Od krstaških ratova do terorističkih napada verski konflikti su deo ljudske istorije
Saradnica Glasa Amerike Zlatica Hok se pozabavila pitanjem  medjusobnih odnosa tri vodeće religije - Hrišćanstva, Judaizma i Islama.
Hrišćanske, jevrejske i muslimanske svete knjige beleže sličnu priču o nastanku sveta. Bog je stvorio svet i sav život na njemu, uključujući prvo ljudsko biće. Rabin Harold Šulvajs iz sinagoge Veli Bet Šalom u Ensinu, u Kaliforniji, beleži da sve te tri religije podučavaju da je Bog stvorio čoveka po svom liku. ” Svi Jevreji, muslimani i hrišćani veruju da je Bog stvorio ljudsko biće po sopstvenom liku, bez obzira na rasu, pol ili veroispovest. Dati su nam nepovredivost i božiji potencijal. Svi smo potekli od Adama. A Adam, treba imati na umu, nije bio Jevrejin. Nije bio hrišćanin niti je bio pripadnik islamske vere.“ Rabin Harold dodaje da prema Bibliji, Bog voli sve ljude. On navodi 19. poglavlje, od 22. do 25. stiha u knjizi Isaje u kojem se navodi upravo to i dodaje da treba da se ponašampo jedni prema drugima kao braća i sestre. Ali, braća i sestre se često glože. Jevrejski proroci takodje govore u prilog izraelskog boga protiv vavilonskih bogova. Muslimani uvek uče da su sve vere sem Islama lažne. Hrišćanska istorija obuhvata krstaške ratove i inkviziciju. Džejms Vajzmen, benediktinski monah i profesor teologije na Katoličkom univerzitetu u Vašingtonu kaže da postoji nešto u ljudskoj prirodi što ima tendenciju da nas razdvaja. On, pak, dodaje da vera vremenom evoluira i navodi primer da je u vatikanskoj deklaraciji iz šezdesetih godina Katolička crkva po prvi put pohvalila ne-hrišćanske vere zbog traganja za odgovorima na osnovna pitanja poput porekla svemira i svrhe života. Istom deklaracijom se apeluje na katolike da mudro i velikodušno raspravljaju i saradjuju sa pripadnicima drugih vera. Haled Abu El Fadel, profesor prava na Univerzitetu Kalifornije i ugledni muslimanski teolog kaže da je Koran uvek ohrabrivao Muslimane da pokušaju da razumeju pripadnike drugih verskih grupa. Profesor Fadel ističe da samo putem razumevanja ljudska rasa u svoj svojoj raznolikosti može da stekne istinsko razumevanje svevišnjeg. On primećuje da mnogi naginju ideji da slepo slede svoje verske lidere umesto da učine napor da razumeju Koran i deluju prema sopstvenoj savesti. ”Koran je veoma eksplicitan povodom lične odgovornosti svakog pojedinca u potpunosti za njegove sopstvene akcije i da neće na sudnji dan moći da kaže ”ova osoba mi je rekla“, ili, ”ta osoba me je ubedila“. Poruka o odgovornosti pojedinca je kritična.“ Rabin Harold Šulvajs priznaje da postoje mnoge interpretacije Svetog pisma, i da se čak i vrhunski autoriteti ne slažu u tom pogledu. On kaže da pojedinci moraju da dodju do sopstvenog razumevanja božije poruke i da slede svoju savest. Postoji gotovo univerzalno razumevanje medju teolozima da se, mada mnoge svetske religije dele zajedničku etiku, njihovi rituali i tradicije razlikuju, počev od Božićne jelke, preko paljenja sveća za Hanuku, do nošenja marama i jarmulke. Ti otvoreni simboli različitosti često izazivaju tenziju medju verskim grupama. Medjutim, analitičari kažu da verski lideri mogu da odigraju korisnu ulogu u tom pogledu. Oni bi trebalo da rade na izmirenju, a ne na podelama. Rabin Šulvajs poredi versku raznolikost sa različitim svetskim jezicima, jer svaki donosi nešto jedinstveno i važno, ali se moraju steći na jednom mestu i govoriti ”duhovni Esperanto“. Rabin Šulvajs kaže da je bog stvorio svet i ljudsku rasu, ali su ljudi stvorili religije. Što više nauče jedni o drugima, ističe on, bolje će razumeti Boga.