Prenatalno lečenje spine bifide
Najnovija studija pokazuje da neke bebe, koje su bile podvrgnute operaciji pre rodjenja, imaju bolju prognozu od onih operisanih posle
Pre tri godine, mali Džoš Tolbo suočio se sa životom punim prepreka. Njegovi roditelji Mekej i Linda Tolbo, znali su pre njegovog rodjenja da on ima najteži oblik urodjene deformacije poznatije kao spina bifida. Linda je to saznala od svoje lekarke. Takvo stanje obično se ustanovi tokom trudnoće, ultrazvukom ili bilo kojom drugom vrstom savremenog testiranja. Osam dana kasnije, lekari su ugradili takozvani levak u njegovu glavu kako bi ispustili tečnost. Do sada, Džoš je imao sedam operacija na ledjima i kičmi. Džoš sada ima tri godine i kreće se pomoću hodalice. Njegova majka kaže da joj je druga majka, koja takodje ima dete sa spina bifidom, savetovala da tretira Džoša na isti način na koji tretira svog odraslog sina Gevina. Hirurška operacija za uklanjanje urodjenih mana izvodi se već skoro 30 godina. Ali, istraživači su oduvek postavljali pitanje da li ta procedura zaista može da poboljša stanje tih beba i da li su rizici za dete i majku bili vredni krajnjeg ishoda. Naučnici su sada saopštili da se kliničko ispitivanje na slučajnom uzorku od 183 trudnice koje su nosile bebe sa spina bifidom, pokazalo toliko pozitivnim da je studija zaustavljena nakon samo dve faze. Istraživači su proučavali rezultate nakon godinu dana od prenatalne hirurške operacije. Manjem broju beba koje su bile podvrgnute operaciji u materici bilo je potrebno ispuštanje tečnosti, u poredjenju sa bebama koje su operisane posle rodjenja. Tokom trideset meseci zabeleženo je poboljšanje u mentalnom razvoju i motoričkim funkcijama. Doktorka Ketrin Spong iz Nacionalnog instituta za dečje zdravlje i ljudski razvoj, kaže da je više dece u prenatalnoj studiji moglo da hoda bez proteza ili pomagala, od one dece koja su podrvgnuta operaciji posle rodjenja. Doktorka Spong kaže da najmanje jedna trećina pacijenata sa prenatalnom operacijom nije više imala takozvanu hernijaciju zadnjeg mozga, u kojoj se osnova mozga povukla u kičmenu moždinu. I dok najnoviji zaključci zvuče optimistično, lekari kažu da i dalje postoje ozbiljna pitanja za razmatranje, posebno zato što je većina tih beba prevremeno rodjena. Dok je Linda Tolbo još nosila Džoša, ona i njen suprug nisu prihvatili da on bude operisan još u materici. Kažu da su bili više zabrinuti zbog rizika od prevremenog rodjenja i odlučili su da beba bude podvrgnuta hirurškoj operaciji posle rodjenja. Da li bi Linda možda promenila mišljenje da je znala ono što zna danas? Doktorka Spong kaže da ne dovodi u pitanje oklevanje roditelja da se operacija obavi pre rodjenja. Pre nego što ozbiljno počnete da razmatrate takvu mogućnost, kaže ona, budite sugurni da lekari i bolnica imaju dovoljno iskustva u vodjenju brige o detetu i majci.