Орест Дейчаківський: Плюралізм українського суспільства може врятувати Україну від авторитаризму
Ексклюзивне інтерв’ю «Голосу Америки» з радником Гельсінської комісії Орестом Дейчаківським.
Радник Гельсінської комісії Орест Дейчаківський вважає, що Україна повинна розвірвати усі зв’язки зі своїм радянським минулим, а плюралізм українського суспільства дозволить уникнути запровадження в Україні повного авторитарного режиму, на зразок тих, що діють в Росії чи Білорусі. «Голосу Америки» Орест Дейчаківський розповів власне бачення українського сьогодення. Україна рухається у напрямку авторитарних Росії та Білорусії, а не у напрямку демократичних європейських систем. Вибірокве переслідування колишніх українських урядовців говорить про багато і Захід цим занепокоєний. Україна має головувати в ОБСЄ у 2013-му році. Думається, що українські політики хотіли б показати хороший приклад урядування, на що у них є два роки, але на цей момент Україна рухається зовсім не у напрямку розвитку демократії. Пройшов тільки рік з часу діяльності уряду Віктора Януковича. Я не думаю, що для України все втрачено. В Україні все ж існує громадянське суспільство, хоча, звісно, є і неабиякий тиск. В Україні все ще існує свобода слова, хоча зараз її, звичайно, менше, ніж було рік чи два тому. Країна досі поділена на дві частини, одна з яких не погоджується з політикою правлячої на сьогодні політичної сили. Найперша річ – це те, що і Америка, і Євросоюз повинні і надалі активно висловлювати свою позицію. Я думаю, що після певного періоду «медового місяця» на весні 2010-го року з цим ситуація зараз налагодилась. Таке трапляється з багатьма країнами, коли новому уряду дається можливість попрацювати. Та за деякий час стало помітно, що загроза для демократії починає зростати. США та Євросоюз занепокоїлись і почали реагувати на ці негативні тенденції. Багато уваги було приділено, зокрема, місцевим виборам у жовтні. Держдепартамент США та ЄС сьогодні критично висловились щодо вибіркового правосуддя, яке відбувається в Україні. Якщо члени уряду Януковича думають, що вони можуть водити Захід за носа, то я хочу сказати, що Захід все прекрасно розуміє. Я ще не зустрів жодної особи, яка працює з Україною, яка б не думала, що останні кримінальні переслідування уряду Тимошенко є політично вмотивованими. Але я переконаний, що Америка та Євросоюз повинні надавати не лише моральну, а й за можливістю, фінансову підтримку на розвиток демократичного суспільства та свободи слова в Україні. Дуже важко сказати. В Україні досі є плюралізм. Прогнозування ситуації, яка складеться в Україні, – річ складна. Наприклад, візьмемо період шість років тому, коли відбувалася Помаранчева революція, або навіть ще раніше – п’ять років до неї. Впродовж цих років ми спостерігали за репресивним режимом Кучими. Але відбулась Помаранчева революція, яка принесла багато надій на демократію. На жаль, багато з цих надій були зруйновані. Якщо би хтось намагався передбачити теперішній час шість років тому, все виглядало б оптимістичніше. Тому все ще може статися в Україні. Те, що зараз відбувається – не виглядає оптимістично, але Україна має достатньо плюралізму та демократії для можливих змін. В Україні є багато тих, хто розуміє, що для власного добробуту країна повинна рухатись до Європи. Українці розуміють, що вони повинні повністю розірвати стосунки з радянським минулим. Я думаю, в України є достатньо потенціалу, щоб це втілити. Але це повинно статися зараз – поки ще не пізно. Ведуча, головний редактор і керівник Української служби «Голосу Америки». На додаток до праці на «Голосі Америки», часто виступає як експерт із питань України, Східної Європи та свободи слова на пострадянському просторі. Статті Мирослави друкуються на шпальтах  таких світових видань, як Wall Street Journal, Washington Post, NPR, Journal of Democracy. Мирослава є співавтором науково-публіцистичної роботи «Розірваний нерв» про протестний рух в Україні 2000-2004 років. З освітою правника, здобутою у Львівському державному університеті, має великий досвід роботи в галузі журналістики та зв'язків із громадськістю. Працювала журналістом, редактором, продюсером, керівником медія-кампаній в Україні та США у низці політичних і медійних організацій, у тому числі RFE/RL, Інтерньюз, IRI, NDI. Серед іншого - Мирослава також була дослідником Університету Джорджа Вашингтона (2003) та володарем стипендії Рейгана-Фасела Національного фонду за демократію (2001). «За видатний внесок у розвиток журналістики, активну громадянську позицію та професійну майстерность» Мирослава Ґонґадзе нагороджена Орденом княгині Ольги. Інформувати, поєднувати й об’єднувати людей та ідеї, надихати – такою Мирослава бачить свою місію. У вільний від роботи час, якщо такий з’являється, захоплюється подорожами, мистецтвом, фотографією. Виховує доньок-близнюків Нану та Саломе.