Kako funkcioniše Amerika: Dobovoljna vatrogasna služba
Vatra može da bude smrtonosna. Ali kada se oglasi alarm, tu su ljudi iz Rokvila, u državi Merilend, koji ulažu svoje vreme - i rizikuju
Za većinu Amerikanaca, vlasti u njihovim gradovima i okruzima se brinu o većini potreba. Zajedno sa tim lokalnim vlastima su grupe građana, koje se samostalno zalažu za bolje uslove života. U današnjem nastavku serije saradnik Glasa Amerike govori o Dobrovoljnoj vatrogasnoj službi u Rokvilu u državi Merilend. Vatra uništava. Vatra može da bude smrtonosna. Ali kada se oglasi alarm, tu su ljudi iz Rokvila, u državi Merilend, koji ulažu svoje vreme - i rizikuju svoj život – da bi služili kao dobrovoljni vatrogasci. Ovo je kraj još jednog radnog dana – kada se većina ljudi opušta. Ali ne i Majk Pokorni i Toni Roman, u dobrovoljnoj vatrogasnoj službi u Rokvilu u Merilendu u blizini centralnog dela Vašingtona. Pokorni i Roman upravo započinju svoju drugu smenu u vatrogasnoj stanici. Rokvil inače plaća profesionalne vatrogasce, ali to nije dovoljno. Dobro obučeni dobrovoljci pomažu da grad bude bezbedan. Za Majka Pokornija, biti dobrovoljni vatrogasac je više nego služiti svojoj zajednici, to je njegov život. «San ili fantazija svakog klinca je da bude vatrogasac. I ja sam to oduvek želeo», kaže Pokorni, a njegov kolega Toni Roman dodaje da je posao vatrogasca, ono što mu život čini dodatno uzbudljivim. «Neki igraju golf, a ja dođem ovde. Zabavno mi je da to radim», kaže Roman. Vatrogasci se drže zajedno i na mestu požara i u vatrogasnoj stanici. Drugarstvo među vatrogascima, dobrovoljcima i profesionalcima, veoma je jako. Ipak, oni jedni drugima štite život … i život onih koje spasavaju. Šta god da rade u vatrogasnoj stanici, prekida se kada se oglasi alarm. Majk Pokorni kaže da mu taj zvuk ide pravo u mozak. »Kada se začuje zvuk sirene, nivo adrenalina raste, jer ne znate sa čime ćete da se suočite. To osećanje je fenomenalno», kaže Pokorni koji inače radi puno radno vreme u vladi Okruga Montgomeri. On vodi računa o tome da svi novi izvođački planovi ispune sve protivpožarne propise. Toni Roman radi u Sekretarijatu za poljoprivredu, gde rešava zahteve za izdavanje dozvola za izvoz poljoprivrednih proizvoda. Roman kaže da je naučio kako da uravnoteži hitne pozive sa mogućnošću da odspava u stanici da bi mogao normalno da radi svoj dnevni posao. «Samo se smirite i trudite se da ponovo zaspite, jer sledećeg jutra treba da ustanete i odete na posao. Ja imam podršku na redovnom poslu. U Sekretarijatu za poljoprivredu, znaju da radim i ovde», kaže Roman. Međutim, Majk Pokorni kaže da dremanje između poziva na uzbunu nije lako. »Ako gasite požar i tamo ste tri ili četiri sata, vi ste mrtvi umormi. Ali tu nije kraj našeg posla. Morate da se vratite u vatrogasnu stanicu i očistite svu opremu koju ste koristili. Tek tada možda možete nazad u krevet». Dobrovoljna vatrogasna društva su većina – konkretno 56 odsto – od ukupne vatrogasne službe u Okrugu Montgomeri. Komandant dobrovoljne vatrogasne čete u Rokvilu, Erik Bernard, kaže da njegova i druge dobrovoljne vatrogasne stanice štede poreskim obveznicima milione dolara. «Sami prikupljamo i novac za izgradnju vatrogasnih stanica i kupujemo najveći deo opreme u njima», kaže Bernard. Dobrovoljna vatrogasna služba je vekovna tradicija u Sjedinjenim Državama. Očevi mnogih današnjih dobrovoljnih vatrogasaca u Rokvilu su takođe bili vatrogasci. Vatrogasna služba je za većinu ovih dobrovoljaca u toj meri sastavni deo života, da to osećanje dužnosti prema zajednici nose u grob. A neki od njihovih sinova i unuka krenuće njihovim stopama.