maskawa ennustivat kolmannen kvarkkiparin, b- ja t-kvarkkien olemassaolon. Nämä kaksi varsin suurimassaista kvarkkia löydettiin kokeellisesti vasta vuosina 1977 ja 1995.[5] Kobayashi ja Maskawa saivat ennusteesta Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2008.[7]

title: D-kvarkki

text: Kuten kaikkien kvarkkien, d-kvarkkien spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Erityisesti d-kvarkin isospin "I" on –1/2 ja sähkövaraus –1/3e. D-kvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin u-kvarkin kanssa.

title: B-kvarkki

text: B-kvarkki (engl. beauty tai bottom) eli kaunis-kvarkki tai pohja-kvarkki on alkeishiukkanen ja yksi kuudesta kvarkkityypistä. Vastaava antihiukkanen on b-antikvarkki. B-kvarkki on raskain kvarkki, joka muodostaa hadronin. Se ei kuulunut alkuperäisen kvarkkimallin ennustamiin hiukkasiin, vaan sen ominaisuudet esitettiin teoreettisesti 1973 selittämään CP-symmetrian rikkoutumista. Ensimmäinen b-kvarkki löydettiin 1977.

title: U-kvarkki

text: U-kvarkkien massa on pienin kaikista kvarkeista (1,7–3,3 MeV), mikä tekee niistä lähes massattomia ja siksi myös helpoimpia havaita kokeellisesti. D-kvarkit ovat u-kvarkkien kanssa lähes samaa massaluokkaa (4,1–5,8 MeV). Muut kvarkkityypit ovat kymmeniä tai jopa tuhansia kertoja näitä kvarkkeja massiivisempia.


query: Kuka on perustanut Game Freakin?

title: Ken Sugimori

text: 1980-luvulla Sugimori kuvitti fanipelilehteä nimeltä Game Freak, jonka oli perustanut Satoshi Tajiri. Lehden julkaisu lopetettiin vuonna 1986.[2] Tajiri piti erityisen paljon Namcon peleistä, ja yhdessä Sugimorin kanssa he päättivät ehdottaa Namcolle ideaa kolikkopelistä. He tekivät Game Freakista pelitalon ja kehittivät Mendel Palacen vuonna 1989.[3]

title: White Lion

text: 1990-luvun alussa Mike Tramp perusti Freak of Naturen, jonka kanssa hän julkaisi kolme albumia: "Freak of Nature", "Gathering of Freaks" ja "Outcasts". Freak of Naturen hajottua Mike Tramp julkaisi sooloartistina viisi albumia. James LoMenzo ja Greg D'Angelo liittyivät Zakk Wylden yhtyeeseen, josta myöhemmin kehittyi Pride & Glory. Tämä tapahtui samanaikaisesti D'Angelon lähdön kanssa – LoMenzo soitti yhtyeessä yhden levyn verran. LoMenzo liittyi David Lee Rothin yhtyeeseen ja kiersi tämän kanssa jonkin aikaa. Hän soitti Wylden Black Label Societyssä, nykyään Megadethissä. D'Angelo soittaa rumpuja yhtyeessä Anti Product. Vito Bratta on viettänyt musiikillista hiljaiseloa eikä ole perustanut uutta yhtyettä.

title: Tembo the Badass Elephant

text: Tembo the Badass Elephant on Game Freakin kehittämä ja Segan julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna 2015 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox One:lle.

title: Pokémon Gold ja Silver

text: Pokémon Gold ja Pokémon Silver () ovat toinen osa Game Freakin kehittämässä ja Nintendon julkaisemassa "Pokémon"-videopelisarjassa Game Boy Color-käsikonsolille. Ne julkaistiin ensimmäiseksi Japanissa vuonna 1999, Australiassa ja Pohjois-Amerikassa 2000 ja Euroopassa 2001. Erikoisversio "Pokémon Crystal" julkaistiin samalle konsolille noin vuosi myöhemmin jokaisella alueella. Vuonna 2009 Nintendo julkaisi peleistä uusintaversiot Nintendo DS-konsolille nimillä "Pokémon HeartGold ja SoulSilver".

title: Party Freak

text: Party Freak on suomalaisen poplaulaja Sofia Sidan ensimmäinen single toiselta studioalbumilta "Butterfly. Se julkaistiin 13. toukokuuta 2009.

title: Pokémon

text: Tuotesarjaan kuuluva pelisarja on Game Freakin ja Creatures, Inc.:n kehittämä ja Nintendon julkaisema roolipelisarja.

title: Pokémon (pelisarja)

text: 26. helmikuuta 2016 Game Freak ilmoitti uusien Pokémon-pelien julkaisemisesta Nintendo 3DS:lle loppuvuodesta 2016. Pelit tunnetaan nimellä "Pokémon Sun ja Moon", ja ne aloittavat uuden sukupolven. Seitsemännessä sukupolvessa esiteltiin yhteensä 81 uutta pokémonia.. Pelit sijoittuvat uudelle Havaijia muistuttavalle Alola-alueelle. Seitsemäs sukupolvi on ensimmäinen, jonka pääsarjan pelit julkaistaan myös kiinaksi, yksinkertaistettuna ja perinteisenä versiona.. Alolan aloituspokemonit ovat Rowlet, Litten ja Popplio. Peleissä on monenlaisia uusia ominaisuuksia kuten Hyper Training ja 1. sukupolven Pokémonien Alola-muodot.

title: Nintendo

text: Näiden jaostejen lisäksi usea pelitalo tekee pelejä Nintendon laitteille; yritykset ovat joko Nintendon omistuksessa tai tekevät pelejä Nintendon pelinimikkeistä sopimuksen mukaan. Tunnettu kokonaan Nintendon omistuksessa oleva pelitalo on yhdysvaltalainen Retro Studios[61], joka on kehittänyt Metroid Prime -trilogian Nintendon konsoleille. Toinen tunnettu talonsisäinen pelikehittäjä on Paper Mario -peleistä tunnettu Intelligent Systems, joka myös Gunpei Yokoin johdolla kehitti Game Boyta.[62] Sopimuksen alaisista toisen osapuolen kehittäjistä HAL Laboratory on kehittänyt suositut Super Smash Bros. - ja Kirby -pelisarjat,[63] Game Freak Pokémon-pelit[64] ja Camelot Software Planning Mario-urheilupelit.[65]

title: Mario & Wario

text: Mario & Wario on Game Freakin kehittämä ja Nintendon julkaisema pulmapeli, joka on julkaistu ainoastaan Super Nintendo Entertainment Systemille Japanissa vuonna . Pelin pelaamiseen tarvitsee SNES-hiirtä.

title: Pokémon (pelisarja)

text: Pokémon-pelisarja kuuluu Pokémon-tuotesarjaan. Pelisarja on Game Freakin ja Creatures, Inc.:n kehittämä ja Nintendon julkaisema videopelisarja. Sarjan ensimmäinen osa julkaistiin Game Boylle Japanissa vuonna 1996. Peleistä julkaistaan yleensä kaksi versiota jotka eroavat toisistaan vain lievästi – varhaisemmista peleistä on myös julkaistu yleensä uusintaversiot parannelluilla grafiikoilla ja ominaisuuksilla. Roolipelien lisäksi sarjan spin-off -peleissä on lajityypiltään muun muassa toimintaroolipelejä, pulmapelejä ja virtuaalilemmikkejä.

title: Game Freak

text: Game Freak toimii Tokion Setagayan Carrot Towerissa.[1]

title: Pokémon Red ja Blue

text: "Pokémon Redin" ja "Greenin" julkaisun jälkeen Game Freak oli alkanut kehittää uusia ja lopullisiksi ajateltuja Pokémon-pelejä, "Pokémon Goldia" ja "Silveriä". Niitä tehtiin kolme ja puoli vuotta ja ne ilmestyivät marraskuussa 1999. "Goldin" ja "Silverin" kehitystyön aikana oli ehditty tehdä japanilainen "Blue", "Yellow", Pikachu-virtuaalilemmikki, "Pokémon Stadium" Nintendo 64 -pelikonsolille sekä "Redin" ja "Greenin" amerikkalaiset versiot.

title: Freak Out!

text: Freak Out! on Frank Zappan ja hänen silloisen yhtyeensä The Mothers of Inventionin ensimmäinen albumi vuodelta 1966.

title: Game Boy Camera

text: Game Boy Cameran ohjelmiston suunnitteli Game Freak. Sen vuoksi Game Freakin kehittämiä Pokémon-hahmoja esiintyy leimoissa, joilla valokuvia voi pelissä koristella. Ohjelmistossa on runsaasti viitteitä muihinkin Nintendon tuotteisiin.

title: Freak Out

text: Freak Out on Tehosekoittimen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 1999.

title: Freak Nasty

text: Freak Nasty on hip-hop -musiikkia levyttävä artisti. Hän on parhaiten tunnettu vuoden 1997 menestyksekkäästä sinkustaan "Da' Dip" (when I dip, you dip, we dip).

title: Game Freak

text: Bazaar de gosaaru no Game de gosaaru (1996, PC Engine) BUSHI Seiryūden: Futari no Yūsha (1997, SNES) Click Medic (1999, Sony Playstation) Drill Dozer (2005, GBA) HarmoKnight (2012, 2013 Nintendo 3DS) Magical Tarurūto-kun (1992, Sega Mega Drive) Mario & Yoshi (1991, Game Boy, NES) Mario & Wario (1993, SNES) Mendel Palace (1989, NES) Nontan to Issho! Kuru-Kuru Puzzle (1994, Game Boy) Pulseman (1994, Sega Mega Drive) Smart Ball (1991, SNES) Tembo the Badass Elephant (2015, Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One) Giga Wrecker (TBA, Microsoft Windows)

title: Pikachu

text: Pikachun ensiesiintyminen tapahtui samaan aikaan 150 muun Pokémon-lajin ohella vuonna 1996, kun Game Freakin ensimmäinen Pokémon-videopeli, Pokémon Red, julkaistiin Game Boylle Japanissa.[5] Pikachun suunnitteli Ken Sugimori, joka on Pokémonin luojan, Satoshi Tajirin ystävä.[6] Sugimori sai idean Pikachusta, kun hänelle ehdotettiin sähkötyypin luomista, ja hän suunnitteli sen sähkön ja salaman käsitteiden pohjalta. Pikachusta luotiin näin ensimmäinen sähkötyypin Pokémon.[7] Nimi Pikachu muodostuu japanin kielen sanoista pikapika, joka on onomatopoeettinen ilmaisu sähköiselle kipinälle, ja chū, joka on japanilainen onomatopoeettinen ilmaisu hiiren vikinälle.[8] Pokémon-pelien suunnittelija Junichi Masuda on kertonut haastattelussa, että Pokémon-hahmojen nimien keksiminen on vaikeinta hahmoille, kuten Pikachulle, joiden nimen pitää vedota sekä amerikkalaiseen, eurooppalaiseen että japanilaiseen yleisöön.[9]

title: Satoshi Tajiri

text: Vuonna 1981 Tajiri olsallistui Segan peli-ideakilpailuun. Hänen ehdotuksensa, toimintapeli Spring Stranger, pärjäsi kilpailussa, vaikkei voittanutkaan.[4] Tajiri oli videopeli-fanzine Game Freakin pääasiallinen toimittaja. Lehti ilmestyi vuodesta 1981 noin vuoteen 1986. Lehden kuvittaja oli Ken Sugimori, joka myöhemmin piirsi alkuperäisten Pokémon-hahmojen kuvat.[5] Game Freak -lehdestä kehittyi videopeliyhtiö[5] ja 1980-luvun alussa Game Freak kehitti ja julkaisi ensimmäisen pelinsä Quintyn. Vuonna 1991 Tajiri löysi Game Boyn. Nähdessään ensi kerran Game Boyn linkkikaapelit hän kuvitteli hyönteisten ryömivän niitä pitkin, ja idea Pokémonista syntyi. Peliyhtiö Creatures, Inc. tuki Tajiria pelin kehittelyssä.

title: Freak Kitchen

text: Freak Kitchen on Göteborgissa, Ruotsissa vuonna 1992 perustettu heavy metal -yhtye. Freak Kitchenin musiikin tyylissä on vaikutteita useista muistakin genreistä, kuten jazzista ja popista. Yhtyeen ensimmäinen albumi ilmestyi vuonna 1994. Yhtyeeseen kuuluu Björn Fryklund (rummut), Mattias "IA" Eklundh (laulu sekä kitara) ja Christer Örtefors (basso).Entiset jäsenetEP:t

title: Game Freak

text: Pokémon Red ja Blue (1996, Game Boy) Pokémon Yellow (1998, Game Boy) Pokémon Gold ja Silver (1999, Game Boy Color) Pokémon Crystal (2000, Game Boy Color) Pokémon Ruby ja Sapphire (2002, Game Boy Advance) Pokémon FireRed ja LeafGreen (2004,Game Boy Advance) Pokémon Emerald (2004, Game Boy Advance) Pokémon Diamond ja Pearl (2007, Nintendo DS) Pokémon Platinum (2008, Nintendo DS) Pokémon HeartGold ja SoulSilver (2009/2010, Nintendo DS) Pokémon Black ja White (2010/2011, Nintendo DS) Pokémon Black 2 ja White 2 (2012, Nintendo DS) Pokémon X ja Y (2013, Nintendo 3DS) Pokémon Omega Ruby ja Alpha Sapphire (2014, Nintendo 3DS) Pokémon Sun ja Moon (2016, Nintendo 3DS)

title: Pokémon Let’s Go Pikachu ja Let’s Go Eevee

text: Pokémon Let's Go Pikachu ja Let's Go Eevee () ovat Game Freakin kehittämiä ja Nintendon julkaisemia Pokémon-aiheisia roolipelejä. Pelit on julkaistu 16. marraskuuta 2018 Nintendo Switchille.

