Sitilidis: Avganistan jedan od najvećih izazova za predsednika Obamu
“Predsednik Obama nije potpuno zadovoljan ni jednim od da sada predloženih vojnih opcija za Avganistan “, kaže u razgovoru za naš progr
“Predsednik Obama je suočen sa jednim od najvećih izazova svog predsedničkog mandata. Avganistan je izazov bez presedana u modernoj američkoj istoriji. Od njega se pre svega očekuje da definiše našu misiju u toj zemlji - koji su naši vitalni interesi u njoj - da li je to iskorenjivanje al-kaide i Talibana, u kojoj meri i kakvu opasnost te organizacije predstavljaju za SAD i zapad, i da li Avganistan i Pakistan predstavljaju potenciijalno utočište i bazu za moguće nekontrolisane terorističke aktivnosti. Ako se slažemo sa ovom konstatacijom, onda je situacija u Avganistanu nerazdvojno povezana sa onom u Pakistanu, gde su terorističke aktivnosti u porastu, vlada je sve nestabilnija, a nuklearno oružje te zemlje preti da dospe u ruke nepoželjnih elemenata. Predsednik Obama će stoga morati da odluči da li bi pojačanje od 40 hiljada vojnika i vojna solucija omogućili pobednički scenario.” “Mislim da je to jedna od mogućih solucija. Predsednik do sada nije potpuno zadovoljan ni jednim od predloženih vojnih rešenja. Pentagon je apelovao na članice NATO-a da povećaju svoje vojno prisustvo u Avganistanu, što bi dovelo u pitanje američku rukovodeću ulogu u Evropi ako bi se Vašington povukao. Takođe je pitanje kako bi takvu odluku protumačili naši saveznici, kao i protivnici, u drugim delovima Azije. Takva odluka mogla bi da uputi poruku, recimo Iranu, da su SAD digle ruke od svojih obaveza i od borbe protiv terorizma, što bi moglo da ohrabri Iran u njegovim daljim nuklearnim ambicijama. Dakle, povlačenje američkih snaga bi s jedne strane bilo veoma riskantno. Ali, s druge strane, ako nemate jasno definisanu misiju, niti podršku javnosti, uz nestabilne i nepouzdane režime u Kabulu i Islamabadu, predsednik bi morao da narednih nedelja ozbiljno razmotri ovu opciju.” “U Avganistanu pre svega moramo da odredimo cilj naše misije - da li je primarno da imamo centralnu upravu, koja ima efikasnu kontrolu nad celom zemljom, i da li je to realno očekivati u kontekstu istorije, geografije i plemenske strukture te zemlje, ili bi bilo važnije imati saveznike medju plemenskim liderima koji bi mogli da osiguraju lokalnu bezbednost, odnosno bezbednost svojih oblasti i na taj način cele zemlje. Drugim rečima, moglo bi da bude prihvatljivo da centralna vlada ima nadležnost nad Kabulom i okolinom, ali ne i jaku i efikasnu kontrolu i suverenitet nad celom zemljom, već labavu, recimo, konfederalnu strukturu. Ovakav aranžman, čak i privremeno, mogao bi da bude realno ostvarljiv i u interesu zapada.”