Njujorška filharmonija - 2004-01-09
Njujorška filharmonija je najstariji orkestar u Sjedinjenim Državama i tokom protekle 162 godine muzièka tradicija tog orkestra je bila
Taj orkestar je debitantski izveo neke od najslavnijih simfonija i pružao utehu tokom nekih od najtužnijih momenata u istoriji Amerike. Leonard Bernstajn je izašao na podijum i rukovodiæe orkestrom tokom izvodjenja nacionalne himne. Tokom te izvedbe, koju je prenosio amerièki radio novembra 1943. godine, u to vreme relativno nepoznati dirigent Leonard Bernstajn debitovao je sa Njujorškom filharmonijom. Klarinetista Stenli Draker se seæa Leonarda Bernstajna, koji je nakon toga postao jedan od najslavnijih amerièkih dirigenata, zbog strasnih i energiènih izvedbi na sceni. ”Leni, kako je bio poznat medju nama, bio je naš renesansni èovek. Mogao je da postigne sve i bio je stalno u pokretu. Svako izvodjenje je bilo dogadjaj, zaista uzbudljiv. Bila je to velika era.“ Gospodin Draker je i sam legendarna liènost. On nastupa sa Njujorškom filharmonijom od 1948. godine. Kad je postao èlan tog orkestra imao je 18 godina, i bio je najmladji muzièar koji je ikada svirao u tom orkestru. Sada, tokom 55 sezone sa tom filharmonijom, on je nastariji njen èlan. ”Divno je biti èlan ove filharmonije jer je ona uvek nova. Sve je kao prvi put. Repertoar se menja svake nedelje ili èak i èešæe od toga. Liènosti su drugaèije, solisti su drugaèiji. Sve vreme doživljavate nova iskustva.“ Prva postavka današnje Njujorške filharmonije po prvi put je nastupila na pogrebu predsedniku Džordžu Vašingtonu 1799.godine. U to vreme ovaj orkestar je bio saèinjen od svega nekoliko desetina muzièara. Istorièarka Barbara Hejvs kaže da je otvaranje kanala Iri, 1835. godine, podstaklo razvoj orkestarske muzike u Sjedinjenim Državama. ”To je uèinilo Njujork komercijalnim centrom i centralnom lukom Sjedinjenih Država. To je poveæalo trgovinu sa Evropom. Muzièari su sledili taj trend i ostajali u Njujorku.“ Neki od muzièara prve filharmonije su rodjeni u Americi, dok su drugi poreklom iz Evrope. Oni su se okupljali da bi svirali, radi zabave, ali i radi zarade. Sve svoje organizacione i umetnièke odluke donosili suskupa, glasajuæi o svakom važnom pitanju. 1842. oni su izveli prvi svoj koncert, nekoliko meseci pošto je debitovala Beèka filharmonija. I dok je Beèka filharmonija sticala renome premijernim izvodjenjem Bramsove druge i treæe simfonije, Njujorška filharmonija je i sama postepeno postajala slavna. Amerièka filharmonija je debitantski izvela Betovenovu Devetu simfoniju u Njujorku, mada publika u to vreme nije u potpunosti smatrala da je to bilo remek delo. Publika koja je na radiju slušala koncert Njujorške filharmonje 7. decembra, 1941.godine èula je u sred koncerta sledeæu najavu: ”Prekidamo program da bi smo vam preneli specijalni bilten vesti. Predsednik Ruzvelt je upravo saopštio da su Japanci iz vazduha napali Perl Harbur na Havajima..... Nakon teroristièkih napada 11. septembra 2001. godine Filharmonija je naruèila specijalno muzièko delo u znak seæanja na one koji su izgubili život u tim napadima. Bilo je to delo kompozitora Džona Adamsa pod nazivom ” On The Transmigration of Souls“ (”O seobi duša“) koju je orkestar izveo na prvu godišnjicu napada. Usredsredjivanje ovog orkestra na tradiciju navodi neke posmatraèe da kritikuju Njujoršku filharmoniju zbog toga što neguje suviše konzervativni repertoar. Medjutim, ta filharmonija i dalje igra važnu ulogu u amerièkoj kulturi, deèjim programima, prazniènim koncertima, sa repertoarom koji i obuvhata oko 200 izvodjenja svake godine.