title: Pokémon Red ja Blue

text: Satoshi Tajiri oli keräillyt lapsena hyönteisiä, ja kehitti siitä idean pelistä, jossa pelaajat voisivat vaihtaa hirviöitä keskenään. Kun Game Boy ilmestyi vuonna 1989, Tajiri perusti Game Freakin, joka alkoi vuonna 1990 kehittää Pokémon-pelejä. Pelejä kutsuttiin aluksi nimellä Capsule Monsters, mutta tavaramerkkiongelmien vuoksi nimi piti muuttaa. Siitä tuli CapuMon ja KapuMon ja lopulta Pocket Monsters. Shigeru Miyamoto ehdotti Tajirille, että pelistä tehtäisiin erilaisia kasetteja, joilla olisi erilaisia hirviöitä ja pelaajien tulisi vaihtaa niitä eri versioiden välillä. Taiteilija Ken Sugimori, Tajirin pitkäaikainen ystävä, johti Pokémonien suunnittelua ja piirtämistä. Hänen johtamansa alle kymmenhenkinen ryhmä suunnitteli hahmot ja Sugimori viimeisteli suunnitelmat. Hän piirsi jokaisen Pokémonin eri kulmista, jotta grafiikkaosasto voisi renderoida hahmot kunnolla. Pelien musiikin sävelsi Junichi Masuda, joka on myöhemmin ohjannut Pokémon-pelejä. Pelit saatiin valmiiksi lokakuussa 1995. Ne yritettiin aluksi saada julkaistuksi loppuvuoden myyntiin, mutta siitä myöhästyttiin ja lopulta "Pokémon Red" ja "Green" ilmestyivät Japanissa helmikuussa 1996. Pelien kehittely oli kestänyt poikkeuksellisen pitkään ja Game Boyta alettiin jo pitää hiipuvana pelikonsolina. Saman vuoden lokakuussa "Blue" julkaistiin erikoisversiona, jota sai vain postimyynnistä. "Bluessa" oli uutta grafiikkaa ja dialogia. Se tuli yleiseen myyntiin vuonna 1999.

title: Game Freak

text: Game Freak () on japanilainen videopelejä kehittävä yritys, jonka perusti Satoshi Tajiri 26. huhtikuuta 1989. Yritys tekee pelejä Nintendolle, ja on tullut tunnetuksi kehittämästään Pokémon-pelisarjasta.

title: Pokémon Crystal

text: Pokémon Crystal () on Game Freakin kehittämä ja Nintendon julkaisema "Pokémon"-peli Game Boy Colorille. "Crystal" julkaistiin Japanissa vuonna 2000 ja Yhdysvalloissa ja Euroopassa 2001. Peli sijoittuu samalle alueelle kuin "Pokémon Gold" ja "Silver" eli Johtoon (Pokémon-liigan jälkeen myös Kantoon). Pelin aloitus-Pokémonit ovat Cyndaquil, Chikorita ja Totodile.

title: Korn

text:
Albumi oli täydellinen menestys, debytoi Billboard-listalla sijalla 1. 268 000 kappaleen myynnin johdosta, ja synnytti supersuositut singlet "Got the Life" ja "Freak on a Leash". Molemmat avasivat ovet Kornin laajemmalle, valtavirran yleisön eteen ja musiikkivideot saivat paljon soittoaikaa MTV:llä. "Got the Life" oli MTV-videoiden sarjan aivan ensimmäisin "eläkkeellä" video, jossa saman yhtyeen myöhempi single ("Freak on a Leash") saavuttaa saman menestyksen jo kuukautta myöhemmin. Singlet myös menestyivät hyvin Billboardissa, jossa "Freak on a Leash" saavutti top 10 Mainstream Rockissa ja Modern Rockissa, joista jälkimmäisessä se pysyi 27 viikkoa sisällä, enemmän kuin mikään muu Korn-single.
"Freak on a Leash" voitti Grammyn parhaasta Musiikki Videosta, ja sai ehdokkuuden Parhaasta Metalliesityksestä. Video sai myös yhdeksän MTV Video Music Award-ehdokkuuta "Vuoden video", "Paras Rock-Video", "Läpimurto Video", "Paras Ohjaus", "Parhaat Erikois Efektit", "Paras Taiteellinen Ohjaus", "Paras kuvaus", "Paras editointi", ja "Katsojan Valint"a. Lopulta se voitti kaksi: "Paras Rock-Video" ja "Paras Editointi". "Follow the Leader" on yhtyeen kaupallisesti onnistunein albumi, jota todistavat viisinkertainen platinarajan rikkominen ja lähes kymmenen miljoonaan kappaleen maailmanlaajuinen myynti.

title: Pokémon Red ja Blue

text: Pokémon Red ja Pokémon Blue ovat Pokémon-videopelisarjan ensimmäiset osat. Ne ovat Game Freakin kehittämiä ja Nintendon julkaisemia roolipelejä Game Boy -käsipelikonsolille. Pelit ilmestyivät Japanissa vuonna 1996, Yhdysvalloissa vuonna 1998 ja Euroopassa vuonna 1999. "Rediä" ja "Blueta" oli vuonna 2010 myyty 31,38 miljoonaa kappaletta ja ne ovat eniten myynyt japanilainen roolipeli.

title: Pokémon Ruby ja Sapphire

text: Pokémon Ruby ja Pokémon Sapphire () ovat Japanissa vuonna 2002 Game Boy Advancelle julkaistut Pokémon-pelit, joiden kehityksestä vastaa Game Freak ja julkaisusta Nintendo.

title: Freak Nasty

text: New Orleansissa syntynyt Freak Nasty aloitti uransa DJ:nä ja tuottajana. Hän oli toinen bändissä PMW. Hänen ensimmäinen albuminsa "Freak Nasty" ei menestynyt kovin hyvin, myyden vain noin 300,000 kappaletta. Hänen seuraava julkaisunsa "Controversee... That's Life... And That's the Way It Is", oli paljon suurempi hitti ja myi yli 5 miljoonaa kappaletta, suurimmaksi osaksi hänen "smash hit" sinkun "Da' Dip":in johdosta.

title: Mew (Pokémon)

text: Mew () on yksi kuvitteellisista Pokémon-lajeista Nintendon ja Game Freakin Pokémon-tuoteperheessä. Pokémonin loi alun perin Satoshi Tajiri. Mew on pieni pinkin värinen kissaeläinmäinen Pokémon, joka on tyypiltään meedio. Game Freakin ohjelmoija Shigeki Morimoto lisäsi sen peliin alun perin salaisena hahmona. Sen olemassaolo synnytti huhuja ja myyttejä, mikä osaltaan lisäsi pelisarjan suosiota. Aluksi se oli hankittavissa vain Pokémonien jakamistilaisuuksista.


query: Milloin 'Bree Tannerin lyhyt elämä' julkaistiin?

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Bree Tannerin lyhyt elämä julkaistiin Yhdysvalloissa 5. kesäkuuta 2010 ja sen sai ladata ilmaiseksi kirjojen viralliselta nettisivustolta 5. kesäkuuta - 7. heinäkuuta välisenä aikana.[1][3] Jokaisesta myydystä kirjasta lahjoitetaan dollarin verran Amerikan punaiselle ristille, jotka auttavat Haitia ja Chileä.[3] Kirjan digitaalisesti ladanneet saavat myös lahjoittaa.[3]

title: Väinö Tanner

text: Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä saamansa tuomion vuoksi Tanner oli elämänsä loppuun saakka katkera paitsi Kekkoselle, myös presidentti J. K. Paasikivelle, joka tiesi tarkoin Tannerin johdonmukaisen toiminnan rauhan aikaansaamiseksi. Paasikiven ja Kekkosen presidenttikausilla Linda ja Väinö Tanneria ei kertaakaan nähty vuosittaisella itsenäisyyspäivän vastaanotolla Presidentinlinnassa.

title: Salatut elämät

text: Kausien päätösjaksoissa on tapahtunut aina jotain tavanomaista jaksoa jännittävämpää. Salattujen elämien omalle YouTube-kanavalle julkaistiin sarjan 18-vuotispäivänä lyhyt kooste kaikista julkaisupäivään asti nähdyistä päätösjaksoista.[34]

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Myöhemmin Meyerille selvisi, että tarina oli liian pitkä oppaaseen, ja Bree Tannerin tarina päätettiin julkaista erillisenä niteenä.[2]

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Tarina alkaa, kun Bree ja Diego metsästävät ihmisverta Seattlessa, Washingtonissa. Bree on ollut vampyyri kolme kuukautta ja Diego yksitoista kuukautta. Yhdessä he tappavat ja syövät sutenöörin, kaksi prostitoitua ja kaksi juoppoa. Bree ja Diego puhuvat "hänestä" (Victoria) ja miten outoa on, että he tekevät niin monesta ihmisestä vampyyreita, mukaan lukien itsensä. Diego ajattelee, että jotakin on tulossa päin, ja että "hän" käyttää heitä suojellakseen itseään. Aamunkoiton aikaan he huomaavat, että talo, jossa he ovat asuneet useiden muiden vastasyntyneiden vampyyrien kanssa, on poltettu. He piiloutuvat luolaan ja juttelevat ihmiselämästään ja siitä, miten Riley tuli tarjoamaan heille toista elämää vampyyrina. Yhdessä he tulevat siihen johtopäätökseen, että Riley haluaa pelinappuloita suojellakseen itseään, ja että Riley saattaa valehdella heille. He saavat myös tietää, ettei aurinko tapa vampyyria, mutta se saa ihon kimaltamaan. Diego joutuu tappeluun Raoulin kanssa. Samana iltana Bree ja Diego vakoilevat Rileyta epäillen, että tämä tapaa "hänet." He salakuuntelevat Rileyn keskustelua Victorian kanssa, jolloin Volturit ilmestyvät paikalle. He ovat vihaisia Victorialle, koska tämä on luonut vampyyriarmeijan. Volturit sanovat, että ellei Victoria hyökkää Cullenien kimppuun viiden päivän sisään, he tappavat hänet.

title: Väinö Tanner

text: Tästä huolimatta Tanner ei kuitenkaan kokonaan menettänyt huumorintajuaan. Kun muuan SDP:n puoluetoimitsija kävi erään asian vuoksi tapaamassa Tanneria vankilassa ja kysyi, milloin voisi tulla jälleen käymään, Tanner vastasi: "Milloin vain. Kyllä täällä kotona ollaan." Helmikuussa 1948 Tanneria kuultiin todistajana jatkosodan aikaista Valpon päällikköä Arno Anthonia vastaan käydyssä, Suomesta Saksaan luovutettuja juutalaispakolaisia koskeneessa oikeusjutussa Turun hovioikeudessa, minkä vuoksi hänet kuljetettiin poliisisaattueessa Turkuun ja takaisin vankilaan Helsinkiin.

title: Kauppis-Heikki

text: Heikki Kauppinen oli toimittajana kesät 1886 ja 1887. Kauppis-Heikin kirjallinen tuotanto alkoi lyhyillä kertomuksilla ja kuvauksilla, joita julkaistiin ja vuodesta 1886 alkaen neljä vihkosta nimellä "Tarinoita ja tapahtumia". Kirjallisissa töissään Kauppinen kuvasi Pohjois-Savon maalaisihmisiä, erityisesti naisia milloin vakavasti, milloin leikkisästi, mutta sangen suopealla ymmärtämyksellä. Hän halusi ajaa heikomman sukupuolen asiaa. Pitempiä kertomuksia Kauppis-Heikki alkoi kirjoittaa 1880-luvun lopulla. Niitä olivat Mäkijärveläiset, Vilja, Kirottua työtä, Laara, Aliina, Uranaukaisijat, Anaski ja Savolainen soittaja.

title: Alain Tanner

text: Tanner teki käsikirjoitusyhteistyötä brittiläisen kirjailija-kuvataidekriitikko John Bergerin kanssa elokuvissaan "Salamanteri" (1971), "Hetki naisen elämässä" (1974) ja "Jonas täyttää 25 vuonna 2000" (1976).

title: Bree Van de Kamp

text: Breen ja Orsonin suhteeseen tuli kuitenkin ongelmia, kun Bree aloitti oman yrityksen ja keskittyi Orsonin mielestä liikaa töihin. Bree tajusi, ettei ole enää onnellinen ja aloitti avioeroprosessin. Avioeroprosessi keskeytyi, kun Orson alkoi kiristää Breetä pysymään aviossa hänen kanssaan. Bree jäi onnettomaan liittoon, mutta aloitti salasuhteen Susanin ex-miehen Karlin kanssa. Lopulta Bree onnistui vuorostaan kiristämään Orsonia ja Orson suostui eroon. Orson ja Karl ajautuivat kuitenkin tappeluun Orsonin saatua selville Breen pettäneen häntä Karlin kanssa. Samaan aikaan onnettomuuteen joutunut lentokone putosi Wisteria Lanelle aiheuttaen tuhoa. Karl kuoli onnettomuudessa, ja Orson ja useita muita ihmisiä loukkaantui. Orson joutui pyörätuoliin. Bree tunsi huonoa omaatuntoa Orsonin kohtalosta ja sanoi Orsonille haluavansa perua eron. Breen ja Orsonin välit olivat tämän jälkeen aluksi riitaisat, mutta alkoivat vähitellen parantua. Myöhemmin Orson jätti Breen saatuaan selville että Andrew ajoi humalassa autoa tappaen Carlosin äidin, ja Bree salasi sen.

