Андре Леу: в Україні найлегше у світі розпочати органічний бізнес
У світі є нестача органічних продуктів, ціна ніколи не зупиняла покупців органіки.
У світі зростає популярність продуктів з надписом «organic», натомість їх виробництво і досі не наздоганяє попиту. Хоча український ринок залишається дуже малим, країна лідирує за обсягами експорту органіки в країни ЄС та США. Сприятливий клімат та родючі ґрунти приваблюють іноземних інвесторів, які хочуть вкладати гроші в дрібні фермерські господарства по вирощуванню органічних продуктів, розповів в інтерв’ю Голосу Америки президент Міжнародної федерації розвитку органічного сільського господарства Андре Леу. Ринок органіки демонструє одні з найшвидших темпів розвитку в світі. Особливо це стосується зернових рослин в країнах Східної Європи, де тисячі гектарів зайняті під органічним зерном. Частково, причина в тому, що у світі існує нестача зернових органічно вирощених, при цьому попит зростає. Якщо говорити про Україну, то все популярнішим стає органічне сільське господарство через втрату родючості українських земель. Протягом останніх 50 – 60 років застосовувалися неефективні та неправильні сільськогосподарські практики. Усвідомивши це, сьогодні є намагання відновити родючість українського чорнозему і повернути його до колишнього стану. Багато людей думають, що це означає сільське господарство без пестицидів та добрив. Це не так, ми використовуємо добрива, підживлення ґрунтів – так ми намагаємося відновити або забезпечити родючість. Існують також різні підходи до використання пестицидів, але найголовніше – це чергування сільськогосподарських культур на ділянках. Наприклад, цього року тут ми вирощуємо зерно, а наступного – сою. Для кожного типу рослин важливо застосовувати спеціальне підживлення ґрунту, так стимулюється родючість та не виснажується земля. В Україні вже є багато господарств, які використовують такий підхід до сільського господарства. На мою думку, в Україні найлегше в світі розпочати органічний бізнес. У вас дуже хороші ґрунти, стабільний клімат. Я не бачу жодних можливих ускладнень. Слабка сторона тільки – підготовка фермерів, вони повинні знати, як підвищити родючість ґрунтів органічними методами, попередити захворювання рослин, провадити органічний контроль за зерном, поки мало хто знає, як це робити. Потрібно створювати програми підготовки фахівців, які зможуть працювати в цьому секторі. Органічне фермерство наукоємне. Для фермерів, які звикли просто присипати все добривами чи пестицидами, дуже складно відійти від цього, тому ми повинні навчити їх цьому. Потрібен правильний підхід. З ним ми можемо збудувати фермерську систему, яка не буде витратною, натомість буде стійкою та даватиме високі врожаї. Також потрібен хороший ринок, тобто налагоджена система збуту. Тут важливо постійно слідкувати за станом ринку, щоб знати, коли потрібно нарощувати обсяги виробництва. Факти залишаються фактами – у світі є нестача органічних продуктів, ціна ніколи не зупиняла покупців органіки. Проблема не в наявності дорожчих органічних продуктів, проблема в їх нестачі. Іншими словами, ви ідете в магазин, а там просто немає органіки, покупець не має такої опції: купувати чи ні. Інша річ, яку ми помітили, якщо виробництво задовольняє потребу, то перевага буде надаватися органіці, тому що в даному випадку річ іде про якісніший продукт. Україна на сьогоднішній день виробляє багато і є важливим експортером органіки на світовий ринок. Тисячі гектарів українських земель зайняті під вирощуванням органіки. Переважна більшість цих продуктів іде на ринок країн ЄС, США та Австралії. Насправді це важливо, якщо існує система поставок, і покупець, скажімо в країні ЄС, не знає, хто той український фермер, який виростив цей продукт – потрібна якась гарантія. Маркування гарантує, що товар, який отримує покупець – справжній. Люди думають, що з ГМО фермери будуть вирощувати більше, а з органікою – менше. Насправді, органічне сільське господарство не менш продуктивне. Раніше, можливо, але причина у тому, що недостатньо було вивчено можливості та реальну продуктивність органічного вирощування рослин. Зараз, коли ми поглиблюємо свої знання, то бачимо що продуктивність органіки може бути набагато більшою, ніж ГМО росин. Це особливо актуально для територій з жорстким кліматом. Навіть для тих частин Україні, де багато опадів – це може стати вирішенням багатьох проблем. В цьому контексті також важливо не забувати про дрібні фермерські господарства, адже вони вирощують 70 відсотків світових запасів продуктів харчування, тільки тридцять відсотків надходить від великих агробізнесових мереж. Фермери таких невеличких домашніх господарств малопродуктивні – їх врожайність набагато нижча, ніж потенційно можлива. Коли ми їх навчаємо органічним практикам: як поводитися з пестицидами та добривами, як правильно розпоряджатися водою, лікувати хвороби рослин, ми можемо значним чином підвищити їх продуктивність. У деяких країнах Африки, наприклад, де було впроваджено програму ООН з підтримки органічного сектора серед дрібних фермерських господарств, ми спостерігали зростання урожайності на 160%. Якщо кожне мале господарство збільшить свою продуктивність хоча б удвічі – ми з легкістю зможемо прогодувати світ. Якщо люди починають використовувати правильні системи сільського господарства, все якраз навпаки. Ми можемо знизити витрати завдяки органічним практикам, тому що велика частина грошей іде саме на добрива та пестициди, коли ж цього не потрібно буде – виробництво дешевшає. Потім більшість витрат будуть іти на трудові ресурси. Але це добре, тому що це означає, що ми створюємо робочі місця для людей в наших селах та містах, і ці гроші повертають в громаду. Ми бачимо бажання змінювати підходи до ведення сільського господарства. В світі цього не було з початку 70-х років. Якщо раніше дуже чітко спостерігалася тенденція, коли фермери прагнули просто з’їхати у міста, то сьогодні це змінюється. Фермери повертають в села, вони докладають зусиль, щоб змусити свої ферми працювати ефективніше. Доступ до ринків збуту, де б достатньо платили за отриманий продукт. Сьогодні фермери отримують 10-11% прибутку, вони ледь виживають. Ринки повинні будуватися за принципом достатньої оплати фермерської праці, щоб цим займатися було насправді прибутково.