"В Україні нацисти перемогли комуністів" - західні ЗМІ, дослідники про "історичні" закони
"Ми билися за декомунізацію, а отримали заідеологізовану орієнтацію на історію у кращих традиціях комуністичного режиму".
"В Україні нацисти перемогли комуністів", - під таким гучним заголовком цього тижня у впливовому виданні Bloomberg Леоніда Бершидського. Бершидський, який багато і влучно пише про українську кризу, нищівно пройшовся по підписаних президентом України Петром Порошенко законах "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні і заборону пропаганди їх символіки" та "Про правовий статус іУкраїни у ХХ столітті". Бершидський переконаний, підписані закони лише підкреслюють нездатність влади долати системні проблеми та провалля, яке розділяє Україну та Захід. Витрати на перейменування вулиць він вважає зайвими та підкреслює - Порошенко на законодавчому рівнінаціоналістичних організацій, які діяли в Україні напередодні та у ході Другої світової війни. "Закон називає їх "борцями за незалежність України у ХХ столітті", але деякі з цих груп, наприклад Організація українських націоналістів та Українська повстанська армія воювали поруч з нацистами та виконували ", - пише Бершидський. Він також звертає увагу на те, що проти підписання Порошенком закону виступила і  і , національна організація, яка займається документуванням, вивченням та тлумаченням історії Голокосту. "У Росії парламент розглядає законопроект, який заборонить порівняння режиму Сталіна з нацизмом", - пише Бершидський. кі пролобіювали сучасні представники Організації українських націоналістів, президент Петро Порошенко перекреслив тисячі годин лобістських зусиль українських громадських діячів та соціальних активістів на Заході. І все це лише для того, щоб задовольнити людей, які ", - написав Шеховцов на своїй сторінці у Facebook. Дісталося закону і у самій Україні. Галя Койнаш із Харківської правозахисної групи пише на сайті KHPG.org: "Порошенко підписав дуже суперечливі закони, один з яких фактично оголошує злочином публічне висловлення поглядів, які поділяють чимало українців". Койнаш звертає увагу : "Ті, хто вважають УПА героями, які бились за незалежність України, , коли знищувались цілі польські села, і яка здійснювалась принаймні частиною УПА у 1943-му році, або на етап співпраці українських націоналістів із нацистами та ін. Натомість інші помічають лише негативний бік діяльності УПА і абсолютно відмовляються бачити УПА у позитивному ключі. Цей конфлікт та певна відустність спільної інтерпретації з боку істориків різних країн дозволяють  та Степана Бандери та використовувати пропаганду про "фашистську хунту" у Києві та ін.". що російська пропаганда намагається їх поглинути, адже російська історична пропаганда справді має великий вплив на Заході. Але я думаю, що Україна нашкодить собі, якщо спробує наслідувати Росію у підході до історії. Більшу користь принесе розвиток чесного, складного, неквапливого та терплячого історичного діалогу за участі істориків та журналістів, з дослідженням першоджерел. У перспективі позитивний результат дасть саме така стратегія, а не  та запроваджувати якусь подобу "політики національної пам'яті" та оголошувати поза законом певні вислови про історію", - відзначив історик в інтерв'ю "Голосу Америки". , кандидат історчних наук, який зараз працює у Націльному музеї Башкортостанської республіки відзначає - у питанні закону "Про правовий статус і пам'яті борців за незалежність України у ХХ столітті", і тому написала просто поганий, нелогічний закон. "По-перше, "б як наприклад у випадку Центральної Ради, гетьмана Скоропадського та Директорії, або бандерівців та  в УПА. Чи стане розмова про це демонстрацією "зневажливого ставлення"? Окрім того, Наприклад, навесні 1943-го року УПА провело етнічну чистку проти польських селян на Волині. Чи визнання цієї події буде "зневажливим ставленням"? А звідси вже рукою подати до звинувачення у "публічному запереченні факту правомірності боротьби за незалежність України у ХХ столітті", - пише дослідник Журналіст, синхронний перекладач у команді Української служби. Власник низки музичних інструментів, на яких не вмію грати.