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Bree Tanner: Kirjan päähenkilö ja kertoja. Hän oli 15, melkein 16, kun hänet muutettiin vampyyriksi. Diego: Yksi Breen ystävistä. Hän oli 18-vuotias, kun hänet muutettiin vampyyriksi. Diego pitää Rileytä yhtenä parhaista ystävistään ja luottaa häneen, mutta epäilee silti Rileyn motiiveja. Riley: Vastasyntyneiden johtaja. Victoria muuttaa Rileyn tämän ollessa noin Bellan ikäinen. Bree kuvailee häntä kauniiksi, kuten kaikki vampyyrit ovat. Ensin Bree pitää hänestä, mutta myöhemmin alkaa kyseenalaistaa tämän motiiveja. 'Freaky' Fred: Yksi Breen ystävistä. Fredin kyky on luoda paha olo muille vampyyreille, jos he katsovat häntä tai ajattelevat häntä. Hän käyttää kykyään pitääkseen muut vastasyntyneet loitolla hänestä.

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Meyer alkoi työstää tarinaa, kun hän vielä editoi Epäilystä.[1] Myöhemmin hän päätti lisätä sen tulevaan The Twilight Saga: The Official Guide -oppaaseen:

title: Täydelliset naiset (5. tuotantokausi)

text: Viisi vuotta neljännen kauden jälkeen Edie palaa Wisteria Lanelle ja hänellä on mukanaan uusi aviomies, jolla on salaisuus. Naisten elämät ovat muuttuneet vuosien varrella ja avaintapahtumat selviävät katsojille vähitellen kauden kuluessa. Bree ja Katherine ovat perustaneet pitopalveluyrityksen ja Bree on myös julkaissut keittokirjan, mikä tuo hänelle lisäjulkisuutta. Gabrielle tuli vastoin odotuksia raskaaksi ja on nyt kahden pienen tytön äiti. Carlos ansaitsee elantoaan hierojana perheen kärsiessä rahavaikeksista. Kauden lopulla Edie menehtyy ajettuaan sähköpylvääseen ja saatuaan sähköiskun.

title: Stephenie Meyer

text: Meyerin oli määrä kirjoittaa Midnight Sun -niminen, sarjan ensimmäisen osan uudelleen kertova teos Edwardin näkökulmasta, mutta sen luonnoksien vuodettua internetiin hän lopetti sen kirjoittamisen. Midnight Sunin luonnokset ovat nähtävissä Meyerin kotisivuilla.[14] Meyer on kirjoittanut myös lisätietoa Houkutus-sarjasta sisältävän teoksen nimeltä The Twilight Saga: The Official Guide, jonka julkaisupäivää ei ole ilmoitettu.[15] Tähän lisätietoa sisältävään kokoelmaan Meyer teki myös pienoisromaanin Bree Tannerin lyhyt elämä.

title: Epäilys (kirja)

text: Bree Tannerin lyhyt elämä ("The Short Second Life of Bree Tanner") on lyhyt novelli (novella), jonka on kirjoittanut kirjailija Stephenie Meyer ja se kuuluu "Houkutus - kirjasarjaan". Se kertoo vastasyntyneestä vampyyristä nimeltä Bree Tanner, joka esiintyy ensimmäisen ja viimeisen kerran "Epäilyksessä". Bree on nuori, yksi Victorian luomista vampyyreistä tämän vastasyntyneiden vampyyrien armeijaan, joiden tehtävänä on tuhota Cullenit. Kirja on kirjoitettu Breen näkökulmasta, vaikka koko kirjasarja on suurimmaksi osaksi kirjoitettu päähenkilön, Bella Swanin, näkökulmasta. Meyer antoi ohjaaja David Sladen, käsikirjoittaja Melissa Rosenbergin ja muutaman näyttelijän lukea kirjan tarinan kirjaan perustuvan elokuvan "Twilight – Epäilys" ollessa tuotannossa. Se julkaistiin 5. kesäkuuta 2010 Yhdysvalloissa ja 11. kesäkuuta 2010 Suomessa.

title: Epameinondas

text: Vaikka Epameinondas oli aikansa merkittävämpiä henkilöitä, hänestä on säilynyt vain vähän tietoa nykypäivään. Kukaan antiikin historioitsijoista ei ole jättänyt kokonaiskuvaa Epameinondaan elämästä. Antiikin elämäkerroista on säilynyt ainoastaan Cornelius Nepoksen kirjoittama lyhyt Epameinondaan elämäkerta. Pausaniaan matkakuvauksista saa myös kokoon hiukan tietoa Epameinondaasta. Plutarkhos kirjoitti Epameinondaan elämäkerran, mutta se on hävinnyt. Plutarkhoksen kirjoittamista Pelopidaan ja Agesilaoksen elämäkerroista löytyy jossain määrin tietoa myös Epameinondaan elämästä. Diodorus Siculuksen maailmanhistoria sisältää myös jonkin verran tietoa Epameinondaasta. Ksenofonin "Hellenika" käsittelee myös aikakautta, mutta koska Ksenofon ihailee suuresti spartalaisia ja erityisesti Spartan kuningasta Agesilaosta, hän jättää Epameinondaan mainitsematta milloin mahdollista. Lähteiden vähyys on varmaankin merkittävä syy siihen, miksi Epameinondas oli nykyään vaipunut miltei unohdukseen.

title: Finnhits (kirja)

text: Kirja on eräänlainen "elämän soundtrack" ja sisältää lyhyitä tarinoita erilaisten ihmisten elämästä ja taitekohdista. Se julkaistiin myös äänikirjana, jolla on lukijoina laulajia ja näyttelijöitä.

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Tämän takia muut vampyyrit kutsuvat häntä nimellä 'Freaky Fred'. Hänet on kuvailtu komeaksi ja vaaleatukkaiseksi.

title: Kupletti

text: Helikon-teatterista Suomen viihdetaivaalle ponnistanutta J. Alfred Tanneria voidaan pitää suomalaisen kupletin varsinaisena kehittäjänä, joskin Tanneria ennen kuplettien tekoa oli jo yrittänyt Aatto Lumme (Liljeström). Lumme oli mm. julkaissut 1897 Humoristillisia Kuplettia nuottijulkaisun sekä hänen sävellyksistään on julkaistu savikiekolle kuplettikappaleista 1915. Jos Jääskeläisen ohjelmisto koostui lähinnä suomalaisista kansanlauluista, oli Tannerin lainasävelmistö todella kansainvälistä. Tannerin kuplettien melodia olivat peräisen milloin Saksasta, milloin Amerikasta. Suomalaiset kansansävelmät olivat selkeässä vähemmistössä, ja nekin erityisesti savolaisia polkkasävelmiä. Yksi kupletin humoristisen piirteen lähtökohdista olikin vanhojen sävelmien ironisointi uusilla sanoilla.

title: Bree Van de Kamp

text: Tämän jälkeen Bree alkoi tapailla George Williams -nimistä apteekkaria. Bree ja George olivat kihloissa, mutta Bree purki kihlauksen Georgen käyttäydyttyä aggressiivisesti. Breelle selvisi myös, että George myrkytti Rexin saadakseen Breen itselleen.

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Bree Tannerin lyhyt elämä (The Short Second Life of Bree Tanner) on kirja, jonka on kirjoittanut kirjailija Stephenie Meyer ja se kuuluu Houkutus-kirjasarjaan. Se kertoo vastasyntyneestä vampyyristä nimeltä Bree Tanner, joka esiintyy ensimmäisen ja viimeisen kerran kirjasarjan kolmannessa osassa Epäilys. Bree on nuori, yksi Victorian luomista vampyyreistä tämän vastasyntyneiden vampyyrien armeijaan, joiden tehtävänä on tuhota Cullenit. Kirja on kirjoitettu Breen näkökulmasta, vaikka koko kirjasarja on suurimmaksi osaksi kirjoitettu päähenkilön, Bella Swanin, näkökulmasta.[1] Meyer antoi ohjaaja David Sladen, käsikirjoittaja Melissa Rosenbergin ja muutaman näyttelijän lukea kirjan tarinan kirjaan perustuvan elokuvan Twilight – Epäilys ollessa tuotannossa.[2] Bree ei elä pitkää elämää vampyyrina: suomennetun Epäilyksen teoksessa hän tulee ensi kertaa esiin sivulla 475 ja kuolee sivulla 483.

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Suomessa kirja ilmestyi 11. kesäkuuta 2010 nimellä Bree Tannerin lyhyt elämä.[4]

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Raoul: Vastasyntyneiden jengin johtaja. Bree ei pidä hänestä lainkaan. Hänellä tuntuu olevan kyky viehättää ihmisiä. Tämä tuntuu kuitenkin toimivan vain ihmisiin, jotka eivät ole kovin fiksuja. Victoria: Victoria antaa Rileylle ohjeet luoda vastasyntyneiden vampyyrien armeija taistellakseen Culleneita vastaan ja tehdäkseen lopun Bellasta. Tämän taistelun aikana sekä Riley että Victoria tuhotaan. Breetä ja muita vampyyreitä kielletään näkemästä häntä, mutta kukaan ei tiedä miksi.

title: Bree Van de Kamp

text: Naimisissa Bree on ollut kahdesti: ensin Rex Van de Kampin kanssa ja tämän jälkeen Orson Hodgen kanssa. Hän asuu Wisteria Lanella, kuvitteellisessa Faiview'n kaupungissa. Bree tunnetaan kodinhoitotaidoistaan, jotka ovat Martha Stewartin tasolla. Hänet tunnetaan myös gourmet-aterioistaan ja aamiaisherkuistaan, mukaan lukien ananasmuffinit. Viidennellä kaudella Bree on perustanut oman pitopalveluyrityksen Katherine Mayfairin kanssa ja julkaisee keittokirjan nimellä Bree Van de Kamp.

title: Bree Tannerin lyhyt elämä

text: Bree palaa majalle ja ehdottaa pakenemista, kun Diego jää paikan päälle jutellakseen Rileyn kanssa. Riley palaa majalle yksin ja kertoo vastasyntyneille, että Seattlessa on vanhempia vampyyreitä (Cullenit) jotka haluavat tappaa hänet, ja jos he haluavat selviytyä, heidän pitää yhdessä opetella taistelemaan. Kolmen yön harjoittelun jälkeen Bree ja muut vampyyrit hyökkäävät lossiin ja syövät sen matkustajat kerätäkseen voimiaan taisteluun vanhempia vampyyreja vastaan. Riley kertoo kaikille, että vampyyreilla, joita vastaan he taistelevat, on keltaiset silmät ja että he pitävät ihmistä (Bella) lemmikkinään. He taistelevat Culleneita vastaan. Fred päättää lähteä ennen taistelua, ja Riley vetäytyy taistelusta kertoen Breelle, että Diego on jo aloittanut taistelun toisen ryhmän kanssa. Bree saapuu taistelemaan ja huomaa, että Cullenit ovat tappaneet kaikki vastasyntyneet vampyyrit. Bree epäilee, että Diego on kuollut, koska ei tunne tämän läsnäoloa. Bree päätyy johtopäätökseen, että Victoria ja Riley tappoivat Diegon, koska tämä oli tottelematon. Bree antautuu Culleneille. Cullenit käyvät keskustelua siitä, pitääko Bree tappaa vai ei, mutta lopulta pitävät tämän vangittuna. Breellä on vaikeuksia hillitä itsensä, koska Bellan veri on niin lähellä häntä. Volturit saapuvat paikalle ja kuulustelevat Breetä. Bree kertoo, että Riley valehteli hänelle ja kaikille muille ja sanoi, että jos he eivät tekisi niin kuin pitää, he kuolisivat. Kirja loppuu, kun Volturit tappavat Breen.

title: J. Alfred Tanner

text: Tannerin lauluja julkaistiin myös suosittuina nuottivihkoina.

