Пам’яті Євгена Сверстюка 
Керівник програм Центру досліджень визвольного руху Ярина Ясиневич підкреслила, що Євген Сверстюк був людиною гідності та свободи.
Як розповів , Євген Сверстюк помер у понеділок, 1 грудня, близько 20:25 у міській клінічній лікарні №10, що у Голосіївському районі Києва. «В останній час у нього було виявлено крім діабету ще також і захворювання підшлункової залози, рак. Я хотів до нього вчора прийти, але мені сказали, що він у тяжкому стані – не до відвідувачів», – розповів Василь Овсієнко. Євген Сверстюк – політв'язень радянського режиму, український письменник, філософ, президент Українського ПЕН-клубу. Автор одного з найважливіших текстів українського самвидаву — «З приводу процесу над Погружальським». Наприкінці 50-х років минулого століття, у 60-х роках за виступи проти дискримінації української культури та у 1972 за промову на похороні Дмитра Зерова його звільняли звільнявся з викладацької роботи за політичними мотивами. Також Сверстюка переслідували за участь у самвидаві й протести проти арештів і незаконних судів. У січні 1972 року його заарештували і в березні 1973 року засудили за статтею 62 ч. I КК УРСР за виготовлення і розповсюдження документів самвидаву до семи років таборів та п'яти років заслання. У своєму останньомуРадіо Свобода Євген Сверстюк зазначав у липні цього року, що Україна проходить надзвичайно відповідальне випробовування для своєї свободи та незалежності. Перемога революції Майдану, доповнена здавна відомою історичною схемою іноземної інтервенції – все це є неминучим іспитом для України. Його складали ледь не всі народи в Європі. «Ми маємо третій етап – інтервенцію. На жаль, інтервенція – це дуже деструктивне начало, це дуже брутальна сила. У даному разі, окрім всього іншого, це сила віджилої епохи, це маніяки з цвинтаря совєтської імперії. Всі їхні методи як дві каплі води нагадують те, що вони робили під час завоювання Західної України, Балтики й інших країн. І ті методи, та брутальність, і той принцип насильства, і та ж безвідповідальність», – зауважив Євген Сверстюк. Інший політв’язень радянських часів, правозахисник, психіатр  сидів разом із Євгеном Сверстюком в одному політичному таборі. Семен Глузман зазначив Радіо Свобода, що смерть його товариша є великими ударом по українській культурі. «Факт у тому, що в Україні дуже багато професійних патріотів. Різних – свідомих, меркантильних, різних… Але ще був Сверстюк. І сьогодні його вже немає. Оце трагедія для країни», – сказав Семен Глузман. , керівник програм Центру досліджень визвольного руху підкреслила, що Євген Сверстюк був людиною гідності та свободи. У цьому зв’язку Ярина Ясиневич нагадала про його участь в ініціативній групі «Першого грудня» і виступ на Майдані. «Він був серед учасників ініціативної групи «Першого грудня», яка кілька років тому оприлюднила хартію вільної людини. Ця хартія була маніфестом у боротьбі всіх. У тому числі тих, хто вийшов на Майдан. І він виступав на Майдані, звертаючись до мільйонів людей. Все життя він звертався до мільйонів людей, закликаючи нас до боротьби за свободу, закликаючи нас жити за цінностями свободи, патріотизму, гідності, віри», – наголосила Ярина Ясиневич. За словами Василя Овсієнка, Євген Сверстюк заповідав, щоб його поховали «від церкви Різдва Пресвятої Богородиці», що належить до Української автокефальної православної церкви. «І Сверстюк хотів, щоби його поховали саме звідти, з тієї церкви, щоби ні в яке офіційне приміщення не клали. Я думаю, що цим розпоряджатиметься Олександр Сугоняко, це президент Асоціації українських банків. Вони були в дуже гарних стосунках, сусіди. Я думаю, він на себе візьме більшою мірою цей клопіт. Я цим вражений тяжко. Ми осиротіли», – сказав Василь Овсієнко.