Вірмени не хочуть порівняння з «Майданом» - очевидець протестів 
Паралелей з українським «Майданом» немає. Їх проводять переважно російські ЗМІ.
У Вірменії кількість вимог протестувальників до влади зросла. До закликів скасувати рішення про підвищення тарифів на електроенергію, активісти тепер додали вимоги про покарання поліцейських, причетних до побиття людей 23 червня. Акція протесту триває з 19 червня, кількість людей у центрі столиці зростає щодня. У середу в центрі Єревана налічувалось 7 тисяч мітингувальників. Кореспондентка Радіо Азатутюн Татерік Лазарян розповіла про природу цього протесту та провела паралелі з українським Майданом. Лідерів у них не помітно. Є люди, що створили Facebook-групу «Ні – грабунку». Вони через соціальні мережі спілкуються між собою та з журналістами. В основному, це молодь, яка незаполітизована, вони не довіряють ні опозиції, ні уряду. Жодна партія там участі не бере. Правда, є окремі політики, які намагаються не допустити зіткнень. Люди почали страйк 19 червня. Спочатку вони просто сиділи на площі Свободи, поставили там ящики, до яких збирали гроші на проведення мітингу. Скільки вони зібрали, невідомо. Але вони кажуть, що за ці гроші зараз купують їжу: булочки та воду. Організованого годування в наметах немає. 24 червня вони збудували барикади зі сміттєвих баків, поставили їх між протестувальниками та поліцією. Наметів немає, переважно люди приходять з власними чіпсами, чаєм, кавою. Спочатку єдиною вимогою протестувальників було скасувати підвищення тарифів. Але після сутичок з поліцією вранці 23 червня, активісти тепер вимагають і покарання для поліцейських, відповідальних за побиття людей. Тобто, якщо спочатку не було жодних політичних вимог, то тепер одна з’явилась - покарати винних. Справа в тому, що цей протест заблокував одну з головних вулиць столиці Вірменії. Все місто абсолютно паралізоване. Про інші їхні плани поки нічого невідомо, вони не говорять про жодні політичні вимоги чи якийсь переворот. Гасла на кшталт відставки президента є одиночними викриками, це не є загальною картиною мітингу. Вони всі мовчать. І не лише президент країни. Прем’єр-міністр мовчить, спікер парламенту мовчить. Жодної реакції з боку держави з цього приводу немає. Єдине, це голова державного комітету з енергетики (комітет, який ухвалював рішення про підвищення цін на електрику) дав інтерв’ю, де сказав, що це підвищення – це той мінімум, який може забезпечити продовження енергосистеми. Якщо не буде підвищення, енергосистема просто впаде. Мовляв, вони зробили все можливе, і рішення про підвищення тарифів неможливо скасувати. . На території СНД Вірменія платить найбільшу суму за електроенергію. Ціни за електрику за останні 2 роки дуже виросли. Тобто в разі, якщо це підвищення відбудеться, ціни виростуть за останні два роки на 60%. Якщо ж порахувати підвищення з того з часу, коли президент Серж Саргсян почав свій термін, з 2008 року, то ціни на електроенергію зросли на 100%. Тут ще треба врахувати ситуацію з російським рублем. У нас також національна валюта дуже впала в ціні. Після цього всього люди почали жити ще бідніше. І це підвищення на 16% стане великим ударом по їхньому бюджету. Крім того, цього року був опублікований документ, який оприлюднив інформацію, що власники компанії, яка встановлює тарифи на електроенергію, живуть дуже розкішно, їздять на «лексусах», живуть у дорогих помешканнях. То ж вірмени почали себе запитувати, чому ми маємо платити за цю розкіш із власних кишень? Ні, протестувальники переважно демонструють невдоволення рішеннями вірменської влади. Навіть якщо мали місце корупційні дії у російській компанії, вірмени розуміють, що так сталося з дозволу вірменської влади. Люди швидше хочуть бачити розслідування корупційних схем і покарання винних. Ні, паралелей немає з українським Майданом. Такі паралелі проводять переважно російські ЗМІ. Наприклад, я сьогодні була свідком ситуації, коли протестувальники посварилися з репортеркою російського каналу «Лайф-Ньюс». Вони їй доводили, що не треба нагнітати ситуацію, що у нас – зовсім інша історія, і що не варто називати «майданом» протест у Єревані. Приєдналася до команди «Голосу Америки» у 2014 році. Перед тим працювала в американському журналі National Geographic та на «Радіо Свобода» ведучою та редактором програми «Ранкова Свобода». У Києві волонтерила на «Радіо Марія» та в кіностудії Cinema House Group, у Гавані доглядала за хворими українськими дітьми в рамках проекту «Україна – Куба». Своїм найбільшим хобі вважає 3-річну доньку Марійку та подорожі з родиною. Розповідає, що любить книжки і поважає добре почуття гумору. Рецептом свого життя називає «Похвалу глупоті» Е. Роттердамського. Мріє покататися на всіх видах транспорту та спробувати їжу різних народів світу.