SAD: Od 350 «čuvara spomenika» - danas ih je živo samo 12
Predsednik Frenklin Ruzvelt je zbog toga osnovao američku Komisiju za zaštitu i spasavanje umetničkih i istorijskih spomenika na ratnim
Oni su dobili zadatak da tokom Drugog svetskog rata spasavaju evropsko umetničko blago. Sjedinjene Države i njihovi saveznici su početkom 1943. saznali da su nacisti konfiskovali vrhunska umetnička dela širom Evrope. Predsednik Frenklin Ruzvelt je zbog toga osnovao američku . Ljudi koji su dobili taj zadatak su postali poznati kao «čuvari spomenika». Neki od njih su posle 64 godine konačno dobili zaslužena priznanja. Svojevremeno je bilo više od 350 «čuvara spomenika». Danas ih je živo samo 12, a četvorica su nedavno bila počastvovana na svečanosti na Kapitol Hilu. Kongres je odao priznanje naporima koje su ti veterani svojevremeno uložili da vrate velika blaga Evrope koja su nacisti pokrali tokom Drugog svetskog rata. Pisac Robert Edsal je koautor priče o njima - u knjizi «». «Imajte u vidu da su oni za šest – sedam godina uspeli da pronađu hiljade skrovišta – to je bio najveći lov na umetnička dela svih vremena – i konačno vrate u zemlje iz kojih su pokradeni više od pet miliona umetničkih dela, knjiga, vitraža, crkvenih zvona iz cele Evrope. To je uistinu bilo izuzetno dostignuće», kaže pisac. Nacisti su već 1938. započeli sistematsku konfiskaciju evropskih umetničkih dela neprocenjive vrednosti, među kojima su se našla i remekdela Leonarda Davinčija, Mikelanđela i Rembranta. Dok su savezničke armije 1944. oslobađale teritorije koje su okupirali nacisti, američki vojnici su sa Odredom za spomenike, umetnost i arhive, preduzele izazovan posao lociranja pokradenog blaga. U toj jedinici je bio i Hari Etlenger. «Moj prvi zadatak je bio da detaljno čitam pisma i dokumente na nemačkom jeziku i izveštavam o tome kapetana koji me je uzeo pod svoje okrilje», priseća se Etlenger. Srećom, nacisti su čuvali detaljnu dokumentaciju o ukradenim predmetima. «Čuvari spomenika» su takođe razgovarali sa stručnjacima iz okupiranih zemalja i ispitivali zarobljene nacističke zvaničnike. Bernard Tejper se seća traganja za zbirkom Čartoriski, opljačkanom iz poljskog Nacionalnog muzeja u Krakovu. «To je bila čuvena zbirka. Fantastična umetnička dela. Davinči, Rembrantov portret ‘Dame s hermelinom’ i druge predivne stvari», kaže Tejper. On se priseća da se posebno usredsredio na traganje za jednom slikom – Rafaelovim ‘Portretom mladića’. Prvi zadatak mu je bio da razgovara sa predstavnicima Poljske. «Sastajali smo se nekoliko puta i razgovarali o nestaloj slici i tome kako je mogla da bude izneta iz Poljske, ko je mogao da učestvuje u tome i koji nacisti bi mogli da znaju šta se dogodilo», kaže on. Zbirka je na posletku stigla pod kontrolu nacističkog guvernera Poljske, Hansa Franka. Saveznici su konačno našli najveći deo zbirke kod Franka, u njegovoj kući u Nojhausu u Nemačkoj, ali je Rafaelova slika nedostajala. Vrednost umetničkih dela koje su popisali i spasli «čuvari spomenika» se procenjuje na više od bilion dolara. Njihove zasluge su definitivno priznate šezdeset godina kasnije, koju su odobrila oba doma američkog Kongresa.