"The Loving Story," dokumentarni film o paru koji je razbio stigmu o međurasnim brakovima
Richard i Mildred Loving, miješani bračni par, vjenčali su se 1958. godine, kad su međurasni brakovi bili zabranjeni u 22 savezne države
12. lipnja 1967., američki je Vrhovni sud podržao obitelj Loving i proglasio neustavnima zakone o zabrani miješanih brakova u svih 16 saveznih država u kojima su oni još postojali. Bračni par Loving vratio se u Virginiju, gdje je Richard za svoju obitelj izgradio dom u kome su živjeli do kraja života Kada su se roditelji predsjednika Baracka Obame, otac Kenijac i majka Amerikanka vjenčali 1961., međurasni brakovi su još uvijek bili protuzakoniti u 22 američke savezne države. Tek je 1967. godine odlukom Vrhovnog suda brak između dvije različite rase postao legalan diljem Sjedinjenih Država. Slučaj koji je doveo do ove povijesne odluke podnio je miješani bračni par, Richard i Mildred Loving. Njihova je priča tema novog dokumentarnog filma “The Loving Story,” koji je nedavno prikazan na filmskom festivalu Tribeca u New Yorku, a premijerno će biti prikazan na američkoj kablovskoj mreži HBO u veljači sljedeće godine. U usporedbi s drugim povijesnim slučajevima iz vremena borbe za građanska prava, ova je malo poznata, kaže redateljica filma Nancy Buirski, i dodaje da je čudi da do sada nije napravljen dokumentarac o ovoj priči. Kada je pronašla snimke bračnog para Loving, kojeg je 60-ih godina snimila Hope Ryden, znala je da njihovu priču može ispričati iz njihove perspektive, onako kako su je oni sami proživjeli. Richard Loving i Mildred Jeter upoznali su se 1951., kada je njoj bilo 11, a njemu 17 godina. On je bio bijelac, a ona afričkog i indijanskog podrijetla. Odrasli su u gradiću Center Point u saveznoj državi Virginia, gdje su se crnci i bijelci već dugo neformalno družili, usprkos segregaciji. Mildred je kasnije ovako opisala to vrijeme: “Bijelci i crnci išli su u različite škole,” kaže ona, “i slične stvari su bile segregirane. Nismo mogli ići u iste restorane, i ja sam to znala. No, nisam znala koliko je situacija zaista bila loše, dok se nismo vjenčali.” Godine 1958., kada joj je bilo 18 godina, Mildred je ostala trudna. Budući da je u Virginiji zakon zabranjivao međurasne brakove, ona i Richard vjenčali su se u obližnjem Washingtonu. Šest tjedana kasnije, policija je provalila u njihovu malu kuću u Center Pointu i uhitila ih. “Bilo je negdje oko 2 ujutro,” sjeća se Mildred. U dokumentarcu ona ovako opisuje tu noć: “Vidjela sam svjetlo, probudila se i ugledala policajce kako stoje pored kreveta. Rekli su nam da ustanemo i da smo uhićeni.“ Supružnici Loving pritvoreni su i optuženi za kršenje virginijskog zakona koji zabranjuje međurasne brakove te su kažnjeni progonom iz savezne države Virginia na 25 godina. Preselili su se u Washington DC, i imali troje djece. No, Mildred je bila toliko uznemirena da je 1963. godine poslala pismo ondašnjem ministru pravosuđa Robertu F. Kennedyju, pitajući ga hoće li novi zakoni o građanskim pravima pomoći u njihovom slučaju. On ju je uputio na Udrugu za građanske slobode gdje su dva mlada odvjetnika, Bernard S. Cohen i Phillip J. Hirschop, odlučila uzeti njihov slučaj. U filmu “The Loving Story” gospodin Cohen objašnjava izazove s kojima su bili sučeljeni. “Dovođenje u pitanje zakona o zabrani miješanja rasa bila je najozbiljnija prijetnja bijeloj rasi, pa čak i za one bijelce koji nisu bili rasisti, ali su podržavali establishment,” kaže on. “Ja sam na to gledao kao nevjerojatan pravni izazov za mene kao odvjetnika koji je tek prije par godina diplomirao i počeo se baviti ovim poslom, da budem dio ovog slučaja, koji će definitivno postati ogroman pravni slučaj u borbi za građanska prava.” Robin Lenhardt, profesorica prava na Sveučilištu Fordham u saveznoj državi New York, kaže da su i drugi zakoni o razdvajanju rasa imali korijene u strahu da će bijelci i crnci stupiti u intimne veze. Na primjer, pojašnjava ona, “zakoni kojim se zabranjuje da crnci i bijelci pohađaju iste škole u stvari su izrasli iz straha od međurasnih brakova, te da bi došlo do, kako to neki od ljudi koji su intervjuirani u ovom dokumentarcu nazivaju, prorjeđivanja bijele rase, odnosno stvaranja nove miješane rase. Postojale su zabrinutosti glede očuvanja čistoće bijele rase, što je zaista uznemirujuće, no istovremeno i komično, jer su mnogi ljudi koji su se nazivali bijelcima, ustvari i sami bili miješanog rasnog podrijetla.” Nancy Buirski kaže da su supružnici Loving bili tihi i radišni ljudi koji se nisu osjećali lagodno u žarištu interesa javnosti. Kada je njihov slučaj došao do Vrhovnog suda Sjedinjenih Država, oni čak nisu ni nazočili saslušanjima. “To nije čudilo, kada se uzme u obzir koliko su oni bili povučeni i nisu htjeli nikakav publicitet,” dodaje gospođa Buirski. “Oni su bili skromni ljudi koji ovo nisu radili kako bi izmijenili tijek povijesti i sebe nikada nisu smatrali junacima.” No, oni su postali junaci, kaže gospođa Buirski, zahvaljujući njihovoj želji da ostanu u braku i da svoju djecu odgoje u mjestu kojeg su toliko voljeli. “Navodno da oni nikada nisu imali oprečna mišljenja o cijeloj stvari, jako su se voljeli, i po mom mišljenju, oni su pobili stereotipe, jer nisu bili aktivisti nego su jednostavno samo željeli živjeti u svom domu u Virginiji, sa svojom obitelji.” 12. lipnja 1967., američki je Vrhovni sud podržao obitelj Loving i proglasio neustavnima zakone o zabrani miješanih brakova u svih 16 saveznih država u kojima su oni još postojali. Bračni par Loving vratio se u Virginiju, gdje je Richard za svoju obitelj izgradio dom u kome su živjeli do kraja života. Richard je umro 1975., kada je pijani vozač udario u njegov automobil. Mildred je poživjela do 2008. godine. Od 1967. i odluke Vrhovnog suda, broj međurasnih brakova svake godine je u porastu. U Sjedinjenim Državama danas oko osam posto svih brakova i 15 posto svih novosklopljenih brakova su između dviju različitih rasa. Godišnjicu ove sudske odluke neki međurasni bračni parovi neslužbeno obilježavaju kao “Loving Day.” Sve više im se u tome pridružuju i homoseksualni parovi koji i sami traže pravo da stupaju u brak, što je i sama Mildred Loving podržavala u kasnijim godinama svog života.