Американські ветерани «воюють» за місце праці
Неприбуткові організації допомагають демобілізованим військовим знайти роботу та дах над головою.
Стан економіки та високий рівень безробіття – питання, які на погляд експертів вирішать долю виборів президента США у листопаді цього року. Адміністрації Обами вдалося зменшити кількість безробітних з понад 9% до 8,5%, однак це далеко від 5%, до яких звикли американці. У такій ситуації важко знайти роботу спеціалістам, а ще складніше соціально вразливим групам населення. На допомогу приходять громадські організації. Одна з таких, «Америка працевлаштовує», знаходить роботу демобілізованим військовим, людям з кримінальним минулим, бездомним, неповнолітнім сиротам, ВІЛ-інфікованим. З часу заснування у 1984-му році агентство допомогло зайняти роботу понад чверті мільйона таких американців. Сотні ветеранів прийшли на ярмарок праці у надії знайти роботу. У черзі як демобілізовані, так і ті, які ще служать у збройних силах. Ернест Пізонья належить до останніх. Для себе він уже вирішив, якщо сьогодні роботу не знайде, залишиться в армії. Майкл Сорентіно прослужив у війську 12 років. Після звільнення працював на будівництві. Але у 2008-му втратив роботу. З того часу постійного місця праці у нього немає. Чоловік перебивається тимчасовими заробітками і то лише завдяки організації «Америка працевлаштовує». «Вони не беруть гроші за свої послуги. Зайвого не питають. Якщо немає костюма піти на інтерв’ю, вони позичать. Немає черевиків, вони знайдуть. Вчать, що сказати працедавцю. Читають цілі лекції», – каже Майкл Сорентіно. Організація має свої представництва у багатьох містах Сполучених Штатів. Фінансують їх місцеві, штатні і федеральний уряди. Саме до них звернувся колишній військовий Френк Ґрін, нині безробітний і бездомний: «Я не буду казати працедавцю, що мешкаю у притулку для бездомних. Хіба що запитуватимуть, тоді скажу. Ринок праці дуже конкурентний, але я впевнений, щось знайду, я боєць, переживав і не таке». Ситуація Ліз-Ен Джейкобс не менш складна. Жінка числиться у військовому резерві, і за контрактом їй необхідно раз на місяць їздити на збори і кілька разів на рік проходити військову підготовку. Знайти постійну роботу за таких умов вона не може. Тепер ще виникла загроза стати бездомною: «Я відчуваю як працедавці насторожуються, коли кажу їм: «Знаєте, я служу у резерві». Їх позиція негайно така, що: «Вона ж може відлучитися у будь-який момент». Мені важко. Я хотіла би вже осісти». Лі Бовс, виконавчий директор організації «Америка працевлаштовує», бачить основне завдання їх центрів у правильній підготовці до інтерв’ю: «Ветерани не вміють реагувати на попит у приватному секторі зайнятості. Починаючи від вибору одягу для інтерв’ю чи застосування їх армійського досвіду на робочому місці, яке з’являється у приватному секторі». Тисячі американців, які наразі ще служать у збройних силах США, у наступні кілька років почнуть демобілізуватися і проблема їх зайнятості постане ще гостріше.