mo 21 — »öiö. Eli KU, Itfsanaruaina Helmikuun 21 päivä r»&, Asiattomain poistuttua teli oikeus päätöksen, jonka mukaan se katsoi moi- ivansa kuulustella miskaali W:tä ilman »valaa. Todistuksesta käwi ilmi: että W. eli saapumilla 8 päimän kuulus- lelussa 2 tunnin ajan ehkä enemmän- km aamupäimällä eikä I ollut silloin »vielä tunnustanut, lisäten, että kukin ja Termonen kehoittimat J:tä tunnus- tamaan rikoksensa ja ilmoittamaan, oliko muita osallisia. W. lähti pai- laita k:o 2 nenöissä olematta sinä wänä enään läsnä kuulustelussa. Mut- ra seuraamana päimänä oli todistaja pitänyt kuulustelun. Oli nimit. saa- nut mankilan johtajalta sanan, että J:llä oli jotakin tärkeää sanottamaa ja I. oli sitten tunnustanut, tahtoen teh- dä sen täydellisesti, jonka johdosta to- dist. kutsui nimismies Mölleriä, pyy- läen tätä kutsumaan poliisimestari Melartia. M. Uanoi Iille että on hymä, että hän" on tullut parempiin ajatuksiin. Sitten kertoi hän mapaasti, kuten todistajan antama pöytäkirja osoittaa, jonka nvt W. luki ja se huo- mattiin yhtäpitämäksi esillä oleman kanssa. Lisäksi kertoi W. kuulustelusta, että I. näytti hymin liikutetulta tuli ki)y neliin, sanoen nukkuneensa huonost edellisenä yönä. Kysyttyä, eikö ollu saamiaan kirjeitä säilyttänyt, sanoi I ne polttaneensa kaikki, lisäten, että jos olifi tietänyt ja tarkemmin ajatellut olisi pitänyt kirjeet tallessa. Warat. Procope huomautti, ettei todistaja tiennyt, kauanko tutkin toa jatkettiin 8 p:nä hänen poismen tyään. Todist. Migart lisäsi, ettätun nustus oli todenmukainen ja sellainen, joksi se silloin tehdystä pöytäkirjasta huomataan. I. oli mielä sanonut, että jos seteli olisi tallessa, olisi hymä, jos tutkinnon pitäjät katsoisimat sitä. Mutta seteli oli silloin jo ollut hukassa. Mastaaja oli käynyt W. luona ja rodist. W. sai sen käsityksen, että hä nellä oli tarkoitus ottaa selmää, mitä I. oli tunnustanut. Mutta W. ei ollut ryhtynyt selityksiin. Oli kysynyt .vastaajalta, miksi oli antautunut niin lccheisiin mäleihin rengin kanssa. Was- raaja itsekin sanoi sen olleen maroma- :onta, sanoi ystämyytensä johtuneen main siitä, että I. oli niin käytännöt- Unen kaikkiin tehtämiin. I. oli sano- nut, että mastaaja ei tule tunnusta- maan. Todist. Riikka Sippola ker too useita tapauksia, jolloin I. oli uhkaillut kchraa. Tod. kertoi hänen uhkailleen ajaman hemosia niin komasti, että kchra taittaisi niskansa ja oli- va aikonut syyspimeässä hukuttaakin kihrran jokeen, sanoen heti olemansa -valmis tappajaan kchran, jos joku antaisi 1,000 mk. I. oli usein kiiriä- nyi mastaajaa tämän hymyydestä. Mastaajakin näytti J:lle osoittaman erilaista ystämyyttään, jota todistaja viti aiman liiallisena. Kun todist. kiitti entistä renkiä, tielsi mastaa»a sellaista puhumasta, sillä se loukkaisi Iin sydäntä. Kaikkia Imin »vihoja, kuten juoppoutta, lais- kuutta y. m. tahtoi mastaaja aina pei- tää. Todistajan ollessa pappilan kyö- kissä, ei kantaja tahtonut maksaa niin oaljon kuin oli ollut puheessa ja sanoi ::brra todistajan malehteleman, ollen silloin mihainen. Todist. oli saanut kirjeen mustaajalta mankilasta. Kir- jeessä mastaaja kertoi joutuneensa kau- heiden malheiden alaiseksi ia kertoi aiman pettyneensä Imin suhteen, sa- noen Helmi Heikkurin malehdelleen, ?vytäen todistajan puhumaan totta. Nhdeksäs ja wiimeinen käräjä- päitvä alkoi klo 11:sta lauantaina t. k. I!) r>:nä. Ensimmäisenä todist. Daniel M a l i n e n ilman malaa tuultuna kertoi seuraamaa: Oli mennyr kerran eräänä iltana lainaamaan sanomalehteä pappilan Työkistii. Siellä oli mastaaja ja I. istuneet kahden kesken. Todist. oli neumottu pyytämään sanomalehteä kirkkoherralta, joka silloin oli kans- diassa. Mutta kun kanslian omi oli kiinni, meni todistaja pirttiin, sillä el tahtonut häiritä k:rraa, joka ehkä möisi 'emähtääkin. Heti kuitenkin oli k:rra- *in tullut pirttiin, pyytäen todistajaa tulemaan mukanaan kyökkiin. Silloin n»li I. portaissa '.vastaan ja