Реакція американських політиків i експертiв на вибори у Росії
Американські офіційні особи досить стримано коментують результати виборів у Росії, які є справжнім контрастом до тих виборів, які відбу
На відміну від європейських представників американські офіційні особи досить стримано коментують результати виборів у Росії. Президент Буш, виступаючи на прес-конференції сьогодні, обмежився одним реченням. За його словами, Адміністрація щиро висловлювала свою стурбованість щодо виборів. Трохи більше сказала речник Білого дому Дейна Періно. Вона повторила, що Президент Буш ще перед виборами висловлював занепокоєння щодо можливої фальсифікації на виборах і що зараз Вашингтон закликає російський уряд уважно розслідувати порушення, про які йдеться у заявах опозиції та спостерігачів. Подібну заяву зробив і другий заступник державного секретаря США ДейвидКреймер: “Ми висловили певне занепокоєння підготовкою до цих виборів через використання адміністративного ресурсу, контролю над ЗМІ, залякування опозиції та тиск на політичні партії та окремі особи”. Але схоже, що Президента Путіна мало турбує позиція Заходу. Він, як і обіцяв напередодні виборів, отримав моральне право залишатись при владі. Але як написала у редакційній статті “Вашингтон Пост”, це ставить запитання про дальшу роль Росії у західних інституціях, особливо у Великій вісімці. Та не дивлячись на критику з боку Заходу, мало хто прогнозує, що розвинуті країни світу підуть на те, щоб виключити Росію з клубу провiдних демократичних держав. Сумнів у такій перспективі висловив зокрема досвідчений дипломат, колишній посол США в Українi, нині старший радник Центру стратегічних i мiжнародних дослiджень Стівен Пайфер: “Велика вісімка це структура, яка вирішує багато серйозних питань і мені важко уявити, що Президент Буш чи європейські лідери зроблять якісь серйозні кроки, щоб виключити Росію з Великої вісімки. Я думаю, що серед сімох членiв Великої вiсiмки буде деякий дискомфорт щодо того куди рухається Росія, але я був би здивований, якщо буде зроблена спроба викинути Росію з Великої вісімки”. Пайфер також пояснив слабку критику офіційного Кремля з боку Вашингтона тим, що навряд чи різкі кроки можуть змінити ситуацію: “Факт того, що ми не бачимо більш жорсткої критики має два аспекти. Перший – це розуміння, що Вашингтон все ж таки мусить працювати з Москвою в певних ключових питаннях i вони не хочуть провокувати Путіна. Друге – це те, що сильніша критика навряд чи мала б більший ефект”. Але деякі експерти, серед яких науковець Гудзонівського інституту Зейно Баран, вважають, що така поведінка Вашингтона є поганим прецидентом: “Яким чином інші країни будуть слухати США, коли ми говоримо про демократію? Урок, який вони зараз отримують, це те, що, якщо ви маєте нафту чи інші ресурси, то ви можете і не турбуватися про демократію”. Що ж до впливу результатів виборів у Росії на Україну, то Стівен Пайфер вважає, що тепер, аналізуючи виборчий процес в обидвох країнах, Україну і Росію навіть не можна порівнювати, настільки далі Київ просунувся у розвитку демократичної системи. Але Росія звичайно буде намагатись залишати Україну у своїй зоні впливу: “Те, що ми побачили у Росії, є справжнім контрастом до тих виборів, які відбулись у вересні в Україні. І це є справжнім індикатором того, що Україна таки поважає демократичні цінності і рухається вперед з точки зору європейської інтеграції. Це – перше. Друге, я не переконаний, що події останніх днів не особливо вплинуть на те, що можна очікувати у Росії. Я б почекав на результати президентських виборів, але хто б не став президентом, ми побачимо продовження політики, яку ми спостерігали за президентства Путіна. Частиною цієї політики є відновлення впливу Росії на країни колишнього Союзу. Ще одна річ – це страх Кремля, що якщо Україна зближуватиметься з Європою. Проблемою у цьому контексті для України є те, що це ускладнить офіційному Києву здійснення своєї зовнішньої політики і Україні буде складніше співпрацювати з Росією, яка бачить зближення України із Заходом як загрозу російським інтересам”. Пайфер все-таки вважає, що Росія не зможе заблокувати інтеграцію України з євроантлантичними структурами, якщо Україна буде вести послідовну і сильну політику у напрямку інтеграції.