Useljavanje u EU sve kontroverznije (21/9/03) - 2003-09-21
Europa mora naučiti kako se nositi sa sve većim priljevom ilegalnih imigranata
Useljevanje u zapadnoeuropske zemlje u posljednjih je deset do dvanaest godina zabilježilo dramatičan rast. Imigranata je sve više i više iz dva razloga – političkih promjena u istočnoj i središnjoj Europi, kao i često masovnog i ilegalnog dolaska ljudi iz Trećeg svijeta, pogotovo u zemlje u južnim područjima Europske unije. Ovakav je razvoj događaja doveo do toga da useljavanje stranaca u Europi postaje sve kontroverznije. Samo stotinjak kilometara od obale sjeverne Afrike nalazi se talijanski otočić Lampedusa – bliži Tunisu nego matici zemlji. Svaki dan, stotine građana Alžira, Tunisa, Maroka i Libije pokušavaju ilegalno stići na Lampedusu, prvu postaju na putu za zemlje Europske unije. Samo u lipnju na Lampedusu ih je stiglo gotovo tri tisuće, a stotine su se utopile na putu do nje. Emilio Viano, profesor pravnog fakulteta Sveučilišta American, ovdje u Washingtonu, kaže da je Italija – zbog svog položaja – najatraktivnija zemlja za ilegalne useljenike. "Uz to, tu su dobro znani sukobi, zbog kojih ljudi bježe iz svojih domovina. Kurdi, ljudi sa Srednjeg istoka, Afganistanci... Italija je, zbog blizine Afrike, vrlo pogodno odredište za sve njih. Često dolaze kroz zemlje bivše Jugoslavije, iz kojih je lako prijeći u Italiju," kaže gospodin Viano. Klaus Larres je znanstvenik iz Njemačke, koji sada radi u Knjižnici američkog Kongresa. On kaže da su nakon raspada komunističkog bloka u Zapadnu Europu stigle stotine tisuća useljenika, većina iz ekonomskih razloga, ali i mnoge izbjeglice koje su zbog etničkih sukoba i građanskih ratova morale bježati iz svoje domovine. Mnoge je Nijemce zabrinuo dolazak velikog broja stranaca, od kojih su mnogi imali drugačiji način života od njemačkog, a mnogi su imali i razmjerno slabu radnu etiku. "Mnogi Nijemci imaju utisak da je stranaca previše. U stvarnosti – tek ih je devet posto, i to za jednu veliku i snažnu zemlju poput Njemačke ne bi trebao biti neki veliki problem. Međutim, ako pitate prosječnog Nijemca, reći će vam da je stranaca 25 ili 30 posto, što je njihov subjektivan dojam, ali posve netočno. Više od tri milijuna od 7 I pol milijuna stranaca u Njemačkoj su muslimani. Sukladno tomu, raste broj džamija, orijentalnih tržnica i dućana, kao i broj ljudi koji nisu odjeveni u zapadnjačkom stilu. Svi ti čimbenici počinju mijenjati izgled velikih europskih gradova. Iako neki Nijemci vole što im zemlja postaje kozmopolitiskija, mnogima se to baš i ne sviđa," kaže Klaus Larres. Naš sugovornik dodaje: "Naravno, tu je još jedna činjenica koju ne treba zanemariti. Boja kože. Ako bijelac useli u Njemačku, Britaniju ili Francusku, mislim da je useljenička služba i vladina birokracija toj osobi sklonija nego osobi crne boje kože. U Europi je danas više predrasuda nego u prošlosti – i to je činjenica s kojom se valja uhvatiti u koštac." Emilio Viano ukazuje na najveći problem, problem ilegalnih useljenika, koji često ulaze na zapad kao dio kriminalnog lanca – ili prostitucije ili pak krijumčarenja ljudi. "Oni nisu registrirani. Nemaju pun pristup obrazovanju, zdravstvu, drugim pogodnostima života na Zapadu. Zbog toga postoji velik potencijal za izrabljivanje tih ljudi, pogotovo žena i djece. Činjenica je da se ponekad te osobe, zbog toga što ne mogu na legalan način naći posao, odaju krađi i time postaju i izvjestan sigurnosni problem," ističe gospodin Viano. Građani Europske unije već godinama traže oštriju kontrolu granica, bolji nadzor nad procesom useljavanja, opće smanjivanje useljavanja te odlučniju borbu protiv kriminala. S druge strane, činjenica jest da Europi imigranti trebaju. Bez ozira na val useljenja, europska društva u demografskom smislu postaju sve starija. Procjenjuje se da bi u sljedećih pet godina, zbog niskih stopa nataliteta, kontinent mogao izgubiti i do šest posto stanovništva. Ekonomski analitičari upozoravaju da bi europska gospodarstva mogla stagnirati, ako demografski ne obnove svoju radnu snagu. Sve se češće čuje zaključak da Europa treba useljenike, isto onoliko koliko useljenicima treba Europa.