title: Luettelo Houkutus-sarjan hahmoista

text: Bree Tanner on yksi Victorian luomista vampyyreista. Stephenie Meyer kirjoitti Breen näkökulmasta erillisen novellin "Bree Tannerin lyhyt elämä". Breen isä on lyönyt häntä Breen äidin jätettyä tämän. Bree karkasi kotoa ja asui Seattlen kaduilla, kun Riley löysi hänet. Riley tarjosi Breelle juustohampurilaisen, ja tämän jälkeen vei hänet Victorialle, joka teki Breestä vampyyrin. Bree, samalla tavalla kuin muutkin vampyyrit, uskoi alkuperäisiin vampyyritarinoihin, joten pelkäsi tämän takia aurinkoa ja roviota. Myöhemmin Breen hyvän ystävän Diegon näyttäessä Breelle nämä tarinat epätosiksi, hän oli helpottunut ja oli aikeissa kertoa tästä Rileylle. Hän on tottunut elämäänsä vampyyrina, muttei silti ymmärrä, miksi Riley luo uusia vampyyreita. Bree pitää lukemisesta ja hän on rakastunut Diegoon ja Diego häneen. Lopussa selviää, että Victoria oli tappanut Diegon. Carlisle olisi ollut valmis säästämään tytön hengen, jos hän lupaa käyttäytyä, mutta Volturit eivät halunneet säästää yhdenkään vastasyntyneen henkeä ja surmaavat Breen "Epäilyksen" lopussa. Breetä näyttelee Jodelle Ferland.

title: Houkutus (kirjasarja)

text: Bree Tannerin lyhyt elämä (The Short Second Life of Bree Tanner) on lyhyt romaani (novella), jonka on kirjoittanut kirjailija Stephenie Meyer ja joka kuuluu Houkutus-kirjasarjaan. Se kertoo vastasyntyneestä vampyyristä nimeltä Bree Tanner, joka esiintyy ensimmäisen ja viimeisen kerran Epäilyksessä. Teini-ikäinen Bree on yksi Victorian luomista vampyyreistä tämän vastasyntyneiden vampyyrien armeijaan, jonka tehtävänä on tuhota Cullenit. Kirja on kirjoitettu Breen näkökulmasta, vaikka koko kirjasarja on suurimmaksi osaksi kirjoitettu päähenkilön, Bella Swanin, näkökulmasta.[23] Meyer antoi ohjaaja David Sladen, käsikirjoittaja Melissa Rosenbergin ja muutaman näyttelijän lukea kirjan tarinan kirjaan perustuvan elokuvan Twilight – Epäilys ollessa tuotannossa.[24] Se julkaistiin 5. kesäkuuta 2010 Yhdysvalloissa ja 11. kesäkuuta 2010 Suomessa.[25][26]

title: Nickolas Perry

text: Vuonna 1994 Perry muutti Los Angelesiin ja alkoi kirjoittaa lyhyitä käsikirjoituksia ja ohjata lyhytelokuvia. Yksi hänen lyhytelokuvistaan, "Must Be The Music", jonka pääosissa olivat Milo Ventimiglia ja Michael Saucedo, sai ensi-iltansa Sundance-elokuvafestivaalilla ja julkaistiin myöhemmin osana "Boys Life 2" -lyhytelokuvakokoelmaa.

title: J. Alfred Tanner

text: Tanner kuoli tuberkuloosiin vain 43-vuotiaana vuonna 1927. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle, kortteliin 28-3-24. Ville Salminen ohjasi Tannerin elämästä musiikkielokuvan "Orpopojan valssi" (1949), jossa pääosaa näytteli Sakari Halonen.

title: Kupletti

text: Vaikka Tannerin esittämiä kupletteja pidettiinkin tuohon aikaan roskana ja rahvaan huvina, sai Tanner usein esiintyä kabinettien suljettujen ovien takana myös korkeampiarvoisille herroille. Tanner myös levytti varsin ahkerasti ja vuosien 1911–1926 välillä syntyi seitsemisenkymmentä levytystä. Pekka Gronowin ja Jukka Lindforsin mielestä Tanner olisi saanut kultalevyn, mikäli sellaisia olisi 1900-luvun alkupuolella jaettu. Hakon mukaan levytykset eivät kuitenkaan luo oikeanlaista kuvaa Tannerista, sillä hänellä oli aikalaiskertomusten mukaan täydellinen plastiikka ja rytmivaisto. Tanner esiintyi paljon Ramstedtin kanssa ja tämä käänsikin Tannerin parhaimpia hengentuotoksia ruotsiksi. Tannerin lauluja esitysohjeiden kera myös julkaistiin Tanner esiintyi myös uudella mantereella, mutta varsinkin vuoden 1922 kiertue meni mönkään, sillä Tanneria pidettiin valkoisen Suomen edustajana.


query: Mikä oli Harry Ferguson ensimmäinen kilpa auto?

title: Harry Ferguson

text: Henry George "Harry" Ferguson (4. marraskuuta 1884 – 25. lokakuuta 1960) oli irlantilainen insinööri ja keksijä, joka tunnetaan parhaiten saavutuksistaan modernin traktorin kehittäjänä. Hän oli lisäksi ensimmäinen irlantilainen joka valmisti oman lentokoneen ja lensi sillä, lisäksi hänet tunnetaan moottoriurheilun parista. Ensimmäisen nelivetoinen Formula 1 -luokan kilpa-auto, Ferguson P99, kehitettiin Ferguson Research Ltd.:n toimesta. Nykyään hänen nimensä elää Massey Ferguson -tuotemerkin yhteydessä.

title: Harry Ferguson

text: Uuden yhteenliittymän ensimmäisenä tuotoksena syntyi Ferguson TE20 (TE = Tractor England), joista ensimmäinen rullasi ulos Banner Lanen tuotantolinjalta 6. päivänä heinäkuuta vuonna 1946. "Pikku Fergu" tai "Harmaa Fergu", joilla nimillä traktori meillä Suomessa tunnettiin oli merkittävä virstanpylväs, ei vain Fergusonille vaan ylipäätään koko maatalousalalle.

title: Harry Ferguson

text: Toisen maailmansodan aikana brittiläinen Standard Motor Company oli rakentanut Coventryn Banner Lanelle lentokoneiden moottoreita valmistaneen tehtaan. Sodan päätyttyä tämä pinta-alaltaan 93 000 m2 tehdas oli lähes tyhjäkäynnillä ja Standard Motorin johtaja Sir John Black etsi kuumeisesti uusia toimintoja sen kattojen alle. Harry Fergusonin kiinnostuksen kohteena oli juuri tämäntyyppinen teollisuuslaitos ja nämä kaksi solmivat sopimuksen Ferguson-traktoreiden tuotannon aloittamisesta. Kuten aiemminkin, Harry Ferguson vastasi suunnittelusta, kehityksestä, myynnistä ja huolto-organisaation järjestämisestä, Standard Motor Companyn toimiessa traktoreiden valmistuksesta vastaavana.

title: Ferguson Research

text: Harry Ferguson ei kyennyt täysin irtautumaan traktorien maailmasta, jossa hän oli työskennellyt lähes koko aktiiviuransa ajan. Vuonna 1960 Harry Ferguson Research Ltd loi uuden divisioonan nimeltä Harry Ferguson Tractor Research Ltd. Tämän yksikön kehitystyön tavoitteena oli valmistaa uudenlainen ja kevyt, hydraulisella momentinmuuntimella varustettu traktori. Samaan aikaan Harry Ferguson laittoi alulle nelivetoisen kilpa-auton kehitystyön, nimellä "Project 99".

title: Ferguson Research

text: Crab-projektin edetessä Harry Ferguson toi tuolloin Surreyn Redhillissä toimineeseen yhtiöön entisen Aston Martin -suunnittelija Claude Hillin. Freddie Dixon jätti yhtiön melko pian sen syntymän jälkeen petyttyään siihen, että Harry Ferguson omi itselleen ison osuuden projektissa, jota Dixon oli ollut luomassa.

title: Harry Ferguson

text: Ensimmäisten versioiden moottorina oli amerikkalainen 1966 cm3 Continental Z-120, mutta kun Standard Vanguard -henkilöautoa varten kehitetty 2088 cm3 moottori tuli markkinoille syyskuussa 1947, tämä otettiin TE20:ssa käyttöön kesäkuussa 1948. Banner Lanen tehtailla valmistettiin vuoteen 1953 mennessä 517 651 kappaletta Ferguson TE20 -traktoria. Vuoden 1953 keskivaiheilla Harry Ferguson Ltd yhdistyi kanadalaisen, maatalouskoneita ja traktoreita valmistaneen Massey Harris Company Ltd:n kanssa ja ne muodostivat Massey-Harris-Ferguson -yhtiön. Yhtiö jatkoi traktoreiden valmistamista sekä Massey-Harris- että Ferguson-brändien alla joulukuuhun 1957, jolloin yhtiön nimeksi muutettiin Massey-Ferguson. Massey-Harris-Ferguson -yhtiön ensimmäinen yhteinen tuote oli Ferguson FE35 eli "Kultamaha", joka esiteltiin lokakuussa 1956. Vuoden 1957 lopussa traktorin merkki muuttui Massey-Fergusoniksi ja väri punaiseksi.

title: Ferguson P99

text: Ferguson P99-Climax oli historian ensimmäinen nelivetoinen F1-auto. Se jäi historian lehdille myös viimeisenä etumoottorisena autona, jolla on voitettu F1-osakilpailu. Auto oli parhaiten traktoreistaan tunnetun Harry Fergusonin perustaman kehitys- ja tutkimusyhtiö Ferguson Research Ltd.:n suunnittelua.

title: Ferguson Research

text: Harry Ferguson Research Ltd oli brittiläinen erityisesti voimansiirtolaitteiden kehitykseen ja suunnitteluun suuntautunut yhtiö, jonka perusti 1950 "modernien traktorien isä" Harry Ferguson.

title: Ford Mustang (1964)

text: Vuonna 1965 Ferguson Research Ltd. osti kolme porrasperä-Mustangia ja muutti ne nelivetoisiksi. Projetin tarkoituksena oli edistää "Ferguson Formula 4WD" -järjestelmän tunnettuuta ja myyntiä. Vastaavaa järjestelmää oli käytetty F1-luokan Ferguson P99 -kilpa-autossa ja se tulisi käyttöön Jensen FF:ssä, jota pidetään yleisesti ensimmäisenä sarjavalmisteisena nelivetoisena henkilöautona. Kuten Jensen FF:ssä, myös AWD-Mustangissa järjestelmän ominaisuuksiin kuului lukkiutumaton jarrujärjestelmä, kauan ennen kuin siitä tuli autoilun arkipäivää.

title: Harry Ferguson

text: Ajauduttuaan veljensä kanssa erimielisyyksiin lentämisen turvallisuudesta ja tulevaisuudesta, Harry päätti jatkaa lentämisen kehittämistä yksin. Hän testasi lentokonettaan vielä vuosien 1911 ja 1912 aikana, kunnes luopui sen jatkokehityksestä. Harry oli perustanut vuonna 1911 May Street Motor Co -yhtiön, joka myi Maxwell-, Star- ja Vauxhall-henkilöautoja sekä Overtime-traktoreita. Vuonna 1912 yhtiön nimeksi muutettiin Harry Ferguson Limited.

title: Ferguson P99

text: Ensimmäinen Ferguson P99:llä ajettu kilpailu oli 8.7.1961 ajettu "British Empire Trophy", jossa autolla kilpailleen Rob Walker Racing Teamin kuljettajana toimi Jack Fairman. P99:n osalta kisa keskeytyi kuitenkin alkuunsa Fairmanin kolaroitua 2. kierroksella. Fairmanin seuraava koitos oli 15. heinäkuuta Aintreen moottoriradalla ajettu vuoden 1961 Britannian Grand Prix. Fairman joutui kuitenkin luovuttamaan ajokkinsa Walker-tallin Stirling Mossille, tämän Lotus 18:n rikkouduttua. Auto liputettiin ulos kisasta 56. kierroksella, syynä tähän oli että Fairman oli varikkokäyntinsä aikana saanut työntöapua moottorin sammuttua.

title: Ferguson (traktori)

text: Ferguson on Harry Fergusonin perustama traktorimerkki Ferguson–Brown-yhteistyön päättymisen jälkeen. Yhtiö liittyi 1953 Massey–Harrikseen ja Harry Ferguson sai vastineeksi yhtiöstään 16 000 000 dollarin arvosta Massey–Harris–Fergusonin osakkeita. Vuonna 1958 yhtiöstä muodostettiin Massey Ferguson.

title: Ferguson Research

text: Harry Ferguson perusti traktoreiden valmistusta ja myyntiä harjoittaneen Harry Ferguson Ltd -yhtiön rinnalle huhtikuussa 1950 Harry Ferguson Research Ltd -nimisen yhtiön, jonka tarkoituksena oli kehittää uudenlainen, turvallinen nelivetoinen perheauto. Fergusonin kipinä moottoriajoneuvojen kehittämiseen oli syttynyt vuoden 1948 aikana, kun hän lupautui lempinimen "Crab" ("Rapu") saaneen nelivetoisen auton kehitysprojektin taustatukijaksi. Harry Fergusonilla oli ollut jo 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä läheinen side autoihin hänen omistaessaan Belfastissa autojen kauppaa ja huoltoja tehneen May Street Motor Companyn. Projektin olivat ideoineet entinen Brooklands- ja Le Mans -kilpa-ajaja Freddie Dixon ja F1-kuljettaja Tony Rolt. Projektin myötä he liittyivät Fergusonin uuden yhtiön johtajistoon.

