Уранові відходи – найбільша проблема ядерної енергетики
Радіоактивні уранові відходи викликають занепокоєння науковців, оскільки залишатимуться небезпечними тисячі, а можливо і мільйони років.
Питання безпеки атомних електростанцій постало особливо гостро після подій на японській Фукусімі. Проблемні зони АЕС – це і загроза витоку радіації, і вразливість до терористичних атак. Проте найбільше занепокоєння викликають радіоактивні уранові відходи, які залишатимуться небезпечними тисячі, а можливо і мільйони років. Збереження відходів – в центрі уваги науковців вже десятки років. За останні 60 років у світі побудовано 400 атомних станцій і жодна з них не має чіткого довготермінового плану збереження своїх відходів. Експерти кажуть, що саме це питання може ще довго залишатися Ахілесовою п’ятою атомної енергетики. В усьому світі радіоактивні відходи зберігаються безпосередньо на станціях, у заповнених водою бетонних резервуарах, або спеціальних сховищах неподалік АЕС. Експерт з питань ядерної енергії Лінда Ґюнтер каже, що на Фукусімі відходи зберігають у басейні, який розташований на даху спеціальної будівлі за межами будівлі енергоблоку. Вся конструкція басейну вразлива і до природних катаклізмів, і до можливих терористичних атак». Водночас експерти, що працюють в атомній енергетиці, кажуть, що критики перебільшують небезпеку зберігання відходів поблизу станцій, втім погоджуються з необхідністю створити звалища відходів за межами АЕС. Інститут атомної енергії представляє інтереси атомних станцій у США. Адріан Геймер, виконавчий директор інституту зі стратегічних програм, каже, що через події на Фукусімі в США зацікавлені в тому, щоб перевезти відходи зі 104-ох реакторів, що нині працюють в країні, – а це 67 сховищ – спочатку до тимчасового «сухого» сховища , а потім до віддаленого постійного звалища. «Зважаючи на події у Японії, варто поспішити зі створенням тимчасового сховища, щоб ми якнайскоріше змогли переміщати відходи до єдиного пункту. Це краще, ніж мати джерела небезпеки одразу у 67-ми місцях по всій країні», – зазначає Адріан Геймер. У 2002-му році США майже вирішили питання створення єдиного сховища для ядерних відходів. Конгрес схвалив проект створення глибокого підземного сховища поблизу гори Юкка, у штаті Невада, приблизно 160 кілометрів від Лас-Вегаса. Втім, критики заявляли, що саме лише транспортування відходів до Юкки може становити небезпеку. На початку 2009-го, коли на проект вже було витрачено кілька мільярдів доларів, президент Обама його заморозив. Адріан Геймер вважає, що рішення про зупинку будівництва в Неваді було політичним і його необхідно переглянути. Втім, доки постійне звалище буде створено, відходи усіх 400 працюючих атомних реакторів світу будуть зберігатись безпосередньо на АЕС. У середньому атомна електростанція працює 40 років, згідно з інформацією Інституту атомної енергії, 60 американських АЕС – а це майже половина всієї кількості – зараз повинні отримати нові ліцензії, щоб продовжити термін роботи ще на 60 років. Від того, яку відповідь вони отримають, залежить і те, якими темпами в світі шукатимуть вирішення проблеми зберігання ядерних відходів.