Kinkejd: Puno pitanja o Vikiliksu
Mada Vikiliks želi da razotkrije državne tajne on sam je dosta tajanstven i ne otkriva puno toga o sebi kaže publicista Klif KInkejd
“To je pomalo misteriozna organizacija i neki bi u ovoj novoj medijskoj eri mogli da opišu 'Vikiliks' kao novinarsku organizaciju, koja nije toliko transparentna i o kojoj se ne zna puno. Mada ta organizacija želi da razotkrije državne tajne, ona sama je dosta tajanstvena i ne otkriva puno toga o sebi. Ko je Džulijan Asanž, ko finansira njegovu organizaciju, koji je njen program, koji su njeni stvarni ciljevi, itd.? Da li su u pitanju ideali ili interesi?“ „Do sada još nemamo dovoljno podataka da bi se moglo u potpunosti odgovoriti na ovo pitanje. Kako je baš ta organizacija dobila te tajne podatke, da li je ona na neki način angažovana u špijunaži protiv SAD, i tome slično. Medjutim, ono što sada znamo jeste da se za američkog vojnika Bredlija Meninga, koji je u zatvoru, sumnja da je dostavio većinu dokumentacije 'Vikiliksu', uključujući i video snimke. Ako je vojnik Mening pravi izvor, a za sada izgleda da je tako, a Džulijan Asanž i 'Vikiliks' su jednostavno dobili taj materijal, onda je ta organizacija odigrala ulogu kurira, i fokus ne bi trebalo da bude na njoj, već na Meningu, koji je ukrao tajnu dokumentaciju.“ „To je još jedna misterija, na koju mediji nisu obratiili odgovarajuću pažnju. Ono što se zna je da je on kao vojnik imao neke disciplinske probleme, ali je uprkos tome prošao kroz obuku, dobio dozvolu za poverljiv rad i postao vojni analitičar dok je služio u Iraku. On je jednostavno skinuo tajne informacije sa obaveštajnih sajtova i poslao ih „Vikiliksu“. Dakle, fokus bi trebalo da bude na administraciji i Pentagonu, da bi se ustanovilo koji su to propusti koji su Meningu omogućili pristup takvim dokumetnima.“ „Pre svega treba reći da mnogi dokumenti stvarno nisu tajni i ne pripadaju toj kategoriji, mada su mnoge depeše neprijatne, posebno one u kojima se iznose komentari o stranim liderima. Takve informacije su možda potrebne radi sticanja opšte slike, ali nemaju neku tajnu i suštinsku vrednost. Kako sprečiti slične incidente u budućnosti? Prvo, mora se razviti novi sistem koji će onemogućiti ljudima, kao Meningu, da imaju pristup takvim dokumentima. I drugo, treba uvesti metod medjuagencijskog nadzora, odnosno šta ide kome, i kako zaštititi protok i uskladjivanje tih informacija. Pretpostavljam da je to zadatak obaveštajnih agencija i administracije.“