title: Ferguson–Brown

text: Erimielisyydet keinoista myynnin parantamiseksi johtivat Fergusonin ja David Brownin yhteistyön päättymiseen. Lokakuussa 1938 Harry Ferguson vei Ferguson–Brown-traktorin numero 722 varusteineen Yhdysvaltoihin ja Eber Sherman järjesti hänelle tapaamisen Henry Fordin kanssa. Harry Ferguson solmi Fordin kanssa sopimuksen, jolla Fordson-traktoreihin tuli kolmipistekiinnityksinen nostolaite. Näin alkoi Ford–Ferguson-yhteistyö, jonka ensimmäinen traktori oli Ford–Ferguson 9N.

title: Ferguson–Brown

text: Ferguson–Brown oli Harry Fergusonin ja David Brownin yhteenliittymä 1935–1947. Harry Ferguson oli kehittänyt "Ferguson System" -nimisen traktorin nostolaitteiden kolmipistekiinnitysjärjestelmän, jota hän halusi tehdä tunnetuksi. Tätä varten hän valmisti Ferguson Black -traktorin. Traktorien laajempi valmistaminen johti yhteistyöhön David Brown -tehtaan kanssa, joka valmisti myöhemmät traktorit. Ensimmäinen traktori oli Ferguson–Brown A. Traktoreita valmistettiin vuosina 1936–1938 yhteensä 1 350 kappaletta, mutta menekki oli vaatimaton. Ongelmaksi muodostui suhteellisen kallis hinta esimerkiksi kilpailevaan Fordsoniin verrattuna.

title: Harry Ferguson

text: Vuonna 1902 Harry siirtyi maatilalta töihin veljensä Joen omistamaan, polkupyörien ja autojen huoltoja ja korjauksia harjoittavaan firmaan. Työskennellessään mekaanikkona hän sai ulkomaalaisten, lentonäytöksiä järjestäneiden seurueiden inspiroimana, kipinän ilmailuun. Vuonna 1904 hän aloitti kilvanajamisen moottoripyörällä.

title: Harry Ferguson

text: Harry Fergusonista tuli ensimmäinen lentokoneella lentänyt irlantilainen ja ensimmäinen Irlannin taivaalle noussut henkilö, kun hän joulukuun 31. päivänä vuonna 1909 nousi lentoon itse valmistamallaan yksitasoisella lentokoneella. Voimanlähteenä lentokoneessa oli 35-hevosvoimainen J.A.P.-moottori.[2][3]

title: Ferguson Research

text: Ferguson P99 debytoi Silverstonessa heinäkuun 8. päivänä vuonna 1961 ja Stirling Moss voitti sillä 23.9. 1961 Oulton Parkin moottoriradalla ajetun F1-autojen Gold Cup -kisan. P99:n voittoa seurasi valtava julkisuus ja Harry Ferguson Research Ltd sai lukuisia yhteydenottoja koskien yhtiön kehittämää nelivetojärjestelmää. Ferguson Researchin ja Jensen Motorsin välillä oli epävirallinen suostumus siitä, että yhtiöt kehittäisivät yhdessä nelivetojärjestelmän sarjatuotantoasteelle; yhtiöt allekirjoittivat virallisen yhteistyösopimuksen vasta 1964. Jensenin ensimmäinen nelivetoinen prototyyppi, lasikuitukoriseen C-V8 -tuotantomalliin perustunut CV8-FF valmistui vuonna 1965.

title: Harry Ferguson

text: Ferguson-Brown Massey-Ferguson Ferguson Research Ltd.

title: Eros (traktori)

text: Eros oli Harry Fergusonin 1917 kehittämä autotraktori, missä Fordin auton T-malli muutettiin traktoriksi siten, että aura kiinnitettiin vetolaitteen perään kiinteästi auranvetäjien tapaan eikä sitä näin ollen olisi enää tarvinnut vetää traktorin perässä koukusta niin kuin Fordson F-traktorissa. Eroksia ei valmistettu monta kappaletta, mutta 1930-luvulla Harry Ferguson kehitti vedettävälle auralle toisenlaisen vaihtoehdon, Ferguson Systemin, joka merkitsi kolmipistekiinnitystä työkoneille, myös auralle, traktorin perään. Näin monien työkoneiden osalta voitiin luopua hinaamisesta.

title: Tony Rolt

text: Kilpa-ajouransa jälkeen Rolt ryhtyityi liikemieheksi ja perusti Freddy Dixonin kanssa turvavarusteita, kuten lukkiutumattomia jarruja valmistavan yrityksen. Lisäksi hän turvasi taloudellisen toimeentulonsa tekemällä yhteistyötä Harry Fergusonin kanssa, joka valmisti traktoreita. Myöhemmin Fergusonin kuoleman jälkeen hän alkoi rakentaa vuonna 1961 yksipaikkaisia Ferguson -kilpa-autoja, joilla Stirling Moss voitti F1-sarjan ulkopuolisen Oulton Parkin kilpailun. Ennen kuolemaansa Rolt oli viimeinen elossa ollut ensimmäiseen F1-kisaan Silverstonessa vuonna 1950 osallistunut kuljettaja.

title: Massey Ferguson

text: Yhtiö syntyi vuonna 1953, kun kanadalainen maatalouskonevalmistaja Massey-Harris osti englantilaisen traktorivalmistajan Fergusonin. Vuosina 1953–1958 yhtiön nimi oli Massey-Harris-Ferguson, mutta se lyhennettiin sittemmin Massey Fergusoniksi. Ferguson-merkkisten traktorien valmistus alkoi 1930-luvun lopulla, kun traktorinvalmistaja David Brown ja Harry Ferguson alkoivat yhteistyössä valmistaa traktoreita, joissa oli kolmipistenostolaite. Ferguson-Brownien valmistusmäärä jäi kuitenkin kaikkiaan vain 1 350 traktoriin. Myöhemmin Harry Ferguson teki sopimuksen Henry Fordin kanssa traktorien valmistuksesta. Yhteistyö kuitenkin kariutui, Ferguson syytti Fordia patenttirikkomuksesta kolmipistenostolaitejärjestelmän käytöstä 8N-mallissa. Ferguson voitti oikeusjutun ja aloitti traktorinvalmistuksen omilla malleillaan TE ja TO. Ne eivät poikenneet Fordson 9N:stä muuten kuin vaihteistonsa ja moottoritehojensa suhteen. Fergusonien valmistus aloitettiin vuonna 1946 Coventryssä, Englannissa, ja vuonna 1948 Yhdysvalloissa. TE20-mallia valmistettiin aluksi bensiinikäyttöisinä mutta myöhemmin myös petrolikäyttöisinä. Dieselmoottori tuli saataville 1951. Nämä mallit tunnettiin ns. harmaina Ferguina. Niitä valmistettiin kaikkiaan yli puoli miljoonaa vuosina 1946–1956. Vuonna 1951 tuotantoon tulivat mallit TO30 ja TO35. 1953 Harry Ferguson myi yhtiönsä Massey-Harrisille.

title: Harry Ferguson

text: Harry Ferguson syntyi yksitoistalapsiseen maanviljelijäperheeseen Growellissa, Dromoren kaupungin lähistöllä, Pohjois-Irlannin Downin kreivikunnassa.[1]

title: Harry Ferguson

text: Harry Ferguson kuoli barbituraattien yliannostukseen kotonaan Gloucestershiren Stow-on-the-Woldissa vuonna 1960. Selvittämättä jäi, oliko kyse vahingosta vai tarkoituksellisesta teosta.

title: Ferguson Research

text: Ferguson Research kehitti ensimmäisen nelivetoisen Formula 1 -luokan kilpa-auton, Ferguson P99:n. Myös ensimmäinen sarjatuotantona valmistettu nelivetoinen henkilöauto, Jensen FF, perustuu Ferguson Researchin suunnitelmiin.

title: Harry Ferguson

text: Vuonna 1933 tapahtunutta "Black"-prototyypin esittelyä seuranneina vuosina Harry Ferguson paneutui hydrauliikkajärjestelmän ongelmiin. Vuonna 1935 nämä oli ratkaistu ja Ferguson Malli A -traktorin sarjatuotanto saatettiin aloittaa. Tätä varten Ferguson solmi yorkshirelaisen konepaja David Brownin kanssa yhteistyösopimuksen, jonka perusteella Dawid Brown aloittaisi traktorien valmistamisen Huddersfieldin tehtaallaan ja Harry Ferguson Ltd. huolehtisi niiden myynnistä. Traktoreiden merkkinä oli Ferguson-Brown. Vuonna 1937 traktoreiden myynti ja tuotanto yhdistettiin vastaperustetun Ferguson-Brown Tractors Ltd -yhtiön alaisuuteen.

title: Harry Ferguson

text: Vuonna 1920 Ferguson teki ensimmäisen vierailun Yhdysvaltoihin ja esitteli tiiminsä kehittämää auran kytkentälaitetta Henry Fordille. Tämä tarjosi työpaikkaa yhtiössään Fergusonille, mutta Harry päätti pysyä itsenäisenä toimijana ja perustaa aurojensa valmistukseen oman tuotantolaitoksen.[5] Vuoden 1922 aikana Ferguson teki kaksi matkaa Yhdysvaltoihin ja solmi molemmilla kerroilla sopimuksen Ferguson-aurojen tuotannon aloittamisesta, mutta molemmat hankkeet kariutuivat vailla tulosta. Vuonna 1925 Ferguson solmi sopimuksen aurojen valmistuksesta liikemiesveljesten Eber ja George Shermanin kanssa ja tämän tuloksena Yhdysvaltain Indianaan perustettiin Ferguson-Sherman Inc. -yhtiö. Shermanit olivat Henry Fordin luottomiehiä ja Eber Sherman piti hallussaan mm. Fordson-traktorien USA:n laajuista edustusoikeutta. Fergusonin ja Shermanien yhtiö valmisti Fordson F -mallin perään mekaanisella nostolla ja laskulla varustettua Duplex-kytkentälaitetta. Sen etuisuutena, keveyden lisäksi, oli että auran takertuessa esteeseen sitä voitiin keventää ylöspäin siirtämällä. Tämä vähensi traktorin ympärikaatumisen riskiä, mikäli aura tarttuu kiinni esteeseen tai vetovastus kasvaa liaaksi maaperän tiiviyden takia. Tästä kehitettiin edelleen mekaaninen kolmipistenostolaite eli Ferguson System, joka patentoitiin vuonna 1926. Nostolaitteen ensimmäinen versio oli nykyisiin nähden "väärin päin", ts. alhaalla oli yksi mekaaninen työntövarsi ja ylhäällä kaksi vetovartta, mutta pian Ferguson käänsi järjestyksen toisin päin. Tämä laite oli maanviljelystyössä suorastaan vallankumouksellinen. Sen sijaan että traktorilla olisi vain vedetty maan muokkaamiseen tarkoitettuja laitteita, niiden työkorkeutta voitiin nyt tarpeen ja käyttöolosuhteiden muutosten mukaan säädellä.

title: Ferguson Research

text:
Alkuperäinen Dixonin ja Roltin Crab-design oli periaatteessa hylätty ja sen tilalle oli luotu nelivetoisen ajoneuvon prototyyppi R2, jota seurasi edelleen paranneltu R3. Prototyypissä oli jo tuossa vaiheessa lukuisia ajoturvallisuutta parantavia keksintöjä kuten Dunlopin kehittämä lukkiutumaton Maxaret-jarrujärjestelmä. Voimansiirto oli toteutettu nestekytkimen jatkeeksi kytketyllä manuaalivaihteistolla.
Vuonna 1953 Harry Ferguson päätti myydä kaikki traktoreiden valmistukseen liittyvät toimintonsa, ja elokuussa 1953 kanadalainen Massey-Harris ja Harry Ferguson Ltd fuusioitiin Massey-Harris-Ferguson Inc. -yhtiöksi. Harry Ferguson nimitettiin uuden yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi. Fergusonin henkilökemia ei kuitenkaan toiminut aiemman Massey-Harris-yhtiön pääjohtaja James Duncanin kanssa ja Ferguson lähti Massey-Harris-Fergusonilta jo heinäkuussa 1954.

title: Ferguson P99

text: Vuonna 1950 suunnittelija Claude Hill, entinen Brooklands- ja Le Mans -kilpa-ajaja Freddie Dixon ja F1-kuljettaja Tony Rolt muodostivat Harry Fergusonin kanssa tiimin, jonka kehitystyön tuloksena syntyisi maailman ensimmäinen nelivetoinen F1-auto – Project 99. Entisenä kilpamoottoripyöräilijänä Harry Ferguson tunsi vetoa moottoriurheilua kohtaan. Hän myös halusi näkyvyyttä traktoreita valmistavan yhtiönsä Ferguson Companyn luomalle nelivetojärjestelmälle. Kun nämä kaksi asiaa yhdistettiin, niiden luonnollisena tuotoksena oli nelivetoinen kilpa-auto, joka saatiin suunnittelupöydältä tuotantoon vuonna 1960.

