Грузини бояться втручання Росії у їхні справи
Події в Казахстані привертають увагу зокрема до ситуації у Грузії, яка відчуває дедалі більшу загрозу зі сторони сусідньої Росії.
Оглядачі кажуть, що усунення цього місяця від влади президента Киргизстану Курманбека Бакієва привертає увагу до кількох пострадянських країн. Зокрема у Грузії багато людей пройняті страхом перед нестабільністю і можливістю війни з Росією. Після цілої низки успішних і підтримуваних широкими масами дій по усуненню проросійських урядів у Грузії, Україні і Киргизстані впродовж минулого десятиліття, Захід сподівався, що цей демократичний рух пошириться й на інші колишні радянські республіки. Втім єдиний про-реформістський уряд, з погляду аналітиків, залишається тепер у Грузії. Після короткої війни з Росією у 2008 році, що закінчилась визнанням Москвою незалежності двох відмежованих грузинських територій - Південної Осетії і Абхазії - багато грузинів визнають, що вони відчувають дедалі більшу небезпеку зі сторони Росії. Мешканці Тбілісі відверто кажуть, що в них є почування постійної загрозу від cусідньої Москви. «Вони впродовж 200 років намагались знищити Грузію. Вони захопили Абхазію, Південну Осетію, а тепер хочуть також забрати Ґорі», - говорить Ґіві Найбукаї. Багато грузинів визнають, що тепер їхні переживання посилились з огляду на політику «перевантаження» американсько-російських відносин, яку веде президент Обама: послаблення напруження із Росією, зменшення стратегічних арсеналів обох країн і накладення нових санкцій на Іран за його ядерну діяльність. У Тбілісі політичний оглядач Мака Гургенідзе каже, що закордонна політика США занадто поступлива щодо Росії, за що доводиться дорого розплачуватись московським сусідам: «Це значно більше, ніж звичайне відчуття, що інша держава не відіграватиме ніякої ролі, якщо Росія почне щось силою міняти в Грузії. Саме це стосується тепер Сполучених Штатів. Звичайно вони декларуватимуть, що й далі визнають нашу територіальну цілісність. Ну й що ж з того?!... Але в дійсності вони не робитимуть нічого. Ми це відчуваємо». Втім інші грузинські аналітики кажуть, що Захід хоче втримуватись на відстані від Тбілісі не через тиск зі сторони Москви, а через деякі промахи грузинського уряду. Євросоюз оприлюднив торік офіційний звіт в якому вину за російську-грузинську війну 2008 року перекладено здебільшого на Грузію. А рейтинг міжнародних правозахисних організацій «Трансперенсі інтернешнл» і «Дім свободи», ще більше впав через корумпованість в Грузії та відсутність там належної прозорості в економічній і політичній діяльності. Аналітик Мака Ґурґенідзе говорить, що грузинський уряд змушений згортати деякі громадські свободи, щоб запобігти спалаху такої нестабільності, як у Киргизстані: «Саакашвілі зумів взяти все під свій контроль. Він контролює джерела мас-медіа. Але всередині його уряд є більш монолітний, я б сказав - цілісний. Отже, він зробив його ефективнішим і гнучкішим в умовах навислої загрози». Директор Грузинсько-кавказького дослідницького центру у Тбілісі Коба Турманідзе каже, що не зважаючи на загальнопоширене незадоволення урядом президента Саакашвілі, тепер більшість грузинів підтримує його з огляду на загрозу зі сторони Росії. Вони також в загальному задоволені зусиллями президента Саакашвілі щодо подолання корупцію в Грузії. При цьому Турманідзе визнає, що можливості в грузинському суспільстві в даний час досить обмежені: «На жаль, в нас нема досить розвинутої політичної культури, що дозволила б нам втішатися усіма суспільними благами суспільства з одної сторони, а з іншої - такими великими здобутками, як людські права і свобода слова». Втім політична опозиція в Грузії не припиняє своїх домагань про відставку Саакашвілі. На початку місяця лідер опозиційного руху «За справедливу Грузію» Зураб Ногаїделі закликав до повстання подібного до того, що нещодавно потрясло Киргизстан, якщо в країні будуть якісь фальсифікації у виборах мерів 30 травня. Він попереджає про це міністра внутрішніх справ Нрузії Вано Мерабішвілі: «Якщо Мерабішвілі вирішить фальшувати у виборах, він за це поплатиться, можливо навіть своїм життям. Це - попередження. Нікому не потрібні поради тих двох боягузів - Саакашвілі і Мерабішвілі». Ногаїделі має деяку громадську підтримку, але грузинський уряд непокоїть те, що він разом із іншим відомим опозиційним лідером Ніно Бурджанадзе відвідав Москву і зустрічався з кремлівськими посадовцями. Представники грузинського уряду все таки сподіваються, що їм вдасться зміцнити зв’язки зі Заходом, погодившись перевезти до Грузії трьох американських в’язнів з Гвантанамо і поповнивши збройні сил НАТО в Афганістані 1 000 грузинськими солдатами - і що це їм допоможе стримати будь-яке втручання Росії в їх внутрішні справи.