oli k:rra -anonut, että hymä on, kun mieras miimeinkin poistui, pyytäen k:rra to- dist. katsomaan, eitä I. poistuisi ta- !osw. Tämä ei kuitenkaan poistunut, ivaan jäi solmaamaan k:rraa sekä to- distasaa, näyttäen kuin tahtoisi tarttua säsin kantajaan. K:rra lähti sitten tansliaan ja todist. meni pirttiin I:n iullessa perässä ja tunkeutuessa mäki- iin sisälle, sanoen hakemansa palttoo- aan renkikamarista, jonne todist. siL- ien lneni ja oli siellä myöskin Ström- mer. I. sanoi, että kyllä hän mielä kerran käypi pappilassa ennenkun me- nee Ruotsiin. I. jäi sitten renkikama- rnn, todistajan poistuessa puoli 8 il- ^alla. I. oli silloin suomuksissa. Was- taaja oli kerran kysynyt, josko todist. oli huomannut I. juopotteleman, sil- loin oli I. sanonut huomanneensa sen kaksi kertaa, jolloin mastaaja oli sano- nut mikfei todist. ollut sitä ennemmin i anonut ja että I. kaiketi tulee pois- i antawaksi, kysyen rupeaisiko todist. noutamaan mettä ja tekemään multa tuollaisia töitä. .. , ^ K herra oli kerran ^anonut, etta ehta annamme Z:lle a»t-eksi. kun ei hän kuulu olemankaan lyyllmen kanslia- .varkauteen eikä nykysin ole sanotta- masti juomuksissakaan. Todist. oli heti I. taloon tultua saanut käsityksen, että I- oli huonon- puolinen mies. Uudelleen kuulustel- aissa kertoi Eriika Wasser- m an entisten lisäksi seuraamaa: _ että eräänä päimänä syyskuussa ähti k:rra keskipäimällä Tornioon, sil- oin oli mastaaja riisuutunut, sanoen olemansa huononmointinen ja mennyt maata sänkykamariin. Todist. yrit- äessä mastaajan puheille, huomasi )än, että sisimmäinen omi oli kiinni. Mastaaja tuli amaamaan, mutta I. ei ollut enää sisällä. Mastaaja oli mielä samallaisessa pumussa kuin le- mähtään mennessään. Puolen tunnin jälkeen oli I. tullut takaisin, ollen koko ajan kyökissä puhumatta mitään. To- dist. oli sitten mennyt J:n kanssa Tornioon. Kertoi mielä, kuinka hän, mastaaja ja I. olimat olleet kerran minnillä maatteita järjestämässä. Wast. oli lähettänyt todist. pois, jääden I. kanssa mielä minnille. Masta puolen tunnin kuluttua näki todist. I. mene- män ulos. Asiam. Procope: että k:rra meni aikaisemmin piispan käräjille, mutta mastaaja ei silloin mielä tahtonut lähteä kaupunkiin, kun oli pahoinmoipa, jonkatähden meni maata, pannen omen lukkoon saadakseen olla rauhassa. Sit- ten oli todist. käynyt asialla, jonka jälkeen oli jättänyt omen lukitsematta ja sitten oli I. tullut kysymään hemo- sen maljastuksesta. Todist. kertomuksen mintilläolosta myönsi asiam. P. oikeaksi, koska näet todist. ei ollut yleensä jaksanut mitään nostella, oli I. jäänyt siksi mastaajan amuksi sinne. Rouma A l h o l m uudestaan kuul- taessa, että todist. 11—12 aikaan, jota ennen k:rra jo oli mennyt Tor- nioon, oli lähtenyt J:n kanssa Haa- parannalle, tullen kotiin kolmen seu duissa, jolloin sanottiin mastaajan jo menneen. K:rran lähtiessä oli mas- taaja sanonut, ettei tiedä, jaksaako lähteä, kun on mähän kipeä. Kertoi syöneensä päimällistä mastaajan kanssa silloinkun I. oli suomuksissa. Miina oli sanonut silloin Helmi H:n juosseen J:n kamariin maata. Mastaaja oli sitten laittautunut matkaa marten hie- noksi, joka puuha oli metänyt aikaa aina kahteen tuntiin asti. (Tuomari tähän: „Hon mar gcmska grundlig") Miina Tikkanen marat. Pro- copeen kysymykseen, kuinka todist., joka koko päimän siimosi makasiinia, tiesi, että I. oli kerrankin koko päimän mastaajan luona, että hän «todist.) oli puuhannut ensin sisällä ja että I. meni sisälle noin 9 tai 10 seuduissa, syöden ensin ja mennen sitten sisähuo- neisiin, jonne oli jäänyt, kun todist. meni makasiiniin. Todist. oli ottanut kyökin amaimen huomaamattaan tas kuunsa. Mastaaja o?i käynyt sitten hakemassa amaimen ja kun todist. meni sisälle, täytyi hänen koputtaa omelle ja I. oli tullut amaamaan sen. Kun todistaja tuli vois makasiinin pesusta, oli omi auki ja I. oli keittä- nyt kahmia. Marat. Procope pyysi todist. kertomaan seikkaperäisesti I:nin