Між Сполученими Штатами і В’єтнамом прокладено музичний місток
Мова звуків - універсальна і долає мовні бар’єри та культурні відмінності, кажуть музики-учасники культурного обміну між обома країнами.
Минулого місяця у США відбувся найбільший за всю історію культурний обмін між Сполученими Штатами та В’єтнамом. Класично навчені музиканти з обох країн протягом березня разом виступили у кількох містах В’єтнаму, а потім у квітні і травні давали концерти у Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія. Цей проект вдалося започаткувати завдяки отриманому від Державного департаменту США грантові. Учасники заходу кажуть, що їх музика стерла ті відмінності, які існували в мові та культурі між двома народами. Одна з 19 в’єтнамських музикантів, які приїхали у Каліфорнію, аби взяти участь у ряді заходів разом із музикантами з Південно-західного оркестру камерної музики демонструвала студентам школи, що на околицях Лос-Анджелесу, традиційний інструмент під назвою дан бау. Художній керівник камерного оркестру Джеф вон дер Шмідт виростав у час, коли США воювали з В’єтнамом у 60-70 роках минулого сторіччя. Він каже: «Усвідомлення, що я це роблю, досі викликає у мене інколи сльози. Мене переповнюють емоції, я щасливий, що ми маємо можливість писати нову симфонію у відносинах між нашими країнами». Віолончеліст Нген Ту Бін говорить, що обмін досвідом пройшов добре: «Я не відчула жодних проблем, адже музика це – універсальна мова. Ми отримали масу задоволення від гри разом, американської і в’єтнамської музики». У додаток до західних і в’єтнамських класиків, музиканти представили два нові твори американських композиторів і ще два – в’єтнамських. В’єтнамський композитор Тан Ву Нгат говорить: «Між нами немає кордонів, бо ми маємо лише музику. Між нами немає також мовного бар’єру, адже ми говоримо мовою звуків». Виконавчий директор Південно-західного оркестру камерної музики Джен Карлін говорить, що музиканти навіть спілкуються між собою за допомогою музики: «Як тільки ви сіли в крісло, відразу ж відчуваєте зв’язок. Ви можете побачити, що на нашій репетиції ми граємо, ніби колеги. І чим більше буде таких речей, тим менше буде воєн у світі». Джеф вон дер Шмідт зазначає, що такий обмін досвідом підкреслює слова Конфуція, які є досить популярними в Азії: «Вони говорять, що найбільше щастя – це коли твій товариш їде до тебе з далеких країв. А у нас якраз так і виходить, адже в’єтнамці приїхали сюди у США, а ми їздили до них. Тож я сподіваюся, що цей проект триватиме довго». Джеф вон дер Шмідт каже, що в’єтнамці і американці створили музичний місток, що єднає народи обох країн.