Sturgis, Južna Dakota - Meka američkih motociklista - 2003-08-18
U tom usnulom malom gradu, prije 64 godine jedan lokalni zaljubljenik motora odlučio je da održi utrke. Danas tamo dolaze na destine ja
Vremena kada su na hiljade mladih sanjali o motorima i krstarenju nepreglednim američkim cestama su pomalo prošla, ali motori, kao simbol slobode, individualizma i neovisnosti i dalje privlače pažnju, kao i okupljanja motorista. Nedavno se na stotine motorista okupilo u Sturgisu u Južnoj Dakoti gdje se našo i reporter Glasa Amerike, Craig Fitzpatrick, i evo njegove priče snimljene u Meki motorciklista. U prvim danima avgusta počinje okupljanje hodočasnika motorista koji iz svih krajeva Amerike nagrnu prema svojoj Meki - Sturgisu u Južnoj Dakoti. U tom usnulom malom gradu, prije 64 godine jedan lokalni zaljubljenik motora odlučio je da održi utrke. One se još uvijek održavaju, ali se čitav dogadjaj, kako kaže Carrie Daway pretvorio i u smotru kostima. Carrie Daway: Oni su ovdje jednostavno da bi se zabavili, odmorili i uživali. Oni jako vole zabavu i pivo. Dodjite u Strugis, uživajte, lijepo se ponašajte, i nastojte ostati izvan zatvora. Oni misle da su motoristi jako loši, ali treba da vidite neke od najljubaznijih i najpoštenijih ljudi na svijetu koji voze motore, kaže Ron Johnson, dok leži na svom motoru. Kao mnogi na ovom reliju, Ron Johnson dolazi ovdje da bi sreo druge motoriste. ”Jednostavno zbog drugarstva, gledanja motora i ljudi. Ljudi svih zanimanja. Razgovarate sa ljudima, odakle su, kako su stigli ovdje. Oni imaju razne priče da vam kažu, znate. Ljudi me zanimaju i ja volim da govorim sa njima kako su postali motoristi i slično.“ Reli, poput ovoga okupi stare prijatelje i ljude koje zanimaju slične stvari. Ovdje, ove godine možete nabavti majicu sa relija, kupiti nešto što se zove turbulator za vaš motor...ili sjediti satima i gledati vlasnike motora Harley-Davidson kako se kupaju. I, većina motora su Harley-Davidson, karakterističnog dubokog zvuka. Motori uz koje su njihovi ljubitelji vezani. Napravljeni u Americi prije 100 godina. Chris Overholt je prolazio kroz Južnu Dakotu i ušao je u Strugis slijedeći grupu motorista, jednostavno da bi vidio gdje to svi oni idu. Chris Overholt: Svako svakoga gleda, znate. To je neka vrsta da vidiš i budeš vidjen, budi fin, znate, pokaži svoj motor, pokaži opremu i odjeću, svoje mišiće i tetovažu. Uz tetovažu motoristi vole da izlažu zastave, kako bi svijetu pokazali neke od osnovnih vrijednosti koje cijene. Mi smo za Boga i zemlju - crveno, bijelo, plavo, brate - kaže jedan od motorciklista hodočasnika Strugisa. Mada dijele osjećaj patriotizma, motoristi su medjusobno podjeljeni u dvije skupine kada je riječ o vožnji. U jednoj su okorjeli motoristi koji u Strugis dodju vozeći svoje motore. U drugoj grupi su motoristi vikendaši, početnici. Oni svoje motore natovare na prikolice i dovuku ih u Strugis. Holly Day kaže da dani klasičnih motorista brzo nestaju. Holly Day: Sada su mnogi od njih kao advokati i liječnici koji svakog dana rade svoje uobičajene stvari i onda za vikend oni zaista osjećaju da trebaju da se opuste, izadju na otvoreno i uživaju malo u tom imidžu loših momaka, o čemu su uvijek pomalo sanjali i sada imaju novac da kupe motor i budu vikend ratnici, kako bi rekli motoristi. I vikend ratnici i tvrdi zaljubljenici motora imaju osjećaj vožnje duboko do srži. Neki kažu da se to može izraziti riječima Craiga Siegala, motoriste iz New Mexica. Craig Siegal: Vi jašete na motoru, prema tome ne brinete ni o čemu, znate. Vi ste u tome. Umjesto da brinete o radu, računima, poslu, bilo čemu sličnom, vi ste jednostavno u tom trenutku i to je ta stvarana sloboda. I na kraju se sve svodi na to....otvoren put pred vama...jaku mašinu i beskonačni osjećaj slobode.