töistä, kuten kuka kantoi mesiä y. m. ja siitä ajasta, jolloin minttikamari oli ma- luuhuoneena. Todist. kertoi I. tulleen aamuisin »vastaan minttikamarin portailla ja joskus Minnilläkin. Oli kuullut omien käyntiä usein alhaalta 7—8 seuduissa aamulla, maikkei kääntynyt katsomaan. Ei ollut nähnyt I. koskaan sänkyka- marissa. (Todist. ei ylimalkaan muis- tanut mitään, mitä marat. Procope kyseli). Päimällisen jälestä jatkui ristikuu- bistelua, jossa ei kuitenkaan tullut mitään erityisempää esille. Luettiin Hermanssonin malallinen kertomus Miinan puheesta Kemissä käydessään heidän luonaan, senjälkeen kun oli lähtenyt palmeluksestaan pappilassa. Miina ei sanonut muistamansa, että kirjeessä esilletuodut paikat oli marsin niin kertonut, sanoen, että kun oli pu- hunut kahakan jälkeen kantajan kanssa, oli kant. sanonut, etteimät kaikki mas taajan sanomat ole Jumalan sanaa ja ettei tarmitse perustaa mastaajan puheesta. Ei ollut sanonut kantajan sanoueen, ettei mastaaja ollut täysijärkinen, maan että kantaja oli sanonut, ettei pidä säikkyä ja ettei luulisi oleman täysijärkinen, kun niin kauheaa elämää pitää. Näin sanoi kertoneen Her- manssonille Kemissä. Mielä jatkui ristikuulustelua ja kuunneltiin useita todistajia. Helmi Heikkuri ei sanonut koskaan istuneensa sellaisen rötkäleen sylissä kuin Imin eikä tulemansa istumaan, maikka to- dist. rouma Alholm mieressä makuutti omia silmin sen nähneensä. Ei näyt- tänyt H. rupeaman mistään hinnasta Johanssonin morsiameksi. Mielä ma- tuutti Malinenkin, että Helmi Leikkuri oli ollut Imin kanssa, oli tuntenut hänet äänestään ja naurustaan. Marat. Termonen tahtoi, ettei noin piklu seikkaa tutkittaisi, mutta Procope maati sitä sanoen, että siitä riippui todistajan todistuksen luotto. Miina Iikkanen ei sanonut mastaa- mansa mihinkään P:n kysymykseen, johon ei muistanut masta'.'sta antaa. Oli jäykkänä, eikä isosti mastannut- kaan. Ei antanut sotkea itseään, ollen siinä suhteessa oikea todistajan tyyppi. Kertoi kuitenkin mielä, että mas- taaja oli nuhdellut häntä, kun hän oli iltasin tahtonut, että omet olisimat lukitut. Ei sanonut muistamansa, että rouma olisi peljännyt. «Rouma itse mäitti, kuten edellisestä muistamme, että hän pelkäsi asua pappilassa, kun se oli niin yksinäisellä paikalla). Mihdoinkin heitettiin ristikuulustelu, kun siihen »varat. P:kin suostui ja puolitoista miikkoa todistamisen ma- ralta olleet todistajat pääsimät lähte- mään koteihinsa. Mielä kuultiin kuitenkin pormestari P. Turpeista, joka kertoi mas taajan tulleen luokseen tammik. 7 p:nä 5 tai 6 seuduissa illalla, alkaen puhua asioitaan, malittaen, että on joutunut tähän juttuun nähden huonoon ase- maan ihmetellen sitä, että hänen epäil- tiin pitämän yhteyttä Johanssonin kanssa, sekä sanoen, että mitenkä sel- lainen möisi tulla kysymykseenkään, marsinkin kun he kuuluimat eri yh- teiskunta-luokkiin, lisäten, että sellaista mahdollisesti möisi ajatella, jos I. olisi ollut erillaisessa yhteiskunta-ase- massa. Sitten oli mastaaja kertonut, että lehdissä oli ollut, että I:ltä oli saatu joku kirje, minkä johdosta todist. oli mirkannut: „niin kuuluu saadun kirjeitä". Siitä oli mastaaja tullut uteliaammaksi, kysyen, oliko saatu useampiakin kirjeitä ja tiesikö todistaja, mitä ne sisälsimät. Siihen todist. mastasi kieltämästi. jonka jälkeen mas- taaja mielä kysyi, tulimatko kirjeet koskaan alkuperäisinä nähtämäksi, johon todistaja mastasi, että ainakin oikeus- tilaisuudessa, jollei ennenkin. Nyt huomasi todistaja, että mastaaja sen- johdosta tuli makamammaksi ja miet- timämmäksi, josta todistaja sai sen käsityksen, että mastaaja oli kirjoitta- nut sellaisia kirjeitä I:lle, joitten sisäl- töä mastaaja ei tahtonut kernaasti julkisuuteen tulemiksi. Sitten mastaaja malitteli, ettei päässyt kotiinsa pappilaan, johon tah- toi, kun olo kestikiemarissa tuli kal- luksi ja hän tahtoi saada maatteita, minkä johdosta todist. käsittäen mas- taajan tulleen