U četvrtak, 26. juna, 60. godišnjica početka 11-mesečne vazdušne operacije
U četvrtak, 26. juna, pada 60. godišnjica početka 11-mesečne vazdušne operacije, kojom su Sjedinjene Države, Britanija i Francuska prob
U četvrtak,26. juna, pada 60. godišnjica početka11-mesečne vazdušne operacije, kojom su Sjedinjene Države, Britanija iFrancuska probili sovjetsku blokadu Berlina. Zahvaljujući tom vazdušnom mostu sprečena je humanitarna katastrofa udvomilionskom gradu razrušenom savezničkim bombardovanjem. Petnaestogmaja 1945. godine, Berlin je bio u ruševinama, dok je poražena nacističkaNemačka bila prinuđena na bezuslovnu predaju. Ratni pobednici -- Sjedinjene Države, Britanija, Sovjetski Savez iFrancuska -- podelili su okupiranu Nemačku u četiri zone. Berlin, koji se nalazio u okviru sovjetskezone podeljen je na sličan način u četiri sektora. AndrejČerni, autor knjige «Bombarderi-nosači bombona: neznana priča o berlinskomvazdušnom mostu i slavnom trenutku Amerike», kaže da u očajnim posleratnimuslovima nije bilo nimalo lako upravljati podeljenim gradom. «Bioje to grad bez ičega, koji je prema standardima Ujedinjenih nacija bio na rubugladi. Moglo se stanovati u svegajednoj četvrtini stambenih objekata razrušenog grada. Na ulicama su viđani čopori vukova.» Hrana,ugalj i druge osnovne potrepštine dostavljani su sa Zapada kamionima, vozovima irečnim splavovima. No, glad i kriminali dalje su bili sastojci svakodnevnog života. U jednom trenutku je izgledalo da zapadne demokratije gube ideološkutrku sa Sovjetskim Savezom. Iznenada, 25. juna 1948. godine, sovjetske vlastisu odlučile da blokiraju sav drumski, železnički i rečni saobraćaj sa Zapada upravcu Berlina. Zapadnisaveznici, zabrinuti da bi moglo doći do esklacije sukoba sa SovjetskimSavezom, odlučili su da pomoć blokiranom stanovništvu Berlina pokušaju dadostavljaju oprezno, pomoću malih aviona. Nekoliko meseci kasnije razvijen je takozvani Berlinski vazdušni most,kojim je vazdušnim putem dopremano do 5.000 tona humanitarne pomoći na dan. Mnogisaveznički piloti koji su učestvovali u operaciji, nisu imali simpatije zaNemce. No, pilot Gejl Halvorsen,promenio je mišljenje posle prvog susreta sa nemačkim radnicima, koji suistovarivali njegov avion na berlinskom aerodromu Templhof. «Nisuoklevali. Ušli su u pilotsku kabinuispruženih ruku u znak zahvalnosti. Gledali su u brašno i u nas kao da smo anđeli pali sa neba. Kakva zahvalnost! Kada je neko toliko zahvalan poželite da mu pomognete. Susret sa njima je za mene bio presudan.» Najjačiutisak na Halversona ostavio je razgovor sa nekoliko nemačke dece, koja suposmatrala istovarivanje njegovog aviona . Primetio je da niko među njima nije prosio novac ili bombone. Jedno dete mu je prišlo i odvažno reklo:»Preživećemo sa malo hrane, ali izgubljenu slobodu ne bismo nikada mogli dapovratimo.» Deci je potom podeliožvakaće gume i obećao da će sledećeg dana doneti još. Halversoni ostali piloti su potom svakog dana sve većem broju dece bacali iz avionabombone i žvakaće gume uz pomoć padobrana napravljenih od maramica. Halversona su snašle velike nevolje kad sepročulo šta piloti rade, jer su kršili vojne propise. Međutim, kada je priča o bombarderima sa bombonama stigla doAmerike, hiljade američke dece je nastavilo da šalje pakete sa slatkišima deciu Nemačkoj. Jedan60-godišnji Nemac, koji pamti da je kao dete dobio čokoladu od američkihpilota, kaže da je u svemu tome «najvažnije bilo što su ljudi u Americi doznalida smo u nevolji i potom pokazali da im je stalo do nas»