Колишній сенатор США: «Моя сестра померла від СНІДу болісною смертю»
На гала-концерті в Кеннеді-Центрі у Вашингтоні колишній сенатор Конгресу США Норм Коулман розповів, чому він бореться зі СНІДом.
У Центрі виконавських мистецтв імені Джона Кеннеді у Вашингтоні відбувся концерт, приурочений до відкриття 19 Міжнародної конференції з проблем ВІЛ / СНІДу, що цими днями проходить в американській столиці. У заході взяли участь відомі музиканти, політики, бізнесмени, активісти, які знаходяться в авангарді боротьби з епідемією СНІДу на планеті, а також люди з різних країн світу, які є носіями ВІЛ-інфекції. На сцену вашингтонського центру виконавчих мистецтв вийшли Анни Леннокс, Герб Генкок, Аліша Кіс. Із заявами та закликами виступили старший радник президента Обами Валері Джаррет, глава Об'єднаної програми ООН по ВІЛ / СНІДу Мішель Сідібе, відома тележурналістка Андреа Мітчелл, підприємець і громадський діяч Білл Ґейтс. Представники молодого покоління - Барбара Буш, дочка президента Джорджа Буша-молодшого, і Квекі Мандела, онук першого чорношкірого президента Південно-Африканської Республіки Нельсона Мандели - розповіли про те, що заснували НГО для молодих людей, де вони можуть внести свій вклад у боротьбу з цим захворюванням. Вперше з початку епідемії ВІЛ / СНІДу 30 років тому, завдяки науковим відкриттям, внеску урядів і роботі громадянського суспільства можна говорити не тільки про те, що зростання епідемії захворювання зупинене, а й що в недалекому майбутньому СНІД на планеті може бути повністю переможений. Багато виступаючих цитували нове гасло ЮНЕЙДС (UNAIDS) «Мета - нуль»: «Нуль нових випадків ВІЛ-інфікування. Нуль дискримінації. Нуль смертей внаслідок СНІДу». Член Палати представників США демократ Барбара Лі і колишній сенатор-республіканець від штату Міннесота Норм Коулман зі сцени продемонстрували двопартійну єдність. Ці представники конкуруючих в Конгресі партій, які в даний час мало в чому погоджуються, говорили про те, що союз демократів і республіканців можливий, коли мова йде про боротьбу зі СНІДом. Барбара Лі заявила: «Патологія не знає ідеології». Відразу після концерту колишній сенатор Коулман, який багато разів підтримував законодавчі ініціативи, спрямовані на виділення фінансової допомоги на боротьбу з цією недугою, дав інтерв'ю Російській службі «Голосу Америки». Коулман розповів, що можуть зробити уряди для боротьби з ВІЛ / СНІДом і, що для нього ця проблема пов'язана з особистою трагедією. : У Росії проблема ВІЛ / СНІДу не є вирішеною, в минулому році кількість ВІЛ-інфікованих зросла на 5%. Що б Ви порадили в цій ситуації російським властям і громадянському суспільству? : «Потрібно пам'ятати, що в світі є позитивні моделі боротьби зі СНІДом, і на них можна багато чому навчити. Ви тільки подумайте - 10, 15 років тому в Африці була катастрофічна ситуація. Але поступово вона була взята під контроль. Не кажучи вже про прогрес, досягнутий в США. Уряди повинні виділяти ресурси, щоб у хворих був доступ до антиретровірусних препаратів. Громади, представники громадянського суспільства повинні об'єднувати свої зусилля. Коли ми турбуємося - що буде в Росії? що буде в Китаї? - потрібно звертатися до досвіду минулого. У цих країнах повинні розуміти, що хтось до них вже пройшов цей шлях. Росія теж може досягти в цій області успіхів, як і інші країни». .: Люди, наділені владою, можуть сильно допомогти, чи не так? Ось Ви, наприклад, виступали з законодавчими ініціативами щодо виділення допомоги на боротьбу зі СНІДом в Африці. Ви підтримували надзвичайну програму по боротьбі зі СНІДом президента Буша-молодшого. .: «Я не думаю, що наші успіхи - тільки від влади. Вони - і від пересічних людей, які об'єднуються в своїх громадах. Люди в якийсь момент починають розуміти, що епідемія може зруйнувати все суспільство. Урядам теж невигідно не звертати на це уваги - їм вигідно, щоб громади були міцними, здоровими. Тому що здорові люди працюють, щось роблять, створюють нові можливості. Якщо вони хворіють і вмирають - нічого не відбувається. Так що робота повинна робитися і на рівні урядів, і на рівні пересічних громадян та громад». .: Ви так глибоко відчуваєте проблему СНІДу тому, що вона пов'язана з особистою трагедією? .: «Так, моя сестра і її чоловік померли від СНІДу в 90-му році. Їхні діти залишилися сиротами. Тоді ця хвороба була ще незрозумілою, не було антиретровірусних препаратів. Моя сестра померла болісною смертю - як і мільйони інших людей від цієї хвороби в ті роки. Сьогодні такому можна запобігти. Сьогодні є ліки, сьогодні носії ВІЛ можуть жити нормальним життям. Це не тільки моя особиста трагедія - це глобальна трагедія. Але я сповнений оптимізму. Ми можемо покінчити зі СНІДом, ми можемо зробити це дуже скоро, я це знаю». .: Які Ви сьогодні бачите основні складності в цій області - в США, і в світі взагалі? .: «Головна складність - це гроші, економіка. Ми живемо в економічно дуже складні часи. Пересічний американський громадянин, який живе де-небудь в Небрасці або в Міннесоті, не стикається зі СНІДом і думає - а мені-то що до нього? Ми повинні йому пояснити, що це питання національної безпеки, що глобальна стабільність дуже важлива. Країни, де багато хто вмирає від хвороб, є нестабільними, стають притулком терористів. Так що навіть в ці економічно дуже складні часи ми повинні вкладати кошти в глобальну боротьбу зі СНІДом, в забезпечення хворих антиретровірусними препаратами. А якщо ми цього робити не будемо - нам це потім дорого обійдеться».