Актори фільму «Гіркі жнива» про Голодомор в Україні: "Це фільм, який має подивитися кожен"
На українські та американські кіноекрани вийшов фільм канадського виробництва «Гіркі жнива» про історію кохання в час Голодомору в Україні.
Картина здобула чимало як позитивних, так і негативних відгуків. Та як би не було – про Голодомор цими днями заговорили майже всі провідні американські медіа. У США про голод в Україні 1932-1933 років знають небагато, Голодомор не визнаний американським урядом як геноцид проти українського народу. До того, як сценарій фільму «Гіркі жнива» потрапив у руки акторів, вони зізнаються, ніколи не чули про голод в Україні 1932-1933 років – ні у школі, ні з книжок, ні в кіно. Журналіст Голосу Америки» Ярина Матвійчук запитала головних акторів фільму, як це – відображати правдиві історичні події, про які ти ніколи не чув. Актор Теймер Гассан розповідає, що коли актори почали дізнаватися про Голодомор в Україні 1932-1933 років, їм було соромно церез те, що вони про це не знали раніше:​ «Коли ми почали дізнаватися про Голодомор, нам було соромно. Знаєте, люди кажуть: Сталін, от ми знаємо, що там щось трапилось, якась трагедія. Але зрозуміти, наскільки глибокою була ця трагедія... Нам справді про це небагато відомо. Саме тому я кажу, що це фільм, який має подивитися кожен». «Коли ти читаєш сценарій, розумієш, що є причина, чому ми про це раніше не знали, і чому дуже багато людей в світі ніколи про це не чули», каже актриса Саманта Баркс. Усвідомлення, що світ мало знає про голод в Україні, стало додатковою відповідальністю для авторів, - каже виконавець головної ролі британець Макс Айронс. «Я трохи відчував напругу у випадку Юрія, тому що ця історія ще нерозказана, про неї знає дуже мало людей. І це одна з найбільших несправедливостей в історії», каже актор Макс Айронс. Герой Айронса – Юрій, молодий художник-початківець з провінції, який шукає кращого життя у столиці. Найважче актору далися зйомки на вулицях Києва, де він відтворював почуття людини, яка бачить мертвих людей, чимало з яких – діти. «Цікаво, що ми здебільшого вважаємо, що наша поведінка зумовлена певними моральними та етичними принципами. А тут ти раптом стаєш кимось іншим, примітивним, борешся за виживання», - ділиться Айронс. Людину поза принципами моралі – радянського комісара Сергія - зіграв Теймер Гассан. Актор відомий на Заході грою негативних героїв – зокрема у фільмі про Бетмена чи у серіалі «Ігри престолів». Утім, зізнається Теймер, у «Гірких жнивах» комісар Сергій був найбільшим злом, яке актору коли-небудь довелося грати: «Моєму герою було значно складніше через його лють та той шлях, який він проходить. Він вірить у свій якийсь божевільний світ, в якому він може взяти чиюсь любов і контролювати її. Він шукає любов і врешті-решт опускає руки. Я мусив знайти відповідь, що зробило цього героя таким злим. Що примусило робити ці жахливі речі, які він чинив. І я запитав режисера: чи є щось таке, і я маю це знайти, за що ти на якусь долю секунди починаєш жаліти цього героя. Сподіваюсь, я врешті решт це знайшов. Тому що ніхто з нас не народився злим, ніхто з нас не народився антихристом, ніхто з нас не народився вбивцею». ​ За іронією долі, наприкінці зйомок «Гірких жнив» в Україні починається нова трагічна сторінка історії - Євромайдан. Коли в січні 2014-го року актори приїхали в Київ для фотосесії, їх за вимогою страхової компанії помістили у закритий режим в готелі. Деякі з них, всупереч забороні, таки відвідали Майдан і стали, як вони зараз розповідають, учасниками справжньої революції. «Коли ми знімали цей фільм в Україні, ми всі проходили через гірку сторінку української історії, аж раптом в Україні починається революція. Бачити, що це відбувається знову, це було дуже важко», - каже актриса Саманта Баркс. Попри високе суспільне невдоволення, у Києві акторів вразила привітність українців. «», ділиться враженнями актр Макс Айронс. З комерційних міркувань фільм англомовний. Майже всі актори - з Великобританії та Канади. У головному складі двоє українців: Остап Ступка та Олександр Печериця з київського театру Івана Франка. Приєдналася до команди «Голосу Америки» у 2014 році. Перед тим працювала в американському журналі National Geographic та на «Радіо Свобода» ведучою та редактором програми «Ранкова Свобода». У Києві волонтерила на «Радіо Марія» та в кіностудії Cinema House Group, у Гавані доглядала за хворими українськими дітьми в рамках проекту «Україна – Куба». Своїм найбільшим хобі вважає 3-річну доньку Марійку та подорожі з родиною. Розповідає, що любить книжки і поважає добре почуття гумору. Рецептом свого життя називає «Похвалу глупоті» Е. Роттердамського. Мріє покататися на всіх видах транспорту та спробувати їжу різних народів світу.