Дмитро Тренін: Росія і НАТО тепер – противники
Директор Московського центру Карнеґі в інтерв’ю «Голосу Америки» дає прогноз відносин НАТО та Росії
У Росії з настороженістю поставилися до заяв командувача силами НАТО в Європі генерала Філіпа Брідлава про те, що Північноатлантичний альянс розташує військові контингенти в країнах Східної Європи. Президент Росії Володимир Путін восьмого травня провів показові ракетні навчання в присутності кількох глав держав СНД, при цьому було помітно, що, перебуваючи на командному пункті навчань, російський президент очевидно нервував. Водночас, неназване джерело в Міністерстві оборони Росії повідомило агентству «Інтерфакс», що, на думку російських військових, НАТО не має у своєму розпорядженні достатніх фінансових коштів для «введення значного постійного контингенту в Східну Європу». На цьому фоні в Талліні відкрився саміт НАТО, на якому, як очікує багато спостерігачів, альянс займе жорсткішу позицію щодо Росії. Про долю відносин Росії з США і НАТО кореспондент «Голосу Америки» поговорив з директором Московського центру Карнеґі Дмитром Треніним. Де і навіщо НАТО має намір розмістити контингенти своїх військ у Східній Європі? Я думаю, що мова йде про відновлення в ослабленому або, скажімо, скороченому варіанті протистояння, яке існувало в роки «холодної війни». Йдеться поки, скоріше, про символічне розміщення військ НАТО на постійній основі в країнах Балтії, в Польщі та Румунії. Звичайно, це не те , що було на території Західної Німеччини в часи «холодної війни», але, в усякому разі, по суті, відновлюється протистояння між Росією і Заходом. Між НАТО та Росією діяла програма партнерства, чи буде оголошено про її припинення? Росія вже не розглядається НАТО як партнер. Росія розглядається як імовірний противник. Я думаю, що оголошення або не оголошення виходу з програми партнерства Росія - НАТО – це формальності. За фактом, вже відновлено статус Росії як вірогідного противника НАТО. Інше, я думаю, буде приведено у відповідну форму, але факт вже відбувся. Хто є рушійною силою у розмежуванні НАТО і Росії – європейські країни? Ні, США. Чому? Я думаю, що США вирішили, що з так званою «російською проблемою» щось потрібно робити, і потрібно робити це з різних боків – економічним тиском, політичним тиском, політичною ізоляцією і комплексом військових заходів, спрямованих, з одного боку, на підтримку, скажімо так, спокою серед схвильованих союзників (у країнах Балтії, в Польщі і в Румунії), і для військового тиску на Росію, якщо в цьому буде необхідність. Якою ви припускаєте відповідь з боку Росії? Відповідь Росії складатиметься, напевно, у зміцненні Західного військового округу, в тому числі Калінінградського анклаву. Я думаю, що західні війська перебуватимуть під прицілом російських ракет. Я думаю, що в Калінінграді будуть розміщені ракети «Іскандер», які візьмуть під приціл об’єкти НАТО. Це один з варіантів. Є багато інших, але, я не думаю, що Росія буде втягуватися у військове протистояння, тому що воно не має великої перспективи. Не має перспектив для Росії? Ну, так, звичайно. Ну, що, танки проти танків, літаки проти літаків? Чи не про це йдеться. Росія буде, я думаю, нарощувати свої ракетно-ядерні можливості для того, щоб, насамперед, мати можливість реагувати на погрози на свою адресу створенням відповідних погроз не європейцям, а Сполученим Штатам. Розміщення «Іскандерів» у Калінінградській області – наскільки це серйозно для Європи? Раніше «Іскандери» завжди були символічним російським відповіддю на можливі дії західної коаліції. Зараз це вже військово-технічну відповідь. Але за межами «Іскандерів», я не думаю, що почнеться якесь сверхнаращіваніе російської військової потужності в Західному окрузі. Хоча, звичайно, округ посилюватиметься. Але головне буде, повторюю, звернуто на те, щоб США при необхідності могли відразу відчути таке ж збільшення загрози для своєї власної території, як і Росія для своєї. Чи можна очікувати того, що ракети будуть знову націлені? Так, звичайно. Вони, власне кажучи, завжди були націлені. Але було кілька заяв Єльцина і, вже при Путіні, заява російського Генштабу про те, що ракети на США тепер не націлені. Просто, скажімо так, в ті часи дискета, умовно кажучи, зберігалася на відстані 10 сантиметрів від дисковода. Зараз її можуть вставити в дисковод. Але я не думаю, що нинішнє протистояння піде головним