Stiven Norton o amerièkoj strategiji - 2003-05-08
Viši nauèni saradnik u vašingtonskom Centru za politiku Zapada, Stiven Norton, u razgovoru sa našim kolegom, Brankom Mikašinoviæem, obj
S.N.: “Nisam siguran da je baš reè o novoj strategiji, posto strategijski koncepti evoluiraju tokom vremena u zavisnosti od razvoja dogadjaja. Sadašnja nacionalna amerièka strategija sadrži komponente vojnih, politièkih i ekonomskih aspekata. Ono sto je presudno za Sjedinjene Države u vezi sa bezbednosnim pitanjima jesu pitanja terorizma, oružja za masovno uništavanje i regionalnih sukoba. Sjedinjene Države su takodje angažovane u jaèanju globalne privrede i unapreðivanju demokratskih vrednosti širom sveta.” B.M.: Da li je sadašnja kampanja protiv islamskog ekstremizma, posebno u Siriji, Iranu i Pakistanu, glavni izazov pred kojim su Sjedinjene Države ili postoje i drugi izazovi? S.N.: “Postoje brojni izazovi. Medjutim, medjunarodni terorizam predstavlja glavni problem zbog neposredne opasnosti za bezbednost i blagostanje ove zemlje i njenih stanovnika, kao i naših prijatelja i saveznika. Naglasak se mora staviti na taj neposredan problem. Pomenuli ste islamski terorizam, koji je svakako najagresivniji, ali terorizam ne dolazi samo iz islamskih zemalja. Stoga ga ne bi trebalo okarakterisati kao islamski, veæ jednostavno kao terorizam.” B.M.: Da li æe Sjedinjene Države širiti svoj vojni uticaj i kako æe redefinisati i preobraziti svoj vojni kapacitet? S.N.: “Sjedinjene Države su veæ redefinisale svoj vojni kapacitet. Ako ste pratili operacije amerièkih snaga na drugom delu zemaljske kugle, koje su za 21 dan promenile režim u Iraku, bili ste oèevidac novih i veoma uspešnih vojnih akcija. Sto se tièe razmeštanja amerièkih snaga i širenja uticaja, nisam siguran da æemo ih poveæati, ali æemo ih promeniti. Neke naše snage æe se vratiti kuæi, a zatim æe biti upuæene gde god to bude potrebno. Svakako da æe doæi da promene nekih dosadašnjih postavki. Oèekujem da æemo, recimo, iz Nemaèke, gde je stacioniran veliki broj amerièkih vojnika, njih prebaciti u istoènu Evropu.” B.M.: U novoj strateškoj realnosti, kakva bi mogla da bude uloga Evrope, posebno istoène Evrope i Turske? S.N.: “Veoma je teško definisati Evropu ovih dana. U jednom momentu, mislili smo da æe Evropa usvojiti zajednièku politiku u domenu odbrane i inostrane politike, koja æe važiti za veæinu evropskih zemalja. Sukob sa Irakom je jasno pokazao da ne postoji zajednièka politika starog kontinenta - vojna ili spoljopolitièka - odnosno da postoji podeljenost. Da li govorimo o Evropi Francuske i Nemaèke, koje su se iz svojih liènih razloga usprotivile amerièkoj politici, ili govorimo o Velikoj Britaniji, Španiji, Italiji, Poljskoj, Danskoj, Holandiji i drugim državama, koje su se svrstale sa Sjedinjenim Državama? Uloga tih i istoènoevropskih država je veoma važna. To su demokratske zemlje, koje dele iste vrednosti sa nama i, dugoroèno gledano, važno je da budemo u stanju da saradjujemo sa njima.” B.M.: Šta mislite o saradnji Poljske i Turske? S.N.: “To je veoma interesantno pitanje. Poljska je snažno podržala našu politiku u Iraku i doprinela kontingent svojih vojnika na terenu. Poljska je ponudila objekte za obuku i drugo i bila od ogromne pomoæi. S druge strane, iskustvo sa Turskom, na nesreæu, bilo je sasvim suprotno i veliko razoèaranje. Sjedinjene Države su veæ decenijama imale izvanredne odnose sa Turskom i na osnovu tih odnosa skovana je èak i izreka “strateški partner” - što je svakako bio sluèaj u mnogo èemu. Medjutim, Turska nije odobrila amerièkim snagama pristup na svoju teritoriju, što nas je primoralo da u vojnoj opreaciji protiv Iraka koristimo teritoriju Kuvajta, a to je izazvalo brojne vojne probleme. U ovom momentu, moramo da preðemo u “stratešku pauzu” u našim odnosima sa Turskom, da bismo redefinisali ono što oni oèekuju od nas i što mi oèekujemo od njih.”