Експерт радить тактику "осушення болота" проти ЛНР та ДНР - ексклюзивне інтерв'ю
"Україна має підходити до дислокації бойовиків все ближче і ближче, ізолювати їх, обрізати їм коридори отримання допомоги".
Після того, як українська армія відстояла Слов’янськ, Україна як ніколи близька до поворотного моменту для позитивного розв’язання ситуації сході країни – вважає президент Джеймстаунівського фонду Ґлен Говард. Тепер і психологічна, і тактична перевага за українськими військовими, чого не можна сказати про президента Російської Федерації. Я думаю, що президент Порошенко дуже прагматично підійшов до цього питання. Він зрозумів, що половина населення на сході країни не цілком підтримує центральний уряд у Києві. Тому, його стратегія спершу сісти за переговорний стіл із повстанцями, у яких були свої вимоги, а вже після – вести військовий наступ, була дуже продуктивним шляхом боротьби із російською пропагандою, яка стверджує, що в Києві не уряд, а зграя бандитів. Це тому спершу було оголошено 10-денне перемир’я, яке як ви знаєте, було порушене бойовиками. Рішення Порошенка продовжити військовий наступ після цього стало дуже . Звільнення Слов’янська показало, що українські військові в співпраці з Національною гвардією здатні взяти кордон під контроль. Цим вони, по-суті, перекрили постачання зброї сепаратистам і тепер можуть зосередитися на тому, щоби брати у кільце міто за містом, де переховуються повстанці й завдавати точечні удари, аби знищити бойовиків. Адже що сталося у Слов’янську? Сепаратисти опинилися повністю відрізанними від постачання. Через загрозу портрапити у повне оточення, вони мусили . Це те місце, куди зараз перебрався Стрєлков. Але тепер він набагато далі від кордону і від шляхів постачання. Нині над ними нависла реальна небезпека. (...) Рінат Ахметов просив не бомбардувати Донецьк. На що Порошенко дуже грамотно відповів, що вони не планують цього робити і будуть відповідати за кожен свій крок, тому що хвилюються – як це трактуватиме російська пропаганда. Але, думаю, Ахметов просив, щоби не було широкого бомбардування. Стратегія, яку ми спостерігали у Слов’янську – це дуже точні удари українських військових. Я переконаний, що вони досконально знають – у яких саме спорудах Луганська зосереджені  і те, що вони намагаються робити – це завдавати точні удари, аби знищити саме бойовиків. Саме тому ми бачимо застосування авіації в Луганську. Я думаю, що ціль (українських військових – ) – знищити лідерів бойовиків, а тоді вже позбутися й самих повстанців. Я не здивувався б, якби у Донецьку відбулися точні авіаудари націлені на Стрєлкова і лідерів донецьких повстанців. Один із компонентів подібного типу воєн – це коли на найменшу перемогу, противник реагує новим типом атаки. Саме тому, коли український уряд взяв Слов’янськ, наступного дня в центрі Донецька вже були тисячі людей, які зібралися, щоб продемонструвати підтримуку ДНР. Це дуже гарний приклад того, як застосовується . Як тільки український уряд отримав перемогу, цю перемогу спробували знецінити в очах людей і зробили хід у відповідь. Треба бути дуже уважними до таких речей. Крім того, треба мати на увазі, що Путін збирається до Бразилії на Чемпіонат світу з футболу, деякі мої колеги з Москви вважають, що Путін не буде нічого робити у Східній Україні до кінця Чемпіонату. Особисто я не вірю, що він не піде на інтервенцію Східної України взагалі. Для того, щоб просто фізично окупувати цю територію йому знадобиться щонайменше . І при цьому він розуміє, що українська армія і Національна гвардія мають зовсім інший рівень підготовки, ніж навіть 30-60 днів тому. Кожного дня українська армія стає сильнішою і сильнішою. Один лиш цей факт буде стримувати Путіна від інтервенції в Східну Україну. Якщо говорити про повстанців, то ми уже спостерігаємо. Тепер ми бачимо Стрєлкова, який вибачається за ті неподобства, що відбуваються в Донецьку. Адже нині всі ці найманці, які прийшли в Донецьк із Слов’янська, Чечні чи той же батальйон «Восток» – займаються грабежами і розбоєм, і все це має соціальний вплив. Саме тому Стрєлков закликав до припинення безпорядків і вибачився. Але слід розуміти, що ця його заява – знак про те, що у лавах повстанців починається внутрішній розкол. Тому все, що зараз має робити Україна – підходити до дислокації бойовиків все ближче і ближче, ізолювати їх, обрізати їм коридори отримання допомоги. Це називається . Час – головний фактор, який грає на руку Україні. Почнемо з того, що Україна – не Грузія. Населення Грузії – 3 мільйони чоловік. Армія Грузії – 15-25 тисяч чоловік. Україна величезна країна. Одна з найбільших країн Європи за територією майже рівна Франції. Україна має власний військово-промисловий комплекс і здатна виробляти своє озброєння. Всі ці перемоги, які українська армія здобула на сході країни, вона здобула без жодної допомоги з боку Заходу. Так, була якась невеличка підтримка, але все одно це ваші перемоги! Думаю, зараз Україна як ніколи близька до . Якщо Луганськ здасться, питанням тижнів буде, щоб Донецьк поступився також. Я в цьому сенсі дуже великий оптиміст, але новини про бої біля Луганського аеропорту можуть значити, що повстанці хочуть продовжувати боротися і можуть почати урбаністичну війну, що для України є абсолютно новим явищем. Так – психологічна перевага зараз на українській стороні, і аж ніяк не на стороні Путіна, але треба розуміти, що небезпека поки що залишається також. Дивіться також : Має більш ніж 16-річний досвід у журналістиці. Починала з роботи кореспондентки на радіо «Континент» у Києві. Відтоді працювала журналісткою на телеканалі СТБ, а також у виданнях: «Україна молода», «Газета по-українськи», «Новинар»; спеціальною кореспонденткою і текстовою редакторкою ранкових випусків телеканалу СІТІ, оглядачкою та головною редакторкою сайту «Медіа Бізнес»; дописувала для National Geographic Україна. Має дві вищі освіти – за першою – фольклористка й викладачка української мови та літератури. Диплом режисерки документального кіна отримала як стипендіатка програми Fulbright, в американському університеті Wake Forest, що у Північній Кароліні. Є авторкою кількох документальних короткометражних фільмів, два з яких – «Пісні надії» та «Солдат-метелик» – були показані на американських кінофестивалях: RiverRun International Film Festival та Princeton Film Festival. З «Голосом Америки» була від весни 2014 року до осені 2017 року. Працювала як відеооператорка, журналістка та продюсерка. Відзняла серію сюжетів про українську діаспору в США з Бостона, Нью-Йорка, Парк-Сіті, Балтимора, Вашингтона, Арлінгтона, Нью-Джерсі та Лос-Анджелеса.