Емігранти з України опинились у зоні нищівного торнадо в Оклагомі
Колишні киянки, стоматолог Валерія Найт та державний працівник Людмила Полюн розповідають, що влада завчасно попередила про стихію.
Ще у понеділок президент Обама оголосив п’ять районів штату Оклагома зонами стихійного лиха. Це означає надання федеральної допомоги місцевим урядовим структурам та недержавним організаціям, задіяним у рятувальних та відновлювальних роботах. Звертаючись до американців у вівторок, Обама назвав торнадо одним з найбільш руйнівних стихійних лих у США та повідомив, що до штату вже виїхала група Федерального агентства у справах надзвичайних ситуацій. «Ми можемо бути переконаними в тому, що американці з кожного куточка нашої країни будуть там, разом з ними, відкриють для них свої будинки, свої серця, тому що ми як народ залишаємося з тими, хто потрапив в біду, стільки, скільки потрібно», – сказав Обама. Губернатор штату Мері Феллін відрядила Національну гвардію та поліцейські загони для допомоги в рятувальних роботах. Про те, що на них насувається торнадо, мешканці передмістя Оклагома-Сіті дізналися в 14:40 у понеділок. Через 16 хвилин перше торнадо торкнулося поверхні землі та вирушило центром містечок Мор та Ньюкасл, залишаючи за собою смугу суцільної руїни шириною в понад кілометр. Це торнадо найбільшої, п’ятої категорії. Швидкість вітру в епіцентрі сягала 320 кілометрів на годину. «Це як газонокосарка з шириною леза в дві милі, яка пройшла через передмістя, знищуючи усе на своєму шляху», – описав потужність торнадо заступник губернатора штату Оклагома Тодд Лем. На шляху торнадо опинилися дві початкові школи, лікарня та десятки будинків. Через 45 хвилин стихія втихомирилася і вцілілі вийшли зі своїх сховищ, аби побачити, що їх будинків уже немає. Негайно розпочалися рятувально-пошукові роботи. «Я відсував уламки, під якими були люди. Люди вибиралися практично з усіх шпарин. Це як після бомбардування на війні», – говорить один з мешканців містечка Мор Томас Ірсон, який підключився до рятувальних робіт. Початкова школа Плаза Тауерс - одна з двох шкіл, постраждалих від торандо. Масивний торнадо торкнувся землі саме тоді, коли діти вже збиралися йти додому. Це мав бути їх останній тиждень перед літніми канікулами. Чимало з них сховалися в коморах, у класних кімнатах, туалетах. «Я лежав на підлозі і в мене гудило у вухах. Я не міг нічого чути, окрім гуркоту та криків дітей», – говорить третьокласник Кейден. Інша школа – Браярвуд – була зруйнована до фундаменту. Але в ній вціліли всі діти. Вчителі рятували дітей, накриваючи їх своїми тілами. «Я вийшла на секунду на двір, аби впустити в середину матір одного з учнів, яка працює помічником вчителя, і побачила торнадо. Я знала, наскільки все серйозно. Я намагалася заспокоїти учнів. Наказала їм лягти на підлогу, накритися чимось – саме так, як ми робимо під час навчань – я лягла, щоб закрити своїм тілом якомога більше дітей», – розповідає вчителька початкової школи Браярвуд Сінді Лав. Чимало батьків пережили найстрашніші хвилини у своєму житті. Більшість з них знайшла своїх дітей переляканими, але живими. Але семеро дітей загинуло у школі Плаза Тауерс. Вони були у підвалі, коли там прорвало трубу і вони захлинулися водою. І для багатьох постраждалих це вже другий раз, коли вони та їхні домівки опинилися на шляху руйнівного торнадо. В 1999 році через цю місцевість пройшов торнадо найбільшої, п’ятої категорії, у результаті чого тоді загинула 41 людина, сотні домівок були зруйновані. Згідно з одним дослідженням, ймовірність того, що ваш будинок постраждає від торнадо, – 1 з 10 мільйонів. Шанси, що це трапиться двічі, – 1 із 100 трильйонів! Серед тих, хто