Національну портретну галерею звинувачують у цензурі
У громаді художників США викликало обурення рішення галереї усунути з виставки суперечливу відео-роботу померлого художника Войнаровича.
Американці звикли до таких фундаментальних громадянських прав як свобода висловлювання своїх поглядів. Тож не дивно, що в громаді художників викликало обурення рішення Національної портретної галереї усунути з виставки суперечливу відео-роботу померлого художника. Зроблено це було під тиском релігійних організації та республіканців у Конгресі, який фінансує музей. Відповідь митців не забарилась, а один художник навіть організував протест у притаманній лише творчим людям формі. Майкл Яковоні взагалі то художник, але нещодавно він спорудив цілий музей, який назвав Музеєм цензури мистецтва. Розташований він у транспортному контейнері, що знаходиться перед будинком Національної портретної галереї у Вашингтоні. У «новому музеї» виставлена поки що єдина експозиція. «Пожежа в животі», - назва короткометражного фільму, який видалили з галереї через контекст. На відео показані мурахи, які повзають по кривавому тілу Ісуса Христа на розп’ятті. Майкл Яковоні пояснює, що автор сюжету Дейвід Войнарович – художник-гомосексуаліст, який помер від СНІДу: «Художник говорив про своє власне ставлення до релігії і як він відчував свою меншовартість у кінці 80-х, коли почалася епідемія СНІДу, спостерігаючи за тим, як вмирають його партнери і друзі, та й він сам помирав від СНІДу». Проте президент Католицької ліги Віляьм Донаг’ю каже, що коли він бачить як мурахи бігають по розп’яттю, він знаю, що робота не була зроблена з любові до католиків. Донаг’ю був одним з перших, хто публічно засудив рішення галереї виставити відео на показ. А коли до нього приєднався теперішній спікер Палати представників Джон Бейнор і пригрозив зупинити фінансування галереї, фільм вилучили з виставки протягом доби. Таке втручання, каже Яковоні, дуже не сподобалося захисникам свободи слова і митецьким колам: «Це музей для всіх американців і туристів. І лише тому, що хтось образився, інші не зможуть побачити фільму». Суперечки стосовно відеофільму Войнаровича почалися майже негайно, коли торік портретна галерея відкрила експозицію, присвячену впливам гомосексуалістів на американський портретний живопис. У рамках експозиції були роботи Енді Воргола, Роберта Моріса, автопортрет Войнаровича і його короткометражна стрічка. Куратор виставки Дейвід Ворд каже, що фільм Войнаровича включили в експозицію, бо вважали це болісним художнім вираженням людини і його конфронтацією зі СНІДом. У Смитсонівському інституті, якому підпорядковується портретна галерея, рішення усунути фільм пояснюють тим, що суперечка відвертала увагу від усієї виставки. Однак не всі погоджуються з цим аргументом. Художник Майкл Блейзенстім важає, що у людей є право ображатися побаченим. Але на його погляд у людей є ще більше право сформувати про це свою власну думку. Що і зробили відвідувачі нового Музею цензури мистецтва: «Я розумію чому у людей можуть виникнути проблеми з цим відео». «Усе має бути в музеї. Люди мають право на свободу слова і тому подібне». Як кажуть в Америці, реклами не буває забагато, навіть негативної. З часу виникнення суперечки довкола фільму, кількість відвідувачів Національної портретної галереї зросла на 75 відсотків.