Американські байкери взяли шефство над військовим меморіалом
Десятки тисяч мотоциклістів з усіх куточків країни збираються у столиці віддати належне загиблим та нагадати про зниклих без вісти.
Щороку в останній понеділок травня американці відзначають День пам’яті, вшановуючи своїх героїв, полеглих на полях битв. З 1988 року у Вашингтоні, напередодні свята, відбувається парад мотоциклістів, який організовує група-пам’яті Ролінґ Tандер, що можна перекласти, як Грім на колесах. Десятки тисяч мотоциклістів з усіх куточків країни збираються у столиці віддати належне загиблим та привернути увагу до тих, чия доля досі залишається невідомою. Парад проходить через парково-музейну частину міста і закінчується біля стіни пам’яті полеглих ветеранів В’єтнамської війни. Однак, члени «Грому на колесах» пам’ятають про своїх побратимів не лише у день свята. З квітня по жовтень, кожної другої неділі на світанку, група людей миє стіну пам’яті у меморіальному комплексі в центрі Вашингтона. Члени організації «Грім на колесах» піклуються про збереження пам’яті про загиблих, зниклих безвісти та полонених американських воїнів. На гранітній стіні, яку вони дбайливо миють, викарбовано імена 58,286 американських солдатів, що полягли у В’єтнамі та тих, чия доля так і не була з’ясована. Більшість з тих, хто прийшов сюди цього ранку, ветерани в’єтнамського конфлікту. Для них участь у цьому проекті – справа честі. Говорить ветеран війни Форест Лінґенфелтер: «Нашій організації випала честь вшановувати наших ветеранів, як полеглих так і живих, ми робимо все, щоб імена цих чоловіків та жінок не забули. Їх ніколи не забудуть, принаймні їх не повинні забути». Ветеран Ал Морі каже: «Ми робимо це для відвідувачів, але одночасно для нас це своєрідний спосіб душевного заспокоєння». А ось, що говорить Джон Айнбайндер, ветеран В’єтнамської війни, який втратив на ній приятеля: «У мене на цій стіні друг. Для мене за честь приходити мити цей пам’ятник». Стіна пам’яті полеглих у В’єтнамській війні прикрашає центр Вашингтона вже понад тридцять років. Щороку мільйони людей відвідують цей меморіал. Чимало приходить подивитися та зробити відбиток імені рідної чи близької людини та вшанувати пам’ять полеглих. Ідея створення пам’ятника виникла у ветерана В’єтнамської війни Джена Скраґса. Його зусиллями вдалося зібрати майже вісім з половиною мільйона доларів, необхідних для реалізації проекту. Тепер він голова Фонду ветеранів В’єтнамської війни: «Цей пам’ятник допоміг загоїти чимало ран, у першу чергу психологічних ран, нанесених війною. Коли людина бачить і може доторкнутися до імені товариша на стіні, у багатьох відбувається душевне полегшення після багатьох років напруги. І догляд за стіною, має подібний ефект». Традицію мити пам’ятник започаткував сам Джен 15 років тому. Він не відчуває нестачі волонтерів, для яких це унікальна можливість вшанувати побратимів. Говорить ветеран Форест Лінґенфелтер: «Ми їх не забули. І це один зі способів переконатися, що їх не забувають». Подібні групи волонтерів з часом виникли і навколо інших пам’ятників полеглим героям воєн.