переживав ці хвилини в місті Оклагома-Сіті, були і дві колишні киянки – стоматолог Валерія Найт та державний працівник Людмила Полюн. «Про те, що будуть торнадо, ми знали з середини минулого тижня, – розповідає Людмила. – Але такого жаху ми і уявити не могли. Я живу в Оклагомі майже 10 років, але нічого подібного не бачила». Оскільки зараз триває сезон торнадо Людмила та її чоловік Максим, як і абсолютна більшість мешканців міста та околиць, до попереджень поставилися серйозно і уважно слідкували за погодою по місцевому телебаченню. «У неділю, як тільки завили сирени, я увімкнула телевізор і побачила, що торнадо насувається саме на нашу вулицю, 122-у. Воронка почала формуватися прямо над нашим будинком, але, на щастя, торнадо торкнулося землі далі від нас, у малонаселеному районі за містом». Саме тоді в місто прибули чисельні телевізійні групи, аби висвітлити наслідки торнадо у неділю. І тут стало відомо, що на передмістя Оклагома-Сіті насувається ще один, страшніший торнадо. «Торнадо у понеділок пройшов далі від нашого будинку. Я встигла забрати дитину з садочку і приїхати до дому з офісу, а мій чоловік повернувся в самий розпал стихії. Ми ховалися у ванній кімнаті. В штаті рекомендують ховатися у ванній кімнаті, які тут, як правило, знаходяться в самій середині будинку. А можна ще побудувати бункер на подвір’ї. Ці бункери реєструються і навіть, якщо на вхід з бункера впало дерево чи стіна, і ти не можеш з нього вийти, за даними реєстрації рятувальники тебе знайдуть і відкопають. Чимало людей в Морі, які вже пережили торнадо 1999 року, мали такі бункери і вціліли. Ми собі тепер теж побудуємо бункер на подвір’ї», – говорить жінка. Перше стало відомо про те, що було зруйноване популярне серед оклагомських родин місце відпочинку Родинна ферма Орр. «Два тижні тому ми їздили туди святкувати День народження нашого сина. Наробили купу фотографій. Сьогодні я дивлюся на ці фотографії і порівнюю їх з кадрами на телебаченні – цю ферму просто знесло з поверхні землі. Він неї мало що залишилося», – каже Людмила. Валерія також під час торнадо знаходилася вдома. Її п’ятирічна донька в цей час була в садочку і за неї Валерія сильно не хвилювалася – в садочках та школах Оклагоми до безпеки дітей під час торнадо ставляться серйозно. «Дуже шкода дітей, які потонули в підвалі школи. Ти думаєш, що якщо дитина в школі чи садочку, то вона у безпеці. У всіх них є підвали на випадок стихійних лих, вони проходять тренування, що робити під час торнадо. А тут сталося така трагедія», – каже вона. Валерія, яка працює стоматологом, обдзвонила вранці своїх пацієнтів в містечку Мор. «Усі цілі, але в них немає води, електроенергії, зв’язку, неможливо виїхати з будинків, дороги усі перекриті». Спочатку усіх попереджали, аби вони не їхали до постраждалих районів, а передавали пожертви через благодійні організації – Червоний Хрест, Армію порятунку та інші. Це робилося для того, щоб не заважати пошуково-рятувальним роботам та не створювати заторів. З часом ці обмеження зняли. Місто, яке нібито звикло до торнадо та інших стихійних лих, все ще намагається осягнути, що сталося. У вівторок цілий день йшов дощ, чимало людей залишилося вдома перед телевізором, по якому безконечним потоком показували кадри постраждалих людей та зруйновані будинки. «Напевно, настрій, який панує в місті – депресія, – підсумовує Валерія. – І ще безсилля. Здавалося, що тут є і кращий метеорологічний центр, і досвідчені рятувальники, і бункери на багатьох подвір’ях, і школи з великими підвалами, але вчителі все ще мусили прикривати дітей своїми тілами, ніби на війні, стільки людей загинуло, будинків зруйновано – стихія виявилася сильнішою».