Nacionalni park Smoky Mountains - 75 godina povijesti
Nacionalni park Smoky Mountains godišnje primi više od devet milijuna posjetitelja
Na upit koji je američki nacionalni park najposjećeniji, vjerojatno biste prvo pomislili na neke od simbola zapadnog dijela Amerike: Yellowstone, Yosemite ili, možda, Grand Canyon. No, jedan nacionalni park u istočnom dijelu zemlje godišnje primi onoliko posjetitelja kao ova tri parka zajedno. Više od devet milijuna posjetitelja doći će u Smoky Mountains National Park ove godine, kada on obilježava 75. obljetnicu. Kada dogovarate sastanak s povjesničarom, očekujete da ćete se naći u prašnjavom muzeju ili u njegovoj radnoj sobi prekrcanoj knjigama. No, za sastanak sa službenim povjesničarom Nacionalnog parka Smoky Mountains uputa je: ponesite čizme i pazite kuda gazite! Povjesničar Brad Free istodobno je i renđer, koji, među svojim ostalim zaduženjima, hrani i stoku na jednoj od farmi 'žive povijesti' koje se nalaze u parku. Sjedamo na razgovor u mlinu farme, s temom – jedinstvena povijest ovog nacionalnog parka. Ovo je područje nekoć bilo dom Indijancima naroda Cherokee, te renđer Free kaže da Smoky Mountains i danas imaju posebno, gotovo sveto, značenje za to pleme: "Oni vjeruju da je njihov narod tu bio od svog samog početka. Kad razgovarate s plemenskim starcima, oni kažu da su njihovi Adam i Eva, njihov Rajski vrt, bili ovdje, u Smoky Mountains". Većina Cherokeeja našla se na koncu izbačena iz svoje verzije raja na Zemlji: u zimi 1838., s ciljem stvaranja bjelačkih naselja, američka vlada je sakupila 13 tisuća Cherokeeja i natjerala ih da pješke prođu više od tisuću i 200 kilometara na zapad, do novog Indijanskog teritorija. Oko četiri tisuće ljudi podleglo je naporima teškog marša, a nekoliko stotina Cherokeeja uspjelo je izbjeći zarobljeništvo zahvaljujući negostoljubivom zemljopisu Smoky Mountains. Njihovi potomci i danas žive uz rubove parka: "Kažu da postoje pećine gore u planinama gdje su se sakrivali i američka vojska ih nikad nije uspjela naći. Čak i danas, ljudi pokušavaju naći te pećine i nikome to ne uspijeva. Teren je ovdje prilično težak". Farma 'žive povijesti' nalazi se znatno niže, ukliještena između strmih brežuljaka i žuboreće rječice. Ona portretira život europskih naseljenika koji su se okućili u Smoky Mountains. Renđer Free kaže da su oni začuđujuće samodostatni i vrlo vješti u zanatima i kućnoj radinosti: "Košare, posuđe, tkanine, konjske potkovice, plug i slično ... ljudi su ovdje ili sami napravili sve svoje stvari ili su naučili živjeti bez njih. I tako je to izgledalo sve do Građanskog rata". U godinama nakon Građanskog rata, od 1861. do 1865., američka je industrija vrlo brzo potrošila prirodne resurse u sjeveroistočnom dijelu zemlje i počela je tragati za drvom i ugljenom na jugu i zapadu zemlje. Ono što današnji posjetitelji Nacionalnog parka Smoky Mountains uglavnom ne znaju je da šume u kojima toliko uživaju nisu stare šume. Do ranih godina dvadesetog stoljeća, većina područja današnjeg parka bila je potpuno ogoljela, sve je drveće bilo posječeno: "Sedamdeset pet posto ovog područja bilo je potpuno golo, nigdje nije ostalo stajati nijedno drvo. Sada možete vidjeti 210 tisuća hektara prekrasne mlade šume". Renđer Free kaže da današnji posjetitelji mnogo duguju prirodoslovcima parka koji su neumorno radili posljednjih 75 godina kako bi Smoky Mountains povratili u prvotnu ljepotu: " sivog sokola, riječnu pastrvu ... toliko mnogo toga se napravilo da su čitavi ekosustavi vraćeni na razinu na kakvoj su vjerojatno bili kad su prva ljudska bića zašla na ovo područje. Nastanak ovog nacionalnog parka, kaže Free, bio jr pravi demokratski poduhvat. Novce za kupnju zemljišta dale su savezna vlada, te savezne države Sjeverna Carolina i Tennessee. No, to nije bilo dovoljno. Novac se potom prikupljao po lokalnim zajednicama, djeca su u školu donosila priloge, a, na koncu, uskočili su i neki pojedinačni veliki donatori. Konačno, 1928. kupljen je prvi pojas zemlje, oko 30 tisuća hektara. Još je šest godina trebalo da se kupi dovoljno zemlje da bi mogao biti proglašen nacionalni park. To je Kongres konačno učinio u lipnju 1934. Sedamdeset pet godina kasnije, Amerika još uvijek pokušava shvatiti kako najbolje koristiti prirodna i kulturna blaga poput Great Smoky Mountains.