Svaka godišnjica Srebrenice otvara stare rane
Rodbina ubijenih u Srebrenici ponovo prolazi kroz bolnu dilemu - da li sahraniti prvih nekoliko kostiju, ili čekati da se kompletiraju
Uz 14-tu godišnjicu genocida uSrebrenici, rodbina ubijenih ponovo po ko zna koji put prolazi kroz bolnudilemu - da li sahraniti prvih nekoliko kostiju, ili čekati godinama da sekompletiraju posmrtni ostaci njihovih najdražih masakriranih, a zatim rasijanihpo raznim masovnim grobnicama i jamama. Mnogi odluče da sahrane prveostatke koji budu pronadjeni. Onda se nadje neki drugi posmrtni ostatk igrobnicu ponovo treba otvoriti. Nekoliko mjeseci kasnije istraživačiMedjunarodne komisije za nestale osobe nadju dodatne ostatke, i svaki put zaporodicu žrtava je to kao nova sahrana njihovih najdražih. Više od 8100 muškaraca i dječakaje ubijeno kada su snage Bosanskih Srba zauzele Srebrenicu, enklavu zaštićenuod strane mirovnih snaga Ujedinjenih naroda. Svake godine, novopronadjeniostaci žrtava obično se sahranjuju 11. jula na godišnjicu početka genocida uSrebrenici. Deset godina nakon što je u DNKlaboratoriji dala krv, iz Komisije su pozvali Habibu Mašić i rekli joj da imajupozitivnu identifikaciju. To je medjutim otvorilo noverane. Forenzičari su našli 90procenata posmrtnih ostaka njenog muža. "A djeca? Čovjek jezaćutao. Ja sam buljila u njega. Znala sam da je nešto pogrešno." Kaže Habiba Mašić, majka i surpugažrtava Srebrenice i nastavlja: "Nisam mogla disati. Napustila sam sobu.Nisam mogla govoriti." Rečeno joj je da su pronašlimali djelić jednog, ali ništa od njenog drugog sina i da DNK analizom ne moguutvrditi kojem sinu pronadjeni dio pripada. Tako da ona sada ne može sahraniti,makar i taj sićušni ostatak svog djeteta pod imenom Sadam Mašić 1976-1995, iliSadmir Mašić 1977-1995. Nakon zločina 1995., kojeg suUjedinjeni narodi klasificirali kao genocid, tadašnji američki državni sekretarMadeleine Albright je u Vijeću sigurnosti UN-a, pokazala slike masovnihgrobnica. Washington zna šta se desilo i gdje su masovne grobnice, rekla jegospodja Albright. Da prikrije zločin, na koji su ukazaleSjedinjene Države, Vojska bosanskih Srba koju je predvodio, optuženi ratnizločinac Ratko Mladić, je tijela rasula u desetine masovnih grobnica od kojihse neke još uvijek otkrivaju. Medjunarodna komisija za nestaleosobe je osnovana 1996. na traženje tadašnjeg američkog predsjednika BillaClintona, i do sada je sakupila preko 87 hiljada dijelova posmrtnih ostataka i koristeći uzorkeDNK rodjaka do sada identificirali 6 hiljada 185 srebreničkih žrtava. Ostatke jednog čovjeka smodobili sa pet različitih lokacija, koji su do nas stigli u 11 različitihplastičnih kesa, kaže Kathryn Bomberger, direktorica Medjunarodne komisije zatraženje nestalih. Ona smatra da bi se stravično prikrivanje zločina takodjertrebalo smatrati ratnim zločinom: "Ovo je najveća forenzička zagonetka kojapostoji bilo gdje u svijetu. Kada smo počeli ovaj proces, svi su govorili da ihne možemo identificirati, da je to nemoguće." Agencija još radi naidentifikaciji žrtava u Čileu, Iraku, Kolumbiji, Norveškoj i Kuvajtu. Pomagalisu identifikaciju žrtava terorističkih napada u New Yorku 2001., i umrlih uazijskom tsunamiju. Ali ostaci Srebreničkih žrtava ostaju najveća operacija. U Tuzli, Emina Kurtagić, koja, takodjer radi zaMedjunarodnu komisiju za nestale, otvara teška vrata mrtvačnice u kojoj se čuvaju jošne sahranjeni ostaci srebreničkih žrtava i pokazuje: "Ovo je samo grafički prikaz ljudskog kostura nakojem rodbini objašnjavamo šta je pronadjeno, i šta još nedostaje." 876 ladica izgradjeno je da usvakoj bude jedno tijelo. Umjesto toga, u njima je 3 hiljade i pet stotinakesa, od kojih svaka sadrži kosti jedne ili više žrtava. Ostaci sina Habibe Mašić su tunegdje i neće biti sahranjeni na 14 godišnjicu genocida sa ostalim do sadaidentificiranim. Ratko Mladić, optužen zagenocid, je još uvijek na slobodi, navodno negdje u Srbiji. Na snimcima koje jenedavno emitirala Televizija Fedarcije BiH, Mladić slavi rodjenje svog unuka. "Mladić na slavlju unaručju drži svoje unuče, a kako se mi osjećamo." Kaže Habiba Mašić, majka i surpugažrtava Srebrenice. Kako se osjeća Rufeida Buhić,čiji je muž ubijen ranije u ratu, a 17 godišnji sin Razim prilikom pokušaja dapobjegne iz Potočara, strijeljan medju prvim. Njegov tijelo nikada nijepronadjeno. Ona se vratila u svoj nekadašnjidom u Srebrenici osjećajući da još jedino tako može biti uz svoje nadraže. "Ovuda su oni hodali, ovdjesu radili. Tu ja želim da hodam", kaže ona. Rufeida Buhić često odlazi dokuće u kojoj je živio prijatelj njenog sina i gdje je Razim jednom ostavio znakkoliko je narastao, i nijemo stoji gledajući urezanu liniju koja označava 195centimetara do kojih je izrastao njen sin, stalno provjeravajući svoj mobilnitelefon u nadi da će je zovnuti i kazati da su pronašli barem mali dio njenogubijenog djeteta.