todistajan luokse kau- pungin miranomaisena, sanoi, että oli ikämä, ettei mastaaja sinne pääse, käskien mastaajaa kääntyä nimismies Möllerin ja asiam. Termosen puoleen. Tämän johdosta mastaaja kysyi, missä saisi T:tä tamata, johon todist. mas- tasi, että T. asui todistajan luona, mutta ei sattumalta ollut kotona ja kun kuuli hänen oleman Möllerillä, niin todist. mastaajan pyynnöstä soitti M:lle, mutt'ei siellä ollut kotona M. eikä T. Senjohdosta, että mastaaja sanoi tarmitsemansa maatteita, kysyi todist. mastaajalta, kuinka kauan hänen tar- koitus oli miipyä Helsingissä. Mas- taaja siihen mastasi: «muutamia miik- koje", todistajan aikaa tarkemmin muistamatta, jonka johdosta todistaja kysyi, eikö hänellä ollut maatteita mu- kana, kun aikoi niinkauan miipyä mat- kalla, mutta ei muista »nitä mastaaja mastasi. Todistaja oli kuullut palmelijalta, että mastaaja oli jo käynyt sinä päi mänä aamusta, mutta kun todistaja ei »vielä moinut ottaa mastaan, oli mastj. mennyt pois. Toht. Hartman oli käynyt edellisenä päimänä aamu- junan tultua todist. luona ja malitel- lut tätä asiaa, sanoen, ettei tiedä, »nitä uskoo, kun ei itse ollut syksyn kuluessa kuullut mitään elämästä pappilassa, lisäten siihen, että tahtoi kysyä todis- tajalta neumoa asiassa, mihin todist. mastasi, että asia oli todistajan mie- lestä niin ruma, ettei tahtonut puut- tua eikä sekaantua siihen, maan halusi olla syrjässä, niin paljon kuin mah- dollista Sitten rupesi Hartman pn- humaan »vastaajan pääsystä pappi- laan, jonne maZtaajaa ei oltu pääs tetty sisälle, kun olimat yrittäneet ju- nalta suoraan. Mitä tämän johdosta sanoi H:lle. ei muista. Mutta kun nimismies M. sattui olemaan toisessa huoneessa, niin kysyi todist. Harman- nilta, eikö tahtonut tamata M:ää, jo hon H. mastasikin myöntämästi. Kut- suttuaan M. siihen, kysyi H. todist. muistaakseen M:ltä pappilaan pääsys- tä, mutta M. sanoi, että mast. mas taan oli esiintynyt raskauttamia seik- koja ja kun tarkastusta ei oltu pap- pilassa pidetty, ei M. puolestaan moi- nut siihen suostua. M. kehoitti H:ia kääntymään mastaajan miehen puoleen, joka silloin oli sairaalassa, huomaut- taen M. samalla, että hänen luulonsa mukaan kkhra I. tahtoi tamata ker naasti H:ia, jota mastaan kkhra J:llä ei ollut ollut ollut koskaan mitään. H. aikoi mennä, mutta todist. ei tiedä, menikö. Marat. Procope pyysi saada todistuksen johdosta lausua, että mas- Laajan tarkoitus käynnillään todista- jan luona, oli hankkia itselleen mah- dollisnus päästä kotiin, kääntyen siksi juuri todistajan puoleen senjohdosta, että Hartman edellisenä päimänä oli hänelle kertonlit todistajan nimen omaan lausuneen, ettei tuol- laista okeutta moitaisi hä- n e l t ä riistää. Myöntää todis- tuksen siitä, mitä mastaajan käynnllä todistajan luona puhuttiin, oikeaksi, sillä lisäyksellä, jonka itse juuri teki. Mastj. ei suinkaan pelännyt noitten kirjeitten esiintuomista, koska juuri on toimonut niitä esilletuotaman, »nutta katsoi jo silloin, että tuo kirje sisälsi maroituksen, ettei Johansson mihin- kään toimeen uhkauksien täyttämiseksi ryhtyisi. Nämä kirjeet kuitenkin moisuvat jos sain määrin asettaa mastaajan mää- rään matoon, sillä hän ei silloin moi- nut mielä aamistaakkaan, että häntä syytettäisiin kehoituksesta tuohon ka- malaan tekoon. Todist. myönsi, että saattaapa asia olla sitenkin, mutta, että mastaa- jan käytöksestä ja uteliaisuudesta näytti todistajasta, että kirjeet, niitten löytö ja esittäminen olimat suuremmasta merkityksesta kuin pappilaan pääsy. Mastaaja, että sanoi olleensa kirjeenmaihdossa monen kanssa. Todistaja, että nyt muistaa niin sanoneensa. Aleinen syyttäjä lausu: tä- män jälkeen: On herätetty kysymys Johanssonin saamisesta tuomittamaksi, mutta kun nyt on käynyt selmille, että asia luul- tamasti hänen suhteensa tulee tutkit- tamaksi ja hänet tuomittamaksi Ruot- sissa, jättää oikeuden harkittamatsi, onko syytä tehdä anomusta siinä sub- teessä, lisäten, että