Надія Дюк: «Централізація влади та цензура віддаляють Україну від ЄС»
«Після Помаранчевої революції люди на Заході перестали плутати, що таке Росія і що таке Україн», - Надія Дюк.
Здобуття Україною незалежності було неочікуваним для світу. Не готовим до цього було і керівництво США. В історію ввійшов відомий виступ президента Джорджа Буша старшого, в якому він застерігав українців від демонстрації націоналізму, називаючи це самогубством. Про це та сучасну незалежну України в інтерв’ю «Голосу Америки» розповіла віце-президент Національного фонду підтримки демократії Надія Дюк. «Перші декілька років Сполучені Штати дивились на Україну з підходами, які використовувались під час існування Радянського Союзу та через призму Росії. Усі очікування, як Україна поводитиметься, що таке Україна, її ідентичність розглядались ніби за допомогою російської пари окулярів. Зайняло досить багато часу для американських урядовців, щоб зрозуміти, що Україна насправді є іншою країною, що українці мають іншу ідентичність, ніж росіяни. Сполучені Штати у перші роки фокусували свою увагу виключно на спонуканні України позбутись ядерної зброю. Не було особливого інтересу розглядати Україну, як нову незалежну державу», – зазначає Надія Дюк. Незважаючи на існування держави Україна, каже експерт, лідери на Заході не мали стратегії щодо України, і світ довго не розумів що це за країна у центрі Європи з майже 50 мільйонним населенням. Це розуміння за словами Надії Дюк прийшло лише після Помаранчевої революції. Вийшовши на майдан під час Помаранчевої революції, українці поставили Україну на карту світу: «До незалежності ніхто не знав що таке Україна. Якщо ви казали, що ви цікавитесь Україною, або ви українка, люди на Заході дивились на вас з нерозумінням і з запитанням, чи це в Росії. Я це пам’ятаю з дитинства, коли такої країни не існувало на карті світу. Потім після незалежності аж до 2004-го року також існувало деяке нерозуміння. Але після 2004-го, коли Україна понад місяць була першою у повідомленнях світових новин, з того часу люди перестали плутати, що таке Росія, що таке Україна. Україна справді здобула ідентичність і навіть водії таксі тут у Вашингтоні могли вести розмови про ситуацію в Україні і для нас, експертів, це було чимось абсолютно новим». Але сьогодні за словами Надії Дюк Україна віддаляється від демократичного розвитку і це підриває її шанси на європейську інтеграцію: «Що більше буде таких подій, як суд над Тимошенко, звуження політичного простору, маніпуляція громадськими організаціями, цензура у пресі, маніпуляція Конституцією, централізація влади, то країни Європи можуть подивитись на Україну і сказати: «Ви не готові бути частиною Європи». Але з іншого боку найкращий дисциплінуючий та демократизуючий фактор для України буде входження в Європу. І така палка з двох кінців і європейські лідери повинні вирішити чи вони хочуть прийняти Україну, яка рухається в неправильному напрямку, бо декларації це одна річ, а реальні дії, це зовсім інше». Єдина надія України, за словами Надії Дюк, це самі українці з їх особливою мудрістю і відчуттям добра і зла, правди на неправди: «Чим довше триває ситуація, коли з уряду не йдуть жодні демократичні імпульси, доти триватиме ерозія сутності держави. Мене це турбує. Але водночас, я думаю, що українці мають дуже розвинене почуття справедливості і несправедливості, вони вже виходили на вулиці одного разу, вони можуть зробити це ще раз, хоча зараз є більш ефективні шляхи для демонстрації протесту. І я вірю в українців, я вірю, що вони подолають ці труднощі і через 10 років вони стануть частиною Європи матимуть кращий уряд і зможуть процвітати у цій прекрасній та багатій країні, яку вони мають». Ведуча, головний редактор і керівник Української служби «Голосу Америки». На додаток до праці на «Голосі Америки», часто виступає як експерт із питань України, Східної Європи та свободи слова на пострадянському просторі. Статті Мирослави друкуються на шпальтах  таких світових видань, як Wall Street Journal, Washington Post, NPR, Journal of Democracy. Мирослава є співавтором науково-публіцистичної роботи «Розірваний нерв» про протестний рух в Україні 2000-2004 років. З освітою правника, здобутою у Львівському державному університеті, має великий досвід роботи в галузі журналістики та зв'язків із громадськістю. Працювала журналістом, редактором, продюсером, керівником медія-кампаній в Україні та США у низці політичних і медійних організацій, у тому числі RFE/RL, Інтерньюз, IRI, NDI. Серед іншого - Мирослава також була дослідником Університету Джорджа Вашингтона (2003) та володарем стипендії Рейгана-Фасела Національного фонду за демократію (2001). «За видатний внесок у розвиток журналістики, активну громадянську позицію та професійну майстерность» Мирослава Ґонґадзе нагороджена Орденом княгині Ольги. Інформувати, поєднувати й об’єднувати людей та ідеї, надихати – такою Мирослава бачить свою місію. У вільний від роботи час, якщо такий з’являється, захоплюється подорожами, мистецтвом, фотографією. Виховує доньок-близнюків Нану та Саломе.