Zagrebački ratni invalid pokušat će preplivati kanal La Manche (26/8/02) - 2002-08-26
Mario Filipi izgubio je kod Vukovara ruku i nogu, a plivanje mu je pomoglo da održi tjelesnu snagu i ostane psihički stabilan
Pred nama je razgovor s čovjekom čija upornost mora svakog tko ga sluša natjerati da razmisli o samom sebi i da se upita:” Jesam li ja dovoljno uporan da postignem onaj cilj kojeg želim?” Naš se sugovornik zove Mario Filipi, bivši je hrvatski fotoreporter, ratni je invalid s jednom rukom i jednom nogom, a krajem mjeseca pokušat će preplivati La Manche! Mario Filipi odlučio je preplivati La Manche i vjeruje da će to učiniti. Bude li tako biti će prvi čovjek bez ruke i noge koji je uspio pokoriti prevrtljive vode kanala izmedju Engleske i Francuske. S francuske strane kanala 52-godišnji Zagrepčanin zaplivat će izmedju 29. kolovoza i 4. rujna, kada razina mora bude najviša. "Kanal je maratoncima isto što i Wimbeldon tenisačima," kazao je u razgovoru za Glas Amerike. Filipi, bivši fotoreporter čiju je karijeru prije jedanaest godina prekinula tenskovska granata trenutno se u belgijskom gradu Ostendu priprema za maraton života. "Kao što veli Sinatrina pjesma - 'if you can make it there, you can make it anywhere'. Iako ovo nije New York niti Velika Jabuka, ali je za maratonske pojmove mjesto broj jedan na svijetu. Ako si tu dobar - dobar si svugdje, a ako si još invalid s dvije amputacije onda sam na neki način utirem nove staze, onda i u medicinskom smislu dokazujem neke nove činjenice i velik je to motiv i izazov napravit nešto takvo," kaže Filipi. Plivanjem se počeo baviti nakon što mu je 1991. ispred Vukovara tenkovska granata raznijela lijevu ruku i desnu nogu. Pomoglo mu je da održi tjelesnu snagu i ostane psihički stabilan. Sport je njegova stara ljubav koja mu je u osamnaestoj godini u Amsterdamu donijela titulu svjetskog juniorskog prvaka u veslanju. Proteklih godina plivao je nekoliko maratona, a 20 kilometara mora od otoka Žirja do Šibenika za devet sati najviše je što je do sada pokorio. Za La Manche će trebati potegnuti još desetak kilometara više - otprilike 32. Od Cap Gris Neza, kraj Calaisa u sjevernoj Francuskoj, odakle će krenuti do engleskog grada Dovera plivat će, procjenjuje, od deset do petnaest sati. "Strahovito me zabrinjava hladnoća i ako izdržim hladnoću - sve sam izdržao. To je najveći problem s kojim ću se suočiti. Voda mi nije problem, ni dužina plivanja, ni snaga ni kondicija, sve mogu, ali ako me hladnoća dovede u stanje hipotermije onda je gotovo. To je objektivna opasnost koje se bojim, ako to budem svladao bit će dobro. Ako ne uspijem nije dobro, ako preplivam biti će super. Nema sredine," kaže Filipi. Plivat će za Sunce, jer smatra da je sunčeva energija izlaz iz dva najveća problema današnjice - zagadjenja i energetskih kriza. " Sunčeva energija velika je šansa i veliki izvor blagostanja za Hrvatsku i za cijeli svijet. I tom velikom prijatelju, koji nam sija već četiri milijarde godina, posvećujem ovaj maraton," kaže Filipi oprezno dodajući, "ako budem uspješan,a nadam se da hoću". Strast za životom očito je najveća motivacija ovog 52-godišnjaka koji kaže da samo pokušava živjeti kao "čitav čovjek". Glazba je, uz sunce i more, njegova treća velika ljubav. Obožava evergreene, a dok bude plivao preko "najvećeg izazova jednog maratonca" pjevušit će Sinatrin "My way". "Ako preplivam ostvarit ću svoj put, ako ne preplivam... ništa od toga," kazao je na kraju razgovora za Glas Amerike Mario Filipi.