Majer: Balkanske zemlje otvorene za saradnju s Rusijom
Profesor političkih nauka na Nacionalnom univerzitetu za odbranu i stručnjak za Balkan, Stiven Majer, osvrnuo se u razgovoru za “Glas A
“Poseta predsednika Medvedeva Beogradu simobličan jeznak širenja ruskog uticaja na Balkanu, koji ima dve glavne komponente– ekonomsku i političku. Suprotno Jeljcinovom periodu, Rusija se danasponovo tretira sa uvažavanjem i kao jedna od vodećih svetskih sila. Balkanske zemlje to uočavaju i pored veza i intreresa sa zapadom,uviđaju da mogu da imaju korisne i profitabilne veze sa Rusijom -trgovinske, političke, pa i vojne. Jedan od primera koji to ilustrujeje gasovod “Južni tok”, koji će prolaziti kroz balkanski region,uključujući Srbiju, od čega će ta zemlja imati velike koristi. “U pogledu, recimo, Srbije sa izuzetkom Kosova, granice te zemlje suzacrtane, uz izvestan stepen autonomije za Vojvodinu, pa možda i zaSandžak u budućnosti. Dakle, nema izazova političkom sistemu te zemlje,stabilnosti ili granicama, osim Kosova, dok je situacija u Bosni iHercegovini drugačija. Pregovori u Butmiru nisu rezultirali sporazumomo budućnosti Bosne i njenoj unutrašnjoj strukturi. Zapad zagovaraideju da Bosna ostane jedinstvena, uprkos drugačijim političkimaspiracijama bosanskih Srba i Hrvata”. “PristupEvropske unije i Sjedinjenih Država je vrlo tradicionalan i sličanranijim merama preduzimanim poslednjih 15 godina. Mislim da su lideri uBosni niz godina posle Dejtonskog sporazuma bili skloni bespogovornomprihvatanju predloga međunarodne zajednice, što se sada menja. Eto,sada se i Dodik i Silajdžić opiru nekim potezima međunarodne zajednice. Dakle, potreban je novi pristup. Pre svega, treba imati na umu daEvropska unija i Sjedinjene Države imaju suprotna gledišta o pitanjimakao što su državna svojina i uloga visokog predstavnika. Evropa, naprimer, stvarno želi da privede kraju pitanje međunarodnogpredstavnika, dok Sjedinjene Države insistiraju na produžetku njegovogmandata do kraja 2010, a možda i dalje”. “Tu se treba vratiti na ono što mi postojano propovedamo, a to sudemokratski principi. Naime, ako dozvolite narodima u Bosni da održeslobodne referendume o svojoj budućnosti, onda bi ste najverovatnijeimali dve opcije - ili bi ta zemlja opstala onakva kakva jeste ili bise dezintegrisala, kao što je bio slučaj sa Crnom Gorom u odnosu nazajedničku državu sa Srbijom, a kasnije, i sa Kosovom. Dakle, realnostje, po mom mišljenju, da bi lideri etničkih grupa trebalo da organizujureferendume, a zatim sami međusobno pregovaraju o strukturi svojedržave bez uplitanja međunarodne zajednice”.