Традицію кобзарства відроджує Харківський Кобзарський Цех
Сьогодні кобзарські цехи існуть по всій Україні. Харківський – один з найстарших та автентичніших.
Кобзарство – знаний український бренд і особлива марка Харківщини. Саме у Слобідській Україні незрячі епічні співці супроводжували народ, згодом козаків. Пізніше харків'янин Гнат Хоткевич започаткував термін «кобзарське мистецтво», і випустив перший підручник гри на бандурі. Сьогодні традицію відроджує Харківський Кобзарський Цех - один з найстарших та автентичніших. Тут є що відроджувати, і що досліджувати, впевнені братчики. «Харків – таке символічне місто для кобзарства. Як відомо, що і в 31-му році було знищено кобзарів саме тут після з'їзду. Тому в нас така претензія на такий осередок, столицю кобзарства», – каже кобзар Харківського Кобзарського Цеху Олександр Савчук. Харківські кобзарі, як і інші, відмежовують себе від академічного бандурництва. Справжній кобзар повинен сам собі зробити інструмент, кобзарювати поміж людей та намагатися осягнути спадок співоцької культури. А харківський – ще й грати по-харківськи, використовуючи всі 10 пальців. «Зараз працюють соціальні мережі, інтернет. Зараз випливає наззовні той матеріал, який був недоступний ще багато років назад. Також зараз поступово починають відкриватися архіви. В тому числі етнографічні архіви. Поступово починають виринати різні записи кобзарські», – говорить цехмайстер Харківського Кобзарського Цеху Кость Черемський. Іноді не виходить повністю бути автентичним, але це – вимоги часу, кажуть у Цеху. «Теж це вже більш концертна манера, трошки не зовсім кобзарська, але теж іноді потрібно щось показати, щось розказати. А потім питають: а чого ви, якщо такі автентичні, чого ви виходите на сцену, але зараз інакше не виходить», – зауважує кобзар Харківського Кобзарського Цеху Сергій Чурай. Традиційне кобзарство, на відміну від академічного, державою не підтримується. Але майбутнє у цієї традиції є, переконаний Кость Черемський. Адже бачить сам, що все більше українців цікавляться кобзарством: «Це дуже гарний час, тому що людей очевидно не все влаштовує в сьогоденні, вони намагаються знайти нішу, де вони можуть якнайбільше реалізуватися. Ця ніша – вона готова завжди. Це ніша кобзарська, яка дає можливість і творчо реалізуватися, і духовно реалізуватися, і власне відчувати себе українцем в тому нестійкому, політично заангажованому світі».