Torstaina 28 p. Heinäkuuta KARJ AL ATAR N:o 83 — 1910 nainen ja tohtori on sanonut että te kärsitte werenwajausta ai- »voissa! — Sehän on hirmuista! — Onpa wain! Kaduttehan ja lupaatte tehdä parannuksen. Siinä istui naikkonen hymyil- len ja leikkiä laskien. Suu mu- tistuu, pienet sormet silittelemät ^ tuontuostakin tangetteja, pieni, wat tuossa tuokiossa selmiksi mesi- ^ koketti kiharatukka hohtaa niin mirroiksi, jossa hukkuneiden turi-! tummana malkealla otsalla ja laiden ja muurahaisten ruumiitpa tummanruskea puku puristaa kiitämät minhaa »vauhtia maan- wiettelewästi rintaa ja pyöreitä tien ramiojaa kohti. Tuuheiden! olkapäitä. Hänen hieno pitsinenä- lehmusten lehmät napisemat ja liinansa tuossa lähellä pianon rapisemat ikäänkuin jokin ilma- kannella tuoksuu „white roselta". RanKRasattella. Kirj. Daniel Falström. (Suomennos.) Sataa kuin saamista kaataen. Puiston hiekkakäqtämät muuttu- laimalla kulkema meitikka pom- mittelisi leppymättömästi her- neillä puiden tuuheita tumman- lvihreitä latmoja. Kylpypamil- jonqin lippu riippuu kuin läpi- märkä housupari. Ruotsin sini- keltainen märiltään. Ja sadepi- sarat ryvpyttämät suihkuina, kun ne lyömät lehtimajan malleihin pöytiin. Shtori, hieno herrasmies huip pu kiireesti puiston läpi. Hän on nostanut kauluksensa ja kiiruh- taa keppi kainalossaan, kädet hou- suntaskuissa. Hän on epätoimoi- sen kiukkuinen, hullunkurisen epä- toimoinen niinkuin ainakin se, jonka rankkasade on yllättänyt. Silmät tähystelemät innokkaasti, mistä saisi suojaa sateelta. Hän aikoo ensin kylpypamiljon- gille, mutta sitten hän näkee sisäl- lä tuon sietämättömän kamreeri Miran ja peljäten mälttämätöntä keskustelua hänen kanssaan, hän ajautuu yhä edelleen rankkasatees- sa seurahuonetta kohti. Hän kuulee, että siellä soitetaan pianoa, jotain hienoa kappaletta monine juoksutuksilleen^ ja maikka hän inhoo pianonrämpytystä, hän kiiruhtaa askeleitaan ja tyytyiväi- senä kuimalle pääsemisestä nousee ylös seurahuoneen portaita ja as- tuu saliin. Piano maikenee. Nuori mies kääntää kiireesti kauluksensa alas. -— Älkää antako minnn häiri tä! sanoo hän kohteliaasti kumar- taen pianolle päin. Nuottirvihko estää soittajaa näkymästä eikä maisteri aamista ken hän on- kaan. Eikä hän olekaan utelias, maau leikittelee huolettomasti kämely- kepillään keikutellen sitä sormensa päällä ja odottaa sateen lakkaa- mistä. Hän heittäytyi mukamasti nojatuoliin akkunan miereen ja onpa pian jo hiukan harmissaan kun ei saa olla yksin, — ah, mi tenkä hymältä nyt maistuisi sika- rikin ajan kuluksi. Ja piano alkaa soida uudes- taan tällä kertaa hempeämpää maissia jostakin uudesta opere tista. Hän koettaa muistella mi- tä, mistähän se on, ja rupeaa ajatuksissaan miheltämään sämel- tä. Mutta heti hän keskeyttää mihellyksensä, hämillään punas- tuneena. Sillä pieni soma naisen pää pillisti nuottien takaan ja mais- teri huomaa, ken hänen yksinäi- syyttään on häirinnyt. — Taidatte olla musikaalinen, herra maisteri? Ettekö tahdo jat- kaa säestystä? Ja tuo pieni ärsyttelijä soittaa mielä »vastausta odottamatta