kun Helsingin kau- pungin poliisikamarissa on kuulusteltu erinäisiä henkilöitä, joitten nimiä ei tunne, eikä ollut saanut sieltä Lutkin- topöytäkirjoja, maikka jo 17 p:nä L. k. tehnyt pyynnön ja lisäksi, kun täällä on ilmoitettu muutamia uusia todista- jia, joita ei ole mielä moitu saada haastetuksi, pyytää lykkäystä lisänäy- töksien hankkimista marten, ja siihen nähden, mitä näissä tutkimuksissa on mastaajaa mastaan ilmitullut, ja erit- täinkin kun on selminnyt, että mas- taaja kirjeillä, esim. Sippolalle, on koettanut maikuttaa todistajiin, pyy tää, että mastaaja, kuten tällaisissa tapauksissa on tumallista, passitettai- siin lääninmankilaan. Asiamies Termonen lausui: Tähän saakka toimitettu todistajien kuulustelu asiassa aiheuttaa kantajan ensinnäkin huomauttamaan, että ne muistutukset, joita mastaajan oikeuden- käyntiamustaja jutun alussa on tehnyt asiassa toimitettua poliisitutkintaa ja siinä pidettyjä pöytäkirjoja mastaan, omat olleet kaikissa oleellisissa kohdissa turhat ja tehdytkin, siitä päättäen, että mastaajan puolelta osittain oli otettu selmää asiasta, ainoastaan tarkoituk- sessa maikuttaa niin oikeudessa kuin sen ulkopuolella mastaajan eduksi. To- distajien kuulustelu on nimittäin osoit- tanut, ettei mitään asiallista tahi sitä mähemmän tahallista mirhettä todis- tajien kertomuksiin poliisipöytäkirjoissa ole tapahtunut ja erittäin olen huo- mannut, että ne todistajain kertomuk- set pöytäkirjoissa, joitten kuulustelussa olen ollut saapumilla, omat olleet asial- liset kaikissa pääkohdissa. Sen sijaan on tämä todistajien kuulustelu nyt tuonut paljon lisää malaistusta asiaan juuri samaan suuntaan kuin lausunnot poliisipöytäkirjoissa olimat. Mikä seik- ka onkin aiman luonnollinen, niinkuin se on tumallinenkin, koska poliisitut- kinto aina on maan alustamaa laatua ja tutkimus oikeudessa sitä täydentä- »vä. Täniä todistajien kuulustelu on toiseksi osoittanut, että mastaajan ker- tomus kotioloistaan ja myös suhtees- taan mieheensä on ollut kaikissa koh dissaan perätön. On nimittäin todis- tettu, että mastaaja, ollen oikullinen luonteeltaan, on kaikin tamoin ja erit- täin miiine »uuoden loppupuoliskolla esiintynyt ärsyttämästi ja hakenut rii- taa kodissa »nitä pienimlnistä asioista, kun sitämastoin miehensä on kaikin keinoin sitä koettanut mälttää, osoit- taen siinä harminaistu mielenmalttia ja kärsimällisyyttä. Selmitetty myös on, ettei kantaja, mastaajan itsensä romasti Lagukselle antamansa lausun- non mukaan, ole roskaan käynyt mas- taajaan käsiksi tahi häntä pahoi:: pi dellyt. Edelleen todistajien kuulustelu osoit- taa mastaajan syyllisyyteen nähden paitsi muuta, että mastaajan ja Imin mälillä on jo kesällä alkanut läheinen suhde, joka on kehittynyt sitä »nutaa kuin aika kului. Useat todistajat oivat todistaneet, että J:son oli miesten huonoimpia, juopotteli niin, että kaikki ja myöskin mastaaja sen tiesi, oli il- kimys, jota kukaan talossaolijoista muut kuin mastaaja eimät sietäneet. Että mastaaja huolimatta useanipien eri henkilöiden maroituksista ja kehoi- luksista panna hänet pois palmeluk- sestaan, on mastoin parempaa tie- toaan Imin käytöksestä häntä aina kaikille yinpäristössä puolustanut, ke- hoitanut ja mieläpä ankaruudellakin pakoittanut muuta talon mäkeä asiain todellista tilaa kantajalle ilmoitta- masta ja jos se tapahtui, on mastaa- ja koettanut kaikin moirnin taimut- taa miehensä pitämään J:nia talos sa niin kauan kuin »nahdollista. To- distettu on myös, että »vastaaja ja Johansson hakimat yksinäisyyttä ja seurustelimat mäliin tuntikausia ilman että on moitu edes esittää aina siihen mitään näennäistäkään syytä. Ja sel- laisissa paikoissa kuin esim. renkikama- rissa, joka ei suinkaan liene mikään tamallinen seurustelupaikka minkään mastaajan asemassa oleman henkilön ja hänen tamallisen, yksinkertaisen ren- kinsä kohtaamiseen. Että suhde mas- taajan ja Imin mälillä on kehittynyt rikolliseksi, tarmitsee