Teroristima u Mumbaju pomogli propusti u obezbeđenju
Posle terorističkih napada u Indiji, mnogi u Mumbaju pitaju se kako je grupa od desetak do petnaest napadača uspela da izvrši smeli nap
Prva prilika da se policija upozori na sumnjive aktivnosti ukazala se na pristaništu zvanom Ribarska kolonija, manje od jedne milje od uništenog hotela Oberoj Trajdent. Oko 9 sati uveče u sredu, jedan ribar u tom siromašnom seocetu video je nepoznate ljude kako pristaju uz obalu – četvorica u gumenom čamcu a još dvojica na gliseru. Ribar, koji nije želeo da otkrije svoje ime iz straha od odmazde terorista, kaže da su muškarci bili mladi i delovali kao sportski tipovi, a na ramenima su nosili rančeve. Jedan od ribara, koji je odmah postao sumnjičav, pitao ih je šta rade a jedan se okrenuo i rekao – “Ne diraj me, jako sam loše volje.” Oni su se zatim uputili ka severu grada u dva taksija. Oko pola sata kasnije, dva napadača otvorila su vatru na glavnoj železničkoj stanici u Mumbaju, na oko 20-tak minuta vožnje od Ribarske kolonije. Fotograf Sebastijan De Suza, koji radi za list Mumbai Mirror direktno preko puta železničke stanice, potrčao je ka stanici i snimio nekoliko fotografija napadača, koje se sada smatraju jednim od legendarnih snimaka terorističkih napada. On kaže da su napadači mogli da budu zaustavljeni, ali policajci i čuvari na stanici nisu bili spremni da se bore protiv njih. Prema De Suzinim rečima, oni su bili uplašeni kao i svi drugi, budući da su napadači imali daleko više oružja. “Nisu uopšte žurili, nego su hladnokrvno koračali i pucali. Ako bi ugledali nekog, samo bi otvorili vatru. Neko, a bilo je najmanje desetoro momaka koji su imali barem revolvere, trebalo je da im se suprostavi. Mogli smo da ih savladamo”, kaže De Suza. Fotograf priča da je jedan od policajaca pucao na napadače koji su hitro uzvratili i zasuli ga kišom metaka u kojima su poginuli on i jedan prodavac knjiga, koji je pokušavao da spusti metalni zastor na svoj štand. U napadima širom Mumbaja, napadačima su pomogli propusti u merama obezbedjenja - i savremena tehnologija, kažu analitičari. Njihova se operacija, po svemu sudeći, sastojala od napada na sporedne mete, kojima su odvratili pažnju policije, da bi pobegli do svojih primarnih meta. Farang Džehari, vlasnik Kafea Leopold, popularnog kafića u kome je ubijeno sedmoro ljudi, kažu da to mesto verovatno nije bila primarna meta terorista. “To je samo bila prilika da odvrate pažnju policajaca. To ja mislim. Ako su želeli da im kafić bude glavna meta, ostali bi tu duže i izazvali više žrtava”, kaže on. Manje od 50 metara od Leopold Kafea nalazi se policijska stanica Kolaba, gde je na dužnosti bilo najmanje 22 policajaca, kaže jedan pripadnik policije koji je želeo da ostane anoniman. Dok istražitelji prečešljavaju mesta napada, počinju da se pojavljuju tragovi o tome kako su se napadači oslanjali na naprednu tehnologiju kao što su satelitke mape i softveri za telefoniranje preko Interneta, kako bi ostali u kontaktu sa svojim vodjama, bez odavanja svojih pozicija. Pravin Svami je analitičar za terorizam iz Mumbaja. “Tehnološki, to je bila prilično napredna grupa. Koristili su najsavremeniju satelitsku navigaciju. Da bi naučili da se snalaze u Mumbaju, koji im je bio nepoznati grad, napadači su vežbali pomoću satelitskih mapa visoke rezolucije, da bi stekli osećaj za gradske ulice i zgrade koje su želeli da napadnu”, navodi Svami. Medjutim, prema rečima izvršnog direktora Instituta za mendžament konflikta u Nju Delhiju, Adžeja Sanija, zakasneli odgovor indijskih snaga bebzednosti verovatno je omogućio da opsada hotela traje onako dugo. U telefonskom razgovoru za Glas Amerike, Sani kaže: “Suština je da su bili u stanju da produže operaciju čak 60 časova. Za to nisu zaslužne njihove sposobnosti, već naša reakcija. Mi smo postaivli kordon oko dva hotela i jevrejskog centra “Nariman haus” što je njima omogućilo da se slobodno kreću unutar hotela tako da su išli od sobe do sobe, pronalazili i ubijali pojedince, vršili masakr gotovo 60 sati od početka operacije”, priča Sani. On se pita - gde to piše da teroristi ne mogu da koriste istu tehnologiju koja je na raspolaganju svima ostalima? Prema njegovim rečima, jedini ljudi koji su po svemu sudeći bili van tokova bili su pripadnici indijskih snaga bezbednosti.