pari tahtia. Nuori herra nousee ripeästi ylös ja menee pianon luo. — Herran tähden, älkää he- lähdystäkään lisää! Se on oman- tunnon soimausten musiikkia ja teidän tulee armahtaa minua rou- ma Krone! Nuori leski antaa sormiensa merkalleen metäytyä näppäimiltä ja katselee »veitikkamaisesti herraa suurilla, ruskeilla silmillään. — Minun pitäisi rangaista teitä soittamalla Beethovenia, mas- taa hän. — Minä jätän kumartaen nöy- rästi erohakemukseni. — No hymä. Siihen myön- nytään, mutta yhdellä ehdolla. — Ja millä? Että pidätte minulle seuraa kunnes sade taukoaa. — Se on selrvä, etenkin kun tiedätte, rouma . . . — Että te ette kumminkaan moi limistää pakoon, jatkaa rouma hymyillen ja lyö nuottimihon kiin- m. — Niin sattuipa tuo sade to- siaan illeään aikaan, marsinkin teille. Te olette mitä huolellisem- min karttaneet minua siitä keskus- telusta alkaen, muistattehan, kun mäittelimme amioliitosta ja rak- kaudesta. . . — Sitä emme ole keskustelleet koskaan! — Anteeksi, mutta keskustelim- mehan siitä, rakkaudesta amio- liitossa ja tehän puolsitte tuota manhaa paradoksia: menkää nai- misiin niin lakkaatte rakasta- masta! — Niin taisihan se olla niin, ja te mäititte päinmastoin: men- kää naimisiin, niin rakastatte en- tistä enemmän! — Aiman niin, silloin kuin te lausuitte, ettekä suinkaan tuhmim- masti. — Älkää menkö naimisiin koskaan, niin rakastatte sitä pa- remmin! Kuulkaas, herra: tuos- tu on juttu leminnyt ja sentähden omat kaikki hienoston mammat nyt kieltäneet tyttäriään tanssi- masta teidän kanssanne ja kam reeri on sanonut, että te olette pu- mutta aiman, aiman heikosti. Nuoren miehen maltaa mie- luisa, suloinen tunne. Se alkaa niskasta ja kulkee märisten alas pitkin selkäpiitä. Hän oli miime kerralla, kun he kohtasimat, joutunut puhelemaan makamasti tuon naisen kanssa. Jopa hän oli innostunut pau- haamaankin. Olipa hän tohtinut pitää roumalle aika saarnan, koskei tämä uskaltanut hylätä manhoja ennakkoluuloja - miehen ja naisen keskinäisestä suhteesta ja hän oli sanonut roumalle, eh käpä hyminkin julmasti ja kat- kerasti, että hän oli astunut har- haan, mennessään naimisiin. Rouma oli mastannut hänelle enimmäkseen kartellen, joskus leik- kaamasti, mäliin leikillisesti. Mut- ta koko ajan piili hänen sanois- saan ja käytöksessään jotain, jon- ka muoksi nuori mies sittemmin oli ajatellut häntä ja karttanut- kin, ajattelematta oikeastaan mistä syystä. Nyt oli tuo juuttaan sade ly- kännyt heidät jälleen yhteen! Mutta tällä kertaa ei nuori mies ollut lainkaan halukas aprikoimaan si- lososia-kysymyksiä. Ei, hän halusi main istua ja katsella naista, hänen pehmoisia kissamaisia liikkeitään, lausua sil- loin tällöin oikein lämpöisen koh- teliaisunden, joka pani meren wilk- kaammin juoksemaan naisen hie- non, hohtaman hipiän alla sekä hänet luomaan alas tummaripsi- set luomensa niin, että läikät sil- mäin alla näyttimätmielätummem- miltä. Muuten mitäpä toimitti puhua makamasti pienen, koketin naisen kanssa? Se oli sama kuin saarnata seinille, paras oli pitää suunsa kiinni, muuten teki itsensä main