ainoastaan, paitsi juuri mainittuja salaperäisiä yhtymisiä kaikissa mahdollisissa ja mahdottoniiZ- sa paikoissa, muistaa eritt. saarnaaja Salomon Samikujan asiassa antamaa todistusta. Tämä simeellityysrikos tuiteiikin on nähtämäsu ollut yksi maikuttamimpia mälikappaleita »vastaajalle, hänen pyr- kimyksissään päästä suurempien tarkoi tusperien perille. On näet todistettu, että amiopuolisoiden '.välit olimat ki- reät siihen määrin, että syksyn knlues- sa, miimeksi marraskuulla, oli kysy mystä amioerosta, joka kysymys kui- tenkin raukesi senjohdosta, ettei sopi- musta eronehdoista amiopuolisoiden mälillä tullut. Samaan aikaan Imin ja mast. poistuttua alkaa heidän »vä- lillään kirjemaihto ja salaisia yhtymi siä kantajan selän takana ja järjestelee mastaaja niitä milloin kotonaan, mil- loin Kemissä, milloin Karihaarassa, antaen I:lle suojelustaan, ruokkii ja maatettaa häntä ja I:lle ilmenee mä- liin rahojakin, joista osan tai ainakin yhden kerran mastaja itsekin on myön tänyt antaneensa, tekee joulu- ja uu- dezimuodenlahjoituksia, kaikki nämä il- man mähintäkään aihetta tahi syytä, eipä edes siitäkään syystä, että I:son, joka oli nuori mies ja makituisessa palmeluksessa, olisi sellaista tarminnut. Kysyinystä mastaajan ja Imin mä- Iillä on ollut kantajasta ja on pastori Grönholmin todistuksen mukaan sillä kertaa kun hän heidät tapasi ja on heidän molempien ajatukset tässä suh- teessä olleet yhtäläiset. Pitkin syksyä »vastaaja ei yhdelle kään ainoalle lukuisista todistajista ole sanonut mitään hymää miehestään, ivaan parjannut minkä moi, useastikin ilman mitään näennäistäkään syytä. Sainaan aikaan J:son lausuu uhkauk- siaan kaikille ympäristössään, parjaten hänkin kuin einäntänsä kkhraa, kertoen eri henkilöille, että hän, joka nautti suuria etuoikeuksia mastaajan luona, tnlisi siirtymään mastaajan kanssa Helsinkiin asumaan. Kaiken tämän yhtäläisyyden nojalla ei moi jäädä epäilyksen alaiseksi edes, ettei mastaa- jalla ja J:llä olisi olleet yhteiset har- rastukset, yhteiset aikeet, sillä niin lä- heinen on heidän mälinsä ollut. Mas- taaja itse on myöntänyt, että I. on hänelle myöskin uhannut tehdä lopun kkhrasta, mieläpä tehnyt tämän kirjeet- lisesti. Näistä uhkauksista ja Imin aikeista ei mastaaja ole mitään mirk- kanut kantajalle, yhtä mähän kuin »viranomaisillekaan, maikka hänen, jos kenenkään Jmia tuntemana olisi pitä nyt tuntea, että J:son oli mies, joka moi ja saattoi tehdä mitä hymänsä. Päinmastoin on mastaaja, kuten pas- tori Grönholmin ja neiti Mesterlundin todistukset osoittamat, kehunut hänen ja miehensä mäliä miime aikoina, ollen ne ikäänkuin paremmat, — ehkei tässä suhteessa asianlaita niin ollut. Tä- män ohella on mielä muistettama, että mastaaja Kemin asemalla kerto- muksensa mukaan on muka muroitta- nut Jmia luopumaan aikeistaan, josta seikasta, huomioonottamalla mastaajan ja Imin kaikki suhteet, ei moi tulla edes muuhun käsitykseen kuin että mas- taajalla ja J:llä on ollut sopimus murhata kkhra. Kun asiassa syyttäjän ilmoituksen mukaan mielä tulee lisäto- distuksia, jotka antamat »valoa erit- täinkin siihen nähden, miten mastaaja mahdollisesti on miime matkallaan Helsingissä ^ ollut, niin, ja kun kanta- jan puolesta tuonnempana tullaan asiassa antamaan täydellisempi kanne- kirjelmä, moin kantajan puolesta tässä yhteydessä tyytyä ainoastaan tähän huomautukseen, mitä asiassa nyt on selmitety, samalla kun kantaja yhdistyy syyttäjän tekemään lykkäyspyyntöön. Maratuomari Procope mastasi tähän: Tuntuu siltä, ikään- kuin syyttäjä ja erittäinkin asiamies Termosen lauselmat olisimat syntyneet ainoastaan pelosta, että mastaaja ase- tettaisiin nyt heti mapaalle jalalle ja tarkoituksessa estää tuollaista, muuten eimät suinkaan olisi pyytäessään !nk- käystä, ryhtyneet näin pitliin lausel- »niin ja nimenomaan iLaatineet, että »vastaaja lähetettäisiin takaisin manki- laan, millaista »vaatimusta tuskin kos- kaan ennen on maassamme tehty, jo