title: Ferguson Research

text: Kisakausi 1968 oli ollut tavanomaista märempi ja kilpa-autojen valmistajat etsivät uusia keinoja pidon parantamiseen. Vuoden 1969 Britannian osakilpailuun otti osaa ennätysmäärä Fergusonin nelivetotekniikalla varustettuja F1-autoja, joista parhaiten sijoittui 10. sijalle Lotus 63:lla ajanut John Miles. Vuosi 1969 toi myös takasiivet F1-autoihin ja kisakausi oli olosuhteidensa puolesta keskiverto. Valmistajat luopuivat hyvin nopeasti nelivedon käytöstä, koska takasiiven käyttö oli helpompi tapa lisätä pitoa takapyörille. Team Lotus teki kaasuturbiinikäyttöisen Lotus 56B:n yhteydessä viimeisen yrityksen käyttää Ferguson-nelivetoa, mutta auto oli muutoin kilpailukyvytön.


query: Mihin Giulio Douhet kuoli vuonna 1930?

title: Giulio Douhet

text: Douhet oli Mussolinin kannattaja ja tätä kautta sai ilmailuviran, kun fasistit pääsivät valtaan Italiassa. Hän ei kuitenkaan soveltunut byrokraatinkaan tehtävään vaan palasi kirjoittelemaan teorioitaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1930.

title: Giulio Andreotti

text: Giulio Andreotti syntyi Roomassa vuonna 1919. Giulion ollessa kaksivuotias hänen isänsä kuoli, ja perhe joutui tulemaan toimeen äitin pienellä leskeneläkkeellä. Vaikka hän tuli vaatimattomista oloista, hän pääsi opiskelemaan lakitiedettä yliopistoon Roomassa. Andreotti erikoistui kanoniseen oikeuteen ja valmistui 1941. Hän liittyi jo opiskeluaikana Italian katolisten opiskelijoiden liittoon, ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1942. Andreotti johti liittoa vuoteen 1945 ja toimitti sen viikoittaista lehteä.

title: Giulio Douhet

text: 1900-luvun alussa hän siirtyi Italian maavoimien yleisesikuntaan. Tällöin hän kirjoitti teorioitaan mekanisoidusta sodankäynnistä. Kun ilmalaivat ja niiden jälkeen lentokoneet tulivat Italiaan, hän alkoi kirjoittaa tämän uuden teknologian sotilaallisesta voimasta. Hän alkoi vaatia, ettei ilma-asetta alisteta maa- ja merivoimille vaan siitä pitää tulla itsenäinen aselaji. Hän alkoi lobbata ilma-asetta nuoren lentokoneinsinöörin Gianni Capronin avustuksella.

title: Ilmaherruus

text: Ensimmäisen maailmansodan jälkeen monet teoreetikot loivat ajatuksen ilmatilan hallinnan tärkeydestä tulevissa sodissa. Yksi heistä oli italialainen Giulio Douhet. Hänen mukaansa ilma-ase kykenisi lyömään maa- ja merivoimat ylivoimallaan. Hänen ajattelunsa ei kuitenkaan kyennyt tunnustamaan hävittäjälentokoneiden merkitystä ilmasodassa. Liittoutuneet kykenivät myöhemmin toisessa maailmansodassa ilmaherruuden saavutettuaan pommittamaan Saksan kaupunkeja maan tasalle Douhetin vuosikymmeniä aiemmin esittämin tavoin.

title: Giulio Caccini

text: Caccini syntyi mahdollisesti Roomassa, jossa hän opiskeli luutun, viola da gamban ja harpun soittoa. 1560-luvulla Caccini lähti Firenzeen jatkamaan musiikinopintojaan. Pian hän myös aloitti uransa laulajana. Hän säesti itseään usein viola da gamballa. Vuonna 1600 Caccini osallistui Jacopo Perin oopperan "Euridice" säveltämiseen. Euridice on maailman vanhin näihin päiviin asti säilynyt ooppera. Caccinin omiin sävellyksiin kuuluu muun muassa madrigaaleja, oopperoita ja lauluja. Säveltäjä kuoli Firenzessä vuonna 1618.

title: Eugenio Castellotti

text: Castellottin paras ystävä Giulio Cabianca kuoli samalla radalla neljä vuotta myöhemmin. Monet pitivät Castellottia lahjakkaimpana italialaisena kuljettajana sitten Alberto Ascarin.

title: Giulio Douhet

text: Vuonna 1911 Italia julisti sodan Turkille pyrkien miehittämään Libyan. Tässä sodassa Italia käytti lentotiedustelua, -kuljetuksia ja -pommituksia. Lentokuljetusten ja -pommitusten rooli on ollut olemattoman pieni tuonaikaisten koneiden kapasiteettirajoitusten vuoksi. Sodan kokemusten perusteella Douhet kehotti tekemään lentopommitukset korkealta. Tämä oli hänen mukaansa lentokoneen päärooli sodassa. Syynä on voinut olla hitaiden lentokoneiden vaurioalttius maavoimien kivääritulelle. Vuonna 1912 Douhetista tuli Torinossa sijaitsevan lentopataljoonan komentaja. Hän kirjoitti tänä aikana maailman ensimmäisen ilmasotadoktriinin Rules for the Use of Airplanes in War (Regole per l'uso degli aeroplani in guerra). Douhet sai tietysti "radikaalin" maineen asevoimissa. Hän muun muassa tilasi Capronilta pommikoneita ilman korkeamman tahon suostumusta. Tämän jälkeen hänet erotettiin maavoimista. Hänen tapaansa ajattelivat prikaatinkenraali Billy Mitchell Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimissa (USAAF) ja englantilainen Sir Hugh Trenchard. Mitchell joutui vastaavista rikkomuksista sotaoikeuteen, mutta häntä ei erotettu ilmavoimista. Trenchard kehitteli suunnitelmiaan komennuksellaan Lähi-idässä eikä täten pystynyt herättämään närkästystä suunnitelmillaan.

title: Giulio Douhet

text: Kun ensimmäinen maailmansota alkoi, Douhet alkoi vaatia, että Italian pitäisi rakentaa voimakkaat pommituslentokonelaivastot. Ilmaherruus tekee vihollisesta voimattoman, vaarattoman. Hän ehdotti 500 pommikoneen rakentamista, jonka voima pystyisi pudottamaan 125 tonnia pommeja päivittäin. Tätä ei otettu tietenkään huomioon, koska maavoimien upseerit ymmärsivät, että tällainen pommien määrä oli olemattoman pieni. Kun Italia liittyi mukaan sotaan ympärysvaltojen puolelle vuonna 1915, Douhet oli pettynyt, kun hänen halujaan ei otettu todesta. Hän leimasi häntä vastustavat tahot epäpäteviksi. Hän pommitti ylempiään sodanjohtoa kritisoivilla kirjeillä pyrkien myymään ilma-asetta. Loukkaavat kirjeet johtivat Douhetin pidättämiseen ja sotaoikeuteen. Hänet tuomitiin vuodeksi sotilasvankilaan.

title: Ilmavoimat

text: Italialainen kenraali Giulio Douhet kehitteli maailmansotien välissä ajatuksia totaalisesta ilmasodasta ja ilmaherruuden merkityksestä. Näistä ajatuksista kehittyi douhetismi, jonka johtoajatus oli äärimmäinen hyökkäävyys ilmasodankäynnissä. Douhetin pääteos oli vuonna 1921 julkaistu "Il domino dell’aria". Lähes kaikkien maiden ilmavoimat seurasivat douhetismia ennen toista maailmansotaa.

title: Giulio Douhet

text: Douhet oli luonteensa mukaisesti totaalisen sodan kannattaja. Hänen mukaansa koko vihollisen kansa oli etulinjaa. Siihen tulisi kohdistaa terroripommituksia. Hänen kirjansa The War of 19-- kertoi fiktiona sodasta Saksan ja Ranskan ja Belgian liiton välillä, jossa Saksa hyökkää massiivisilla lentopommituksilla vihollistensa väestöä vastaan. Pommituksissa tuhotaan kaupungit kokonaan. Vastapuoli antautuisi pian.

title: Ilmasodankäynnin historia

text: Italialainen kenraali Giulio Douhet kehitteli maailmansotien välissä ajatuksia totaalisesta ilmasodasta ja ilmaherruuden merkityksestä. Näistä ajatuksista kehittyi douhetismi, jonka johtoajatus oli äärimmäinen hyökkäävyys ilmasodankäynnissä. Douhetin pääteos oli vuonna 1921 julkaistu "Il domino dell'aria". Lähes kaikkien maiden ilmavoimat seurasivat douhetismia ennen toista maailmansotaa.

title: Giulio Douhet

text: The Command of the Air sai asevoimissa palvelevilta paljon kritiikkiä. Se kuitenkin oli suurta yleisöä kiehtova. Toinen maailmansota osoitti Douhetin olleen väärässä sekä tarvittavan pommimäärän suhteen että lentopommitusten pelotusvaikutuksen suhteen.

title: Giulio Douhet

text: Kirjaa luettiin mm. Saksan ja Ranskan asevoimien koulutuksessa.

title: Giulio Douhet

text: Douhet väitti ilma-asetta vallankumoukselliseksi, koska sillä saadaan sotaan mukaan kolmas ulottuvuus. Väite on jatkoa maavoimien ikiaikaiselle näkemykselle korkeammala paikalla olemisen edusta sodassa. Hänen mukaansa ilma-ase voisi nujertaa maa- ja merivoimat. Ilmakehän suuruus estäisi puolustautumisen ilma-asetta vastaan. Hän näki ilmavoimat vain hyökkäävänä aselajina ja voiton avaimena.

title: Giulio Douhet

text: Kesäkuussa 1918 Douhet lähti armeijasta, koska hänen välinsä esimiehiin olivat rikkoutuneet lopullisesti. Rauhan tultua hän sai sotaoikeuden päätöksen kumottua, jonka jälkeen hän sai ylennyksen kenraaliksi. Hän jäi siviiliksi ja jatkoi kirjallista tuotantoaan. Vuonna 1921 hän sai valmiiksi strategisesta ilmapommituksesta kertovan kirjansa Il dominio dell' aria (The Command of the Air), jonka vaikutukset näkyvät vielä 2000-luvulla.

title: Riccardo Morandi

text: Morandi valmistui vuonna 1927 Scuola di Applicazione per Ingegneristä. Hän toimi 1927–1930 Calabren maanjäristysvyöhykkeellä ja viimeisteli koulutuksensa. Hän suunnitteli kirkkoja. Hän palasi 1931 Roomaan ja perusti Studio Morandin. Vuosina 1933–1939 hän suunnitteli salit roomalaisiin Augustus- ja Giulio Cesare -elokuvateattereihin. Hän patentoi 1949 Sistema Morandin. Hän oli 1959–1969 Firenzen yliopiston arkkitehtuurin tiedekunnan sillanrakennuksen muotoilun ja rakenteen professorina ja sen jälkeen 1969–1972 sillanrakennuksen professorina Roomassa.

title: Giulio Douhet

text: Hänen teoriansa toteutui RAF:n pommitusvoimien (Bomber Command) luomisessa ja toiminnassa toisen maailmansodan aikana, jonka jälkeen RAF:n pommikonelaivueet pieninivät ydinaseistetuiksi V-pommittajiksi ja lopulta hiipuivat. USAAF ja siitä kehittynyt USAF Strategic Air Command elivät douhetismin doktriinin mukaan. Yhdysvallat käytti pommituksia toisen maailmansodan jälkeen Korean sodassa, jossa pommitukset tuhosivat likimain kaikki Pohjois-Korean rakennukset, mutta eivät, mm. Kiinan sotaan puuttumisen takia, tuoneet selkeää voittoa sodassa. Strategiset pommitukset (etenkin ydinaseella) toivatkin 1960-luvulla toisen doktriinin, jossa arveltiin totaalisen sodan laajenevan sellaisiin mittoihin, ettei sitä voi voittaa. Tämä ei ole Yhdysvaltain doktriini, joka näkyi Vietnamin sodassa, jossa se pudotti enemmän pommeja kuin toisessa maailmansodassa. Pääosin maavoimien sota tappoi 3-4 miljoonaa vietnamilaista, mutta Yhdysvallat joutui vetäytymään sodasta. Tämänkin jälkeen lentopommitusten vaikuttavuutta on pidetty TV:n kautta yllä mm. Persianlahden sodan täsmäpommituksissa stealth-pommikoneilla, Afganistanin Tora Boran luolien pommituksissa jne.

title: Pommikone

text: Ensimmäisen maailmansodan jälkeen lentokoneiden kehitys oli lamassa useita vuosia, minkä jälkeen matkustajakoneet kehittyivät nopeasti. Italialainen kenraali Giulio Douhet loi kirjoillaan strategisesta pommituksesta Euroopan ja Pohjois-Amerikan ilmavoimiin doktriinin, jonka mukaan pommikoneita voi käyttää vihollisen nujertamiseen tuhoamalla vihollismaan suurkaupunkeja, kunnes kansan henkinen kestokyky murtuu. Pitkään uskottiin myös pommikoneiden olevan tuhoamattomia. Asutusalueiden pommitusta kuitenkin pidettiin niin pahana, että kaupunkien pommituksia perusteltiin toisessa maailmansodassa hyökkäyksinä sotataloutta tukevaa teollisuutta vastaan. Suurpommituksissa kuoli toisen maailmansodan pommituskampanjoissa jopa satojatuhansia ihmisiä yhden pommituksen aikana. Luftwaffe pommitti Etelä-Englannin lentoasemia, satamia ja lopulta myös teollisuuskaupunkeja vuosina 1939–1941, minkä jälkeen Saksan ilmahyökkäykset Englantiin kuihtuivat konekapasiteetin ollessa varattuna muilla rintamilla. Vuosina 1942–1945 Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat ja Kuninkaalliset ilmavoimat pommittivat Saksaa. Suurimpia ihmismenetyksiä aiheuttivat Englannin Saksan kaupunkeihin kohdistamat palopommitukset. Suurin ilmasta käsin suoritettu tuho saavutetaan kuitenkin ydinaseella. Yhdysvallat on tuhonnut kaksi japanilaista kaupunkia. Uudempaa ilmaterroria edustaa esimerkiksi Bagdadin pommitukset Irakin sodassa.

