Duh zajedništva u "kooperativama"
U susjedstvima poznatim pod nazivom kooperative susjedi su više povezani, od zajedničkih obroka do donošenja odluka važnih za zajednicu.
Kooperativa “Takoma Vilidž” u Vašingtonu nije tipično američko susjedstvo. U ovoj zajednici, više od 40 porodica živi u kućama i stanovima u privatnom vlasništvu, ali dijeli zajednički objekat u kojem se između ostalog nalaze igraonica za djecu, čitaonica, kuhinja, vešeraj i ogromni stambeni prostor. uselila se u ovaj kompleks, odmah nakon njegovog otvaranja 2000. Pedagog u srednjoj školi , inače majka 18-to mjesečne djevojčice, svoje susjede smatra porodicom. To osjećanje bliskosti, kaže Vilajns, razvilo se tokom vremena, kroz zajednički rad i druženje stanara. ”, priča Šeron Vilajns. , koji se uselio u ovaj kompleks prije šest godina, kaže da mu se dopadaju ovakva okupljanja. Takođe ističe da je ovo odlično mjesto za odgajanje djece. Kada mu trogodišnji unuk dođe u posjetu, ima priliku da uživa u igraonici u zajedničkoj zgradi. Dijeljenje prostorija i zajedničko upravljanje kompleksom ne znači i gubitak privatnosti, smatra Husein. , koja je veoma aktivna u “Takomi Vilidžu”, kaže da joj se dopada to što je kompleks energetski efikasan. Važan aspekat, ističe En, je to što susjedi brinu o svojoj zajednici. Stanari kažu da im je ovdje život dobar, ali da postoje i problemi. Za Ejba Huseina to je podjela rada s obzirom na to da pojedini susjedi, kako ističe, ne ispunjavaju svoje obaveze. U Sjedinjenim Državama postoji vise od 150 sličnih susjedstava. Koncept, osmišljen u Danskoj, su prije dvije decenije počeli da primjenjuju arhitekte  i “, kaže Ketrin Mekamant, koja ističe da je cilj kooperative poboljšanje kvaliteta života. Zbog toga je, kako ističe, život u kooperativama uzbudljivo iskustvo, dok se susjedstvu vraća pravo značenje.