У Сан-Франциско переробляють сміття на мистецтво
Що для одного сміття, для іншого – скарб. На цьому принципі побудована програма для митців при Центрі збору та переробки сміття міста Сан-Франциско – Реколоджі.
Чим швидше розвивається суспільство і чим швидше розростаються великі мегаполіси, тим гостріше постає проблема сміття. Щороку американці залишають по собі приблизно 250 мільйонів тонн непотребу. Лише 35 відсотків піддаються вторинній переробці, решта опиняється на сміттєзвалищах. У місті Сан-Франциско придумали цікавий спосіб надавати непотрібним речам друге життя. Тут започаткували унікальну мистецько-освітню програму переробки сміття на вироби мистецтва. Що для одного сміття, для іншого – скарб. На цьому принципі побудована програма для митців при Центрі збору та переробки сміття міста Сан-Франциско – Реколоджі. В рамках програми художники в якості матеріалу для своїх робот можуть використати весь непотріб у центрі. Митець Еймі Вільсон каже, що кількість сміття, яке генерує місто просто бентежить. «Я багато думаю про те, скільки у нас зайвих речей, особливо я замислююсь над цим з того часу, як почала приходити сюди. Я знала, що ми багато викидаємо, але не мала гадки, що стільки». У своїх роботах Еймі експериментує з різними матеріалами. «Мені подобається, що я даю світові щось нове, але це нове створюється зі старих матеріалів, так що я не генерую нового сміття. Я лише надихаю нове життя в старі матеріали». Так, зі знайденого на смітниках, вона робить свої мультимедійні колажі. Цю інсталяцію вона виготовила із пофарбованих чемоданів. Програма для митців при Реколоджі була започаткована 22 роки тому і мала на меті заохотити переробку сміття. За цей час в арт-студії при центрі пропрацювали понад 100 професійних митців та студентів. Конкурс досить важкий, кожного року на програму подаються понад сто людей, приймаються лише шість. Учасники працюють в студії парами на період у чотири місяці. Розповідає куратор програми Дебра Манк: «Ми шукаємо митців з досвідом, які демонструють зацікавленість у справі охорони довкілля. Це не обов’язкова вимога, але це плюс. У будь-якому випадку після чотирьох місяців у нашій студії вони насправді починають перейматися навколишнім середовищем, так чи інакше демонструючи це в своїй творчості». Чотиримісячна програма пропонується митцям, які працюють у різноманітних стилях, три рази на рік. Ті, хто пройшов відбірковий конкурс, отримують стипендії та цілодобовий доступ до арт-студії. Коли сміття доставляють у центр, митці відбирають ті об’єкти та матеріали, які їм цікаві, решта, каже митець Тамара Алмайтіс, відвозиться на звалища: «Тут їх кінцева зупинка. Сюди привозиться весь наш весь наш непотріб. Коли ви щось викидаєте. Це все опиняється тут. І щось є поетичне та символічне у тому, що ми знаходимо щось та вдихаємо у це сміття нове життя». Тамара почала створювати звукові скульптури ще під час навчання в Чиказькому Інституті мистецтв у 2003 році. Для своєї нової інсталяції вона перебрала в Центрі гори відпрацьованих динаміків та інших електронних приладів. Вона розбирає стерео – програвачі, витягає динаміки та з’єднує їх у скульптуру. «Дім з динаміків» - один з найбільших проектів, який вона створила в рамках програми. Тамара каже, що люди погано уявляють собі скільки всього вони викидають, і якщо це помножити на кількість людей, це виходить багато непотребу. Жінка сподівається, що її мистецтво приверне увагу людей до вирішення проблем довкілля і утилізації сміття.