Svjetsko nogometno prvenstvo - ponos Južne Afrike
Južna Afrika je ponosna što je domaćin Svjetskog fudbalskog kupa, ali i očekuje mnogo od toga.
Za Južnu Afriku, državu sa 45 miliona stanovnika, biti domaćinom ovog natjecanja je izvor neopisivog ponosa. Što je još važnije, svi na to gledaju i kao na značajan korak u izgradnji države nakon godina represije i nejednakosti. Prije 6 godina Južna Afrika je dobila čast da postane prva afrička zemlja – domaćin Svjetskog fudbalskog prvenstva. Put kojeg je zemlja prešla da bi to dostigla – bio je dug, ispunjen frustracijama i preprekama. Za ovu zemlju sa 45 miliona ljudi biti domaćinom ovog natjecanja je izvor neopisivog ponosa. Što je još važnije, svi na to gledaju i kao na značajan korak u izgradnji države nakon godina represije i nejednakosti. Prvi predsjednik Južne Afrike nakon aparthejda, Nelson Mandela, zdušno je vodio kampanju za dobijanje ovog prestižnog takmičenja jer je to vidio kao način za još dublje pomirenje nakon decenija rasne podvojenosti i sukoba. Danny Jordan rukovodi Organizacionim komitetom prvenstva: Te godine, tokom trajanja Svjetskog fudbalskog prvenstva u Sjedinjenim Državama, južnoafrički zvaničnici, ne samo sportski, sastali su se i odlučili da se natječu za kandidaturu za prvi slobodan termin organizacije prvenstva za Svjetski kup, dakle za 2006. godinu. Izgubili su od Njemačke za samo jedan glas. No, kaže Jordaan, nisu se pokolebali: Južnoafrička vlada je pokrenula ogromne napore da se izgradi infrastruktura potrebna za Svjetski kup, investirajući milijarde dolara u stadione, saobraćajne čvorove, sigurnosne mjere i komunikacije. Uporedo, Jordaan i Sepp Blatter, šef FIFE, uporno su one koji su sumnjali – uvjeravali da je Južna Afrika u stanju da da bude domaćin prvenstva, i to donedavno, sve do zvaničnog izvlačenja timova i grupa za takmičenje, prije 6 mjeseci u Cape Town-u. Seff Blatter je tada rekao: Svi su ti napori bili vrijedni truda, kaže Jordaan, posebno kad se uobzir uzme historija podjela i sukoba u zemlji. Svjetski kup će ostaviti zadužbinu – novu infrastrukturu – koja će podstaći ekonomski razvoj u budućnosti. Istovremeno, to stvara osjećaj ostvarenosti želje da Južna Afrika dobije mjesto u svijetu koje zaslužuje.