Strategija preventivnog dijelovanja je u SAD začeta još 1992. 13/2/03 - 2003-02-13
U dokumentu iz 1992. stoji da će SAD, u slučaju kada nije moguća kolektivna akcija, reagirati neovisno i preventivno protiv država za k
Mogućnost da Sjedinjene Države povedu rat protiv Iraka bez koalicije Ujedinjenih Naroda, mnoge je u svijetu zbunila. Strategija administracije predsjednika Busha je da ”svaka zemlja koja predstavlja prijetnju”, može biti preventivno napadnuta. Iako mnogi misle da se radi o preokretu u američkoj vanjskoj politici, takav koncept postoji već više od jednog desetljeća: U martu 1992. godine jedan tajni američki dokumenat koji je predlagao novi pristup u američkoj vanjskoj politici, procurio je u dnevni list New York Times. Dokumenat nazvan Vodič za Planiranje Obrane - prijedlog strategije za ulogu Sjedinjenih Država u 21. stoljeću, izazvao je tada vruću debatu. Dokumentom se pozivaju Sjedinjene Države da upotrijebe vojnu silu, ako je potrebno, kako bi se održale kao jedina super sila u svijetu. Nadalje, u dokumentu stoji da, u slučaju kada nije moguća kolektivna akcija, Sjedinjene Države će reagirati neovisno i preventivno protiv država za koje se vjeruje da razvijaju oružje za masovno uništenje. Jedan od autora ovog dokumnta je Paul Wolfowitz, sada zamjenik ministra obrane; njegov šef u to vrijeme, bivši ministar obrane Dick Cheney, sada je Podpredsjednik. Stephen Walt, dekan na odjelu za Medjunarodne Poslove pri Univerzitetu Harvard, nastoji objasniti ovu strategiju: Centralna da kažemo, tema, strategije iza koje stoji gospodin Wolfowitz, iz vremena administracije Georga Busha starijeg, jest izložiti argumenat za dugoročno postojanje Amerike kao jedine super sile; takodjer, u dokumentu se sugerira da bi Sjedinjene Države, kao najvažniji cilj, trebale imati spriječavanje izrastanja ikakvog ozbiljnog konkurenta, igdje u svijetu. U dokumentu se nadalje kaže da bi Sjedinjene Države trebale imati vojsku koja je ne samo jaka, nego toliko jaka da se nikome drugom ni ne ulazi u rat s Washingtonom. Ronald Asmus je stručnjak koji je radio za administraciju predsjednika Clintona i pomogao u oblikovanju procesa proširenja NATO saveza na istok. Danas je gospodin Asmus analitičar pri Fondaciji Marshal u Washingtonu, i kaže da , medjutim, dokumenat o obrambenoj strategiji iz 1992. godine treba gledati u kontekstu trenutka u kojem je pisan - odmah nakon pada Berlinskog Zida i okončanja hladnog rata. Morate shvatiti da je Vodič za Planiranje obrane radjen netom nakon pada Zida, i kolapsa Sovjetskog Saveza. Ovo je bio prvi pokušaj administracije tadašnjeg predsjednika Busha da započne skicirati ulogu Sjedinjenih Država u post-hladnoratovskoj atmosferi, rekao je Ronald Asmus. Nakon izborne pobjede Georga W. Busha 200-te godine, neki promatrači kažu da se duh dokumenta iz 1992. ponovno javlja. Profesor Walt s Univerziteta Harvard kaže da je jedna od veza izmedju dokumenta iz 92. godine, i trenutne politike, naglašavanje i insistiranje na vojnoj snazi Sjedinejnih Država. Bivši član Clintonove administracije Ronald Asmus smatra da nije u pitanju da oni koji su Dokumenat 92. stvorili, sada imaju šansu da ga provedu; Mislim da je u pitanju, i kod konzervativnih i liberala u cijeloj Americi, to da su shvatili, nakon 11. septembra, da sve ranije političke opcije, u stvari više ne vrijede, kaže gospodin Asmus. U dokumentu iz 92., Paul Wolfowitz je izmedju ostalog pisao i o raznim eventualnim ratovima koji mogu doći, uključujući i hipotetički novi rat s Irakom, za šta je tada ustvrdio da bi oslobodjeni Irak bio prvi korak ka provedbi američkih nastojanja da sruše autoritarne režime na Srednjem Istoku. Harvardski profesor Stephen Walt tvrdi da je argumenat da bi rat s Irakom potaknuo demokratizaciju na Srednjem Istoku, - vrlo slab; gospodin Asmuth se ne slaže - teroristički napadi na tlu Sjedinejnih Država su pokazali, kaže on, da Srednji istok u ovom obliku predstavlja jednu od najvećih prijetnji američkoj nacionalnoj sigurnosti.