Джексон: 'Євроінтеграція України піде на користь і Росії'
Заява Володимира Путіна, який лякав Україну ракетами, викликала бурхливу реакцію на Заході. А відносини між двома країнами стали темою
Вашингтонські експерти вважають, що незадоволення Москви можливим приєднанням України до плану дій з набуття членства у НАТО має обмаль підстав. По-перше, мова йде не про вступ України у військовий союз, а всього лише про посилення діалогу. Виконавчий директор компанії “Dutko Global Advisors” Саллі Пейнтер зазначає: “План дій – це всього лише процес. Він розпочинає програму, завдяки якій НАТО та Україна можуть працювати разом в процесі діалогу. Він ні кого, ні до чого не зобов’язує. Це не є запрошенням”. Такої ж думки дотримується і керівник Проекту перехідних демократій Брюс Джексон: “Напруження виникає, на мою думку, через нерозуміння, що таке План дій з набуття членства у НАТО. Це – не гарантія участі. Це – процес забезпечення країн достатнім набором навичок, аби вони були готові стати членами в майбутньому”. По-друге, Росія сама рухається у напрямку Заходу, поглиблюючи співпрацю з міжнародними структурами, – каже професор університету імені Джорджа Вашингтона Тарас Кузьо: “Росія хоче бути частиною Заходу, хоче бути членом СОТ. Хоче розвинути близькі стосунки з НАТО через раду Росія –НАТО”. Брюс Джексон зазначає: “Росії важко заперечувати налагодження кращих відносин між Україною та Європою, коли Росія сама намагається зблизитися з Європою”. Брюс Джексон, як і інші західні експерти, переконаний, що більша інтеграція України в європейські структури піде Росії тільки на користь: “Ми у Вашингтоні віримо, думаю, що так само вважають наші партнери в Європі, що коли країни між Росією та Європою стають стабільнішими, більш прогнозованими, більш інтегрованими у світові економічні системи, вони наближають Європу ближче до Росії. Таким чином питання щодо яких у нас існують розбіжності, стають набагато простішими для розв’язання”. На думку Тараса Кузя, російський президент, роблячи войовничі заяви, намагається балансувати між об’єктивною потребою Росії в Заході та націоналістично-налаштованим населенням вдома: “Більшість росіян все ще в опитуваннях кажуть, що вони не вірять, що українці – окрема нація. Напруження завжди матиме місце, але воно буде зменшуватися”. Саллі Пейнтер, яка безпосередньо працювала з урядами Чехії, Латвії та Болгарії під час вступу цих країн до НАТО, каже, що шлях, який відкривається перед Україною, є складним, але реальним для подолання: “Всі країни мали свої виклики. Країни Балтії мають російську меншину. Інші країни успадкували Голокост. Я не бачу більших викликів для України, ніж були в інших державах. Кожна країна важко працювала в процесі Плану дій щодо набуття членства у НАТО”.