ennenkun pyyntö mastakkaisessa suh- teessä on mastaajan puolelta esitetty. Kun nyt ryhdy»! jossakin määrin seit- kaperäisesti »vastaamaan »varatuomari Termosen huomautuksiin, niin tulee tämä samassa olemaan mastine syyt- täjän lausuntoon. Ennenkun »varat T. ryhtyy asialli- siin huomautuksiin, on hän koettanut puhdistautua siitä, mitä minä näitten mälikäräjäin alussa lausuiu poliisitut- kinlopöytäkirjan luotettawaisuudesta ja erittäin kiittää sen oikeellisuutta siinä asiassa, »nissä hän itse on tuon pöy täkirjan laatimisessa ollut amullisena. Tämä ei kuitenkaan ole onnistunut, sillä, kuten kihlakunnanoikeus o»i huo- mannut, on miltei joka ainoa poliisi- tutkintapöytäkirjaan merkitty seikka juuri oleellisissa osissaan korjattu. Muuta»»iat kertomukset o»vat kyllä ai- noastaan mähemmissä osissaan muut tuneet, niutta on niille kokoonvantaes- sa annettu auvan määrä märi, siten, että selittälviä seikkoja on jätetty mer- kitsemättä ja toisia seikkoja miety yh teen, maikka niillä ei ole ollut initään toistensa kanssa tekemistä, joten saa- täisiin tulos siihen suuntaan kuin on tahdottu. Toisten todistajien kerto»nuk- set omat kokonaan miltei muuttuneet ja osa joka tahallisesti tai ehkäpä juu- n siitä syytä, ettei ole moitu objektii- misesti kuulustelua johtaa, on asiaan erittäin maikuttamia seikkoja jäänyt kuulustelussa koskettele»natta tai aina- kin merkitys niistä pöytäkirjaan mer- kitsemättä. Kosta, kuten jo lausuin, oi- keus itse on tullut tämän huomaamaan, tahdon tästä asiasta tähän lopettaa, huomautuksella, että joka syyttäjän tai kantajan puolelta, on tutkimuksen kes- täessä koetettu maikuttaa todistajiin suulitaan, että nämät »vaatisimat po- Ilisituttintopöytäkirjoihin merkityn ke».'- tomukseiisa luettaivatsi ja tä»nän ai- noastaan toistaisimat. Kantaja tahtoo maittää, että »vastaajan kertomus ko- tioloistaan ja suhteestaan »nieheensä, olisi näytetty kaikessa perättömäksi. Tämä on kuitenkin ainoastaan kanta- jan »väitös, joka on kokonaan perus tetta mailla. On tosin näytetty, että mastaaja on luonnoltaan lempeä, mutta samalla milkas. Mutta ei suinkaan ole todis- tettu, että hän olisi ärsyttämästi esiin- tynyt miestään kohden ja hakenut rii- taa kaikessa, kuten mäitetään. Kanta- ja puolestaan on ollut kylmä ja tyly mastaajaa kohtaan, kuten on käynyt selmille m. m. pastori Grönholmin todistuksesta, eikä ole löytynyt ainoa- takaan todistajaa, joka olisi moinut sanoa, että kantaja jollakin rakkauden sanalla tai millä taivalla tahansa lem- peästi olisi tahtonut lähestyä mastaa- jata. Mieläpä on näytetty toteen juu- ri pastori Gröiiholmin todistuksen kaut ta, että kantaja on tahtonut metäytyä antamasta mastaajalle rahoja edellisen miehensä hautauspaikan kunuossapita- miseksi ja »valitellut, että tästä »vuo- sittain tulisi johtumaan maksu, mikä nousisi '>0 mk. muodessa. Luonnoton- ta on myöskin, että mastaaja, kut.'n todistettu on, olisi alituisesti katkeras- ti itkenyt, ellei hänellä olisi ollut su- hen syytä, erittäin, kun mastaaja luon- teeltaan on enemmän iloinen. Ja on mielä kumaamaa Greta Äijälän kerto- mus, että kaikkiin, mitä pienilnpiinkin maksuihin kodissa, kuten niarjojen, luu- tien ostamiseen, ei uskottu maiinolle rahoja, »vaan piti kantajaa itseään ha- kea noita suorittamaan. Näistä seikoista on käynyt selmille, että mastaajaa ei ole kohdeltu kantajan puolelta sillä luottamuksella ja kun- nioituksella, jota miehen pitää osoittaa maimolleen ja on tästä haettama myös- kin syy epäsopuun aivioliitossa. Minä myönnän, että kantaja aina, kun ei ole ollut todistajia hänen tietensä läsnä, on koettanut pysyä kylinänä mutta on hän sitä mastoin, kuten rouma Alhol- min ja amiopuolisoitten Mihkolan ker tomuksista on käynyt selloille missä ei maan ole ollut todistajia tiedossa, esiintynyt ei suinkaan tyyneesti, maan päinmastoin raakana henkilönä ja on nähtämästi tähänkin ollut syynä ra hanhimonsa, joka kaikessa on tullut nä- kymiin, sillä, kuten