Amerikanci nostalgični za "drive-in" kinima
Do 1950. godine, oko četiri tisuće ovakvih kina pod zvijezdama otvoreno je diljem SAD-a. Samo ih je nekoliko stotina uspjelo preživjeti 
6.6. 1933. godine otvoreno je prvo drive-in kino na svijetu, u Camdenu, u saveznoj državi New Jersey. Danas su mnogi američki gradovi pokušali povratiti nostalgične osjećaje, i počeli prikazivati filmove na otvorenom u parkovima i na trgovima. No, u ovakvim kinima gledatelji sjede na dekama koje su donijeli od kuće, a ne u svojim automobilima Šestog lipnja obilježit će se jedna vrlo nostalgična godišnjica. Naime, tog dana davne 1933. otvoreno je prvo drive-in kino na svijetu, u Camdenu, u saveznoj državi New Jersey. Radi se o kinima na otvorenom, u kojima gledatelji film gledaju dok sjede u svojim automobilima. Do 1950. godine, oko četiri tisuće ovakvih kina pod zvijezdama otvoreno je diljem Sjedinjenih Država. Samo ih je nekoliko stotina uspjelo preživjeti do danas. Umjesto da se gledatelji pokušavaju smjestiti u sjedalo kino dvorane, pored nekog tko voli pričati za vrijeme filma, ili beba koje plaču, točno iza nekog tko vam blokira pogled na čitav ekran, u ovim kinima film možete gledati na ogromnom ekranu iz udobnosti svog automobila, parkiranog pored desetaka drugih automobila, na ogromnom parkiralištu. Možete dovesti svoju djecu, bez da smetate drugim posjetiteljima. Mladi ljudi vole ovakva romantična mjesta. U ovim se kinima prikazuju razni filmovi - od obiteljskih filmova, pa do onih s ogromnim čudovištima, naučne fantastike, ili akcijskih trilera. Zvuk dopire iz malih zvučnika koji se pričvrste na prozor automobila. Kada dođete u ovakvo jedno kino, možete dobiti razne vrste masne, brze hrane, kokica i sokova. Mnogi su u ova kina znali prokrijumčariti i alkohol. I ne samo to – tu i tamo neki su znali prokrijumčariti jednog ili dvoje prijatelja u prtljažniku svog automobila, kako ne bi morali platiti karte. Nakon što je cijela zemlja počela pomicati sat na ljetno vrijeme, smanjio se broj posjeta ovakvim kinima jer je ljeti sumrak padao vrlo kasno, a filmovi nisu mogli početi s prikazivanjem kasnije od devet sati navečer. Širenje televizora u boji i video kazeta također je doprinijelo slabijoj posjećenosti ovakvih kina. Mnogi američki gradovi pokušali su povratiti nostalgične osjećaje, i počeli prikazivati filmove na otvorenom u parkovima i na trgovima. No, u ovakvim kinima gledatelji sjede na dekama koje su donijeli od kuće, a ne u svojim automobilima.