Вердикт у справі Луценка оголосять у річницю Майдану
Суд узяв паузу. Рішення в справі апеляції Юрія Луценка поки що нема; вердикт обіцяють оголосити 22 листопада.
Такий результат (вірніше, його відсутність), яким завершилось кількагодинне перебування суддів у дорадчій кімнаті, стало несподіванкою для захисту. Адвокати Луценка прогнозували, що рішення буде уже в середу. Не сумнівалися також, що воно буде негативним. Як припустив напередодні адвокат Ігор Фомін, на київський Апеляційний суд навряд чи вплине навіть рішення Європейського суду з прав людини, прийняте на користь його підзахисного. Як сказав Фомін, на українську Феміду впливає тільки адміністрація президента Януковича. Так чи інакше, але екс-міністрові внутрішніх справ доведеться замість Менської колонії на Чернігівщині, де він відбуває покарання, другу ніч ночувати у Лук’янівському СІЗО у Києві. Гострий на язик опозиціонер ось уже другий день поспіль залишається ньюзмейкером, виступаючи з промовами в суді. І якщо у вівторок екс-міністр лаяв на усі заставки суддів, які його судять, то у середу він виголосив революційну програму. «Останнє слово», яке підсудний узяв перед винесенням вироку, жодним чином не стосувалося його кримінальної справи. Колишній герой Майдану, що вдягнув на суд помаранчеву стрічку, привітав Україну з річницею Помаранчевої революції 22 листопада. За словами Луценка, парламентські вибори показали, що «параліч нації – в минулому». «Від Львова до Первомайська люди останнім часом ясно продемонстрували відновлення віри в об’єднані зусилля проти зла… Страх перед правлячою мафією пройшов. Бульдозер Януковича ще контролює дійсність, але вже втратив контроль над майбутнім. Підкуп олігархів більше не гарантує потрібний їм результат», – заявив Луценко, виступаючи з «останнім словом». Екс-міністр закликав лідерів опозиції у новому парламенті до єдності. За словами Луценка, усі троє лідерів опозиційних сил – Яценюк, Кличко і Тягнибок – мають приблизно однакові шанси на майбутніх президентських виборах. А тому вони мусять визначити єдиного кандидата для перемоги над Януковичем. Це головне питання 2013 року, – переконаний Луценко. «Питання 2013 року – чи виявляться наші опозиційні лідери спроможними дати спільну відповідь на питання про єдиного опозиційного кандидата в президенти, чи переможе вплив їхніх особистих амбіцій... Без цього президентський свербіж – голі понти і голоси на вітер. Словами Ліни Костенко: «Є боротьба за долю України, все інше – то велике мискоборство», – заявив опозиціонер. Як наголосив Луценко, аби досягти успіху, опозиція має змінити правила вітчизняної політики «рівно навпаки: спочатку спільна мета». Він закликав також: «Час відступу минув. Досить песимізму. Оглянімося навколо – в українському повітрі знову чути розряди великих суспільних змін... Результати останніх виборів, де кількість прихильників демократії на 1,5 мільйона голосів перевищили електорат сил тоталітарного минулого, переконливо свідчать: Майдан 2004 року був не випадком, а подією, яка породила новий етап здобуття європейської демократичної України. Його не зупинять ні репресії, ні брехня, ні гроші Партії регіонів. Ми переможемо! Слава Україні!», – такими словами закінчив свою промову політв’язень. Нагадаємо: у середу Апеляційний суд Києва продовжив розгляд апеляції на другий вирок Юрію Луценку – у справі про незаконне стеження за водієм колишнього першого заступника голови СБУ Володимира Сацюка у рамках розслідування справи про отруєння екс-президента Віктора Ющенка. За цією справою опозиціонер був засуджений 17 серпня 2012 року Печерським райсудом Києва до двох років обмеження волі. 20 листопада Європейський суд з прав людини підтвердив своє рішення щодо незаконності арешту Луценка. Тепер упродовж трьох місяців уряд України має сплатити екс-міністру грошову компенсацію за незаконний арешт у розмірі 15 тисяч євро. Луценко вже заявив, що як тільки отримає суму на свій рахунок у Менській колонії, зініціює кримінальну справу проти заступника генпрокурора Рената Кузьміна та інших представників прокуратури, причетних до його незаконного арешту. За словами Луценка, саме вони призвели до матеріальних збитків держави на суму в 15 тисяч євро і мають понести за це покарання.