Imigranti sa Filipina i Haitija šalju hranu svojim porodicama
Učesnici konferencije Ujedinjenih nacija su prošlog meseca u Rimu raspravljali o globalnom porastu cena hrane i tom prilikom pozvali na
Učesnicikonferencije Ujedinjenih nacija su prošlog meseca u Rimu raspravljali oglobalnom porastu cena hrane i tom prilikom pozvali na ublažavanje trgovinskihbarijera i ukidanje zabrana na izvoz hrane. Cene osnovnih prehrambenihnamirnica su se u protekle dve godine udvostručile, dovodeći cene pirinča,kukuruza i pšenice na rekordno visoku vrednost. Filipini i Haiti su neke odzemlja koje su veoma teško pogođene ovom situacijom, te stoga neki Haićani iimigranti sa Filipina koji žive u SAD šalju hranu svojim porodicama. KristiZerudo šalje pirinač svom bratu koji se nalazi na Filipinima, iako je ta biljkarasprostranjena u toj zemlji, koja je ujedno i njen najveći svetski izvoznik. Danas na Filipinima vlada ozbiljna nestašica pirinča zbog čega vlasti određujesledovanje pirinča, čije cene skaču vrtoglavom brzinom. «Šaljemdve vreće pirinča. Jedna vreća verovatno može da prehrani 10-o članu porodicu,i ukoliko rasporede tu količinu, imaće hrane za pola meseca», objašnjavaZerudo. Zerudoje menadžer prehrambenih usluga u filipinskoj samoposluzi nadomak Vašingtona. Potrošači kupuju pirinač i druge upakovane namirnije koje onda šalju naFilipine. I pored toga što je cena pirinča u SAD skočila skoro duplo, Zerudokaže da je on boljeg kvaliteta, a i jeftiniji nego kod kuće. Pirinač nije samo proizvod već i način života, priča ona. «Zadoručak se jede prženi pirinač, a kuvani za ručak i večeru». Pirinačputuje do Filipina najmanje mesec dana, ali to je jedino rešenje kako kažeZerudo koja je nekada slala novac svojoj porodici, međutim kvalitetni pirinačje sada preskup a i vlasti ograničavaju količine koje mogu da se kupe. «Možetedobiti samo nekoliko kilograma što za veliku porodicu nije dovoljno, tako da jebolje poslati pirinač da bi makar imali nešto da jedu». Forekskargo je kompanija koja se nalazi u saveznoj državi Virdžiniji, a kojamušterijama pruža opciju da šalju pirinač na Filipine u kutijama ili vrećama. Karmen de Hezus, finansijski direktor Foreksa kaže da mesečno pošalju oko 1200vreća, i da je ta brojka konstantna u poslednja 3 meseca. «Shvatilismo da možemo pomoći našim sugrađanima tako što ćemo im pomoći da šalju hranupo nominalnim cenama i tako pomognu svojim rođacima». Zalihehrane na Haitiju su takođe sve manje, a veliko povećanje cena prošlog aprila ječak dovelo do pobuna. Predstavnici Svetskog programa za hranu Ujedinjenihnacija, su morali da se umešaju kako bi obezbedili osnovne namirnice kao što supirinač i zejtin. Haićani koji žive u SAD pomažu svojim porodicama tako što imšalju novac, ali i hranu koju naručuju preko interneta. Porudžbine realizujukompanije na Haitiju koje su uvezle hranu iz inostranstva. Taptap je npr. firmakoja vrši transfer novca i naručuje robu. Njen vlasnik, Džon Busiko objašnjavada su se narudžbine za hranu udvostručile u poslednjih 3 meseca. «Nudimolistu hrane na kojoj su pirinač, pasulj, ulje, brašno». Porudžbinese dostavljaju na kućnu adresu u roku od 2 sata, a Busiko priča da Haićani uimigraciji žele da budu sigurni da su njihovi rođaci siti. «Teškoje kada jedete, a znate da vaš brat, sestra, majka, otac, deda ili baba nemajudovoljno hrane. Ljudi šalju hranu kako bi oni imali pristojan obrok». DžonPijer, imigrant sa Haitija svakog meseca šalje hranu svojoj nećaki. «Kadasu ljudi gladni, treba im nešto. Ukoliko ustanu ujutru gladni i čitav dan ništane jedu, predveče će se osećati loše». Imigrantisa Filipina i Haitija se slažu da je tužno gledati svoju porodicu kako pati inadaju se da će hrana koju šalju sačuvati njihove najbliže od gladi.