Мрія про чисту енергію манить, але наскільки вона реальна?
За 25 років, каже директор Інституту Землі, США можуть майже повністю звільнитись від іноземної нафти і від викидів в повітря вуглеців.
Усім відомо, що надра нашої планети рано чи пізно вичерпаються. Катастрофа пошкодженої нафтової свердловини в Мексиканській затоці служить черговою пригадкою того у що обходиться залежність від нафти. Тож наскільки реальною є мрія про чисту енергію? Впродовж десятиріч американські президенти обіцяли розпочати програми здобуття чистих енергоносіїв. А в реальності споживання Америкою викопного палива зросло за останні 40 років на 42 відсотки – допроваджуючи до глобального потепління – і, на сьогодні, до забруднення Мексиканської затоки. Професор Джефрі Сакс очолює Інститут Землі при Колумбійському університеті. Він каже: «США завжди говорили: можемо, вже досягли, ми в лідерах. Тепер ми дивимось, як те саме робить Китай. А ми – в паралічі». Джефрі Сакс пропонує послабити залежність від викопного палива. За його планом, за 5 років на дорогах з’явиться перше покоління електромашин, мільйони яких будуть вироблені у США. За 10 років США використовуватимуть сонячну енергію завдяки енергозбірним панелям в пустелях і вітру ­- в преріях. Вживатиметься значно більше атомної енергії. Хоч не всі погоджуються, що атомна енергетика, яка залишає токсичні відходи, є «чистою», але згідні, що вона не спричиняє глобального потепління. Професор Сакс говорить: «А за 25 років, якщо пощастить, ми зможемо створити зовсім іншу і більш дієву енергосистему». За 25 років – згідно з планами директора Інституту Землі – США стануть майже повністю незалежними від іноземної нафти, в атмосферу викидатиметься значно менше вуглеців, і повсякденне життя американців радикально зміниться. З’являться супер-ефективні житла, де усі прилади, а також опалювальні і охолоджувальні системи й електро-мобілі використовуватимуть менше енергії. Машини вмітимуть уникати аварій і заторів. Джефрі Сакс пояснює: «Проблеми, пов’язані з відволіканням уваги водія, зникнуть, оскільки люди фактично перестануть бути водіями». Виникає запитання: а чи не означатиме це, що за енергоносії доведеться платити більше? Адже хтось все одно залишиться в програші? «Мене найбільше турбує, що коли ми нічого не будемо міняти, то в програші залишаться усі», - говорить директор Інституту Землі. В цьому випадку - зазначає професор Сакс - гарантовано, що на людство чекатиме більше ураганів, забруднення природи, посух і воєн за нафту...