title: Giulio Gaudini

text: Euroopan mestaruuden Gaudini voitti floretilla vuosina 1930 ja 1934.

title: Giulio Douhet

text: Giulio Douhet syntyi Casertassa Napolin lähellä 30. toukokuuta 1869. Hän opiskeli Genovan sotilasakateamissa, josta valmistui tykistöupseeriksi. Uransa alkupuolella hän opiskeli Torinon polyteknisessä instituutissa luonnontieteitä ja tekniikkaa.

title: Paolo Boselli

text: Boselli nimitettiin vuonna 1921 Italian senaattiin, jossa hän esiintyi Benito Mussolinin tukijana. Hän auttoi maaliskuussa 1929 Mussolinin hallitusta saamaan Italian ja Vatikaanin välejä koskeneen lateraanisopimuksen hyväksyttyä senaatissa. Boselli kuoli 93-vuotiaana Roomassa vuonna 1932. Hän oli pitkään kaikkein vanhimmaksi elänyt Italian pääministeri, kunnes Giulio Andreotti rikkoi ennätyksen vuonna 2012.

title: Giulio Douhet

text: Douhet uskoi ilmapommitusten moraalisiin eli psykologisiin tekijöihin. Se nujertaisi vastustajan tahdon. Hän ajoi vihollisen keskeisten keskusten pommittamista eli sodan laajentamista siviiliväestöön. Hän ehdotti hallintoon ja teollisuuteen suunnattavia pommituksia. Kohteiden valinta olisi oleellista ja hänen mukaansa ilmavoimien johto osaisi valita ne parhaiten. Viisi peruskohdetta pommituksille olisi: teollisuus, liikenteen infrastruktuurit, tietoliikenne, hallinto ja "kansan taistelutahto" eli siviilikohteet.

title: Giulio Douhet

text: Giulio Douhet (30. toukokuuta 1869 Caserta – 15. helmikuuta 1930 Rooma) oli italialainen kenraali. Hän loi 1920-luvulla Douhetismin doktriinin, jonka mukaan lentopommitukset ovat seuraavan suursodan voiton avain.

title: Orta San Giulio

text: Orta San Giulio kuuluu Italian kauneimpien kylien järjestöön "I Borghi più belli d’Italia". Kylän rantakadulla on 1800-luvun uusklassisia rakennuksia puutarhoineen, ylempänä vanhempia rakennuksia 1500- ja 1600-luvulta. Näihin lukeutuvat kylän vanhasta itsehallintohistoriasta kertova Palazzo della Comunità della Riviera vuodelta 1582, vanha sairaala Casa Olina vuodelta 1602 sekä nykyisin kunnantalona toimiva Casa Bossi. Mäen huipulla on vuonna 1485 valmistunut ja 1700-luvulla laajennettu kirkko Santa Maria Assunta. 400 metriä rannasta sijaitsevalla pienellä San Giulion saarella on myös pieni kirkko, alun perin perustettu jo vuonna 390.

title: Severo Bonini

text: Severo Bonini (23. joulukuuta 1582, Firenze - 5. joulukuuta 1663, Firenze) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja musiikkikirjailija. Hän opiskeli laulamista Giulio Caccinin johdolla. Bonini toimi urkurina Forlìssa vuodesta 1613 lähtien. Hän palasi vuonna 1640 synnyinkaupunkiinsa Firenzeen, jossa hän kuoli vuonna 1663. Boninin tuotantoon kuuluu muun muassa motetteja ja madrigaaleja.

title: Giulio Douhet

text: Douhet ei pystynyt lainkaan ymmärtämään ilmatorjunnan (mukaan lukien hävittäjät) mahdollisuutta. Toisessa painoksessaan The Command of the Air-kirjassa hän vähättelee hävittäjien mahdollisuuksia. Hän ehdotti siinä itsenäisiä ilmavoimia ja niille aseeksi pääosin pitkän kantaman pommikoneita. Hän uskoi suurten pommitusarmadojen mahdollisuuksiin torjua hävittäjien uhka. Hän ei kannattanut tarkkuuspommituksia (mahdottomia sen aikaisille lentokoneille). Hän kannatti pommituksia palopommein ja myrkkykaasujen avulla.

title: Giulio Douhet

text: Douhet jatkoi kirjallista kapinaansa vankisellistään. Hän kirjoitti mm. romaanin ilma-aseesta. Hän lähetti ministereille ehdotuksia, joissa hän vaati massiivisia pommituksia. Hänet vapautettiin ennenaikaisesti, koska Caporetton tappiollisen taistelun jälkeen vuonna 1917 Italian armeija tarvitsi lisää upseereita. Tässä vaiheessa hän pääsi sotilasilmailun keskeiselle paikalle. (Tapahtumasta on - mm. Joseph Hellerin kirjassa Catch 22 kuvaama analogia toisen maailmansodan USAAFin Saksan pommituksien ajalta: lentäjät, joiden hermot eivät kestäneet pommituksia, ylenivät nopeammin kuin varsinaisen työn tekijät.)

title: Giulio Douhet

text: Luokka:Sotateoreetikot Luokka:Italialaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet

title: Giulio Douhet

text: Giulio Douhet, Command of the Air (USAF Warrior Studies), Office of Air Force History, United States Government Printing Office (1983), trade paperback, ISBN 0-912799-10-2; trade paperback, Airforce History Museums Pro (1998) , 406 pages, ISBN 0-16-049772-8; hardcover, Arno Press (1942), 396 pages, ISBN 0-405-04567-0; hardcover, Natraj Publishers, (2003), 325 pages, ISBN 81-8158-002-8); first published in 1921; Coward McCann & Geoghegan, (1942), hardcover, 394 pages; Faber and Faber (1943), hardcover 325 pages; Collector's Edition, Easton Press, Library of Military History (1994), ISBN 0-405-04567-0 Louis A. Siguad, Air Power and Unification: Douhet's Principles of Warfare and Their Application to the United, The Military Service Publishing Co. 1949, hardcover

title: Ilmasodankäynti

text: Italialainen kenraali Giulio Douhet kehitteli maailmansotien välissä ajatuksia totaalisesta ilmasodasta ja ilmaherruuden merkityksestä. Näistä ajatuksista kehittyi douhetismi, jonka johtoajatus oli äärimmäinen hyökkäävyys ilmasodankäynnissä. Lähes kaikkien maiden ilmavoimat seurasivat douhetismia ennen toista maailmansotaa.


query: Missä liikennevalot keksittiin?

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Liikenteenohjausta tarvittiin jo ennen autojen yleistymistä. Aluksi liikennepoliisit ohjasivat risteyksissä hevoskärryjä ja muita tiellä liikkujia. Ensimmäinen liikennevalojen tapainen järjestelmä asennettiin Lontooseen ennen autojen aikakautta, vuonna 1868.[9] Se oli kaasulla toimiva lyhty, jossa oli punainen ja vihreä valo samoin merkityksin kuin nykyäänkin. Laite oli käsikäyttöinen.

title: Vihreä aalto

text: Vihreä aalto on liikennevalo-ohjauksessa käytettävä ajoitusmenetelmä, jossa pääväylän liikennevalot ajoitetaan siten, että liikennevirta pystyy etenemään risteyksestä toiseen pysähtelemättä. Peräkkäisissä risteyksissä vihreä valo siis syttyy ja sammuu siinä tahdissa kuin liikenne etenee.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Alueellinen ohjaus on periaatteessa sama asia kuin yhteenkytkentä. Silloin alueella olevat monet liikennevalot on ohjelmoitu toimimaan siten, että yksittäisen liittymän valojen toimintaan vaikuttaa muiden lähialueen valojen toiminta.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Liikennevalojen vaihtumisjärjestys on Suomessa ja monissa muissa maissa seuraava: punainen – punainen ja keltainen – vihreä – keltainen – punainen. Joissakin maissa, esimerkiksi Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa valo vaihtuu punaisesta suoraan vihreäksi. Punaisen opastinkuvan aikana autoilija ei saa ohittaa pääopastinta eikä pysäytysviivaa.[15] Liikennevaloissa saadaan ajaa päin punaista vain, jos takana on hälytysajoneuvo, joka ei muuten pääsisi jatkamaan matkaansa.[16] Yhdysvalloissa on New York Cityä lukuun ottamatta liikennevaloissa lupa kääntyä pysähtymisen jälkeen oikealle, vaikka punainen valo palaisi – kunhan kääntyjä ottaa huomioon muut tiellä liikkujat.[17] Poikkeuksena ovat risteykset, joissa tämä erikseen kielletään "No turn on red" -lisäkilvellä. Vastaavasti New York Cityssä oikeudesta kerrotaan lisäkilvellä, jossa lukee "Turn right on red".

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Helsingissä myös joissakin yksittäisissä paikoissa linja-autot raitiokiskoilla ajaessaan noudattavat raitioliikenteen liikennevaloja.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Venäjällä on liikennevaloissa usein alla vihreä numeronäyttö, joka näyttää sekunteina, kauanko vihreä valo vielä palaa. Punaisilla ja keltaisilla valoilla tämä näyttö on pimeänä.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Autoliikenteen liikennevalot voidaan ohjelmoida vaihtumaan eri tavoilla: vaikkapa kellonajan tai liikennetilanteen mukaan. Jalankulkuvalot on liitetty samaan järjestelmään. Ne vaihtuvat samaan aikaan jonkin suunnan autoliikenteen kanssa siten, että tien ylitys on mahdollisimman turvallinen. Vaihtoehtoisesti liikennevaloissa voi olla niin kutsuttu jalankulkuvaihe, jonka aikana kaikki jalankulkuvalot ovat vihreinä ja ajoneuvosuunnat punaisina. Silloin kun jalankulkijoille ei ole määritelty kiinteää pyyntöä tai oheispyyntöä, valojen vaihtoa voidaan pyytää painonappi-ilmaisimella.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Liikennevaloihin, joissa on etuudet, asennetaan yleensä LED-valopilkku punaisen opastimen alanurkkaan. Sen avulla joukkoliikenteen kuljettajat ja huoltohenkilökunta voivat tarkkailla etuuden toimintaa: valopilkku kertoo järjestelmän vastaanottaneen bussin lähettämän ilmaisun.[55]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Rautateillä on omanlaisensa opastimet, joiden toiminta poikkeaa tieliikenteen valo-ohjauksesta. Kanavan sululla on yleensä liikennevalot, joissa on opastimessa punainen ja vihreä valo kertomassa, milloin kanavaan saa ajaa. Majakat ja loistot ovat väyläohjausta, eivät siis varsinaisia liikennevaloja.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Suomeen ensimmäiset liikennevalot tulivat 1900-luvun puolivälissä, kun Helsinkiin asennettiin Suomen ensimmäiset valot Aleksanterinkadun ja Mikonkadun risteykseen 5. lokakuuta 1951[11]. Toisena Suomessa liikennevalot tulivat käyttöön Turun kauppatorin laidalle vuonna 1957[12]. Tampereelle liikennevalot asennettiin kolme vuotta myöhemmin Itsenäisyydenkadun ja Tammelan puistokadun risteykseen.[13]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Ajoneuvojen liikennevalo-opastin muodostuu kolmesta opastinyksiköstä, joiden värit ylhäältä alaspäin ovat:

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Hälytysajoneuvoja varten on kehitetty pakko-ohjaus. Hälytysajoja varten esimerkiksi paloasemalta tai liikenteenohjauskeskuksesta ohjataan määrättyjen liikennevalojen pakko-ohjaus toimintaan, jolloin hälytysajoneuvojen tulosuunnalle varmistetaan vihreät valot tai vaihtoehtoisesti liittymät ohjataan keltavilkulle. Hälytysajoneuvojen ohitettua risteyksen ohjaus palautetaan manuaalisesti normaalitilaan tai se palautuu automaattisesti ennalta määrätyn ajan kuluttua. Liikennevalojen vaiheista jokin saattaa jäädä toteutumatta pakko-ohjauksen takia.

