Війна в Україні. Кого варто боятися Путіну? (Огляд преси) 
Xто може поручитися, що завтра вирощені Путіним вовченята не зжеруть одряхлілого кремлівського Акелу?
Щоразу, коли в Москві проходять масові протестні акції, в Києві спалахує боязка надія. А раптом крига скресне, і в Росії переможе власний Майдан? Однак, ці сподівання марні, стверджує газета «Сегодня». Адже cупротивники Путіна перебувають в абсолютній меншості і не вельми популярні в народі. Істинна загроза ховається серед 84% росіян, які схвалюють нинішній войовничий курс Росії. Саме там, як наголошує видання, дозріває потенційна п'ята колона, здатна зруйнувати путінський режим зсередини. І працює вона не на Америку, а на горезвісну «Новоросію». Бо саме там можна насаджувати православні цінності та соціальну справедливість із Калашніковим в руках. Можна призначити себе народним губернатором, а свого товариша по чарці – народним мером. Можна віднімати у «буржуїв» машини та квартири. Загалом, робити все, що любо й дорого «махровому» російському патріоту. У якусь мить шанувальники «Новоросії» можуть вирішити, що президент Путін надто ліберальний, а чиновницько-олігархічна влада – недостатньо російська. Вони захочуть перебудувати матінку Росію на манер «ДНР» і «ЛНР». Хлопці в камуфляжі не стануть витрачати час на марні опозиційні ходи. Якщо за справу візьметься п'ята колона з гіркиних і бабаєвих, нинішній російський порядок завалиться, немов картковий будиночок. Зараз Путін впевнений, що контролює ситуацію, нацьковуючи агресивних радикалів на Україну. Сьогодні це йому вдається. Але хто може поручитися, що завтра вирощені Путіним вовченята не зжеруть одряхлілого кремлівського Акелу? Нині у Кремля доволі вибіркова політика – він не дуже хоче підірвати позиції Петра Порошенка, бо там бояться більш радикальних антиросійських настроїв, переконаний експерт газети «День». Адже Порошенко є представником поміркованих сил, які не хочуть продовження війни «будь-якою ціною». Адже для Росії війна «будь-якою ціною» може дуже погано закінчитися. Це є небезпечним і для самої України, бо може стати війною на знищення з обох боків. Але ресурси Росії не є нескінченними – через це і подвійність їхньої політики, з одного боку – дестабілізувати, а з іншого – не влізти у війну так, щоб самій сильно не постраждати. Суспільні настрої в Росії після перших сотень загиблих починають змінюватися. І там уже підтримка прямого вторгнення в Україну є значно меншою, аніж кілька місяців тому. А якщо російські жертви йтимуть на тисячі, то це зумовить потужний спротив. Режиму Путіна не вдалося повністю задурити росіян і серед них є багато людей, які не хотіли б війни. Узагалі, головний розрахунок Росії, – що українці самі не витримають економічних негараздів. Ця пауза у війні є спробою законсервувати нестабільний стан, щоб українці виступили проти свого вибору. Однак зараз в країні ще не вичерпався кредит довіри до нової влади, і люди сподіваються, що президентові вдасться змінити ситуацію. Однак варто зауважити, що в такі складні часи настрої можуть змінюватися дуже швидко. Зброярі на Харківщині у рекордний термін поставили на колеса техніку, яку військові частини у мирний час уже готували до статусу музейних експонатів. Ці машини й після модернізації не «бігають», як нові, але цілком спроможні вступити у відкритий бій з противником, констатує газета «Україна молода». Нині бійці новоспечених екіпажів обкатують і пристрілюють на тренувальному полігоні під Чугуєвом нову-стару техніку, пригадуючи на ходу півзабуті армійські навички. Більшість із них – добровольці та призовники третьої хвилі мобілізації, які недавно й гадки не мали, що колись підуть на справжню війну. Більше про озброєння новоспечених призовників йдеться у статті «У бій ідуть броньовані «старики». Вдова загиблого в бою командира 11-го батальйону Олена Гуменюк продала подарований їй автомобіль, щоб купити чотири снайперські гвинтівки для бійців, а другу придбану для її родини машину – дорогий позашляховик – вирішила обшити бронею і передати армії. Детальніше про родину Гуменюків розповідає газета «Факти».