Три унікальні методи американських учителів, що привели учнів до небачених успіхів
Щоб виростити майбутніх лідерів із дітей з бідних родин, учителі повинні бути креативними і пробуджувати в них віру у власні можливості.
Академічний розрив між учнями різних рас у США давно є предметом наукових досліджень та суспільних дискусій. Американські державні школи належать до окремих шкільних округів, і кожна дитина потрапляє до того навчального закладу, що закріплений за місцем її проживання. За , учні в шкільних округах з найбільшою концентрацією бідності мають середній бал на чотири рівні нижчий, ніж діти в найбагатших районах. Новий аналіз оцінок по всій країні підтверджує, наскільки велике значення мають соціально-економічні умови. І оскільки серед афро-американців та іспаномовних дітей вища частка походить із бідних сімей, то саме представники цих груп населення частіше запрограмовані на невдачі. Перед учителями шкіл у бідних районах постає нелегке завдання не просто дати школярам знання, а й умотивувати їх до навчання, переконати у можливості розірвати цикл бідності та досягти успіху. Наступні історії показують, що часто для цього достатньо бути креативним і головне – вірити у своїх учнів, щоб вони самі могли повірити в себе. До початкової школи Ґрінвіл у Північній Кароліні, оточеної колючим дротом, з видом на кладовище, діти приходять розосередженими та емоційно розбалансованими. Усі учні живуть за межею бідності та деякі не мають домівки. «Уявіть, як це вчити дитину, яка плаче, бо вона голодна», – говорить Боннер. Намагаючись знайти спосіб заохотити учнів до навчання, молодий учитель обрав музику, оскільки, за його словами, «це те, що пробуджує запал у кожного». Він почав записувати з дітьми навчальні відео у стилі реп. Школярі самі пишуть тексти, придумують танцювальні рухи, знімають відео, редагують матеріали. За словами Боннера, їхня самооцінка та віра у власні можливості почала зростати, і в школі нарешті почалися позитивні зміни. Відеокліпи масово поширилися в соціальних мережах, що викликало в дітей неабияку гордість. Їхня слава дійшла до популярної телеведучої Еллен Дедженерес, яка запросила талановитого вчителя на свою програму та вручила йому різноманітне технічне обладнання для школи і чек на 25 тисяч доларів від торговельної мережі Walmart. Крім того, запустили , для якої люди пожертвували 75 тисяч доларів. Ще одна цікава річ, яку практикує Боннер – приносити на урок гроші та давати дітям потримати в руках банкноти. За статистикою, кожен третій афро-американець у США в перспективі може потрапити у в’язницю, тому мета цієї вправи – дати дітям можливість зрозуміти, що можна отримувати дохід завдяки чесній праці. Інший учитель із Північної Кароліни знайшов оригінальний підхід до дітей, взявши приклад із баскетболіста Леброна Джеймса. За словами вчителя, все почалося з індивідуалізованого рукостискання з кількома школярами, а потім інші захотіли також. «Я бачив, як багато це означало для них», – ділиться Вайт. Тепер це ранковий ритуал, який заряджає дітей позитивною енергією перед уроками. Кожне рукостискання особливе, створене з урахуванням індивідуальних особливостей дитини. Вайт стверджує, що пам’ятати різні рухи не так складно, як може здаватися, бо це на рівні м’язів. Адміністрація школи підтримує ентузіазм, який дарує учням учитель, повідомляє ABC News: «Єдиний спосіб допомогти нашим учням досягати на високому рівні кожного дня – це прийняти необхідність значущих і глибоких відносин, – говорить директор школи Мейґан Лофтас. – Рукостискання Баррі – це автентична спроба будувати ці стосунки. Коли я заходжу в класи, я бачу вплив цих сильних і довірливих відносин. Коли діти знають, що їхньому вчителю не байдуже, вони уважні, зацікавлені та націлені на успіх. Це культура, яку ми будуємо в Ешлі Парк». Для багатьох учнів школи Agua Fria в Аризоні вступ до університету ніколи не був перспективою на майбутнє, повідомляє телеканал Fox 7 Austin. «Ніхто з моєї сім’ї ніколи не навчався в коледжі, – говорить один зі школярів, – тому я, швидше за все, буду черговим, хто не піде до коледжу». Проте ситуація змінилася кардинально, коли до своєї альма-матер повернувся вчителювати 25-літній Джошуа Мюррей. Він почав викладати курс підготовки до коледжу. Мюррей настільки вірив у своїх учнів, що пообіцяв групі старшокласників півтора роки тому: «Якщо кожен із вас зможе здобути хоча б п’ять тисяч доларів стипендії, я витатую ваше ім’я на своєму тілі». Це було дивним викликом, але змусило кожного спробувати свої сили. І – несподівано – кошти від стипендій почали надходити. Учитель дотримав своєї обіцянки, і за чотири годин на його тіло нанесли 28 імен. Усі юнаки та дівчата тепер мають шанс досягти своїх цілей, бо одного разу вчитель повірив у майбутнє, яке для них самих здавалося нереальним. «Він багато для мене означає, – зі сльозами на очах говорить учениця. – Він справді змінив моє життя. Я не можу це пояснити. У мене немає слів». Приєдналася до команди "Голосу Америки" у 2016 році в ролі журналіста і редактора соціальних медіа. До того працювала у сфері маркетингу. В Україні вивчала журналістику, у США - гуманітарні науки. Висвітлює життя української діаспори у США та історії успіху українців.