На Бродвеї поставлено сагу про видатних баскетболістів
Спортивна сага «Меджік-Бeрд» розповідає про двох легендарних зірок американського баскетболу 80-их років.
Нещодавно вибагливій Нью-Йоркській публіці, як також туристам, відома в усьому світі бродвейська сцена представила чергову постановку. Втім, виглядає вона досить незвично як на пересічного американця. Та й акторів для сцени підібрати було не так вже й просто. Йдеться про спортивну сагу «Меджік-Бeрд», яка розповідає про двох легендарних зірок американського баскетболу 80-их, початку 90-их років минулого століття. Ірвін Меджік Джонсон і Ларрі Джо Берд – у 80-их роках були найвідоміші імена в американському баскетболі. Славились вони як унікальною технікою гри, так і жорсткою конкуренцією на спортивному майданчику. Історія їх суперництва, що, згодом, переросло у міцну дружбу, і лягла в основу бродвейської постановки. «Добро» на п’єсу дали самі баскетболісти. У 80-90-их Меджік Джонсон грав за команду «Лейкерс» з Лос-Анджелеса, а Ларрі Берд виступав за «Селтікс» з Бостона. Вистава починається з розповіді про студентські часи майбутніх зірок та пік їх слави, що закінчився після Олімпіади 92-го року. Спортивна кар’єра Ларрі обірвалася через травмовану спину, а Меджіка після зараження ВІЛ-інфекцією. Таґ Кокер грає роль Ларрі Берда. У коледжі він і сам грав за баскетбольну команду. Актор каже, що в дитинстві Ларрі був його кумиром: «Я завжди мріяв мати хоча б трохи психологічної стійкості Ларрі, його наполегливість і відданість. Мабуть я міг бути кращим гравцем». Суперництво великих спортсменів – тема не нова, а от їх зусилля навчитися поважати один одного, а тим більше спроба стати друзями – річ не зовсім звична. Режисер вистави Томас Кейл каже, що життя є значно складнішим, і його не можливо вимірювати лише спортивними досягненнями: «Чим ми живемо, що стається після закінчення гри? Що стається по завершенню спортивної кар’єри? Що стається із зірками, коли їм доводиться вчитися жити серед нас, пересічних людей…» Сагу про двох найбільш видатних баскетболістів нашої епохи позитивно оцінили глядачі. Найбільшим викликом для продюсерів, було знати акторів, ростом у понад два метри, які б ще й вміли грати у баскетбол.