У Росії незгідні є, і вони хочуть бути почутими – організатор «Маршу миру» у Москві
Мільйони людей у Росії незгідні з війною в Україні, – сказав Сергій Дивідіс, організатор протесту 21 вересня у Москві.
Мерія Москви дала згоду на проведення опозиційної акції, що відбудеться в центрі міста 21 вересня. Про це повідомляє «Інтерфакс» з посиланням на главу департаменту регіональної безпеки та протидії корупції у Москві Олексія Майорова. «У заявці організатори вказали таку мету заходу: висловити і сформувати громадську думку з приводу порушення прав людини, законів, Конституції, міжнародних зобов’язань Російської Федерації, а також норм міжнародного права, висловити вимоги до їх дотримання», – цитує слова Майорова інформаційне агентство. Між тим, Майоров попередив, якщо гасла мітингувальників не відповідають заявці, до організаторів ходи застосують адміністративну відповідальність. Опозиція називає захід «Марш миру» і присвячує його подіям на Україні. Заявка передбачає участь у ході в межах 50 тисяч осіб. Журналісти «Голосу Америки» звернулися за коментарем щодо події до одного з організаторів акції Сергія Давидіса. Чи задоволені ви рішенням влади? Зараз ми вже отримали на руки письмову відповідь (з мерії) і тому абсолютно точно можемо сказати, що публічний захід «Марш миру» 21 вересня погоджено в повному обсязі, так як ми повідомляли раніше. Зрозуміло, що жодних підстав для невдоволення у нас немає. Навпаки, ми задоволені, що дотриманий закон, і мерія оперативно, коректно виконала свої обов’язки. Тоді звідки виникають протиріччя? «Незалежна газета», наприклад, повідомила, що узгоджена лише демонстрація, але не «Марш миру». Закон знає термін «демонстрація». Але при цьому, природно, що ми можемо її називати маршем, ходою, бродінням, ходінням – як завгодно. Юридично, це демонстрація. Але закон жодним чином не забороняє мати нам власну назву – «Марш миру». З якими гаслами ви плануєте вийти на вулиці? Наші вимоги сформульовані досить виразно. Це вимоги миру, і в першу чергу, як основна умова стійкого миру – припинення втручання, особливо військового, з боку Російської Федерації у справи України. З цього випливають і гасла. Вони якимось чином мають бути матеріалізовані, тому організатори планують виготовити великі розтяжки зі словами: «Досить брехати і вбивати!» та «Ні війні з Україною!» Поза сумнівами, що гасел буде багато, і організатори запрошують усіх громадян, організації, різні суспільні групи, які вважають для себе можливим долучитись до заходу, приходити зі своїми гаслами, які не суперечать заявленим вимогам та ідеї маршу. Я впевнений, що буде маса різноманітних гасел. Неможливо їх передбачити або описати. Але столична влада попереджає про відповідальність, якщо під час маршу будуть присутні гасла, не позначені в заявці. Таких повноважень – здійснювати якусь цензуру гасел і звіряти їх за своїм розсудом – ні в уряду Москви, ні у правоохоронних органів немає. Мета – в голові організаторів. Вона, як і гасла, повинна відповідати закону. Нічого протизаконного ми, природно, не плануємо і не допустимо. Закон не передбачає жодного механізму контролю відповідності гасел заявленій меті. Фактично будь-які вимоги опозиції до російської влади, і особливо вимоги припинення незаконного втручання у справи України, повністю охоплюються метою, яку ми описали в заявці. В принципі, якщо у когось виникне невдоволення через нечесні вибори до міськдуми Москви, або з’явиться бажання домагатися припинення поліцейського свавілля в країні, звільнення політв’язнів – це все також повною мірою охоплює мета нашого маршу. Чи ви берете до уваги, що у російському суспільстві досить потужними є й інші настрої – протилежні вашим? Це один з найважливих мотивів, чому проводиться наш захід. Те, що державною пропагандою малюється така картина російського суспільства, в якій немає іншої точки зору, в якій дійсно існує тільки позиція імперського агресивного шовінізму. Але існує інша точка зору, і вона повинна бути представлена. Ви не боїтеся у зв’язку з цим провокацій? Агресивно налаштованих є дуже невелика меншість, це переконані прихильники війни, встановлення «Русского мира» зі зброєю в руках, тощо. Але це – маргінальна меншість. Переважна більшість громадян, які, за опитуваннями (тут необхідно зауважити про серйозне спотворення результатів опитувань в сьогоднішній важкій ситуації) позиціонуються як населення, що підтримує офіційну лінію – дуже пасивно її підтримує, по-конформістськи. Тому що вони не мають доступу до альтернативної інформації. Ми бачили, скільки людей виходили в Москві на заходи на підтримку «Новоросії» – дуже небагато. Тому я не чекаю від них якоїсь активності. Вони можуть діяти в ситуації безкарності, владного благословення на свою діяльність, а коли захід погоджений, коли він багатолюдний і охоронятиметься органами правопорядку, не думаю, що хтось зважиться на провокації. У кожному разі, за забезпечення правопорядку, в першу чергу, відповідають московська влада і поліція. Це їхні проблеми. Упевнений, що нікому не потрібно, щоб мирний захід перетворювався у щось інше. 50 тисяч людей – реальна цифра? Гадаю, що абсолютно реальна. Саме по собі рішення про проведення заходу було ухвалене ще в серпні. З цього приводу розгорнулася широка громадська дискусія у Фейсбуці, соціальних мережах, ЗМІ, і це показало величезний інтерес до цього заходу, його затребованість. Люди почали записуватися на марш в соціальних мережах ще до того, як сьогодні ми офіційно отримали право агітувати і запрошувати на нього людей. І вже записалося 5 000 осіб. Ми впевнені, що їх буде значно більше. Це цілком зрозуміло. Державна пропаганда створює враження одноголосності в російському суспільстві. Утім навіть за надутими опитуваннями це зовсім не так. Мільйони людей незгодні з тим, що наші солдати гинуть в Україні, з тим, що при втручанні та підтримці з боку Росії гинуть українці – і мирні громадяни, і військовослужбовці, і ті ж ополченці. Йде війна, і люди хочуть висловитися про це. Такої можливості у них протягом останнього півроку не було. Їх, незгодних, навпаки, переконували, що їх не існує. А вони є, і вони хочуть бути почутими.