naurettamaksi. Ei, sillä ta- moin ei naista mallata tuumi maisteri itsekseen: nainen ei usko järkeä, hän tottelee main tuntei- taan. Nuori mies nousi ylös ja meni pianon luo, asettuen nojailemaan sitä mastaan. Nainen odotti että hän sanoisi jotakin, — jotakin, jota kaikki muut eimät olleet jo sanoneet. Hän ei tiennyt, mikä siihen oli syynä, mutta juuri sellaisena kuin hän oli kuullut hänen miime kerralla puhuman kinasteleman manhentu- neita katsantokantoja ja laitoksia mastaan, — sellaisena olisi hän halunnut häntä nytkin nähdä. Nuo rohkeat, murtamat sanat oli- mat olleet kuin musiikkia hänen kormilleen, joihin kauan oli kuis- kittu kauniita satuja, toitotettu kon- mentinolleja, makeita. Omassa mielessään hän oli jo kauan sitten tehnyt täyden eron manhasta, »vaikkei hän ollut kyllin rohkea sitä julkisesti tunnustamaan. Nuoren miehen sanat olimat olleet kuin herättämä, maatima sotasoitto, Nyt tahtoi nainen itse koska tahansa julistaa sodan, hän oli ainakin malmis siihen. Tämä mies oli ensimäinen, joka ääneensä ja pelkäämättä oli il- maissut hänen sielunsa sisimmät ajatukset ja oli tehnyt sen makau- muksen lämmöllä, tinkimättä, sa- noilla erehtymättä. Hän oli anta- nut naiselle rohkeutta, tämä uskoi häneen. Hän ei ollut sellainen kuin muut miehet. Nouma ei ollut sil- loin, ensi kerralla tahtonut ilmaista i hänelle miten rajusti hänen me- rensä liikehti hänen mäkemäin sa- nainsa maikutteesta. Olipa hän ollut suorastaan hiukan mälinpitä- Mätönkin ja fleptillinen, mutta jos hän nyt, — niin, nyt hän tahtoisi sanoa hänelle: minä uskon samoin kuin tekin ja minä tahdon seurata teitä! Hänen hienot pehmoiset kasmonsa olimat marsin makaat kun hän katsoi nuoreen mieheen ja lausui: — Mutta ettehän te sano mi- tään. Mitä te ajattelette? Nuori mies painoi hetkeksi kas- monsa hänen pitsinenäliinaansa ja sitten mastasi hän tehdynhuoletto- malla äänellä: Oh, ajattelen main, miten her- kullista parfyymiä ..mhite rose" sentään on ja miten se tuoksuu ylimykselliseltä. Ja sitä käyttämät- kin ainoastaan aistikkaat naiset, niinkuin esimerkiksi te. Rouma säpsähti ja tokasi oudok- suen: — Niinkö luulette? Herra milkaist häneen, ojensi hä nelle nenäliinansa ja kysyi: — Pahastuitteko? — Kuinka? En, enhän toki. Rouma hymyili hänelle, mutta se hymy oli jäykkää, kuollutta. j Sitten istahti nuori mies rou- man miereen, aiman häntä lähelle, * ja alkoi pakinoida hermostuneesti, • pakoitetusti, oikkuisesti ja kummal lisia syrjäheittoja tehden. - Nainen mastasi jyrkästi, mutta mies ei tätä huomannut, maan jatkoi. Nuori mies siirtyi pakinoimasta sämystä sentimentalisuuteen. Hän ilmaisi ihailemansa roumaa har- minaisen hienosta mausta puku- asioissa, hän otti käteensä hänen toisen ohuen sillkihanstkkaansa ja silitteli sitä. Jos hän olisi ollut keskiaikainen ritari, eikä sil. kand. hyödyn »vuosisadalla, olisi hän kan- tanut sitä keihäänsä kärjessä halki Europan ja laskenut sen tuimain taistelujen ja kalliiden moittojen jälleen hänen jalkoihinsa punaisena n?erestä! Hän kumartui naisen puoleen: hänen silmänsä loistimat, hänen