Nauèni saradnik Niksonovog centra Nikolas Gvozdev o amerièkim snagama u Persijskom zalivu - 2003-05-02
Nikolas Gvozdev, viši nauèni saradnik u Niksonovom centru, ovde u Vašingtonu, u razgovoru sa našim kolegom Brankom Mikašinoviæem, osvr
N.G.: “Sada više nema opravdanja za prisustvo veæih amerièkih snaga u regionu Persijskog zaliva, pošto je režim Sadama Huseina svrgnut, a iraèka armija neutralisana. Pored toga, dalje prisustvo amerièkih snaga u tom regionu izaziva odbojnost prema Sjedinjenim Državama, a to je svakako jedan od argumenata koji je isticao i sam Osama bin Laden u svojoj kampanji protiv Amerike, tvrdeæi da æe prisustvo velikih amerièkih snaga u arapskom svetu, naroèito u Saudijskoj Arabiji i bojazan od dugoroènog prisustva amerièkih snaga u Iraku, nastaviti da raspaljuju antiamerièke strasti meðu arapskim civilnim stanovništvom, pogotovu u svetlu prekjuèerašnjeg incidenta u Iraku u kojem je kako izgleda 13 civila poginulo, a na desetine povredjeno. Nova amerièka strategija nagoveštava da su u tom regionu Vašingtonu potrebne samo vazduhoplovne i pomorske baze, ali ne i veæe kopnene snage. Stoga je ovo, u svakom slucaju, pogodan momenat za povlaèenje amerièkih snaga iz tog regiona.” B.M.: Ako bi se amerièke snage u tom regionu smanjile ili povukle, kakve bi to posledice moglo da ima za Irak, Siriju, Iran i druge zemlje u regionu? N.G.: “Iraèani bi protumaèili taj potez kao znak da je posleratni režim dovoljno jak i da može da obezbedi unutrašnju bezbednost i stabilnost zemlje. U toku narednih 90 dana, Sjedinjene Države æe nastojati da poveæaju vojnu sposobnost Iraka - radi održavanja reda i mira i teritorijalnog integriteta zemlje. Što se tièe Irana i Sirije, odmah nakon okonèanja rata u Iraku bilo je predloga da se jednostavno upotebi amerièka vojna sila i krene na Damask i Teheran. Sada je, medjutim, to preispitano i došlo se do zakljuèka da direktna vojna opcija možda nije najbolji put za razrešenje spornih pitanja sa Sirijom i Iranom i da bi možda pregovori - uz saradnju sa evropskim i azijskim partnerima - bili bolji metod rešavanja spornih pitanja povezanih sa oružjem za masovno uništavanje ili podršku terorizmu. Za Sjedinjene Države je najvažnije da u ovom momentu rade na severnokorejskom problemu i da budu pripravne da tokom pregovora svaku pretnju podrže moguæom upotrebom verodostojne vojne sile, da se ne bi ponovili neuspešni pregovori, kao što se dogodilo u Pekingu. A to se dogodilo delimièno i zbog toga što je Severna Koreja taèno zakljuèila da u ovom momentu Sjedinjene Države nisu u stanju vojno da se angažuju u toj zemlji. Ako Sjedinjene Države žele da ojaèaju svoju pregovaraèku poziciju, moraæe da prebace svoje oružane snage iz Persijskog zaliva u istoènu Aziju.” B.M.: Èetiri evropske države, koje su se protivile ratu u Iraku, dogovorile su se da formiraju Centar za vojno planiranje Evropske unije - da bi u domenu odbrane manje zavisile od Sjedinjenih Država. Molim vas za komentar? N.G.: “Mada je formiranje tog Centra rezultat protivljenja ratu u Iraku, to je pozitivna odluka i za Evropu i za Sjedinjene Države. Tokom protekle decenije došla je do izražaja sve veæa razlika izmedju evropskih i amerièkih vojnih sposobnosti, posebno u domenu logistièkih operacija - recimo prebacivanja oružanih snaga iz Evrope u neke druge delove sveta. U mnogim aspektima takvih vojnih operacija, Evropa se sve više oslanjala na Sjedinjene Države. Medjutim, interesantno je pomenuti da bi Zapadna Evropa morala da se obrati za pomoæ Sjedinjenim Državama ili èak istoènoevropskim zemljama, kao što je Rumunija, ako bi želela da prebaci svoje snage u neke druge delove sveta, pošto Nemaèka i Francuska nisu opremljenje za prebacivanje, recimo, teškog oružja. Ako zapadnoevropske države uistinu osnuju Centar za vojno planiranje, to bi bilo veoma pozitivno na dugoroènom planu, pošto bi znaèilo da Evopljani imaju stvarnu nameru da izgrade dodatne vojne sposobnosti, što bi smanjilo teret koji nose Sjedinjene Države, u kojima se veruje da je Vašington odgovoran za teške vojne misije, a Evropljani, osim Britanaca - za mirovne i humanitarne akcije. Mada sada imamo negativnu reakciju na taj predlog Evropljana - zbog njihovog protivljenja ratu u Iraku, evropski Centar za vojno planiranje, dugoroèno gledano, mogao bi da bude veoma pozitivan dogadjaj.”