Nedostižan san ilegalnih imigranata
Svake godine, stotine hiljada emigranata napuštaju svoje otadžbine i pokušavaju ilegalno da uđu u Evropu preko Grčke 
Za Abdula Samata i Nabira Hamada, bilo je to epsko putovanje od više od šest hiljada kilometara koje je počelo u Bangladešu. Kada su konačno stigli u Grčku bili su potpuno iscrpljeni. ", priča Abdul Samat. Ubrzo pošto su ušli u Grčku, Samat i Hamad su uhapšeni. Ali, kao i ostali imigranti koji se nalaze u kampu u Aleksandrupolisu, udaljenom 10 kilometara od granice sa Turskom, oni su oslobođeni, jer su pritvorni centri za imigrante puni. U svakom slučaju njih dvojica imaju sreće. Skoro svi neregistrovani imigranti koji ulaze u Evropu – njih oko tri stotine dnevno, koji dolaze iz Afrike, sa Bliskog istoka i Azije – pređe reku Evros, koja razdvaja Grčku i Tursku. Ne postoji ni blizu dovoljan broj čuvara granice, koji bi zaustavili toliki priliv. Kada se nađu u Grčkoj, imigranti su u Evropskoj Uniji. Međutim, prelaženje je veoma opasno. Stotine imigranata stradaju svake godine. Mnogi završe u masovnoj grobnici za muslimanske imigrante u blizini granice. Niko ne zna identitet onih koji su tamo sahranjeni. Njihove porodice u otadžbini ne znaju za njihovu sudbinu. Vadžid Šarifi je izbeglica iz Avganistana, koji je prešao reku Evros pre četiri godine. On je poveo izveštača Glasa Amerike do masovne grobnice. objašnjava Šarifi. Iz muslimanskog sela Sidiro pozivi na molitvu odzvanjanju širom doline. Muftija iz džamije u Sidiru prisustvuje sahranama. , kaže muftija Memet Damatoglu. Za one koji ipak uspeju da pređu granicu, borba za novi život u Evropi tek počinje. U jednoj policijskoj stanici u Atini imigrantima koji su zatražili azil izdaje se takozvana Crvena karta. Ona im omogućava da ostanu u Grčkoj, dok se njihovi slučajevi rešavaju. Međutim, crvene karte moraju da se obnavljaju svakog meseca, a red za predaju zahteva pruža se u nedogled. U procesu je više od 45 hiljada slučajeva. Amir Husein je imigrant iz Irana koji je zatražio azil. On je deo grupe imigranata koji su uspostavili protestni kamp u Atini. Jedan iz grupe je upravo dobio grčki pasoš, pošto su on i još petorica stupili u štrajk glađu. , pita azilant, Amir Husein. U međuvremenu, mnogi imigranti se bore da prežive na ulicama Atine, gde ih neonacisti često fizički napadaju i tuku. Visoki komesarijat Ujedinjenih Nacija za izbeglice nazvao je situaciju humanitarnom krizom i pozvao vladu Grčke da reformiše svoje propise za dobijanje azila. Dok se to ne dogodi, san brojnih imigranata o novom životu u Evropi, umiraće na drevnim ulicama u Grčkoj.