Примус до єдності призведе в Росії лише до опору, бунту та виходу зі складу держави – експерт 
«Той спосіб інтеграції російської нації, який намагаються насадити такі люди, як патріарх Кирило, призведе до того, що розвалиться російська держава» – Пол Ґобл
​– Гадаю, потрібно чітко усвідомлювати, що серед бойовиків на Донбасі є велика група чеченців, ймовірно, кількасот осіб. Щодо інших неросіян, то їхня кількість відносно невелика. Це не є якийсь масовий феномен. Сама їхня поява там мене не дивує. Гадаю, що для цього є декілька причин. Деякі, ймовірно, намагаються отримати прихильність російської влади, когось залякали, ще одна категорія – це люди, для яких це єдина робота, за яку їм хтось готовий заплатити гроші. А ще одна категорія, як я це бачу, намагається отримати військовий досвід для того, щоб використати його вдома, але вже не під контролем чи з дозволу Москви. Так само, як і етнічні росіяни, які прибули на Донбас, щоб навчитися воювати, і потім використовувати його в своєму «антимайданному» русі в Росії. – Гадаю, що це – лише частина історії, але не вся. Бо дегенерація, зменшення вартості людського життя торкнулося кожного в Російській Федерації, і росіян, і не росіян. З деякими народами вдалося провести політику «манкуртизації», змусити їх забути свою культуру. Але є і інші, які, навпаки, усвідомлюють себе частиною власної культури більше, ніж коли-небудь раніше. Наприклад, чеченці, які воюють в Україні, роблять це в рамках свого розуміння того, що означає бути чеченцем у Чечні, якою керує Рамзан Кадиров. – Різноманітність та плюралізм є основою західної цивілізації, тієї цивілізації, до якої Україна хоче належати, і чим ми в Європі та Північній Америці дуже пишаємося. Російські керівники, такі як президент Володимир Путін та патріарх Кирило, проти цього, бо визнання різноманітності, плюралізму є першим кроком до таких явищ, як компроміс, представництво різних точок зору, коли уряд уже не може робити все, що він хоче, та ігнорувати думку населення. Гадаю, що той спосіб інтеграції російської нації, який намагаються насадити такі люди, як патріарх Кирило, призведе до того, що розвалиться російська держава. Чим більше вони наполягатимуть на тому, що Росія – це етнічне поняття, держава етнічних росіян, для яких російська мова є рідна, а самі вони є вірними Російської православної церкви, тим більше представники неросійських народів будуть обурені своїм другорядним, чи третьорядним, статусом. Наслідком цього обурення буде бажання покинути Російську Федерацію, що призведе до її розпаду. Протягом всього пострадянського періоду, за винятком короткого часу за президента Бориса Єльцина, російське керівництво не було прихильником плюралізму та змагальної демократії, бо вони її бояться. І тому що вони її бояться, бажання єдності призведе до того, що вони намагаються попередити: опір, бунт та вихід зі складу держави. – Гадаю, що Путін і люди навколо нього абсолютно не зрозуміли причини розвалу Радянського Союзу, а з іншого боку, зрозуміли його аж надто добре. Тоді, 25 років тому, для багатьох людей було очевидно, що «ліберальний Радянський Союз» є явне протиріччя. Адже, будучи ієрархічною імперією, він міг існувати лише за умови вживання екстремального насильства, тотального стеження і прицільної роботи таємної поліції. Володимир Путін би хотів повернутися саме до цього світу, і намагається перезапустити якусь нову версію «СССР-2», але наслідком – і цього Володимир Путін не розуміє – є те, що, відтворюючи Радянський Союз, він відновлює багато з тих самих проблем, які розвалили СРСР. Жодні з методів, які застосовує Володимир Путін, не зможуть перетворити третину населення Росії на етнічних росіян, яких будуть сприймати як таких всі інші етнічні росіяни. Навіть якщо вони будуть говорити по-російськи, вони інакше виглядатимуть і матимуть іншу культуру. А крім того, варто нагадати, що справжні виклики імперській системі створюють не ті люди, які говорять лише своєю мовою і знають лише власну культуру, а ті, хто вивчив мову імперії і з її допомогою розвалив імперію. Наприклад, Британську імперію привів до розвалу не індійські селяни, які говорити на хінді, а індієць, який отримав кращу юридичну освіту в імперії, якого звали Махатма Ганді. Те саме було і з Радянським Союзом. Всі лідери тодішньої імперії прекрасно говорили по-російськи. Деякі з них говорили російською навіть краще, ніж мовою своїх республік. Пригадаймо Іслама Карімова, якому після проголошення незалежності Узбекистану довелося брати уроки узбецької мови. І все те саме повториться з Росією, навіть тоді, коли лідери національних республік не зможуть говорити місцевою мовою взагалі. Їм, рано чи пізно, доведеться захищати інтереси своїх людей, незалежно від знання мови.