Kopli: Dužnička kriza test za Evropu
Analitičar Gregori Kopli razmatra aktuelnu ekonomsku i političku krizu u euro zoni i Evropskoj uniji.
: Moramo da odvojimo finansijski od političkog aspeka evropske krize, pri čemu treba imati na umu da je sa ekonomskom krizom suočen ceo svet, a ne samo Evropljani. Dakle, evropska dužnička kriza predstavlja najveći test za evropske institucije od raspada Jugoslavije 1990-th godina. Pravi problem euro zone je da li će Nemačka nastaviti da kontroliše vrednost eura i priteći u pomoć zaduženim zemljama. S druge strane, bilo koja zemlja koja bi napustila eurozonu, morala bi da napusti i EU, a to znači da bi se ekonomski problemi pretopili u političke. Momentalno, procedura za izlazak iz EU nije jasna, ali značajniji kolaps evrozone bi mogao da znači kraj EU, onakve kakva je ona sada. Nju bi mogla da zameni nova podela unutar EU i dovede u pitanje svrsishodnost celog evropskog projekta. Ne verujem da će Nemačka i Francuska dozvoliti da propadnu 60-togodišnja nastojanja evropske integracije. Ukoliko dodje do drastične degradacije vrednosti eura i neke zemlja članice eurozone se vrate korišćenju svojih nacionalnih valuta, to bi moglo, paradoksalno, da ima suprotan efekat, odnosno da, izmedju ostalog, doprinese unapredjenju konkurentnosti evropske izvozne robe u ostatku sveta pošto bi evropski proizvodi bili jeftiniji i atraktivniji. Ista stvar se sada može reći i za američki dolar čija vrednost je smanjena u poredjnju sa mnogim svetskim valutama, što je povećalo američki izvoz. Dakle slika nije crno-bela i postoje alternativna rešenja. Medjutim, čak i da eurozona preživi u sadašnjoj formi, njene kontradiktornosti će nastaviti da stvaraju probleme u budućnosti. : Kako su Srbija i Hrvatska kandidati za članstvo u EU, postavlja se pitanje stvarnih beneficija učlanjenja u EU, mada postoje izvesne trgovinske beneficije, i beneficije u domenu zapošljavanja i slobode putovanja gradjana. Ali Evropa je ušla u fazu teških ekonomskih vremena, što će pogoršati situaciju u balkanskim zemljama, ako one budu u potpunoj zavisnosti od EU. Dakle, Srbija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina i druge zemlje moraju da razviju politiku koja ne bi u tolikoj meri zavisila od eura i Evropske unije. A to znači da će one morati da na domaćem planu uravnoteže svoje ekonomije i okrenu se ka svetskim izvoznim tržištima. To se naročito odnosi na proizvodnju hrane, s obzirom na rapidno rastuću svetsku populaciju, pa bi Srbija trebalo da stavi naglasak na taj sektor.