Плаття Мішель Обами виставили у Музеї американської історії 
Найдавніші згадки про плаття перших леді Америки датуються початком 18-го сторіччя.
У час інавгураційної промови увага всієї Америки, зі зрозумілих причин, прикута до президента США. Втім щойно офіційні заходи завершені, всіх цікавить перша леді та плаття, яке вона обере на традиційний інавгураційний бал, який відбувається ввечері понеділка. Учора ввечері Мішель Обама з’явилась перед відвідувачами балу у яскраво червоному платті з відкритими плечима. Плаття створив Джейсон Ву, молодий дизайнер, який вже «обшивав» Мішель до інавгураційного балу у 2009-му році. Тоді Ву створив плаття з білого шовку з одним відкритим плечем. Те плаття тепер виставляється у Національному музеї американської історії у Вашингтоні. "Публіку завжди цікавив наряд першої леді. Вона є публічною особою за визначенням. Вона належить нам, вона нас представляє, тож нам не байдуже, як вона вдягнена", - каже куратор музею, Ліза Кетлін Ґредді. Лора Буш одягнула сріблясте плаття на другу інавгурацію Джорджа Буша молодшого. Гілларі Клінтон одягнула на інавгурацію свого чоловіка у 1993-му році прикрашену бісером фіолетову сукню. Гламурне плаття з відкритим плечем, яке Ненсі Рейґан одягнула у 1981-му році не сплутаєш із скромним платтям Розалін Картер, яка на інавгурацію 1977-го року одягнула шифонову сукню, яку раніше не раз одягала. А наряд Жаклін Кеннеді 1961-го року вважається еталонним. За словам куратора експозиції, перші згадки про плаття перших леді Америки датуються початком 18-го сторіччя. "Справді, люди активно обговорювали наряд дружини президента ще з часів Марти Вашингтон. Газетні дописи про життя Вашингтона того часу містять коментарі про одяг першої леді", - говорить Кетлін Ґредді. Плаття першої леді на інавгураційному балі - це кульмінація урочистостей, які трапляються лише один раз на чотири роки. "Інавгурація це поєднання кількох складових – піднесеної, формальної церемонії та веселої вечірки", - розповідає куратор. Цього року вечірок було всього дві. Рівно в 5 разів менше ніж після першої інавгурації Обами. Історик Річард Нортон Сміт пояснює, що інавгураційні вечірки - це не гулянки особисто Обами, вони потрібні щоб на відповідному рівні вшанувати донорів виборчої кампанії президента. "Ну і тут таки бідному президенту доводиться робити те, що він майже ніколи не робить – танцювати у всіх на очах", - іронізує історик. Тож Обамі ще пощастило, що у вечір після інавгурації увага прикута не до його пластики, а до Мішель.