Галерея у Маямі - гавань для кубинських талантів
Політична ситуація завжди стояла на перешкоді культурному обміну між США та Кубою. Однак тепер власники невеликих художніх галерей у Ма
Теоретично у мистецтві нема місця для політики, на практиці – це часто не так. У випадку відносин США та Куби політична ситуація у минулому завжди стояла на перешкоді культурному обміну між країнами. У тому числі і галузі художнього мистецтва. Останні п’ять років, однак принесли позитивні зміни, кажуть власники невеликих художніх галерей у Маямі, які нарешті отримали можливість виставляти та продавати роботи кубинських майстрів. Та ще і де – у центральному районі міста – Маленькій Гавані – серці антикастрівських настроїв. Власниця однієї з них каже, що попри постійну критику з боку кубинської імміграції, вона не планує відмовитись від своєї справи та продовжуватиме працювати з художниками, скульпторами та фотографами, які творять на Кубі. Елена Фрейре – власниця художньої галереї на Восьмій вулиці у Маленькій Гавані – одному з центральних районів Маямі. Відкривши свої двері у червні, вона є одним з небагатьох місць, де можна купити роботи кубинських майстрів. Елена каже, кубинські художники з великим задоволенням представляють свої роботи у неї, адже для них – це вихід на американський ринок: “Як тільки ваше ім’я стає відомим у Нью-Йорку, Лос-Анджелесі чи Чикаго – ви потрапляєте у зовсім іншу лігу”. Елена Фрейре – громадянка Куби – має ліцензію американського Міністерства Фінансів на закупівлю та продаж у США кубинських творів мистецтва – однієї з небагатьох категорій товарів, які є виключенням з економічного ембарго, накладеного на Кубу десятки років тому. Елена особисто привезла з Куби шість полотен таких відомих у Латиській Америці художників, як Франк Нунез, Луіс Сальда та Аріель. Крім того, в її галереї виставлені роботи кубинців, які нині проживають та працюють в Америці. Роботи Хосе Джама тут виставляють вже шість років: “Художники не прив’язані до якогось місця. Для митця важливо, щоб його роботи були універсальними, щоб вони були зрозумілими однаково у США, Європі чи Японії. Відкрийте галерею на сусідній планеті – ми з задоволенням привеземо туди свої роботи”. У галереї “Рене” представлено багато робот Хосе. Однак, деяким американцям кубинського походження не подобається такі тісні зв’язки американських арт-дилерів з комуністичною країною. Вони вважають, що американці повинні уникати будь-яких бізнес контактів з Кубою, навіть коли йдеться про мистецтво. Народжений у Кубі Луіс Мартінес нині живе у США та викладає в Університеті Центральної Флориди. Він каже, що треба брати до уваги почуття та досвід тих, хто був вимушений залишити острівну країну: “Спочатку вас звільняли з роботи, всілякі комітети захисту справи революції постійно вас переслідували. Виїжджаючи з країни, ми мусили все лишити позаду, над нами просто знущались. Так що важливо зрозуміти, настільки глибокою є наша травма”. Елена Фрейре каже, що ще п’ять років її галерея не вижила б у Маленькі Гавані. Сьогодні ж через пом’якшення настроїв серед кубинської іммігрантської громади, вона здатна вести бізнес, не побоюючись репресій з боку політичних біженців: “Всі ми перш за все люди, всім нам подобається краса і ми повинні мати можливість придбати твори мистецтва, незалежно від того, звідки вони походять. Крім того, це шлях пізнання інших культур”. Тим часом Елена планує вже наступну поїздку до Куби, звідки привезе чотири нових полотна для своєї галереї.