Шевченка зачитали у Вашингтоні - щоб підтримати мову
Юрій Дідуля зі Львова з усмішкою зізнається, що Шевченка по-справжньому зрозумів «на засланні» у США.
Американський українець Михайло Науменко читає поезію Шевченка під пам’ятником Кобзареві у столиці Америки. Друзі з України та США підказують йому правильну вимову. Троє хлопців - Михайло, Юрій та Микола - зібрались на флеш-моб у Вашингтоні, щоб підтримати шевченківські читання, які в Україні у серду проводив та організовував Комітет із захисту української мови. Михайло Науменко вивчав мову змалечку у суботній школі у Нью-Йорку. Української спілкувались і у його родині. Вчити було не просто - друзі ж бо говорили англійською. Зараз Михайло переконаний, що українцеві без мови - ніяк. "Ми мусимо тримати нашу мову, бо як ні – то загинемо. То не можна. Просто не можна", - говорить Михайло. "Схаменіться недолюдки діти юродиві...", - читає Юрій Дідуля зі Львова. У Вашингтоні він працює та навчається. Усміхаючись каже, що Шевченка по-справжньому зрозумів «на засланні» у США. У шевченківський день радить читати Шевченка та подумати про те, як мова зближує людей. "Я би просив кожного українця не тільки російськомовного, а і україномовного – читати Шевченка і глибоко задуматися. Його поезії глибоко промовляють до нас і несуть велику ідею. Вони особливо зараз дуже актуальні – щоб підкріпити українську незалежність і її не втратити", - каже Юрій. Організатор заходу Микола Глушко прибув спеціально на цю подію зі штату Нью-Джерсі. Шкодує, що багато його друзів приєднатись не змогли. Каже, хоч акція не чисельна – має велике символічне значення. "Навіть, що нас тут лише пару, але українська громада і всі, хто має українське коріння вірять, що в Україні будуть зміни, що Україна живе і далі буде жити", - впевнений Микола. Вашингтонський пам’ятник Шевченку – справді символ боротьби українців. У 1964-му році відкриття пам’ятника намагався зірвати Радянський союз. У Washington Post писали тоді, що Шевченко - людиноненависник. Втім, на відкриті монумента колишній президент США Двайт Ейзенхауер, назвав подію символом «руху до незалежності і волі» всього людства. 50 років по тому боротьба українців стала іншою, але не припинилась.