Пожежа у Нью-Мексико підійшла на небезпечну відстань до ядерної лабораторії
Попри стурбованість фахівців, влада стверджує, що ситуація з ядерною безпекою в країні під контролем за будь-яких катаклізмів.
Північна частина американського штату Нью-Мексико потерпає від лісних пожеж. На цей момент полум’я вирує на території у понад сімнадцять тисяч гектарів. Боротьбу з вогнем ускладнюють мінливі напрямки вітру. Найбільшу загрозу становить пожежа Лас-Кончас, яка підійшла на небезпечну відстань до міста Лос-Аламос – домівки Національної ядерної лабораторії. Пожежа Лас-Кончас поширюється надзвичайно швидко через суху погоду та сильний вітер. За минулу ніч територія, охоплена пожежею, збільшилась з шести до сорока трьох гектарів. Місцями полум’я сягає кількох сотень метрів заввишки. Оскільки навіть жива рослинність в цьому регіоні суха, вогонь розповсюджується миттєво. Погіршує ситуацію те, що території охоплені пожежею Лас-Кончас, в минулому вже постраждали від вогню, тому ніякого природного захисту там не залишилось. Під найбільшою загрозою опинилося місто Лос-Аламос. Вранці місто залишилось майже порожнім, 12 тисяч мешканців покинули домівки відповідно до наказу обов’язкової евакуації. Тим часом до міста прикута увага всієї нації, адже у Лос-Аламос розташована найбільша в країні ядерна лабораторія. Саме тут колись була створена перша американська атомна бомба. Територія лабораторії величезна – понад дев’яносто три квадратних кілометри. Вогонь вже підійшов до цієї зони впритул. «Якщо вогонь потрапить на територію лабораторії, може статися величезна катастрофа», – каже колишній працівник лабораторії, фахівець з безпеки Глен Волп. Втім, офіційні особи заспокоюють – ядерні матеріали знаходяться у безпечному місті і не становлять загрози населенню. Глен Волп не поділяє цієї впевненості. Він працював у Лос-Аламос понад десять років і стверджує, що певна частина ядерних відходів зберігається лише на відстані у п’ять кілометрів від вогню: «У цьому сховищі майже двадцять тисяч контейнерів з ядерними відходами. Воно не захищене цементними стінами, воно знаходиться у приміщенні, яке легко може спалахнути». Небезпека ядерної аварії через стихійне лихо, змусила фахівців всерйоз замислитися: наскільки ж взагалі захищеними є ті сто двадцять мільйонів американців, які, за даними статистики, проживають в радіусі вісімдесяти кілометрів від атомних станцій. А це сорок відсотків населення. За даними самого уряду – не дуже. Три чверті атомних станцій у минулому мали витік радіоактивного тритію і кількість та масштаб цих інцидентів останніми роками збільшується. Що більше непокоїть фахівців, це те, що евакуаційні плани у разі аварії на багатьох об’єктах не мінялись понад тридцять років. «Старі плани евакуації зовсім не враховують фактори стрімкого зростання населення за останні роки», – каже науковець Едвін Ліман. Більш того, замість рекомендованої науковцями вісімдесятикілометрової зони, нині у разі аварії для обов’язкової евакуації встановлена шістнадцятикілометрова зона. Попри ці тривожні сигнали, керівництво усіх атомних об’єктів у США запевняє, що готове де найгірших природних катаклізмів а ядерні матеріали надійно захищені кілька ступеневими системами безпеки.