Справи Тимошенко кепські. Справи України теж?
Експерти, які ще зовсім недавно в один голос прогнозували швидке звільнення Юлії Тимошенко, тепер переглядають власні прогнози.
В успіх оскарження вироку в «газовій» справі Юлії Тимошенко не вірять навіть її адвокати. У вівторок захисники подали апеляцію на рішення Печерського райсуду в Апеляційний суд Києва. Свою відповідь апеляційне правосуддя має дати у тримісячний термін. Проте якою буде ця відповідь – адвокати здогадуються вже сьогодні. «Ми не сподіваємося побачити справедливість в апеляційному суді. Ми сподіваємося побачити в апеляційному суді трьох Кіреєвих», – сказав захисник Тимошенко Сергій Власенко журналістам після подання апеляції. Як стверджує Власенко, влада натисла на апеляційних суддів, заборонивши їм виправдовувати Тимошенко. «У мене є інформація про те, що декілька днів тому в адміністрацію президента викликали голову апеляційного суду міста Києва Антона Чернушенка і, скажемо так, проводили з ним профілактичні бесіди щодо того, що вирок Тимошенко повинен бути залишений без змін», – заявив народний депутат. Напередодні апеляцію на свій вирок подала особисто екс-прем’єр. Тимошенко передала заяву про оскарження в адміністрацію Лук’янівського СІЗО у понеділок. Захисники вирішили продублювати її подання власним адвокатським зверненням, – бо побоювались, що заява заарештованої може «загубитися» в СІЗО. Строк подання апеляції спливає у середу 26 жовтня. Засуджена в «газовій» справі, екс-прем’єрка вже відбула у СІЗО перший допит в іншій кримінальній справі – про борги ЄЕСУ. Про це повідомив у вівторок адвокат Власенко. Як він сказав журналістам, Тимошенко винною себе не визнала, а також заявила, що в корпорації ЄЕСУ працювала до січня 1997 року, і після цього не мала до корпорації жодного відношення. За словами адвоката, на допиті його підзахисна наголосила, що жодних державних гарантій під боргові зобов’язання ЄЕСУ не надавалося. Власенко повідомив також, що звинувачення у ще одній кримінальній справі, порушеній напередодні, – про несплачені податки ЄЕСУ, – екс-прем’єрці поки що не пред’являли. А тим часом експерти, які ще зовсім недавно в один голос прогнозували швидке звільнення Юлії Тимошенко, тепер переглядають власні прогнози. Коментуючи ситуацію, за якої проти опозиціонерки порушують нові й нові кримінальні справи, аналітики визнають: перспективи у Тимошенко невеселі, ії хочуть «замкнути» всерйоз і надовго. Політолог Вадим Карасьов, який раніше стверджував: Тимошенко звільнять максимум до 15 грудня, планованої дати підписання Угоди про асоціацію України з ЄС, – тепер думає інакше: «Прогнози щодо справи Тимошенко неможливо давати тільки в контексті самої справи Тимошенко. Треба дивитися ширше, в контексті інтеграційного вибору України. І я давав прогноз про звільнення Юлії Тимошенко до 15 грудня з огляду на наміри української сторони інтегруватися в бік Євросоюзу, підписати Угоду про зону вільної торгівлі та про політичну асоціацію з ЄС. Очевидно, що зараз українська влада переглянула свої інтеграційні пріоритети і починає курс на зближення з Митним союзом, на вступ до Митного союзу, а потім на створення Євразійського союзу на теренах колишнього СРСР. І якщо це так, то тоді зрозуміло, що справи Тимошенко кепські. Тоді вона вже не буде на свободі, а навпаки, її далі обкладатимуть червоними прапорцями старих забутих і нових вигаданих чи реальних справ», – сказав Карасьов «Голосу Америки». За словами політолога, поки що зміна вектора остаточно не відбулася, але вона відбувається просто на наших очах. «Ми є свідками зміни пріоритетів, «перестрибування» з одного вектора на інший, протилежний вектор інтеграції. І при цьому суспільство мовчить! Це взагалі дивно, що інтеграційний вектор країни залежить від інтеграційної каші в голові однієї людини. Але ж суспільство мовчить! Еліти мовчать і лиш сперечаються – сидітиме Тимошенко чи не сидітиме. Це питання другорядне. Головне – чи посадять Україну на голку російської нафти і газу, чи все ж таки їй відкриють можливості входження в цивілізований світ. Ось у чому питання! Усі роздумують – а що він вибере? Хіба ж це його вибір, це вибір країни, це вибір історії. А не однієї людини, яка до такого вибору не готова», – зазначає Карасьов.