Pogrom nad Jevrejima tokom drugog svetskog rata obeležen je na različite načine
U mnogim zemljama postoje spomenici žrtvama holokausta, ali takvo obeležje do sada nije postojalo u Berlinu, prestonici nacističke Nema
Ali čak i sa spomenicima, postoji bojazan da bi ljudi tokom vremena mogli da zaborave šta se dogodilo. Zbog toga su jedan arhitekta i grupa američkih đaka potražili kreativne načine za produžavanje memorije. Kako prikazati užase holokausta - i to iz nemačke perspektive? Obeshrabrujući izazov, ali važan u vreme obeležavanja 60. godišnjice završetka drugog svetskog rata u Evropi. Američki arhitekta jevrejskog porekla, Piter Ajzenmen, projektovao je upravo završeni Spomenik holokausta u Berlinu, svestan, kako objašnjava, da ono što je napravio neće da se dopadne svima. “Ono što se meni dopadne, ne mora da se dopadne i drugima i sigurno se i neće dopasti svima”, kaže arhitekta. Uprkos raspravama oko projekta, finansiranja i njegove izgradnje, memorijal je upravo završen i zvanično otvoren u utorak, 10. ovog meseca. Sastoji se od betonskih kvadera, 2711 ukupno, raspoređenih na površini veličine dva fudbalska igrališta. Arhitekta Ajzenmen je rasporedio redove tih betonskih kvadera tako da izazovu osećaj kao da ste u zamci - nalik na ono što su osećali Jevreji u nacističkim logorima. “Rasprave o spomenicima ne prestaju, ali to je bio smisao ovog memorijala. On nije ni trebalo da bude lep spomenik, nego spomenik koji će da izazove raspravu, razmišljanje i sećanje”, kaže predsednik Nemačkog parlamenta Vofgang Tirze. Na drugoj strani sveta, u Vitvelu, gradiću u državi Tenesi na američkom jugoistoku, nastavnici jedne srednje škole su bili suočeni sa sličnom dilemom - kako da objasne užase holokausta svojim đacima? Direktor škole, Linda Huper, kaže da je to teško objasniti s aspekta jednog belca, Anglosaksonca, protestanta. “Mi imamo više crkava, nego domaćih ljubimaca”, kaže Huperova. Đacima je teško da zamisle ogromnost broja od 6 miliona žrtava holokausta. Potreban im je nekakav simbol. “Mogu li đaci nešto da skupljaju? Rekla sam da to treba da bude neka sitnica. A mora da ima i neko značenje. Odlučeno je da to bude obična spajalica - simbol otpora nacističkom režimu tokom drugog svetskog rata. “Spajalica” je i naslov dokumentarnog filma o ovom đačkom projektu. Sve je počelo kao ideja da se prikupi šest miliona spajalica, po jedna za svakog ubijenog Jevrejina. Do danas je međutim prikupljeno 30 miliona spajalica iz celog sveta. One su ispred škole, uskladištene u jedan stari nemački železnički vagon nalik na one koji su korišćeni za transport do koncentracionih logora, koji je škola dobila od Izraela. “U takve vagone je smeštano 80 do stotinu ljudi. Ovde možete da vidite svega dvadesetak, a već je zakrčeno”, kaže jedan od učesnika ove akcije. Logori smrti su nekad bili puni preživelih. Broj živih se brzo smanjuje, ali broj načina na koje se holokaust pamti i dalje raste.