Stota godišnjica katastrofe Titanika
15. aprila 1912, na svom prvom putovanju, najveći, najluksuzniji putnički brod na svetu naleteo je na ledeni breg u Atlantiku
Fascinacija potapanjem „Titanika“ izgleda da nema kraja. Svega nekoliko dana pre godišnjice, 3-D verzija jednog od najgledanijih filmova svih vremena, „Titanika“, stigla je u prodavnice širom sveta. U Las Vegasu, posetioci su pohrlili na izložbu predmeta sa broda, izvađenih sa dna okeana. Tu se našao čak i deo metalnog korita. Svega 710 od više od dve hiljade ljudi na brodu je preživelo. Kao što je prikazano u jednom ranijem filmu, „Noć za pamćenje“, „Titanik“ nije imao dovoljno čamaca za spasavanje. Većinu su popunili žene i deca. Putnici treće klase i većina muškaraca iz svih klasa, potonuli su sa brodom. Pol Kurzman je praunuk Isidora i Ajde Straus, bogatih Njujorčana koji su bili u prvoj klasi. Ali te noći, oni su odbili da iskoriste tu prednost. „ Ajda, njegova supruga, ostala je sa njim, kao što je prikazano u „Noći za pamćenje“. Posle otkrića olupine, mnogi fotografi iz ekspedicija su je fotografisali, a predmeti sa broda su izvađeni iz okeana. Arlan Etinger je predsednik „Gernsisa“, aukcijske kuće u Njujorku. Ona nudi na prodaju pet i po hiljada predmeta. Ričard Devenport-Hajns je napisao knjigu „Putnici sa Titanika“, o ljudima koji su se našli na brodu, od najsiromašnijih do najbogatijih Amerikanaca. On kaže da nesreća i dalje fascinira ljude, jer podseća na – kako kaže – „aroganciju tehnologa“ „ U stvari, najveličanstveniji brod svog vremena, bio je osuđen na propast zbog svojih najsitnijih delova. Naučnici kažu da su zakivci kojima su spojeni delovi korita bili previše slabi da izdrže udarac – korito se zbog toga rascepilo, kao zalemljeni spoj duž metalne konzerve.