Чи можливо повернути Крим і яким чином? Думки американських експертів
Від Росії варто чекати більше воєн, можливо, на пострадянському просторі, - так вважають американські оглядачі.
Цими днями у Вашингтоні проходить низка заходів присвячених третій річниці окупації Криму. На одному з них побувала журналіст «Голосу Америки» Ярина Матвійчук, яка дізнавалась прогнози: чи можливо повернути Крим, і яким чином. Повернути Крим можливо, але це не трапиться швидко, - на цьому сходяться військові експерти, економісти, дипломати та правозахисники, запрошені на зустріч у Конгресі для обговорення третьої річниці окупації Криму. Першочерговим завданням України називають досягнення прогресу на сході. Експерт аналітичного центру Brookings Institution та колишній посол США в Україні Стівен Пайфер вважає, що єдиний сценарій, за яким Україна могла б досягти успіху – це якби Україна збудувала таку успішну економіку, що кримчани, люди в Криму, зрозуміли, що вони хотіли б бути більш частиною України, ніж Росії. «Немає військового вирішення української ситуації. Економічні санкції можуть бути болючими для росіян і збільшити ціну окупації, але не думаю, що економічні заходи примусять пана Путіна змінити свій курс. Більш реалістичний курс – це що Володимир Путін перебуває у Кремлі до 2026 року. Єдиний сценарій, за яким, я думаю, Україна могла б досягти успіху – це якби Україна збудувала таку успішну економіку, що кримчани, люди в Криму зрозуміли, що вони хотіли б бути більш частиною України, ніж Росії», говорить Пайфер​. Символічно, що у час третьої річниці анексії Криму Росія розпочала на півострові широкомасштабні військові навчання. Для гарантування безпеки НАТО та США мали б збільшити свою військову присутність у чорноморському регіоні, - вважає Стівен Пайфер. «Це відповідає лінії поведінки, якої Росія дотримується протягом усіх трьох останніх років, зі збільшенням кількості військових навчань. НАТО має спостерігати за цим і, думаю, альянсу слід зробити кроки, щоб продемонструвати Москві свою готовність захищатися і зробити так, щоб Росія відмовилася від подібних дій. Але це буде складно зробити. … В нинішній ситуації я віддав би перевагу введенню додаткових санкцій щодо Росії через її дії на Донбасі та в Криму. Утім, якщо говорити реально, наразі головне – зберегти нинішній санкційний режим, як з боку Європи, так і з боку США», - каже він. Експерт аналітичного центру «Атлантична рада» Андерс Аслунд очікує, що Росія буде шукати участі в нових військових кампаніях. За його спостереженням, кожна маленька військова перемога додає Путіну рейтингу. Прорахувались росіяни лише з Донбасом, каже він. «Ми спостерігали маленькі російські перемоги у Грузії в 2008 році, і тоді Путін мав найвищу за всі часи популярність у Росії. Потім була анексія Криму - і 88% підтримки населення. Я думаю, ми повинні очікувати більше маленьких військових перемог Росії. Проблема з Донбасом, що там не вийшло перемоги. Сирія для Росії напевне краща війна. То ж зараз питання стоїть: де ми будемо бачити наступну війну. Це суть путінського режиму», - говорить Аслунд. Колишній представник Пентагону Майкл Карпентер погоджується і не виключає, що маленьких перемог Путін шукатиме серед своїх сусідів. «Коли я працював у Держдепі над питаннями Грузії у 2008, в час війни, тоді ми піднімали ґвалт про можливе російське військове втручання у Крим. І тоді нашу стурбованість відкинули як сміхотворну. Що ж, пройшло кілька років і це трапилось. Сьогодні я не думаю, що сміхотворним є думати, що подібне може статися у Північному Казахстані чи у Білорусі. Насправді росіяни дуже чітко заявили Лукашенку: якщо ти не розберешся з протестами, ми це зробимо замість тебе. І я не сумніваюсь, що Росія буде більш ніж задоволена насильно втрутитися у білоруські справи, якщо вони відчуватимуть, що режим втрачає контроль над ситуацією», говорить колишній помічник заступника глави Пентагону з питань України та Євразії​ Майкл Карпентер​. Читайте також: Карпентер рекомендував би країнам Заходу посилити тиск на Росію, зокрема значно збільшити військову присутність НАТО та США у чорноморському регіоні. ​ Приєдналася до команди «Голосу Америки» у 2014 році. Перед тим працювала в американському журналі National Geographic та на «Радіо Свобода» ведучою та редактором програми «Ранкова Свобода». У Києві волонтерила на «Радіо Марія» та в кіностудії Cinema House Group, у Гавані доглядала за хворими українськими дітьми в рамках проекту «Україна – Куба». Своїм найбільшим хобі вважає 3-річну доньку Марійку та подорожі з родиною. Розповідає, що любить книжки і поважає добре почуття гумору. Рецептом свого життя називає «Похвалу глупоті» Е. Роттердамського. Мріє покататися на всіх видах транспорту та спробувати їжу різних народів світу.