Хто повинен мати право всиновлювати українських дітей? 
Усиновлення українських сиріт іноземцями – це торгівля українським генофондом, переконані в політичному об’єднанні «Свобода».
Українських дітей повинні усиновлювати українці, тому хай іноземці шукають сиріт деінде, озвучує позицію партії «Свобода» депутат Верховної Ради . Він посилається на статистику, за якою протягом року в Україні більше дітей знаходять нові родини, аніж стають сиротами. Відтак найближчим часом потреба в усиновленні відпаде взагалі, прогнозує він. «На сьогодні українські діти є предметом бізнесу, коли ними торгують. Це український генофонд. Ми не хочемо розбазарювати його на весь світ, бо це найцінніше, що у нас є», – каже Мірошниченко. Надаючи можливість усиновлення іноземцям, Україна не може відповідно контролювати подальшу їхню долю, додає Мірошниченко. Лише один раз на рік консульський відділ має право приїхати в сім’ю, де живе усиновлена українська дитина і перевірити її умови проживання, а при досягненні нею 9 років такий контроль здійснюється раз на три роки. Такий контроль недостатній, стверджує парламентар. Всім, хто проводить аналогії законопроекту «Свободи» про заборону всиновлення українських дітей іноземцями і російського закону, який стосується заборони усиновлення російських дітей американцями, Мірошниченко радить почитати «Програму захисту українців». «Пункт про заборону усиновлення українських дітей іноземцями був в нашій програмі вже давно. Щонайменше 5 років він уже є. І це було значно раніше, ніж Росія вирішила не давати своїх дітей американцям. Нам байдуже, чи це американці, чи британці, чи австралійці. У нас свої позиції, які ми озвучуємо і очевидно, що ми не узгоджуємо їх із Кремлем, бо це повний ідіотизм», – говорить він. Аби уніфікувати процедуру міжнаціонального усиновлення згідно з міжнародними стандартами, Україні потрібно обов’язково приєднатися до Гаазької конвенції про захист дітей і співпрацю з питань міжнародного усиновлення, запевняє уповноважений Президента України з прав дитини . У 89-ти країнах, що вже приєднались до конвенції така процедура однакова і працює вона успішно. «Основна мета конвенції – створення такої системи співробітництва між державами, а це 89 держав світу, яка дасть можливість запобігати викраденню, продажу або торгівлі дітьми. Приєднання до конвенції дасть можливість змінити процедуру таким чином, щоб батьки підбиралися для дитини, а не так, як це, на жаль, є сьогодні, що батьки вибирають дитину», пояснює Павленко. Після приєднання України до Гаазької конвенції пріоритетом й надалі залишатиметься національне усиновлення, додав Юрій Павленко. Міжнаціональне усиновлення в Україні дуже корумповане і не врегульоване згідно з міжнародними стандартами, говорить президент альянсу «Україна без сиріт»і наголошує на важливості конвенції. Адже фактично всі країни, що практикують міждержавне усиновлення, є членами Гаазької конвенції і тільки Україна і ще декілька країн дозволяють усиновлення дітей іноземцями, не ратифікувавши документ. «Є простий спосіб зупинити міждержавне усиновлення. Це забезпечити кожну дитину сім’єю в країні, тому позиція моя і альянсу, який я представляю, проста – зробити все можливе, щоб знайти сім’ю для дітей в Україні. Поки ми цього ще не зробили, ми не маємо ніякого морального права забороняти чи чинити перепони на шляху міждержавного усиновлення, особливо враховуючи те, що за кордон усиновлюються діти старші 5-ти років або діти з важкими захворюваннями», – розповів Малюта. З 26 тисяч українських сиріт, що потребують усиновлення за кордон можуть бути усиновлені лише 6-8 тисяч. У 2012 році за кордон було усиновлено 803 українських сироти.