kasmonsa hehkuimat intohimosta. — Minä rakastan, jumaloin teitä! kuiskasi hän hiukan käheästi, ikäänkuin ääni olisi nieluun tart- tunut. Rouma nousi kiimaasti ylös, kä- siään rintaansa masten puristaen ja nyt pikimustain silmien säkenöi- dessä: — Te, te, sammalsi hän — se on jo liikaa, liikaa! Ja hän alkoi mennä omelle. Nuori mies jäi hämmästyksen lamaamana. Mutta mielä kääntyi rouma ta- kaisin ja lausui itkun sekaisella äänellä: — Minä uskoin teihin, silloin, miime kerralla ... Te olitti niin ylhäällä. Te olitte niin makama. Nyt te olette tamallinen koreuksien latelija — kaikki on koreutta main — miksi en saanut pitää uskoani? Hän kiiruhti ulos ikäänkuin pelä- ten miipymänsä liiaksi. Ja nuori mies jäi yksin saliin. Hän ei pitkään aikaan ollut sel- millä ajatuksistaan. Sitte nousi hän merkalleen ylös ja otti miet- timäisenä, melkein surullisena hat- tunsa ja keppinsä ja meni meran- nalle auringonpaisteeseen, joka nyt puhkesi piimien mäkistä, joita rai- kas merituuli hajoitteli. Hän pysähtyi ja notkisti hienoa kämelykeppiään ajatuksissaan luo- kaksi mahmoissa ahamoituneissa käsissään. Ahtäkkiä hän sen taittoi ja heitti pätkät eri suunnille pensaikkoon, niin että pisarat tippuimat alas ja kimalsimat kuin suuret: raskaat kyyneleet. — Eimätkä ikänä toisiaan ta- paa! mutisi hän itsekseen. Karjalattaren tilauksia vuodelle 1910 vastaanottavat seu raavat henkilöt: Ro rnp palassa : Hra J. V. Pälli. Polvijärveltä: Kauppias A. Koistinen. Hra P. Räsänen, Saari vaara Pielisjärvell ä: Herra E. G. Kuusela. > H. Ikonen. Matti Härkönen. Paavo Turunen, Kontiovaara. Opettaja K. Hietala, Koriseva. Hra M. Kärki, Vieki. » M. Nevalainen, Kylän- lahti. Harnrnaslahdella: Kauppias J. Holopainen. » E. Tolvanen. Nurmekses sa: Telegr. reviisori R. Talola. U t r a s s a : Hra Heikki Ikonen. Junassa: Kauppias J. Huttunen. Paiholassa: Maanvilj. Mikko Rissanen. Kontiolahdella: Maanvilj. J. Puhakka. Edvard Tolvanen, Heinävaara. Onkamossa: Maanvilj. Juho Laasonen. Värtsilässä: Maanvilj. A. V. Koskinen, Uusi kylä. Opettajatar Hanna Karttunen Öllölä. Maanvilj. Juho Laukkanen. Kauppias Ida Siitonen. Monnissa: Maanvilj. Heikki Puhakka. Niittylahdella Opettaja Fr. Notkola. Hra Iisakki Puhakka. Rääkylässä: Kauppias P. Kankaanrinta. » Onni Hirvonen. Hra Juho Halonen. Ahmovaar alla: P. Saarelainen, Koli. M. Tossavainen, Hattusaari. Enossa : Johtaja P. Hakulinen, Kalti- mon tehdas. Kiihtelysvaaralla: Hra Eino Kärnä. Maanvilj. J. Kankkunen. » P. Martikainen Mutalassa: Emäntä Anna Mutanen. Kuulutuksia. Kuulutus. Maanantaina tulevan elokuun 15 p:nä klo 12 päivällä pitää al lekirjoittanut kokouksen talolli sen Hanna Kuittisen asunnossa tilalla N:o 30 Kontiolahden pitäjän Pielisensuun kylässä, mainitulta tilalta, jonka omistavat talolliset Hanna Kuittinen ja Olli Koppo nen sekä Osakeyhtiö Gustaf Ce derberg & C:o, pakkolunastet tavaksi aijotun alueen kedolla paaluttamista varten, jolloin kaik- kia asianomaisia maanomistajia ja nautinto-oikeuden tai muun sen vertaisen oikeuden haltijoita kehoitetaan saapuville tulemaan. Samalla