Rastanak s obitelji - najteži za američke vojne rezerviste (25/2/03) - 2003-02-25
Neposredno pred mogući rat, napuštanje obitelji i prijatelja na neodređeni rok najteže pada američkim rezervistima, pripadnicima Nacion
U sklopu američke mobilizacije za eventualni rat protiv Iraka više od stotinu jedanaest tisuća pripadnika pričuvnog sastava vojske u Sjedinjenim Državama napustilo je svoje svakodnevne aktivnosti kako bi moglo biti u aktivnoj vojnoj službi. Rezervisti podnose mnoge žrtve, a najveća od njih je - kako se čini - napuštanje obitelji i prijatelja. Časnica Betsey DePoint ostavila je svoj dom u Minnesoti i posao glasnogovornice za jednu ne-profitnu organizaciju. Ona se već duže od mjesec dana nalazi na vojnom poligonu u Fort Benningu u saveznoj državi Georgiji. Gospođa DePoint, koja ima 48 godina, kaže da joj je ovo daleko najduže službovanje u 26 godina koliko se nalazi u pričuvnom sastavu, te da joj najteže pada propuštanje važnih događaja u životima njene četvero djece: "Moj najmlađi sin će maturirati u lipnju. On je i kapetan atletičarske momčadi a ja neću imati priliku za njega navijati. Moj najstari sin će se vječati tijekom ljeta." Tridesetčetverogodišnji časnik William Riter, iz savezne države Pensylvannije, kaže da njegova najveća briga nije izlaganje kemijskom oružju na Srednjem istoku već to što će propustiti dio djetinjstva svoje kćeri Clarice koja ima 28 mjeseci. Prijetnja izlaganju biološkim i kemijskim bojnim otrovima, te moguće nuspojave od cijepljenja protiv bedrenice pobudila je zabrinutost oko neplodnosti kao moguće posljedice za muške pripadnike oružanih snaga. Taj problem je samo jedna od briga 27-godišnjeg Jamesa Oleena, neoženjenog studenta-rezervista iz savezne države Maryland. Između ostalog Oleen kaže da je njegova djevojka aktivna u protu-ratnim prosvjedima o čemu on ima podvojene osjećaje: "Lijepo je znati da netko želi da se vratimo kući, ali bih radije da ona nije toliko angažirana u protu-ratnim prosvjedima na kojima se ne podržavaju naši vojnici i naši ciljevi." Nijedan od 33 vojnika u jedinici ne zna kada će dobiti zapovijed za pokret i gdje će krenuti. Časnik Ritter kaže da će rado dati sve od sebe, te da će vrijeme provedeno odvojeno od obitelji biti mala žrtva - "ako je to jedino što će se izgubiti."