Ансамбль «A cappella Leopolis» оцінений у Польщі і недоціонений на батьківщині
Цими днями «A cappella Leopolis» готується до прем’єри у Перемишлі, де виконає досі невідому музику уніатської церкви ХVІІ століття.
Десять років тому кількох осіб, закоханих у давню музику, мистецтвознавець  об’єднав у колектив «А cappella Leopolis». Нині ансамбль налічує 12 співаків. Тоді ж львів’янин започаткував і щорічний фестиваль Давньої музики. На сьогодні – це єдиний в Україні фестиваль, де виконується музика різних європейських країн від середньовіччя до класики: вокальна, інструментальна, церковна, світська, оперна, ораторійна. Львівський колектив зауважили у Європі і почали запрошувати на міжнародні фестивалі давньої музики, концерти, хорові фестивалі. «Коли ми говоримо про давню музику, то на Заході кожному зрозуміло, про що мова. У нас плутають із фольклором. Це не є та категорія музики, яка увійшла у наш щоденний побут. Музики, яка існувала в часи ренесансу, бароко, класицизму – це ми називаємо музичною давниною. На Заході ця музика дуже користується попитом», – каже Роман Стельмащук. Львівський колектив виконує середньовічні григоріанські хорали, церковні пісні, твори Монтеверді, Генделя, Моцарта, церковну музику польських композиторів XVI-XIX століть, музику українського бароко. Ансамбль «А cappella Leopolis» записав два диски: «Сіде Адам прямо Рая» – багатоголосий тип українського церковного співу першої половини XVIII століття, та «Сначала днесь поутру рано» – пісенні замальовки XVIII століття. Цього року у Польщі колектив планує записати два альбоми давньої музики, які стануть справжнім відкриттям. Мова про церковні співи греко-католицької церкви XVII століття. «Це українсько-білоруська композиторська школа уніатських композиторів. Музика вихованців Віленського (Вільнюського) єзуїтського колегіуму Миколи Дилецького, Арсенія Цибульського, Томаша Шеверовського і багатьох невідомих авторів. Ці композиції нещодавно віднайшла музикознавець Ірина Герасимова з Петербурга в архівах Росії, Литви, Білорусі», – розповів Роман Стельмащук. Ця давня церковна музика є свідченням того, що у XVII столітті композитори, які писали для католицької церкви, вдавались до численних музичних експериментів, творячи церковні співи. Вони поєднували і східну, і західну традиції, використовули не лише орган, хор, але й тромбони. Якщо за радянських часів заняття старовинною музикою викликало певну підозру, вважалось чимось навіть небезпечним, бо це було прагнення до пізнання глибин музичного мистецтва, то сьогодні в Україні це захоплення певного інтелектуального кола людей. А десятий фестиваль Давнього мистецтва восени, каже Роман Стельмащук, може стати ювілейним і останнім через відсутність фінансів. Міська влада ще розраховується за минулий рік і це при тому, що виконавці з різних країн виступають на львівському фестивалі безкоштовно.