П’ятий термін Лукашенка: відносини Мінська і Москви
Експерти вважають, що білоруський лідер залишається для Росії складним партнером.
У понеділок увечері російське керівництво продемонструвало Олександру Лукашенку, що відноситься до нього і до його переобрання на пост президента Білорусі без захоплення. У той час, як президенти України і Казахстану в понеділок особисто привітали «останнього диктатора Європи» з п’ятим президентським терміном, з Москви прийшла вітальна телеграма не від президента Володимира Путіна, а від прем’єр-міністра Дмитра Медведєва. Слова телеграми – «в Росії високо цінують Ваш особистий внесок у зміцнення відносин дружби, добросусідства і союзництва, що пов’язують наші країни» – навряд чи втішили Олександра Лукашенка, який напевно чекав поздоровлень з Кремля і поки їх не дочекався. Багато спостерігачів пов’язують демонстративний крок Москви з тим, що прямо напередодні виборів Лукашенко несподівано поставив Путіна в незручне становище: коли російський лідер повідомив, що його представники скоро проведуть переговори з Мінськом про будівництво в Білорусі російської військової бази, білоруський президент публічно засумнівався в необхідності її створення. Потім Лукашенко пом’якшив свою позицію і вже заявив, що обговорить створення такої бази особисто з Путіним, але Москва встигла образитися. При цьому Євросоюз заявив, що тимчасово, на 4 місяці, зніме з Білорусі санкції, введені проти самого Олександра Лукашенка і ще більш ніж сотні білоруських чиновників через порушення владою країни прав людини і репресії проти опозиції. Враховуючи складні відносини Росії і ЄС, цей крок європейців також міг викликати в Москві відчуття дискомфорту. Журналіст, засновник порталу «Білоруський партизан» Павло Шеремет, який тепер живе в Україні, сказав в інтерв’ю Російській службі «Голосу Америки», що Лукашенко дуже побоюється каверзи з боку Кремля: «Звичайно, він страшенно боїться Путіна. І він боїться повторення «українського варіанту» з анексією або зі зміною влади, оскільки білоруське телебачення використовувало фактор України як основний фактор у нинішніх виборах, тобто білорусів активно залякували Майданом, війною на Донбасі і розвалом країни». «Треба сказати, що, якщо українці не допустили створення «Новоросії», воюючи і гинучи за територіальну цілісність своєї країни, то білоруська армія цього робити не буде – вона дуже пов’язана з російською армією. Своєю намальованою цифрою в 84 відсотки підтримки він прагне продемонструвати і Путіну теж, що він сильний, як ніколи», – вважає журналіст, який свого часу з волі Лукашенка знаходився в тюремному ув’язненні в Білорусі. нагадує, що перед минулими президентськими виборами, коли Лукашенко демонстрував незговірливість з приводу утворення Євразійського союзу, російське телебачення показало фільм «Хрещений батько», який повинен був стати сигналом білоруському лідерові, наскільки їм незадоволені в Москві. «Цього разу такого не було, – зазначає журналіст, – але прокремлівські ЗМІ дуже холодно писали про Лукашенка і показували, що розглядають його як «зрадника Росії». Заступник директора Інституту країн СНД Володимир Жарихін вважає, що Олександр Лукашенко, при всіх його періодичних демонстраціях своєї незалежності від Москви, залишається партнером Володимира Путіна: «У нинішній ситуації те, що він переобрався, Росію цілком влаштовує. Зараз Росії, що називається, не до нього, хоча в більш спокійній ситуації до нього могли б бути претензії. Росії потрібно зберегти статус-кво, а зберегти статус-кво він неначебто б обіцяв». Статус-кво, на думку експерта, полягає в наступному: «Він зберігає військовий договір між Москвою і Мінськом, як і раніше входить до Митного союзу, готовий далі рухатися в рамках Євразійського союзу і досить успішно виконує роль посередника в питанні України». також упевнений, що для Москви Білорусь як союзник вкрай необтяжлива: «Як союзник Білорусь Москві зовсім недорого коштує, ось вам приклад: Греція, країна з порівнянним населенням, є членом НАТО і винна 300 мільярдів доларів, і зараз їй дають ще 50, а Білорусь нам зараз винна 2 мільярди доларів і просить ще всього 500 мільйонів». Експерт Московського центру Карнеґі  вважає, що Олександр Лукашенко, як і раніше, покладається на Росію в питаннях свого політичного виживання: «Він себе позиціонуватиме, як і раніше, як незамінна для Москви людина в Білорусії, незамінна для захисту інтересів Росії. І Москві знайти людину, яка зможе добитися такого ж упевненого становища, як Лукашенко, за 20 років, дуже складно. Набагато простіше домовитися з самим Лукашенком, тим більше, що великий досвід взаємодії вже є». В інтерв’ю Російській службі «Голосу Америки» політолог висловив думку, що поганий стан білоруської економіки змусить Лукашенка шукати баланс між Росією і Європою: «Йому потрібні гроші, з грошима у нього проблема. З чим пов’язані його нинішні метання в бік Заходу? З тим, що нафтова рента, яку він отримував від Москви, через падіння ціни на нафту знизилася. Експортні доходи у нього теж впали, тому що білоруська продукція не дуже конкурентноспроможна. Головні ринки були – Україна і Росія, а й там, і там становище тепер важке». «Підприємства, які дають основну зайнятість, які забезпечують більшості білорусів стабільне робоче місце, зарплату, якісь там соціальні гарантії, стає підтримувати все складніше, йому доводиться проводити скорочення. Головне питання в тому, чи зможе Лукашенко знайти якісь нові джерела фінансування, які дозволять йому всю цю систему зберегти і далі. Він намагається якось пом’якшити глибину конфлікту, який у нього був із Заходом, щоб звідти теж отримувати якесь фінансування. Наскільки у нього це вийде – це питання. Зрозуміло, що фінансування йде завжди з певними вимогами політичного характеру, і в разі закручування гайок у Білорусі воно відразу ж може закінчитися», – вважає Максим Саморуков.