huomautetaan, ettei yh den tai useamman asiallisen poissaolo estä toimituksen lail lista menoa. Kontiolahdella 23 p. heinä kuuta 1910. Viran puolesta: O. J. Piipponen, varamaamittari. (K. S. 1 k. 4 s. 25 mm.) kielletään edesvastuun uhalla Kuokkastenkosken tehtaan met sissä ja rannoilla Nurmeksessa. Ilmoituksia. Peltiseppä ammattiinsa harjaantunut ja rai tis saa työtä kun ilmoittaa heti A. Karvosen liikkeeseen Joensuussa. Kun osa työläisistämme ovat alka neet lakon ja lopettaneet työnsä ilman ylössanomista, kiinnitäm-! me me arv. työnantajain huo miota siihen mitä elinkeinolaki esilläolevassa tapauksessa mää rää ja tnlemme me, siinä tapauk sessa että näitä henkilöitä ote taan työhön, nostamaan kanteen. O. Y. Vuolukivi- A. B. Täljsten. Juuka. (K. S. 2 k.) meidän vanhoista työläisistäm me ja uusia sellaisia, varustet tuna työerotodistuksella, otetaan työhön, sikäli kuin uutta työtä ilmaantuu. Poliisisuojelusta työn- halullisille luvataan ja lakon jälkeen suojellaan työläiset kos toilta. O. Y. Vuolukivi- Ä. B. Täljsten, Juuka. (K. S. 2 k.) Kivenhakkurin oppiin otetaan uusia henkilöitä ja ker naimmin sellaisia, jotka ovat läpikäyneet kansakoulun. Oppi- aika on 3 vuotta ja on oppilai den samalla käytävä siinä ilta koulussa, minkä me näille oppi laille laitamme. Tarjoutujien vanhemmat tahi holhoojat kään tykööt kirjeellisesti tahi suulli sesti puoleemme. O. Y. Vuolukivi- Ä. B. Täljsten, Juuka. fK. 8. 2 k.) JOENSUUSSÄ suosittelee arv. yleisölle tuot teistaan - Limonaadeja - Soda, Apollinaris ja Vischy Puhelin N:o 15. Mä ywän tnpakan tuntijat polttavat Suomalaisen Tupakkatehdas H.-Un (H. 1156) Suomi, "Aanu, Kantele >» Aaiku savukkeita U2J • • • Lähettäkää 2:25 p. postimerkeissä eli postiosotuksena saatte 100 kappl. maisema-, fanta sia- ja kukkapos- tlkortteja lajitel tuina, rahtivapaasti. o o ostetaan 1- Käärepaperia (makulatur) Baatavana tämän lehden kirjapainosta. Maakauppiaat huom.! Käyttäkää tilaisuutta hyväksenne, sillä paperikauppaliikkeen lopetta misen vuoksi loppuunmyydään — joko yhdessä eli itsekukin tavaralaji erikseen — suuri varasto: Jdasfen IsiMifialuja, IQrjoitustarpeita, kuten: kirjoitustelineitä, lyijy-ja teräskyniä, gummeja y. m. y. m., Postikortteja : maisema-, fantasia-, nimipäivä-, kukkakortti- y. m., Valokuva* albumeja, Valo^uva^eJfy^siä, fl[er%l{uu'> ja s^itsifyrjoja, PHasäilyftimiä, Kiiltokuvia, Imufäeita, Peilejä y. m. y. m. Myyntiehdot edulliset. Tavarat nähtävänä liikkeessämme. Sa massa paikassa saa myös sopia hinnoista ja kirjallisiin - kyselyihin vastaa Karjalan radan AIKATÄDLÖ Toukok. 1 p:stä toistaiseksi, joka samassa osoittaa junain läh dön ja tulon eri päätepaikoissa. P. Kainulaisen huonekalu- ja Joensuun keinu- tuoli-liike Joensuussa Puh. 66. J oenfiuu—Viipuri Myytävänä Ruumiinarkkuja sekä nyt tul leita erittäin somia ruumiin- pukuja, aivan halpahintaisiakin. P. Kainulainen, Joensuussa - Puh. 66. Lieksassa myypi samoja ruumisarkkuja ja pukuja Liek san aseman luona A. Saarelainen. Huom.! Hinnat halvat. Puh. 35. I SEPPELEEN NAUHOJA » S Joensuun K. 0.