Film Kraljev govor potakao znanstvene rasprave o uzrocima mucanja
Rattner: Mnogi pogrešno misle da je mucanje povezano s emocionalnom prilagodbom, nervozom ili s nekim strašnim događajem iz djetinjstva
Stephen Ernst kaže da pokušava ublažiti napetost tako što svojim slušateljima unaprijed da do znanja da muca: "Definitivno pomaže ako se odmah na početku zna za taj problem, inače se svi ponašamo kao da je u prostoriji ogroman slon, a svi se pretvaramo da ga ne vidimo." Mnoge ljude koji pate od mucanja obradovala je nedavna pozornost pod kojom se našlo njihovo stanje nakon što je Hollywood s četiri Oskara nagradio film „Kraljev govor,“ o britanskom kralju koji se borio da prevlada svoje teško mucanje. Nova istraživanja o uzrocima mucanja vode ka novim, znatno učinkovitijim metodama liječenja, posebice kod mladih ljudi. Godina je bila 1926. i vojvotkinja od Yorka je žarko željela pomoći svom suprugu – kasnijem kralju – da prevlada svoju tešku govornu manu. Odvela ga je do logopeda Lionela Loguea. Dugogodišnja kraljeva borba s mucanjem dobro je poznato stanje mnogima od 68 milijuna ljudi u svijetu koji pate od istog neurološkog poremećaja. Neke od njihovih svakodnevnih osjećaja opisuju mladi pacijenti logopedske klinike Sveučilišta Maryland. Kazala su nam dvojica pacijenata. Među mladićima u ovoj terapijskoj skupini ima studenata, a i jedan profesor. Svi su oni inteligentni i obrazovani. Pa ipak, priznaju da su nervozni svaki put kad se trebaju nekom predstaviti ili negdje javno govoriti. Stephen Ernst kaže da pokušava ublažiti napetost tako što svojim slušateljima unaprijed da do znanja da muca: "Definitivno pomaže ako se odmah na početku zna za taj problem, inače se svi ponašamo kao da je u prostoriji ogroman slon, a svi se pretvaramo da ga ne vidimo. Ovako svi znaju o čemu se radi i nema potrebe da o tome posebno govorimo." Na nedavnoj znanstvenoj konferenciji u Washingtonu, moglo se čuti da je mucanje možda povezano s lošim radom – ili čak i ispadom rada – određenih stanica u mozgu koje su povezane s govorom. Istraživanja također pokazuju da neki mucavci obrađuju govor i jezik u potpuno drugim dijelovima mozga od osoba koje normalno govore. Šezdeset posto ljudi koji mucaju imaju obiteljsku povijest tog poremećaja. Mucanje može također biti izazvano razvojnim zakašnjenjem u ranom djetinjstvu, a pogađa četiri puta više dječaka nego djevojčica. Premda se vrlo rijetko mucanje može pojaviti tek u odrasloj dobi, ono pogađa neke od osoba koje su preživjele moždani udar ili traumatsku ozljedu mozga. Usprkos sve dubljih znanstvenih saznanja, profesorica Nan Rattner, sa Sveučilišta Maryland, kaže da se o uzrocima mucanja u javnosti još uvijek vrlo malo zna: "Mnogi ljudi to ne razumiju i misle da je mucanje povezano s emocionalnom prilagodbom, ili razinom nervoze, ili s nekim zastrašujućim događajem iz djetinjstva." Mladi muškarci u ovoj kliničkoj sesiji kažu da su stekli samopouzdanje dijeleći vlastita iskustva, te da su sada u manjoj nelagodi nego ranije kad razgovaraju s drugim ljudima. Ben Goldstein je izrazio mišljenje svih njih kad je od potencijalnih sugovornika i slušatelja zatražio malo strpljenja: "Neki ljudi misle da nam pomažu kad nas prekinu i završe naše rečenice. No, nije tako. Mi ustvari uživamo doći do kraja vlastite rečenice baš kao i svatko drugi." Da je danas živ, i kralj George bi se vjerojatno s time složio.