asiamies Termonen minulle muutamia päimiä sitten kertoi, oli hänen päämiehensä kerran, hetitä- män amioliiton alussa, lukenut josta- kin sanomalehdestä eräästä tapauksesta missä mies oli lyönyt maimoaan ja joutunut kun tämä maati eroa, mak- samaan maimolleen muotuisen eläkkeen. Tämän sanomalehtikertomuksen johdos- ta oli hän päättänyt olla tyynenä, niin ettei joutuisi samaan pulaan, mutta tuo tyyneys on ollut tarpeen ainoastaan silloin, kun on ollut todistajia läsnä. Romasti Laguksen kertomukselle, että mastaaja olisi sanonut, ettei kantaja ollut häntä koskaan lyönyt, ei moida antaa armoa, se kun nähtämästi riip- puu määrinkäsityksestä ja sitä paitsi sotii roulva Alhol»nin jo todistamaa tosiasiaa »vastaan. Mitä muuten on näistä seikoista mainittu tuskin mai- kuttanemat ne itse asiaan, mutta omat ainoastaan surullisena tumana tosielä- mästä pappilassa. Tullaan sittem»nin mastaajan ja Imin mälisiin suhteisiin. Tässä esiin- tuon ensiksi, että kehittymää läheistä suhdetta osoittaisi se seikka, että Im olisi ollut »niesten huonoimpia ja juo- potellut ja mastaaja kuitenkin häntä jo alusta asti suosi, tuten todistuksista on käynyt selmille, erittäinkin rouma A. ja neiti W., jotka o»vat enemmän, todistttskelpoisia ja kykenemämpiä a.'- »vostelemaan kuin yksinkertaiset maalla. I. on aina miimeiseen asti jo alusta alkain ollut mastaajalle kohtelias, nöy- rä ja kalulas ryhtymään kaikkiin toi miin, kuutuimatpa nämä sitten tamall!- suuden mukaan naiselle tai miehelle. Hän on n»yöS hyivin tehnyt työnsä, jota maZioin ennen häntä pappilas-a ollut renki ja hänen oikanaail sieltä palmelleet palmelijat eimät suinkaan kohdelleet »vastaajaa, kuten emäntää pitää kohdella, maan ylenkatseellisesti. Ottaen huomioon tämän eroituksen, en aiman. luo»mollista, että »vastaaja heti on tullut toiseen aseinaan Jmiin kuin muihin nähden. Sitäpaitsi se seikka, ettei hän taitanut Suomen kieltä, »nyös- kin »vaikutti, että hänen oli lääntymi- nen mastaajan puoleen kaikissa asioissa, koska mastaaja eikä kantaja pappilaasa hoiti »niltei kaikki muut työt kansliaa lukuunottamatta. Mielä oli omiaan lähentämään »vastaajaa Imun se ta^ pans, jonka mastaaja on ennemmin kertonut heinäkuussa tapahtuneen, jota en senmuoksi tahdo lähemmin kosketella. Todistuksista on käynyt selmille, eitä I. juopottelu on aluksi ollut komin mähäinen ja siksi salaperäistä iltasin, etteimät muut kuin samassa rakennut- sessa asumat toiverit ole sitä huoinan- neet. Mastaaja muistaakseni syyskuun alussa, kun I. oli joutunut putkaan, sai ensimmäisen kerran tiedon I. tai- pum uksesta juoppouteen, tullen tämä asia samalla kantajallekin tiedoksi. Mutta silloin toimottiin, että J:sta mielä saataisiin kunnollinen ih»ninen ja pelättiin että, jos hänet päästettäisiin pois, niin ei hänestä enään tulisi Mi- tään. Tämä sama toiivomns, aiheutti myöskin »vastaajan koettamaan yhä edelleen pitää J:a l»:o»'.aan, toilvoen »va- roituksensa saaneen hymän tuloksen, siksipä hän ei edes aina tahtonut näistä Jm Harmoin tapahtuneista juoppous- kohtauksista ilmoittaa miehelleen. Huhuista hänen ja Imin mälillä Väitetyistä lähemmistä suhteista e: mastaaja ollut aluksi mitään kuullut, eikä tällaisia huhuja sen mukaan, mitä ainakin kuulustelussa on käynyt sel- mille, ollut olemassakaan ennenkuin pari kolme päimää jälkeen heinäkuun tapausten. Huhut oivat nähtämästi johtuneet siitä, että silloin »vastaajan, oli myöskin illoin huo»nattu menemän kotoaan pois ja Jm heti jälestäpäin menemän meneellä samaan suuntaan, maikka oli toisaalta astunut maihin ja että he sittanmin ottivat palanneet myöhään yöllä kotia il»nan, että nä- kijät olimat saaneet tästä matkasta mitään selkoa. Kun sitteminin huomattiin, että mas- taaja käytti Jmnia kaikkiin toimiin, ollen hänet näissä neumomassa, ja kuu tuommoista ei oltu paikkakunnalla e:i- nen nähty, niin herätti hnomiota ja rumuttiin heti metämaän johtopäätök- siä. Mitenkä hulluja nuo johtopää-