Nova predstava Sanje Beštić prikazana u Njujorku
Brodvej je za mnoge pozorišne umetnike ogroman zalogaj. Off-Brodvej nije ništa manji, pogotovo za mlade reditelje iz male zemlje, kao š
Posle „Čorbe od kanarinca“, koja je u Njujorku prikazana pre oko pre pet godina, rediteljka Sanja Beštić ponovo je izabrala domaću dramu, jer je grad od 9 miliona stanovnika sa bezbroj mladih pisaca i produkcija, idealno mesto da se i srpski umetnici probiju na njujorško tržište. Razlog je bio i to što je „Painkillers“ moderan tekst koji govori o strahovima i bežanjima običnih ljudi od sebe samih, bez obzira na kom mestu i u kom periodu živeli, odnosno priča o svima nama. „Sama gazim u istim problemima. Ponekad se ušuškam u nadasve lepom životu, ali to te samo uljuljka i misliš da ne možes bolje. Ako si svestan svog potencijala, samo je potrebna hrabrost, volja i motivacija da kreneš dalje“, kaže Sanja Beštić. Katarina Radivojević tumači ulogu jedne od tri junakinje, nazvanu „The Independent One“ ili Nećedaseuda, koja je, prema rečima same glumice, najdramatičniji lik u predstavi. Osim jezičke barijere, njoj je izazov predstavljala i činjenica da je lik „The Independent One“ toliko drugačiji od nje. „Samim tim što je toliko problematična. Ona pokušava samoubistvo, ona je labilna, a opet s neke druge strane je užasno jaka i dominantna u celoj konstelaciji drame. Ono što se meni najviše dopalo je što su ogoljene sve njene slabosti“, objašnjava Katarina Radivojević. Nazivi likova u komadu - Nećedaseuda, Udata, Labilna i Muž ne predstavljaju samo jednu osobu, već čitavu sociološku kategoriju u kojoj se svaki od njih nalazi, što je glumcima predstavljalo dodatni problem u pronalaženju karaktera koji će obuhvatiti sve udate i labilne ovog sveta. „Kada igrate na osnovu simbola, morate da pokrijete široki spektar emocija i situacija u kojima se lik nalazi. Ja sam Udata, ne samo jedna udata žena, i morala sam nekako da predstavim sa kakvim se problemima sustreće većina udatih žena“, kaže Ticijana Kosentino, koja tumači ulogu Udate. Iako Neda Radulović zaključuje svoj sinopsis drame rečima „ja ne nudim odgovore, ja postavljam pitanja“, Australijanac makedonskog porekla, Toni Naumovski, odnosno „The Husband“ smatra da „Painkillers“ ipak nudi određene odgovore. „Toliko ljudi je izgubljeno i smatram da su svi likovi u ovom komadu izgubljeni. Poenta je otkriti odakle to dolazi, gde su skrenuli sa puta i kako da ih vratimo nazad. Takođe i kako da pomognemo svakom liku, ergo čitavom društvu“, smatra Naumovski. Tekst je adaptiran i preveden na engleski jezik čime je dobio širu dimenziju, ali i izgubio na „dramatičnosti“, kako kaže rediteljka, koja je taj gubitak pokušala da nadomesti balkanskom muzikom. Jedina američka glumica u ovoj postavci „Painkillers“-a je Bridžet Storm, koja igra Labilnu a, kao i ostali, morala je da nauči pesme na srpskom jeziku, što joj je pomoglo da bolje shvati ulogu. „Od početka sam molila Sanju da me nauči srpski. Stalno sam nosila blokčić u koji bi zapisivala reči. Pesme su mi zapravo pomogle u učenju reči i fraza“, priča Storm. Predstava „Painkillers“ je nastala uz pomoć nekoliko sponzora i dosta prijatelja, koji su uložili svoje vreme i nešto novca u realizaciju projekta. Predstavnik srpskog konzulata u Njujorku bio je gost na premijeri gde je izrazio žaljenje što država Srbija nije mogla da učini više da pomogne mladim umetnicima u inostranstvu. „Ali se iskreno nadam da će ubuduće, ne samo kad su u pitanju ovakvi projekti nego svi ostali projekti iz oblasti kulture, pomoći ne samo Generalni Konzulat, nego celokupna država“, rekao je vice-konzul Vladimir Pavlov. Njujorška publika imala je priliku da prisustvuje jednom od 10 izvođenja predstave „Painkillers“ u Lion Theatre-u nadomak Tajms Skvera i da se upozna sa likovima, koji s mnogo reči ne govore ništa, te da uz pomoć njih možda nauči kako da prestane da beži od praznine i bola.