Novi pristup tretiranju autizma
Istraživanja su pokazala da intenzivna terapija ponašanja može da pomogne autističnoj deci
Porodica Peromat ima tri predivna dečaka - Lukasa, Filipa i Tomasa. Filip je srednje dete. Kada je imao oko tri godine, Kim i Karlos Peromat već su posumnjali da to što Filip nije uspostavljao kontakt očima i njegovo odbijanje da govori nisu uzrokovani samo sporim razvojem. Zato nisu bili previše iznenađeni kada mu je ustanovljena dijagnoza autizma. Karlos kaže da se trudi da nauči sve što može o tom poremećaju. On smatra da je izgubio mnogo dragocenog vremena tragajući za tretmanom za svoje dete. Kim i Karlos učili su da koriste već primenjene tehnike ponašanja kako bi pomogli Filipu da identifikuje sopstvene potrebe. Genetska veza sa autizmom mogla bi da bude prisutna kod više od jednog muškog člana porodice Peromat. Karlos veruje da on i njegov otac, a sada verovatno i njegov najstariji sin Lukas, takodje imaju znake jedne vrste visoko funkcionalnog autizma, poznatog kao Aspergerov sindrom. Najmlađi dečak, Tomas, ne pokazuje nikakve simptome. Kejti Divelbis iz Centra za autizam i povezane poremećaje kaže da bi roditelji trebalo da pronađu put za komunikaciju sa svojom autističnom decom što je pre moguće. „ Decenijama je autizam bio kategorizovan pogrešno kao vrsta dečje šizofrenije, a tek poslednjih godina kao široki spektar razvojnih poremećaja mozga. Doktorka Suzan Hajman iz Američkog udruženja pedijatara kaže da se definicija autizma menja zbog toga što je razlike između poremećaja u tom spektru nekada veoma teško raspoznati. Profesor Roj Ričard Grinker je priznati stručnjak za autizam. Njegovoj ćerki je takodje bila ustanovljena dijagnoza tog poremećaja 1994. godine. U to vreme, kaže Grinker, bilo je malo saznanja ili razumevanja autizma u Sjedinjenim Državama. To je sada drugačije, kaže on.