Analiza DNK pomaže identifikaciju žrtava bosanskog rata
Prošla je decenija od Dejtonskog sporazuma kojim je okončan rat u BIH u kojem je život izgubilo 250 hiljada ljudi, dok se i danas mnogi
Elma Karić je imala samo 10 godina kad je njen otac Mehmed ubijen u blizini njihovog sela, nadomak Vlasenice, početkom rata 1992. Srpske trupe su bile u toj oblasti i porodica Karić se sakrila u obližnjoj šumi: ”Vratio se kući po hranu i u povratku su ga ubili vojnici koji su ulazili u selo.“ Moj otac je sahranjen na mestu na kojem je i ubijen jer, kaže Elma, a sahrana je u to vreme predstavljala veliki rizik. “Morali smo da ga sahranimo u šumi, jer je bilo nemoguće sići na seosko groblje.“ Kasnije su se Elma Karić i njena majka preselile u Sent Luis, gde je sada najveća koncentracija bosanskih izbeglica u Sjedinjenim Državama. Predstavnici Medjunarodne komisije za nestala lica boravili su ovog meseca u Sent Luisu i desetinama drugih američkih gradova da bi uzeli uzorke krvi onih koji tragaju za rodjacima. Elma Karić je bila medju 300 bosanskih izbeglica koje su došle u imigracioni centar u gradu da daju krv. Poput drugih i ona se nada da će se njen genetski profil podudariti sa nekim od podataka u kompjuterskoj bazi, uzetih sa neidentifikovanih žrtava rata. To bi pomoglo u identifikaciji posmrtnih ostataka njenog oca, kako bi on mogao da bude sahranjen na tradicionalan način. Službenik Medjunarodne komisije za nestala lica Edin Jusaragić, kaže da je od 40 hiljada nestalih na prostoru bivše Jugoslavije identifikovano 8700 i dodaje da je ovo prvi put da se DNK test sprovodi u tako širokom obimu. ”Do sada smo prikupili preko 75 hiljada uzoraka krvi, što znači da imamo više od jednog uzorka za svaku nestalu osobu.“ Jasaragić kaže da DNK test dobro funkcioniše kad je teško prikupiti druge medicinske dokaze. On dodaje da su u Bosni tela često prebacivana iz jedne masovne grobnice u drugu. ”Ljudi koji su ubijeni i sahranjeni na primarnoj lokaciji prebacivani su dva ili tri puta, pa je često nemoguće sastaviti njihov skelet.“ Forenzičke metode koje primenjuje pomenuta grupa korišćene su takodje za identifikaciju žrtva terorističkih napada u Sjedinjenim Državama 11. septembra 2001. godine, kao i nakon cunamija u Aziji prošle godine. Medjutim, DNK tehnologija može da se primeni samo ukoliko su pronadjeni posmrtni ostaci žrtve. Pred kraj bosanskog rata sprski vojnici u Prijedoru ubacili su Kemala Cerića u jedan zeleni mercedes i odvezli se sa njim. On nikada više nije vidjen. Njegov sin Jasmin sada živi u Sent Luisu. Uzorak krvi dao je pre četiri godine, ali još uvek ništa nije saznao o svom ocu. ”Čak i deset godina nakon rata nemam konkretne odgovore. Ne znam gde mi je otac. Nije bilo dana od 22. septembra 1995. da se nisam upitao gde bi on mogao da bude.“ Osoblje Medjunarodne komisije za identifikaciju nestalih uskoro će analizirati i katalogizirati stotine uzoraka DNK prikupljenih u Sjedinjenim Državama. Poput mnogi drugih Amerikanaca bosanskog porekla Jasmin Cerić se nada da će nekoliko kapi njegove krvi pružiti neku vrstu završnice noćnoj mori iz prošlosti.