чином по військовому треку. Військовий трек присутній, але він не основний. Основні треки все-таки зараз економічні та інформаційні. Ви говорите про те, що Росія буде намагатися дати відчути США, що їх безпеку теж може бути під загрозою. Це ж передбачає, наприклад, широкомасштабне застосування підводного флоту і інші дорогі речі? Я не думаю, що Росія піде шляхом СРСР, оскільки ми знаємо, що це було важко для Радянського Союзу, що Радянський Союз надірвався, намагаючись зі своєю відносно невеликою економікою змагатися з США та їх союзниками. У нас зараз набагато менша економіка за об’ємом. Загалом, змагатися танк проти танка ми не можемо і не будемо, я думаю. Ну, поки існує ядерна зброя, поки у США і в Росії є достатньо, скажімо так, готовності при необхідності застосувати цю зброю, стримування працює. Тому по шляху нарощування військових потенціалів – безглуздому шляху – Росія, напевно, не піде. Якщо дати розгорнутий прогноз того, як Росія відповідатиме на зміни відносин з НАТО і США – що це може бути за відповідь? По-перше, Росія прагнутиме уникнути протистояння по, скажімо так, гіршому варіанту. Вона буде прагнути різними способами – економічними, політичними, інформаційними і іншими – домагатися хоча б мінімуму розуміння на основі співпадаючих інтересів з країнами Європи. Вона намагатиметься, якщо говорити грубо, відірвати Німеччину від США. Те ж саме, але в меншій мірі, відноситься до решти Європи. Далі, Росія буде вести, я думаю, дуже складну дипломатичну гру з Китаєм. Зрозуміло, що зараз російські позиції слабкіші, ніж вони були раніше, навіть кілька місяців тому щодо Китаю, оскільки західний фланг став тим, чим він став тепер. Але, у всякому разі, Росія буде доводити США, що зближення Росії і Китаю США нічого хорошого не обіцяє. Це, на мій погляд, абсолютна істина. Головним вибухом у відносинах Росії з США і НАТО стала Україна. Що буде далі в цій сфері – з російського боку і з західного? Росія чекатиме, коли США втратять інтерес до України. Сказати – як довго триватиме цей інтерес, наскільки він глибоким буде, з точки зору готовності вкластися в Україну – важко . Росія буде чекати зміни американської адміністрації і буде дивитися, хто змінить Обаму, яка політика буде проводитися наступною адміністрацією, чи можна буде на чомусь розійтися з наступного адміністрацією. Росія буде дивитися, як можна домовитися і про що можна домовитися з новим українським керівництвом. Вже через кілька тижнів – з Порошенком, якщо це буде Порошенко: можна з ним вести діалог, не можна з ним вести діалог, можна його за одне місце взяти чи не можна. Оскільки він особистість досить відома в Москві і, загалом, тут багато що зрозуміло, то, напевно, буде гра і на українському полі. Той конфлікт, який зараз розгорівся, набагато важливіший для Росії, ніж для США, Росія готова вкласти набагато більше в цей конфлікт, ніж США, вона і втратить набагато більше, якщо цей конфлікт закінчиться невдало для Росії, тому у Росії більше стимулів. Для США не тільки Україна, але й Росія – це досить периферійна проблема. Яка у всьому цьому роль у НАТО? : Філіп Брідлав робить те, що він робить, для того, щоб якось продовжити існування НАТО. Напевно, це вдасться. Але НАТО не стає знову, як це було на початку 50-х років, центром американської стратегії, політики і так далі. Це, швидше, така операція з порятунку НАТО. Думали, що ж буде після Афганістану, і ось, нарешті, знайшли і дуже зраділи. Тому що з’явився противник, і на довгий час, принаймні, на час Брідлава вистачить цього противника. Я думаю, що на його змінника теж вистачить. Штаб-квартиру ось побудували нову... А США від такого розвитку подій – виграють, програють? Загалом, це все добре для США, тому що це зміцнює їх позиції в Європі, це підпорядковує Європу ще більш міцно США в стратегічному плані. І це добре, з точки зору американської стратегії. Це – ще раз кажу – не центральна проблема, але добре, що це так. Ще було б краще, з точки зору, напевно, найбільш запеклих... людей, щоб Росія влізла в Україну. Те, чого нібито боялися, напевно, і чого потай бажали – щоб Росія залізла військами в Україну, створила тут для себе східноєвропейський Афганістан, а потім би, коли все це б тут звалилося, і Росія сама, як і СРСР, звалилася. Таким чином, була б вирішена російська проблема. Але поки Путін не дає підстав для того, щоб це реалізувалося.