Державний департамент США видав щорічний звіт про торгівлю людьми
У частині про Україну зазначається, що вона досі не відповідає навіть мінімальним стандартам щодо викорінення проблеми.
У понеділок Державний департамент США оприлюднив десятий щорічний звіт про торгівлю людьми у світі за 2009 рік. У звіті мовиться, що проблема торгівлі людьми залишається надзвичайно актуальною практично для кожної країни світу. Вперше у звіті разом з іншими країнами аналізується стан справ з проблемою торгівлі людьми у Сполучених Штатах. Як мовиться у документі, порушення прав людини є глобальною проблемою, і ніхто не має права уникати відповідальності за подібні злочини. Звіт детально аналізує стан з проблемою торгівлі людьми у всіх країнах світу, в тому числі в Україні. У документі зазначено, що Україна продовжує залишатись джерелом, транзитною базою та кінцевим пунктом призначення чоловіків, жінок та дітей, які стали жертвами торгівлі людьми, об’єктами примусової праці та проституції. Українців, зокрема, відправляють – окрім практично всіх країн Європи – до Арабських Еміратів, Тунісу, Кіпру, Ізраїлю, Сполучених Штатів та Канади. Особливо у звіті наголошується на пригніченому становищі жінок, яких примушують до проституції, роботи в домашніх господарствах, текстильній та іншій легкій промисловості. Чоловіки з України переважно потрапляють на примусові роботи до Росії та низки інших країн. Чотири відсотки жертв торгівлі людьми з України становлять діти. У звіті відмічається, що хоча Український уряд і зробив певний поступ у боротьбі з торгівлею людьми, Україна досі не відповідає навіть мінімальним стандартам щодо викорінення проблеми продажу людей. Уряд України, мовиться у звіті, зробив скромні, але важливі кроки по захисту жертв торгівлі людьми. У 2009 році підготовлений законопроект, направлений на регулювання політики щодо захисту жертв торгівлі людьми, але за звітний період закон так і не був прийнятий. Звіт також містить рекомендації українським правоохоронним органам відстежувати і розслідувати випадки торгівлі людьми та карати причетних до подібних злочинів, як також налагодити ефективний механізм роботи з громадськими організаціями, які займаються цією проблемою. Ведуча, головний редактор і керівник Української служби «Голосу Америки». На додаток до праці на «Голосі Америки», часто виступає як експерт із питань України, Східної Європи та свободи слова на пострадянському просторі. Статті Мирослави друкуються на шпальтах  таких світових видань, як Wall Street Journal, Washington Post, NPR, Journal of Democracy. Мирослава є співавтором науково-публіцистичної роботи «Розірваний нерв» про протестний рух в Україні 2000-2004 років. З освітою правника, здобутою у Львівському державному університеті, має великий досвід роботи в галузі журналістики та зв'язків із громадськістю. Працювала журналістом, редактором, продюсером, керівником медія-кампаній в Україні та США у низці політичних і медійних організацій, у тому числі RFE/RL, Інтерньюз, IRI, NDI. Серед іншого - Мирослава також була дослідником Університету Джорджа Вашингтона (2003) та володарем стипендії Рейгана-Фасела Національного фонду за демократію (2001). «За видатний внесок у розвиток журналістики, активну громадянську позицію та професійну майстерность» Мирослава Ґонґадзе нагороджена Орденом княгині Ольги. Інформувати, поєднувати й об’єднувати людей та ідеї, надихати – такою Мирослава бачить свою місію. У вільний від роботи час, якщо такий з’являється, захоплюється подорожами, мистецтвом, фотографією. Виховує доньок-близнюків Нану та Саломе.