“Nju dil” se često pominje u debati o paketu stimulativnih mera
Obiman plan ekonomskog oporavka predsednika Baraka Obame ponovo je podstakao debatu o efikasnosti velikih vladinih programa u cilju oži
Milioni Amerikanaca bez hrane i posla koji nisu imali kome da se obrate za pomoć. To su prizori Velike depresije za koje  kaže da ne smeju da se ponove. Ključno mesto u njegovom apelu za najveći paket stimulativnih mera u istoriji SAD je uverenje da, kada privatni sektor doživi kolaps, vlada mora da deluje. ističe predsednik Obama. Slično uverenje navelo je pedsednika  da tokom Velike depresije 1930-ih pokrene brojne javne projekte. Kada je stupio na položaj 1933. godine oko četvrtina radno sposobnih Amerikanaca bila je bez posla. isticao je predsednik Ruzvelt, koji je tada takodje poveo borbu za stvaranje sistema socijalnog osiguranja. Mnoge od njegovih inicijativa su danas medju osnovnim polugama američke ekonomije, uključujući vladinu nadoknadu za nezaposlenost i beneficije za penzionere. Medjutim, debata o tome da li je “Nju dil” spasio SAD od depresije, da li je ublažio njene posledice ili je situaciju učinio još gorom i dalje traje. Ta debata se ponovo intenzivirala dok je Kongres odlučivao o planu za ekonomski oporavak predsednika Obame. Neki republikanci koji se protive Obaminom planu tvrde da je “Nju dil” učinio ekonomsku depresiju dužom i težom time što je zemlju opteretio većim vladinim izdacima. Oni smatraju da bi stimulativni plan predsednaika Obame mogao da predstavlja sličnu grešku. Ekonomista  koji radi u libertarijanskom institutu “Kejto”, slaže se sa tom ocenom. kaže Mičel. Medjutim, drugi izvlače potpuno različit zaključak - to jest, da je nedostatak “Nju dila” bio taj što nije bio dovoljno obiman ili dovoljno smeo da bi savladao izazove svog vremena. Oni takodje primećuju da su vladini izdaci tokom Drugog svetskog rata bili daleko veći od “Nju dila” i da su izbrisali nazaposlenost u roku od nekoliko meseci. Istoričar sa Kolumbija univerziteta  napisao je brojne radove o “Nju dilu” i njegovim lekcijama za današnje probleme. ukazuje Brinkli. Plan predsednika Obame oslanja se na ekonomsku teoriju Džona Mejnarda Kejnza, koja preporučuje veće vladine izdatke kada se ekonomija smanjuje. Kada stimulativni plan bude konačno odobren ekonomisti i pobornici različitih ekonomskih teorija pažljivo će pratiti njegove rezultate.