Чи стануть соціальні медіа рушієм революційних змін в Росії?
«Я хочу подякувати Твіттеру та Фейсбуку. Слава Інтернету! Сьогодні нас не можна контролювати, завдяки соцмережам», – Сергій Серґунов.
Європарламент ухвалив резолюцію, у якій закликав до проведення нових, вільних виборів до Держдуми Росії за участі усіх опозиційних партій. Європейські депутати закликали Росію «уважно розслідувати всі випадки порушень у ході минулих виборів та покарати винних чиновників». Резолюція Європарламенту називає акції протесту в Росії «прагненням російського народу до розширення демократії». Тим часом західні оглядачі звертають увагу на те, що активізація протестних настроїв у Росії стала можливою у значній мірі завдяки Інтернету та соціальним медіа. Про революційні події з центру Москви Данило Линдель повідомляв по Твіттеру. Одягнений у зв’язаний його мамою светр, 23-річний хлопець є представником нового покоління активістів, які замість клаксонів використовують Ай-педи. «Коли сьогодні йдеться про демонстрацію, дуже важливу роль відіграє Інтернет, тому що телебачення мовчить. Вся інформація тепер передається через Твіттер, Фейсбук та сайт “В Контакті”», – каже Данило. Після минулотижневих думських виборів, Ю-Тюб заполонили відеоролики з зображеннями порушень виборчого процесу з боку «Єдиної Росії». Державні ЗМІ подібної інформації не подавали. Демонстранти, такі, як 22-річний Денис Кондратенко, який голосував вперше та був на виборах спостерігачем, чітко розуміють, що інформація з офіційних джерел дуже відрізняється від тієї, якою заполонений Інтернет: «Я знаю, скільки насправді «Єдина Росія» отримала голосів на моїй дільниці – дуже мало. Тому люди постали та прийшли протестувати. Вони вимагають чесних та відкритих виборів, відмовляючись визнати те, що нам показують по телевізору». Згідно з даними російської пошукової системи Яндекс, Твіттером у Росії користуються понад мільйон людей. А це у п’ять разів більше, ніж лише минулого року. І попри намагання державних телеканалів попередити про небезпеку публічних зібрань, які організовуються за допомогою Інтернету, активісти не вагаються приєднуватися до руху через мережі Фейсбук та «В Контакті». В Інтернеті не важко знайти інформацію про те, як спровокувати правоохоронців, там же можна знайти і рецепт виготовлення пляшок з горючою сумішшю. Маша Ліпман, аналітик Центру Карнеґі в Москві, погоджується, що Інтерент відіграє важливу роль, втім громаду підняли масові порушенні на виборах, а не блог-пости, додає вона: «Як тільки люди налаштувалися на дії, а не звичне сидіння та бурчання вдома, Інтернет став у нагоді. Саме в мережі була спланована та організована масштабна акція, яка зібрала безпрецедентну кількість людей». У центрі Москви в результаті зібрались десятки тисяч незадоволених, що стало найбільшою акцією протесту з часу розпаду Радянського Союзу 20 років тому. Організатори кажуть, без Інтернету такої кількості людей зібрати б не вдалося. «Я хочу дуже подякувати Твіттеру та Фейсбуку. Слава Інтернету! Сьогодні вони не можуть контролювати нас, дякуючи соціальним мережам і таким активістам, як ми», – зазначив письменник Сергій Серґунов. Втім, Маша Ліпман, висловлює певну стриманість: «Революції відбувались і до віку Інтернету, радіо та телебачення. 20 років тому, в кінці 80-их, наші люди також вийшли на вулиці з протестами. Тоді, наші демонстрації були в десятки разів потужнішими ніж та, яка мала місце в суботу в сучасній Росії».