Рибалки Мексиканської затоки після витоку нафти у відчаї
Для багатьох з них рибальство єдине джерело прибутку та зайняття, в яке вони вклали усі свої збереження.
У районі Мексиканської затоки триває безпрецедентна кампанія зупинки вилив нафти та ліквідація рідини, яка вже опинилась в морі. Катастрофа почалась 20 квітня, коли стався вибух на нафтовидобувній платформі, що належить компанії Бритиш Петроліум. З того часу в океан вилилось мільйони літрів необробленої нафти. Першими жертвами стала місцева флора і фауна та рибалки, яким заборонили виходити в море. Економіка штату Луїзіана покладається на вилов риби, креветок та збір устриць. Для багатьох мешканців штату рибальство єдине джерело прибутку, в яке вони вклали свої збереження. П`ятдесяти-річний Луїс Маканеспі купив своє перше судно, коли йому було 15. Як і його батько, а до цього дідусь, Луїс заробляє на життя рибальством в Мексиканській затоці. Луїс побоюється, що сьогодні родинному бізнесу може прийти кінець. Нафтова пляма, що утворилася в результаті вибуху на платформі компанії Бритиш Петроліум, загрожує обернутися екологічною катастрофою для узбережжя Луїзіани і банкрутством для людей, як Луїс, які живуть з рибальського промислу. Невеселі думки і страх за майбутнє не дають йому спати. «Минає 3-4 години поки я засну. Прокидаюся о 3-тій ночі з тими самими думками... Я почуваюся як риба, яку витягли з води, перевертаючись у власному ліжку». Генрі Маканеслі – брат Луїса ретельно вивчає на карті місце, де їм дозволено рибалити. Коли ураган Катріна знищив їх ферми розведення устриць, Генрі вклав 30 тисяч доларів зі свого пенсійного фонду на відновлення господарства. «Знаєте, за два роки я би повернув більшість вкладених грошей. Але якщо нафта дійде сюди, все що ми вклали, пропаде». Брати підрахували, що інвестували у бізнес понад 300 тисяч доларів, переважно у знаряддя і устаткування. На них працює 12 людей, включно з сином Луїса – Метом. Тепер вони усі безробітні Брати подали заявки на участь у програмі Бритиш Петроліум, яка набирає на роботу рибалок для очищення нафтового забруднення. Вони були на кількох зборах, проте їх не взяли на очисні роботи. Луїс вважає, що компанія робить не достатньо. «Мені сказали, що Бі-Пі набирає 50 комерційних човнів для очищення води від нафти. П`ятдесят човнів це багато, але на мою думку, треба 550 човнів, тисячі суден, скільки можуть, стільки треба залучати». У ситуації, що склалася, братам залишається лише чекати. Їх доля тепер залежить від напрямку вітру, приливу, розливу. «Ні про що так не мрію, як про те, аби провести решту свого життя тут. Але цього, мабуть, не станеться. Дійсно, не бачу, що це може статися», - розчаровано говорить Луїс.