Huseini: Vikiliks - izazov za zapadne sisteme
Direktor za komunikacije firme “Institute for Public Accuracy”, Sem Huseini, razmotrio je izazove afere Vikiliks za zapadno pravosudje
“Afera Vikiliks predstavlja izazov za sisteme koji tvrde da se pridržavaju vrednosti otvorenog društva, demokratije i transparentnosti. Kada je Vikiliks bio osnovan očekivalo se da će se on fokusirati na zatvorena društva, kao što su Kina ili Iran. Medjutim, fokus se usmerio prema SAD, uglavnom zbog činjenice da je Vašington angažovan u nizu vojnih konflikata, koji zahtevaju prikrivene aktivnosti širom sveta, kao i zato što u SAD postoji jaka tradicija disidentstva. To je glavno pitanje, da li će disidentski glasovi moći da se čuju.“ : „Nagoveštava se da bi SAD u krivičnom gonjenju Vikiliksa mogle da koriste zakon o špijunaži iz 1917. godine. Medjutim, taj zakon je oduvek bio ustavno problematičan. Naime, američki ustav definiše špijunažu vrlo usko i sada bi sudovi mogli da prošire definiciju obaveštajnih aktivnosti mada to sve još nije definitivno. Ja lično smatram da afera Vikiliks ulazi u sferu slobode govora.“ : „Mnogi tvrde da veći stepen transparentnosti dovodi do veće bezbednosti. Na primer, Kolin Rali, koja je radila u Federalnom istažnom birou, svojevremeno je ukazivala na mogućnost zavere u pogledu terorističkih napada 2001. godine, ali je naišla na nedovoljnu saradnju. Naime, sve agencije su držale svoje informacije odvojeno i tajno i vodile svoje odvojene istrage, što je otežalo konkretne i zajedničke aktivnosti u sprečavanju terorističkih operacija protiv SAD. Dakle, što je veća transparentnost bolje su i mogućnosti za otkrivanje pravog odgovora na terorističke planove i operacije, tako da ta dva elementa idu ruku pod ruku.“ „ : „Vikiliks nije jedini i sam objavio tajnu prepisku. On je dobio oko 250.000 dokumenata i objavio je dokumentaciju koju su kasnije objavili i londonski Gardijan i njujorški Njujork tajms kao partneri, kao i još neki evropski listovi. Zašto se na metu stavlja samo Vikiliks kada je u stvari zapadna štampa ta koja je sama pravila izbor dokumenata za objavljivanje. Njujork Tajms je, na primer, objavio dokumentaciju koja je najnepovoljnija za Iran, što je i predvidljivo u svetlu stava američke diplomatije prema tom pitanju. Ako pratite samo ono što je objavio Njujork tajms, to isto tako nije objektivan pristup. Ipak, u izveštajima tog lista i Vikiliksa ima dosta novih podataka, kao što su sukobi američke administracije sa totalitarnim državama, poput sukoba sa predsednikom Jemena, koji je zatražio da američke snage bombarduju Jemen, rekavši pri tom da će on reći da su to učinile jemenske snage. Drugim rečima, u tim dokumentima se prikazuje kako vlade lokalnih despota deluju iza ledja svog vlastitog naroda, što je potpuno suprotno demokratskim principima. Ironično je da je veliki deo američkih medija digao svoj glas protiv Vikiliksa, što je kontraproduktivno, jer se pretpostavlja da bi mediji želeli da se medjusobno pomažu i da budu potpuno slobodni, a ne restriktivni.“