Mnogi Amerikanci iako osigurani imaju problema sa troškovima lečenja
Oko 65 odsto Amerikanaca poseduje privatno zdravstveno osiguranje, koje bi trebalo da pokriva sve medicinske troškove - od rutinske pos
Dvogodišnji Aram Vilijams nastoji da u svemu prati svog starijeg brata. Teško je zamisliti da je pre samo godinu dana preživeo hiruršku intervenciju na srcu. „Zato što je defekt bio tako veliki, nisu ni pomišljali da bi mogao da preživi izvan bolnice duže od devet meseci“, kaže njegova majka Džerin. Ona objašnjava kako je poseta bolnici zbog gripa, brzo postala nešto mnogo opasnije. Džerin Vilijams kaže da nije bilo lako proći kroz sve to, posebno obezbediti da osiguranje pokrije sve troškove. „Bolnica kojoj smo se obratili prihvatila je naše osigruanje, ali razni specijalisti bolnice nisu. Tako su iznenada počeli da stižu računi. Rekla sam, čekajte malo. Pa, mi imamo osiguranje“. Situacija je postala još gora kad je lekar prepisao „vijagru“ - kao lek za obolela pluća. „Njegov lekar nam je poslao pismo sa objašnjenjem zašto je prepisao taj lek, tako da smo osiguravajućoj kompaniji poslali račun zajedno sa tim lekarskim nalazom. Međutim, kompanija je odbila da plati račun. A to je veoma skup lek“. Aramova porodica je morala da plaća taj lek oko 600 dolara mesečno. Pored tog troška, Aramovi su plaćivali pet hiljada dolara godišnje za posete lekarima. Veliki broj pacijenata je primoran da pregovara sa osiguravajućim kompanijama, da bi dobio potrebnu zdrastvenu zaštitu. Lekar Dejvid Vulzi kaže da se problem finansiranja svakodnevno pojavljuje u ambulanti za hitnu pomoć, u bolnici „Džekson memorijal“ u Majamiju. „Jedna od lepih stvari u mom poslu je što naša bolnica ima svu moguću medicinsku opremu. Šta god je nekom potrebno, može ovde da nađe. Međutim, polovinu radnog vremena trošim na razgovore sa ljudima o tome zašto ne mogu da dobiju punu zdrastvenu pomoć, koliko ona košta i šta im je potrebno za lečenje, a ne mogu da dobiju“, kaže dr Vulzi. Zagovornici reforme zdrastvenog osiguranja tvrde da je novac isuviše često faktor koji određuje da li će neko preživeti bolest ili ne. Glavni cilj reforme zdravstvenog osiguranja je da pokriva sve i obezbedi plaćanje svih medicinskih troškova. U sadašnjem sistemu, kaže doktor Vulzi, pacijenti više brinu kako da uštede novac, nego o zdravlju. „Pacijenti ne bi trebalo da misle o tome da li mogu da finansiraju lečenje“. Međutim, ne veruju svi da bi novi zakon o zdravstvu obezbedio veći obim zdrastvene zaštite. Kritičari navode da bi veći pritisak vlade na privatne osiguravajuće kompanije mogao da bude na štetu onih koji su zadovoljni svojim osiguranjem. Tako misli Džudi Smit, učesnica demonstracija protiv reforme. „Naše osiguranje bi moglo da trpi, jer je moj muž zaposlen i naše osiguranje bi moglo da nestane. Toliko razumem“, kaže Smit. Što se tiče Arama, njegova osiguravajuća kompanija je pristala da plati lek „vijagru“ tek kada je majka Džerin krenula da javno govori o tome. Aramu taj lek više nije potreban. No, još je daleko od potpunog oporavka: „Još nam preti ogroman dug zbog toga što plaćamo deo troškova, iako imamo puno osiguranje. To je pomalo zastrašujuće“. Džerin je zadovoljna što uopšte ima osiguranje, jer zna da ga mnoge porodice uopšte nemaju. „Mislim da slobodno može da se kaže da je polovina bankrotstava povezana sa medicinskim troškovima, i to nije u redu. Sigurno može bolje od toga“. Aramova porodica takođe brine da bi osiguravajuća kompanija mogla da odbije njegovo dalje osiguranje zbog sve većih troškova lečenja. Džaren podržava reformu zdravstvenog osiguranja i zbog toga da bi se osiguravajuće kompanije onemogućile da čine takve stvari. „Bilo je nekoliko prepreka koje sam morala da prođem, ali njegov život je na kraju spasen i dobio je zdrastvenu negu koja mu je bila potrebna. Volela bih da i druge američke porodice budu isto tako zaštićene“. To su pitanja koja su predmet rasprava o reformi zdravstvenog osiguranja, čiji se zakonski predlog polako kreće kroz kongresne odbore.