Ljudska duhovnost ima biološku pozadinu
Švedski znanstvenici su otkrili povezanost između receptora u mozgu koji regulira aktivnost serotonina i otvorenosti njihovih ispitanik
Serotininje neurotransmiter koji je povezan s motivacijom, raspoloženjem, osobenošću,kao i podložnošću spiritualnosti. Nalazi nekih novih istraživanja pokazuju dareligioznost ima barem neke biološke značajke. Švedski znanstvenici su otkrilipovezanost između receptora u mozgu koji regulira aktivnost serotonina iotvorenosti njihovih ispitanika prema vjerskim iskustvima. Osobe s povećanomaktivnošću serotonina pokazale su jače duhovne sklonosti od onih s nižomkoncentracijom tog neurotransmitera. Jedno istraživanje u Sjedinjenim državamapokazuje da vjerska aktivnost, poput molitve, aktivira neke dijelove mozga ioblikuje duhovna iskustva, premda većina stručnjaka upozorava da kulturološka iosobna povijest također određuju religioznost pojedinca. Andrew Newberg,direktor Centra za duhovnost i um pri Sveučilištu Pennsylvanije, kaže da sunjegove dijagnostičke snimke aktivnosti mozga budističkih svećenika dokmeditiraju, kao i franjevačkih opatica dok mole, potvrdile da religioznost imabiološku komponentu. "Otkrilismo specifične promjene u određenim dijelovima mozga, a također i kemijskepromjene u mozgu. No, istraživanje na kojem sam radio kako izgleda ukazuje naviše-manje općeniti učinak – ne postoji točno jedan dio mozga ili neka određenamolekula u mozgu koji bi bili odgovorni za religiju. Izgleda da je angažirančitav mozak. Međutim, to ne znači da religija nema i druge elemente, a ne samoono što je u mozgu." Dok neke vjerske skupine u potpunostiodbacuju bioteološka istraživanja, Newberg kaže da mnogi vjernici pozdravljajunjegov rad kao dokaz da je mozak veza Boga s čovjekom. Ateisti, međutim,doživljavaju Newbergove nalaze kao daljnju potvrdu da vjerski osjećaji nisu ništaviše od veza i krugova unutar mozga. Psiholog Thomas Fikes, s kalifornijskogCollegea Westmont, kaže da je ono što ovakva istraživanja čini kontroverznima –način njihove interpretacije. "Štonam ustvari kazuje takvo istraživanje? Možemo li zaključiti da nema Boga ili dane postoji istinska duhovnost? To su potpuno odvojena pitanja. Ono što namtakvo istraživanje pokaže su neki od temeljnih mehanizama mozga i psihološkihmehanizama koji pridonose duhovnosti." Prema većini religija, u ljudskom setijelu nalazi duša. Tradicionalni znanstveni stav je da su svijest i umproizvodi mozga, objašnjava neurolog Patrick McNamara, sa Sveučilišta Boston. "Konsenzusje da većina stvari ili procesa koje smatramo umom ovise ili su barem podložniposredovanju procesa u mozgu. Um je tako, u najmanju ruku, izražaj mozga.Premda mnogo toga ne znamo, uglavnom smatramo da većina funkcija uma – mašta,kreativnost, jezik, emocije, sjećanja – predstavlja procese u mozgu." McNamara smatra religiju središnjicomstrukture uma i definirajućom značajkom ljudskog traganja za duhovnomtranscendencijom. No, i itjelo je jednako važno, ističe on i optužuje teologeda su usredotočeni samo na skrb o duši. Mnogi teolozi, pak, tvrde da znanostignorira ljudsko proživljavanje u korist empirizma. John Haught, sa SveučilištaGeorgetown, smatra da znanstveni pristup duhovnosti treba biti višeslojan. " Moramose naučiti razmišljati o tome ne na tradicionalan dualistički način – da sestvarnost sastoji od duše i tijela -, nego na nove načine: slojevitimobjašnjavanjem omogućiti različitim znanostima i znanstvenim poljima da s ebaveproučavanjem mozga. Meni kao teologu to dozvoljava da potičem neuroznanstvenikeda svojim istraživanjima pokušaju objasniti što se zbiva s religijom i mozgom." IAndrew Newberg dijeli taj stav da je neophodan dijalog između znanosti ireligije kako bi se objasnili neuroteološki nalazi i kako bi ih se smjestilo uodgovarajući kontekst. On, međutim, upozorava da ne treba zaključiti kako jejedan dio mozga ili jedan kemijski spoj odgovoran za duhovna iskustva;vjerojatnije je da se radi o mnogo složenijem procesu, koji će zahtijevatiintegrirani odgovor i znanosti i teologije.