Розмова про справу Щербаня та революцiї
Директор Мiжнародного iнституту демократії та експерт Інституту масової iнформацiї Сергій Таран коментує справу затримання Щербаня та й
Перебуваючи днями у Вашингтоні, де вiн виступав в Iнститутi миру США, директор Мiжнародного iнституту демократії та експерт Інституту масової iнформацiї Сергій Таран, завiтав до нашої студії в день після затримання у Флориді екс-губернатора Сумської областi Володимира Щербаня. Цю справу та іншi питання вiн прокоментував у розмовi з Мирославою Ґонґадзе. МҐ: Багато представників колишнього режиму втекли за межі України. В основному у двох напрямках -- у Росію і США. На вашу думку, де їм перебувати безпечніше? СТ: Безумовно їм безпечніше перебувати у Росії, оскільки багато представників старого режиму i так мали добрі стосунки з представниками влади ще за часів Кучми і їм для того, щоби там втримати безпеку, просто треба поновити свої старі політичні і бізнес-стосунки. Крім того, ті речі, які їм інкримінують в Україні, є дуже проблемними для світового законодавства, але ще є нормою життя у Росії. І тому для них найбезпечніше бути в тій країні, де, скажімо, відмивання грошей ще не є такою великою проблемою як наприклад це є на Заході. І приклад з колишнім прем’єр-мiнiстром Лазаренком показує, що набагато менше ризиковано отримати долю Бакая i жити в Росії, ніж шукати щастя на Заході, де невідомо чим закінчиться. МҐ: Чому вони все таки сюди їдуть? СТ: Я думаю, що вони їдуть тому, що Захід дає те, що не може дати Росія, а саме безпечність фінансових рахунків. І в багатьох представників старої влади на Заході є дуже багато капіталів, які i тримають їх на Заході і вони би з задоволенням, ці представники старої влади, краще би жили в Росії, але далі б тримали свої рахунки на Заході. І от, намагаючись їх якось врятувати, вони їдуть в Штати і потім отримують те, що зараз ми маємо з Щербанем. МҐ: Сьогодні «Вашингтон пост» надрукувала статтю про намагання Кремля підкорити опозиціонерів, щоб попередити можливий розвиток подій за сценарієм України чи Грузії. На вашу думку, ви виступали в Інституті миру буквально позавчора, тут у Вашингтоні чи можливий сценарій розвитку подій в Росії, Білорусі за сценарієм Грузії чи України? СТ: У Росії поки що сумнівний. У Білорусі дуже може бути. У Росії і Білорусі дуже слабка опозиція -- і там і там. Але в Росії ще є та проблема, що там дуже чітко виражений зовнішній ворог. Всіх росіян остерігається агресії з Кавказу і серед росіян культивується прийняття західних цінностей. Зараз влада намагається створити росіянам образ Заходу як чужої цивілізації. I це створює для революцій, демократичних перетворень дуже серйозні проблеми в Росії. Крім того, міжнародна спільнота ніколи не буде так намагатися втручатися в демократичні вибори, в демократичнiсть процесу [виборiв] в Росії, як це вона може робити в інших країнах, зокрема в Білорусі. Тому в Росії дуже сумнівно, щоб в найближчі роки відбулись перетворення. А в Білорусі, якщо білоруській опозиції вдасться консолідуватись, то вона має всi шанси для того, щоби добитись демократичних виборів, якi цілком можуть привести до того, що Лукашенко залишить свій пост. МҐ: Зараз у Вашингтоні, особливо у Білому домі часто говорять про переможний хід демократії, демократичних рухів, революцій. Чи погоджуєтесь ви з думкою, що демократичні революції можуть бути спровоковані iз-зовні чи це все є фактором внутрішніх процесів? СТ: Сполучені Штати, як жодна інша країна, дуже добре знають, що революцію не можна занести iз-зовні. І ті події, які відбуваються в Іраку, зокрема зараз, вони показують, що якщо народ не готовий до демократичних перетворень, ніякими -- навіть військовими зусиллями, цього не можна зробити. І для Заходу, зокрема для Сполучених Штатів, вся Східна Європа, зокрема Україна, є дуже гарний приклад того, що демократія це все таки доля людства і, рано чи пізно, всi країни будуть демократичними. Тому доля якраз України, зокрема для американців, вона дуже є небайдужою тому, що те, куди піде Україна, буде означати наскільки вірна, на скільки правильна ідеологічна доктрина Сполучених Штатів, що всі країни рано чи пізно будуть демократичними.