Чи є Україна демократією?
Серед питань, що пролунали на дискусії, - чи продовжуватиме Україна у найближчі роки рух до демократії чи буде відкат до авторитаризму.
Цього тижня в Університеті Джорджа Вашингтона, що в американській столиці, зібралися науковці Північної Америки та гості з України для обговорення результатів президентських виборів в Україні та спрогнозування розвитку України у найближчі роки. Науковці, які досліджують процеси становлення України, намагалися оцінити політичні процеси в Україні, як також шанси України на побудову працюючої демократії. Більшість з виступаючих переконані, що на сьогодні Україну ще важко назвати реально діючою демократією, хоча її паростки уже демонструють можливість виживання. Професор Флоридського університету Пол Даніері сказав: «Україна – це демократія, але не ліберальна демократія. Це демократія в дуже вузькому значенні, коли лідери країни обираються, але це не демократія у ширшому розумінні, щодо гарантій прав, дотримання політичного процесу та верховенства права. У той самий час Україна не є тоталітарною. І великим питанням наступних десяти років буде, чи Україна розвиватиметься у бік демократії чи у бік тоталітаризму, чи це перетягування з одного в інший бік буде втримувати Україну десь посередині». З ним погодився професор Києво-Могилянської академії Сергій Куделя: «Це плюралістичне суспільство, в якому є значний рівень політичної конкуренції, але поки що не створені головні фундаментальні інститути демократії. Ідеться не лише про вибори, ідеться про інструменти контролю за владою. На жаль, ні засоби масової інформації, ні правоохоронні органи, ні інші органи влади, які б мали контролювати один одного, не виконують своєї функції і саме тому ми бачимо таке зростання корупції на всіх рівнях влади, про яке ми говоримо на цій конференції». Кіт Дарден з Єйльського університету вважає, що Україна таки має певні формальні ознаки демократії: «Я думаю, що це демократія. Але я маю на увазі дуже обмежене визначення демократії. Існують конкурентні вибори, коли лідер може програти, і за таким стандартом Україна це демократія. Чого немає, так це дотримання формальних правил та законів, тобто це плюралізм і конкуренція, але поза законом. Але напруга цієї конкуренції означає, що дуже важко консолідувати владу, і це у своїй основі демократично». Ще один доповідач на конференції, професор Торонтського університету Тарас Кузьо, назвав Україну скорумпованою молодою демократією: «П`ять років після помаранчевої революції, п`ять років президентства Віктора Ющенка, і ми бачимо більше негативних результатів цих п’яти років, ніж позитивних. Ми говоримо багато про вільні вибори та вільні медіа, два позитивні наслідки президентства Ющенка, але демократія є чимось набагато ширшим, ніж лише ці два фактори. Політики в Україні, на жаль, цього не розуміють. Центр Разумкова, якого я цитував сьогодні, вважає, що найбільшою небезпекою для української демократії є політична корупція, рівень якої збільшився за останні п’ять років. На сьогодні Україна – це нефункціональна держава, яка не проводить реформ», -- зазначив професор Кузьо. Ведуча, головний редактор і керівник Української служби «Голосу Америки». На додаток до праці на «Голосі Америки», часто виступає як експерт із питань України, Східної Європи та свободи слова на пострадянському просторі. Статті Мирослави друкуються на шпальтах  таких світових видань, як Wall Street Journal, Washington Post, NPR, Journal of Democracy. Мирослава є співавтором науково-публіцистичної роботи «Розірваний нерв» про протестний рух в Україні 2000-2004 років. З освітою правника, здобутою у Львівському державному університеті, має великий досвід роботи в галузі журналістики та зв'язків із громадськістю. Працювала журналістом, редактором, продюсером, керівником медія-кампаній в Україні та США у низці політичних і медійних організацій, у тому числі RFE/RL, Інтерньюз, IRI, NDI. Серед іншого - Мирослава також була дослідником Університету Джорджа Вашингтона (2003) та володарем стипендії Рейгана-Фасела Національного фонду за демократію (2001). «За видатний внесок у розвиток журналістики, активну громадянську позицію та професійну майстерность» Мирослава Ґонґадзе нагороджена Орденом княгині Ольги. Інформувати, поєднувати й об’єднувати людей та ідеї, надихати – такою Мирослава бачить свою місію. У вільний від роботи час, якщо такий з’являється, захоплюється подорожами, мистецтвом, фотографією. Виховує доньок-близнюків Нану та Саломе.