title: Mannerheimintie (Helsinki)

text: Helsingin ensimmäiset liikennevalot eivät tulleet Mannerheimintielle vaan Aleksanterinkadulle vuonna 1951, mutta Mannerheimintielle asennettiin kaupungin ensimmäiset joukkoliikenne-ohjatut liikennevalot (1958 Tilkanmäkeen) risteävän raitiovaunuliikenteen takia ja ensimmäiset polkupyörävalot (1981 Tilkanmäkeen poikkeusluvalla).[1]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Liikennevalot ovat myös liikenteen hallinnan apuväline, koska niillä voidaan vaikuttaa esimerkiksi liikennemääriin ja tiellä liikkujien reitinvalintaan liikenneverkolla. Liikennevalojen rakentaminen vähentää onnettomuusriskiä 30prosenttia.[3] Liikennevaloilla voidaan turvallisuuden lisäksi parantaa myös tasapuolisuutta: vilkkaalle pääväylälle sivusuunnalta liittyminen tai väylän ylittäminen suojatietä pitkin olisi usein toivotonta ilman liikennevaloja. Toisinaan liikennevaloja parempi vaihtoehto on kiertoliittymä. Kiertoliittymissä vakavien onnettomuuksien riski on pieni, ja niiden välityskyky voi samoilla kaistamäärillä olla suurempi kuin liikennevaloristeyksissä.[4] Esimerkiksi hollantilaisessa Drachtenin kaupungissa on projektina poistaa kaupungista kaikki liikennevalot, ja niitä on vaihdettu esimerkiksi kiertoliittymiin. Seurauksena on ollut muun muassa liikennekuolemien vähentyminen.[5][6] Kiertoliittymät vaativat kuitenkin paljon tilaa, ja niiden rakentaminen on usein kallista.

title: Monster (manga)

text: Tarinan pikkutarkkuudesta ja yksityiskohtaisuudesta huolimatta "Monsterin" animesovituksessa esiintyy liikennevaloihin liittyvä epätarkkuus. Animessa saksalaisten liikennevalojen värit ovat puna-kelta-siniset kolmannen jakson kohtauksessa, jossa Adolf Junkers jää auton alle. Liikennevalot on kuitenkin piirretty ja väritetty japanilaiseen tyyliin. Todellisuudessa Saksan liikennevalojen värit ovat puna-kelta-vihreät.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Tilanne paheni autojen ilmestyessä teille. 1910-luvulla Yhdysvalloissa syntyi liikennevaloista useita versioita, joista monille ei kylläkään haettu patenttia. Osassa oli vain punainen ja vihreä valo, osassa luki "Stop" ja "Go".[10] Paikallinen poliisi William L. Potts Michiganin Detroitista päätti tarttua ongelmaan ja kehittää rautateillä jo käytössä olevista opastimista oman version tieliikenteelle. Yhtenä haasteena oli se, että junat liikkuvat vain suoria linjoja pitkin, autot taas moniin suuntiin. Potts kuitenkin kokosi toimivat liikennevalot rautatiellä käytetyistä punaisesta, keltaisesta ja vihreästä valosta sekä johdosta ja sähköisestä säätöjärjestelmästä. Ne asennettiin Detroitiin vuonna 1920, ja vuoden kuluttua kaupungissa oli jo 15 liikennevalot.[9]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Suomessa on liikennevaloasetuksessa määrätty, että liikennevaloja saadaan käyttää vain teillä, joilla suurin sallittu nopeus on 70 km/h tai pienempi.[1] Liikennevaloista varoitetaan tarvittaessa liikennemerkillä numero . Sitä käytetään, jos liikennevaloja ei voida helposti havaita tarpeeksi kaukaa tai jos niiden sijainti on poikkeuksellinen taikka jos valot ovat ensimmäiset lähestyttäessä tieosuutta tai aluetta, jolla on useammat liikennevalot.[2]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Aikaohjatut liikennevalot toimivat niihin ohjelmoidun aikataulun mukaan eivätkä ota huomioon erilaisia liikennetilanteita. Esimerkiksi Tampereella aikaohjattuja valoristeyksiä ei enää ole juuri lainkaan.[53]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Liikennevalo-ohjausta käytetään liikenteen ohjaamiseen, ja värit ovat punainen, keltainen ja vihreä. Sen päätavoitteet ovat liikenteen turvallisuuden ja sujuvuuden parantaminen. Liikennevaloja käytetään tavallisesti risteyksissä, mutta usein muuallakin esimerkiksi mahdollistamaan jalankulkijoille turvallinen tien ylitys. Liikennevalojen perusosat ovat liikennevalokoje, -opastimet, -pylväät ja ilmaisimet sekä eri osat yhdistävä kaapelointi. Valojen ohjauskojeen sijainti määräytyy käytettävän laitteiston mukaan: usein se on ulkona lähellä valoja. Keskusohjaus- ja kaukokäyttötietokoneet taas ovat yleensä valoista huolehtivalla toimistolla. Suomessa liikennevaloja hoitavat lähinnä kaupungit ja kunnat; pieni osa valoista on ELY-keskusten hoidossa.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Esimerkiksi New Yorkissa on edelleen liikennevalopylväissä painonappeja, mutta ne eivät ole enää käytössä, koska 1970-luvulla asennetut napit eivät enää olisi toimineet, kun kaupungissa siirryttiin liikennevalojen tietokone-ohjaukseen.[60]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Samoihin aikoihin Clevelandissa Ohiossa keksijä Garrett Morgan mietti, miten liikennevirtoja voitaisiin säädellä. Hän kehitti sähköisen ja automaattisen liikennevalojärjestelmän. Morganin liikennevalot näyttivät enemmän nykyään rautateiden risteyksissä sijaitsevilta semaforeilta kuin nykyisiltä liikennevaloilta. Vuonna 1918 haettiin ensimmäisille liikennevaloille patentti Yhdysvalloissa.[9] Morganin patentin osti General Electric Corporation, joka saikin monopoliaseman liikennevalojen rakentamiseen.[9]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Valoille tehtäviä vuosittaisia kunnossapitotoimenpiteitä ovat normaalien tarkistusten lisäksi muun muassa hehkulamppujen vaihto ja opastimien linssien pesu.[7] Lakien ja asetusten lisäksi liikennevaloille vaatimuksia asettavat myös kansainväliset standardit.[8]

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Liikennevalo-opastimet pyritään aina sijoittelemaan niin, että niiden havaittavuus on mahdollisimman hyvä ja väärien opastimien noudattamisen todennäköisyys mahdollisimman pieni.[32] Liikennevalo-opastimet asennetaan normaalisti liikennevalopylväisiin 2–4,5metrin korkeudelle, ajoradan yläpuoliset opastimet ja pääopastimen kanssa samassa pylväässä olevat toisto-opastimet voivat olla eri korkeudella.[33] Pienten toisto-opastimien sijoituskorkeus on 1,2–1,5metriä ajoradan pinnasta.[33] Opastimet asennetaan aina pystysuoraan, paitsi ajoradan yläpuoliset opastimet (esimerkiksi portaalissa tai sillassa), jotka voidaan asentaa myös vaakatasoon. Punainen opastinyksikkö on tällöin oltava vasemmalla.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Liikennevaloissa käytetään erilaisia ilmaisimia tiellä liikkuvien ja valoihin pysähtyneiden ajoneuvojen tunnistamiseen.[58] Ilmaisimia voidaan käyttää hyvin monipuolisesti liikennevalo-ohjauksen säätämiseen. Niiden avulla opastinkoje tietää, mistä suunnasta on tarpeen saada valo vihreäksi ja missä suunnassa tarvitaan normaalia pidempi vihreä valo. Ilmaisimia sijoitetaan useimmiten jokaiselle kaistalle vähintään kaksi: yksi pysäytysviivan tuntumaan ja toinen kauemmaksi tulosuunnalle. Kauimmaiset ilmaisimet voivat korkealuokkaisilla väylillä sijaita jopa 300metrin päässä liittymästä. Ilmaisimien avulla voidaan myös laskea liikennettä.[58]

title: Rantakatu (Joensuu)

text: Rantakadun ja Siltakadun risteyksessä on Joensuun ensimmäiset liikennevalot vuodelta 1967. Muut liikennevalot ovat Koskikadun, Niskakadun ja Rauhankadun päässä sekä Nurmeksentien ja Utrantien risteyksessä. Yläsatamakadun risteyksen liikennevalot poistuivat, kun liikenneympyrä valmistui vuonna 2014. Suvantokadun liikennevaloristeyksen tilalle valmistui liikenneympyrä lokakuussa 2015.Tiedot rakennuksista:

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Erillisohjatut liikennevalot eivät vaihdu sen mukaan kuin muut liikennevalot lähistöllä vaihtuvat, vaan itsenäisesti. Tällä pyritään saamaan yksittäisen risteyksen toiminta mahdollisimman joustavaksi. Erillisohjatuissa valoissa kiertoaika vaihtelee: Eri vaiheiden kesto ei ole sama joka kerralla.

title: Helsingin poliisilaitos

text: Pääkaupunkiseudun liikennevalojen ohjaus on keskitetty Pääkaupunkiseudun liikenteenhallintakeskukseen, joka sijaitsee Tiehallinnon liikennekeskuksessa Pasilassa. Liikenteenhallintakeskuksessa toimiva Helsingin poliisilaitoksen liikenneturvallisuusyksikön henkilöstö ohjaa Helsingin liikennevalojen ohella myös Espoon ja Vantaan liikennevaloja.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Paikoissa, joissa rautatien tasoristeys on hyvin lähellä liikennevaloliittymää, voidaan turvalaitekojeen ja liikennevalokojeen välillä vaihtaa tietoja. Näin liikennevalot saadaan toimimaan mahdollisimman sujuvasti tilanteissa, joissa esimerkiksi yhden liittymähaaran yli on kulkemassa juna tai muu raideliikennelaite.

title: Tampereen seudun joukkoliikenteen runkolinjat

text: Lähes kaikissa Tampereen kaupungin alueella olevissa liikennevalo-ohjatuissa liittymissä on liikennevalo-etuudet, jotka pyrkivät nopeuttamaan erityisesti aikataulusta jäljessä olevien bussien kulkua. Pirkkalan puolella on kolme liikennevalo-ohjattua risteystä, joissa kahdessa on silmukkapohjainen kaikille pitkille ajoneuvoille myönnettävät etuudet. Kangasalan puolella reitin varrella ei ole liikennevaloja. Hatanpäällä kahteen risteykseen on rakennettu ohituskaista, jota pitkin linja-autot pääsevät liikennevalojen ja jonojen ohi. Lisäksi Tampereen keskustassa reitin varrella on jonkin verran linja-autokaistoja.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Opastimissa käytetään tavallisesti hehkulamppuja ja matalajännitelamppuja, nykyään usein myös LEDejä (). LED-opastimet ovat hehkulamppuja pitkäikäisempiä: ne kestävät jopa 8–10vuotta ilman vaihtoa, kuluttavat vähemmän energiaa kuin hehkulamput, ja ennen kaikkea niiden havaittavuus on esimerkiksi auringonpaisteessa merkittävästi parempi.[41] Tukholmassa on LED-lamput vaihdettu jo kaikkiin liikennevaloihin, Tallinnassa niin ei aiota tehdä.[41] Suomessa LED-opastimet lisääntyvät monissa paikoissa sitä mukaa kuin vanhoja liikennevaloja uusitaan tai rakennetaan kokonaan uusia. Helsingissä on vähitellen asennettu LED-liikennevaloja 80 risteykseen eli viidennekseen kaikista kaupungin liikennevaloista.[42] Tampereella on kaikkiin uusiin liikennevaloihin lisätty LED-opastimet, joita on vaihdettu myös vanhojen tilalle.[43]. Tiehallinto käyttää uusissa ja saneerattavissa liikennevaloissa LED-opastimia. Jos kaikki valot uusittaisiin kerralla, silloin kustannukset olisivat suuremmat kuin energian säästöstä kertyneet rahat.[42] Suomessa LED-valo-opastimia on otettu käyttöön myös uusimpien rautateiden tasoristeyksien varoituslaitoksissa.

title: Liikennevalo-ohjaus

text: Vilkkuva keltainen opastinkuva (keltavilkku) kertoo, että valo-ohjaus on tilapäisesti poissa käytössä.[19] Syynä voi olla vaikkapa tekninen vika tai hälytysajoneuvo-ohjaus. Valot on ohjelmoitava siten, että jos punainen lamppu rikkoutuu jostakin opastimesta (ei koske kaikkia yksittäisiä toisto-opastimia), valo-ohjaus siirtyy keltavilkulle.[20] Kun valot vilkkuvat, on noudatettava erityistä varovaisuutta.[21] Tällöin liittymässä noudatetaan liikennemerkkejä ja normaaleja väistämissääntöjä. Pohjois-Amerikassa vähemmän liikennöidyissä risteyksissä liikennevalot kytketään usein yöaikaan joko kelta- tai punavilkulle. Keltavilkkua lähestyttäessä on noudatettava erityistä varovaisuutta ja risteyksen saa ylittää pysähtymättä. Punavilkku tarkoittaa käytännössä samaa asiaa kuin stop-merkki, eli risteyksen saa ylittää pysähtymisen jälkeen.[22][23] Liikennevalot pyritään suunnittelemaan ja rakentamaan siten, että ne voivat olla aina käytössä. Liikennevalot voidaan kuitenkin harkinnan mukaan kytkeä pois päältä esimerkiksi yöksi siten, että kaikki opastimet ovat pimeinä.[19] Valkoiset rastit valoaukkojen päällä kertovat, että liikennevalot ovat rakenteilla tai kunnostettavina eivätkä ne näin ollen ole käytössä.[19] Jos ajoneuvo-opastimet eivät ole käytössä, myös jalankulkijaopastimien on oltava sammutettuina.[24]