Britanski premijer Toni Bler osvojio istorijski treći mandat
Toni Bler doveo je svoju Laburističku partiju do rekordne treće uzastopne pobede na izborima, ali je zato znatno smanjena njena većina 
Toni Bler jedini je britanski premijer osim bivšeg lidera konzervativne partije Margaret Tačer kome je pošlo za rukom da tri puta za redom pobedi na parlamentarnim izborima. Medjutim, Blerova pobeda nije potpuni trijumf jer su birači odbacili mnoge kandidate Laburista širom zemlje, a premijerova kontroverzna odluka da udje u rat u Iraku teško je opteretila njegovu partiju. Nakon što se sastao sa kraljicom Elizabetom, koja je potvrdila njegov reizbor, Bler je poručio Britancima da razume da je rat u Iraku imao velikog uticaja na izbore. «Znam da je naša zemlja duboko podeljena zbog Iraka. To je veoma jasno. Ali takodje znam i verujem da posle ovih izbora ljudi žele da krenu napred, da se koncentrišu na budućnost Iraka, kao i na našu budućnost ovde.» Blerov glavni rival, lider Konzervativne partije Majkl Hauard, saopštio je da će, pošto su Laburisti po treći put porazili njegovu stranku, podneti ostavku na taj položaj. «Imam 63 godine. Kada dodju sledeći izbori, za četiri ili pet godina, imaću 67 ili 68. Mislim da sam jednostavno suviše star da bih doveo našu partiju na vlast.» Hauardova izjava uvod je u petu promenu rukovodstva Konzervativne partije od 1997. godine. Konzervativci su u prošlosti dominirali britanskom politikom ali na novijim izborima nisu uspevali da dobiju više od jedne trećine glasova. Laburisti se sada koncentrišu na to kako će Bler upravljati svojom većinom u parlamentu, koja je sada manja za gotovo 100 mesta. Neki od buntovnijih laburističkih poslanika predvidjaju da će premijer mati problema pri usvajanju nekih kontroverznijih predloga kao što je izdavanje nacionalnih ličnih karti i neograničeni kućni pritvor za teroriste. Bler takodje deluje manje moćno nego ranije budući da je već objavio da će ovo biti njegovi poslednji izbori. On kaže da namerava da odsluži puni mandat, ali već se nagadja da bi za godinu ili dve mogao da preda vlast svom najizvesnijem nasledniku, ministru finansija, Gordonu Braunu.