-Y:n Paperik. Joensuu . läht. Hammaslahti Tikkala . „ Onkain o . n Tohmajärvi _ Kaurila . n Värtsilä . tul. H läht. Pälkjärvi „ Matkaselkä „ Kaalamo . „ Helylä . . „ Sortavala tul. „ läht. Kuokkaniemi Niva . . „ Jaakkima „ Ihala . . „ Elisan vaara tul. „ läht. Alho . . „ Hiitola . „ Ojajärvi . „ Inkilä . . „ Sairala . » Koljola Antrea tul. läht. Hannila Kavantsaari „ Kari salmi . Tali . . I Tammisuo Viipuri >v O H . tul. 10.45 11.25 11.49 12.04 12.26 12.46 12.58 1.10 1.27 2.01 2.19 B.OB 3.14 3.24 3.58 4.12 4.40 4.55 5.22 5.37 6.66 6.20 6.55 7 .18 7.2? 752 8.07 8.20 8.39 m 9.05 9.17 9.23 9.3Z Viip. Pietr. läht. n n n .H H « Viip. Hels. läht. Viipuri—Joensuu Viipuri . läht. Tammisuo , Tali . . " Karisalmi „ Kavantsaari , Hannila Antrea tul. läht. Koljola Sairala . „ Inkilä . „ Ojajärvi . , Hiitola . „ Alho . . „ Elisenvaara tul. „ läht. Ihala . . , Jaakkima „ Niva . . p Kuokkaniemi Sortavala tul. „ läht. Helylä . „ Kaalamo „ Matkaselkä „ Pälkjärvi „ Värtsilä . tul. „ läht. Kaurila . „ Tohmajärvi „ Onkamo. „ Tikkala . „ Hammaslahti Niittylahti . . Joensuu. tul. P 9.10 9.46 10.00 10.29 10.44 11.10 11.25 11.44 12.05 12.39 1.02 1.13 1.36 1.51 2.06 2.27 2.39 2.51 3.02 3.14 3.22 GQ ® pr «2. 0 o s 2.40 3.43 4.16 4.35 5.12 5.46 6.C2 5.00 5.23 6.30 7.08 8.23 8.38 9.53 10.50 11.18 11.50 12.53 1.31 2.01 2.34 3.17 4.25 5.07 5.55 6.32 6.5Ö 7.® 7.54 8.LS 9.10 9.S3 9.T7 9.57 7.15 5 .31 7.50 HZ 1.20 11.23 2 .2o 4.60 10.29 O S: 6.50 7.00 7.13 7.25 7.38 7.51 8.10 8.29 8.46 9.08 9.20! 9.47 10.15 10.36 10.55 11.10 11.38 11.58 12.23 12.37 1.10 1.20 1.32 2.20 2.43 3.11 3.25 3.35 3.49 4.0? 4.32 4.50 5.10 5.29 6.48 £ 5 1.30 1.39 1.51 2.02 2.14 2 .26 2.45 2.55 3.11 3.32 3.43 4.08 4.35 4.55 5.14 6.30 6.02 6 .51 6^5 7 .55 7 .35 Pika juna 6.25 2.40 8.05 oo o 6.00 6.17 6.34 6.58 7.48 8.31 854 9.19 9.42 10.19 10.40 11.22 12.22 12.55 1.18 2.08 2.56 3.30 4.22 6.00 5.47 7.47 8.12 9.E 10 .33 11.53 11.45 5.51 5.32 6.01 6.34 6.59 7.32 Z8-01 8.26 Joensuun—Lieksan rataosan AIKATAULU 1 päivästä Toukokuuta 1910 toistaiseksi. ►3 ►d r Asema £. o o B S= E .vj s s © 0 m ■ E. V SO Lieksa .... 6,00 Tiensuu . . 6.19 1 6.20 Vuonislahti . . 6.63 8 7.01 Kelvä . . . 7.21 2 7.23 Haapalahti ' 7.43 1 7.44 Uimaharju . . 8.06 8 8.14 Paukkaja . . 8.26 1 8.27 Kaltimo . . . 8.43 8 8.51 Jakokoski . . 9.15 3 9.18 Kontiolahti . . 9.34 8 9.42 Lehmo . . . 10.02 1 10.03 Joensuu . . . 10.15 — — H ►o £ Asema ST O D ai « TS V • e. pr s V Joensuu . . . _ 6.15 Lehmo . . . 6.27 1 6.28 Kontiolahti . . 6.48 8 6.56 Jakokoski . . 7.12 3 7.15 Kaltimo . . . 7.39 8 7.47 Paukkaja . . 8.03 1 8.04 Uimaharju . . 8.16 8 8.24 Haapalahti . 8.46 1 8.47 Kelvä . . . 9.07 2 9.09 Vuonislahti . . 9.29 8 9.37 Tiensuu . . 10.10 1 10.11 Lieksa .... 10.30 — — Rautatien tavara- sekä pikata- v&r&toimistot pidetään avoin na arkipäivinä: kello 8 e. pp.—klo 1 päivällä. » 4 J. pp.— „ 6 J. pp. Sunnuntai- ja juhlapäivinä pide tään toimistot avoinna klo 8— 9 e. pp., Jolloin vastaanotetaan ja ulosannetaan ainoastaan sel laista paketti-, pika- ja rahti tavaraa, Joka helposti pilaan tuu. Jooniaan Kirjap. 0;-Y. 1910