Новий Орлеан оживає поволі після стихійного лиха
Хоч не всі дільниці міста відновлюються однаково швидко, але власники ресторанів сподіваються на збільшення кількості туристів.
29 серпня 2005 року на Новий Орлеан обрушився потужний ураган Катрина. Стихія прорвала укріплення і дамби, що захищали місто від води, і затопила його низинні частини. Забрано життя близько 2 тисяч людей і завдано збитків на мільярди доларів. П’ять років опісля місто досить поволі, але впевнено оклигується від наслідків урагану. Найбільший поступ відбувся в історичній частині Нового Орлеана – французькому кварталі. Щоправда цей район не був під водою, як інші. А найбільше збитків тут завдав не стільки ураган, скільки спад туризму після нього, розповідає екскурсовод Мері Лакост: «Крамниці у затоплених районах трохи зруйнувало, а ті, що не постраждали, не мали покупців. Але зараз, я б сказала, бізнес пожвавився». Мері Лакост місцевий екскурсовод, а її спеціалізація – ресторани Нового Орлеана. Якщо одні більш відомі своєю історією, наприклад, 170 річний «Антуанс», де обідали президенти, генерали та королі, то інші – своєю кухнею – креольськими стравами. Шеф-кухар ресторану «Лаґатор» Браян Лондрі пояснює: «Креольська кухня базується на стравах багатьох етнічних груп, але переважають французька та іспанська. Новий Орлеан – суміш культур і кулінарних традицій». Цього року власники ресторанів у французькому кварталі на бізнес не скаржаться, каже Андрю Анґоліо, який має там ресторан: «На мою думку, бізнес покращився... Стало навіть краще, ніж було до Катрини… Ми вдячні всім гостям, туристам. Вони нас рятують». Найповільніше оклигується так званий 9 район Нового Орлеана, що знаходився поблизу захисних дамб і був майже повністю затоплений. До урагану тут мешкали здебільшого афро-американці середнього класу. Нині ця місцевість порожня. Долорес Велс та її син намагаються відбудувати свій будинок. Однак їм не легко. Питання навіть не у грошах, а в місцевих злочинцях. Нещодавно хтось вліз у хату і поцупив мідну проводку. Долорес Велс каже: «Люди не повертаються з тих же причин, чому і я хочу забратися: корумпована влада, вулична злочинність, наркотики». Окрім високої злочинності, Долорес та її сусіди нарікають на бюрократію, що сповільнює процес відбудови. Не дивлячись на фінансові надходження від федеральної і штатної влади, а також на кошти з приватних фондів, отримати дозвіл на спорудження, наприклад, нових, стійких до повеней будівель є надзвичайно важко. Долорес позичила гроші зі свого пенсійного фонду, щоби відновити розташовані поруч будинки. Однак документи застрягли в бюрократичній машині. «Ми думали: почнемо їх орендувати, і мати якийсь дохід, але тепер ми дуже розчаровані», - визнає Долорес Велс. Втім мешканцям Нового Орлеану до труднощів не звикати, каже мер міста Митч Лендрю: «Одна з речей, яку люди повинні знати про нас, це те, що ми вистояли і залишилися тут. Ми не здалися…» Не здалися і від виливу нафти у Мексиканську затоку, від якого постраждала риболовецька промисловість регіону. Представниця туристичного бюро Келі Шульц говорить: «Хоча нафти не було у Новому Орлеані, нам довелося важко попрацювати, аби пояснити людям, що ми не постраждали від забруднення». У туристичному бюро міста кажуть, що кількість відвідувачів постійно зростає і не виключено, що цей рік буде одним із найуспішніших від часу урагану Катрина.