K h! b -> > -» Lr? s. ^ ^ 2? ui Kk ^5 ^ i "5 Z ,t ^ 5 ^ ? h'/ .i!^ 5 . I ^ t^' f ^ ^!: .L P-! ^ i- N < ^ z> 1'/! '.« !t!' ^'.>'1 ." --! 1 " .) -i !t-'! k»-> ,5 >« / '»> !. ? Kl k !«Ä p' ^ >!>. !? i ?«ri«»»l ' > voosik. Ä^c ö: — I vaosik. 2: so '/« . . 3:7kIl/« . .1:25 ^>to»a»m»«»ts»'ot «t S pennit, ^"dti ilmesty jok» tust»i, torst-u j» I»vv»i»t»i kello 3 «uQull» ?«»M«utt»rIm»: l/1 vvosik. ÄP! 6: M I Xvuk»ll6elt» ^/» , , 2: W I Kll poillll». Pon88» liistsins kksliskuun 22 p:ns. ^oinutnksso tklsk. LI. Vast»»v» toini'tt»z» I. >. XostI»»». Xontt"riv t«Ivk. 224. ?oiirutrisp»ikk», til»as-, j,.k»mis- j» ilmoitoZkollttori ?rjöuk. 5. Il27Q.sI'dvl.Sl!2.Z.Zi>.t:s. I Ensi siviili» 3 j» viims siviiU» 7 poimi» llMimvtriltÄ.— Vätiiv llmoitvs^M pu». Itmoitllksst ov»t js.tstt»vs.t viuueistäso ilmsstvmispäiv^a oäsllisvvä ps^vsv» «Qllftv k:lo K i.p. Iskckoll konttoriin. ?U»ik»isist» iuuoituksist» SV °/» korotus. Loisovist» i!woitllksist» w^öuo«tä»ii sivomist» sopimuksvsu wr>k»»il. V»iktoUmoitvksia v»Iitvt»äo. Frans Oskar Rapola. Suuri on surumme, kun meidän tänään täytyy lukijoillemme ilmoittaa: Frans Oskar Rapola on wiime sunnuntai-aamuna Helsingissä ummistanut silmänsä ikuiseen uneen. Ken olisi uskonut kolme wiikkoa sitten, jolloin hän sekä hengen että ruumiin woimain puolesta ryhdikkäänä ja jonstaVana täällä kes kellämme liikkui, että hän näin pian oli tä.nän elämän riennot iäksi jättäwä. Kaikki me päinwastoin olisimme olleet Valmiit ajattelemaan, että juuri hän, jos kukaan hänen iässään, oli elämänsä keskitaipaleella, suoritettuina Vielä laajat, siunausta tuottamat tehtäwät. Sentähden tämä kuolonsanoma tuleekin niin odottamattomana ja tuntuu niin synkän kaamealta. Tiedettiin kyllä muutamia päiwiä, että wainaja oli sairastunut umpisuolentulehdukseen ja että kenties leikkauskin oli Vält tämätön, mutta erityisen Vaaralliseksi ei tautia käsitetty, eikä ainakaan näin nopeaa käännettä pahimpaan päin kukaan saattanut pitää mah dollisena. Asian laita kumminkin lienee ollut sellainen, että tauti oli huomaamattomana häntä jo pitkän aikaa waiwannnt, puhjeten sitten äkkiä ankaraksi. Aluksi toiwottiin woitawan leikkaus Välttää, mutta lopulta se Viime perjantaina katsottiin Välttämättömäksi suorittaa. Itse leikkaus onnistui, mutta sydämen toiminta sen jälkeen heikkenemistään heikkeni, päättyen sunnuntai-aamuna kuolemaan. Frans Oskar Rapola syntyi Sääksmäellä jouluk. 23 p:nä 1662. Manhempansa: maanwiljelijä Kustaa Rapola ja Eufrosina Siren, joista isä Vieläkin elää. Tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaali lyseosta w. 1882, filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi w. 1886. Suo ritti kasVatusopin tutkinnon w. 1887 sekä käytännölliset suomenkielen, historian ja maantiedon opettajanäytteet kolleegan Virkoja Varten V. 1889 ja lehtorinwirkoja Varten w. 1890. Oli historian ja jsuomenkie- len kolleegana Helsingin suomenkielisessä normaalilyseossa w. 1887—1891 ja opetti sen ohessa historiaa ja maantiedettä Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa w. 1889—1890. Sawonlinnan lyseon historian, maan tieteen ja suomenkielen lehtorina, oli hän V. 1891—1895, tullen Vii memainittuna Vuonna samojen aineiden lehtoriksi Porin lyseoon. Opetti myös pikakirjoitusta. Toiminut eri aikoina suomenkielen, historian, maantieteen ja pikakirjoituksen opettajana Porin kauppaopistossa. Suomalaisen kirjallisuuden seuran, Snomalais-ugrilaisen seuran ja Maantieteellisen yhdistyksen jäsen. Opettajana oli Vainaja harVinaisen säVyisä ja hyVäntahtoinen. Sitä todistaa sekin, että hän ei esimerkiksi Porissa opettajana ollessaan liene ketään oppilasta missään muodossa rangaissut. Siitä huolimatta oli kuri ja järjestys hänen tunneillaan ihanteellisen mallikelpoinen. Opettajana hän oli muutenkin onnistunut saaVuttaen aineissaan hyVät tulokset. Ainekirjoituskokeissa ei hänen aikanaan liene Porin lyseon oppilaista ketään ylioppilaskirjoituksissa hyljätty. Vaikka tämän maakun nan kansan ja sen nuorison ominaisuuksiin ei suinkaan kuulu rikas mielikuVitus eikä puheen meheVyys ja Vaikka täällä murteellisuus ja herkän kielikorwan puute asettaa niinikään suuria esteitä kirjoituskyVyn Varttumiselle. OpettajaeteVyytensä saattoi hänet julkaisemaan useita opetus aineitansa käsittelewiä oppikirjoja: Manhan ajan historian oppikirjan (S. W. Schotten mukaan. Ainekirjoituksen oppikirjan, yhdessä parin toisen kanssa Koulun lukukirjan, muodostellen suomentanut I. N. Pallin in Keskiajan historian oppikirjan ja Zlleisen historian oppikirjan sekä Isak Fehrin Maantieteellisiä kumauksia I — IV, muodostellut G. Piran Aleisen historian kansakouluja Varten, suomentanut tvielä Elis ^agerbladin Maantieteen. Näitä hänen toimittamiaan oppikirjoja on laajalti käytetty ja on niistä kustakin useita painoksia ilmestynyt. Jul kaissut: Tietoja Porin entisestä alkeiskoulusta w. 1842—1877 sekä suuren maakuntateoksen „Häme", joka kaikkialla on tunnustettu mielen kiintoiseksi ja etewästi laadituksi teokseksi. Wiime Vuosina on hän osittain kirjoittanut, osittain suunnitel- tut, osittain suomentanut useita näytelmiä, joita täällä erityisissä juhla tilaisuuksissa on esitetty. Mainittakoon tässä niistä Kalewala-aiheiset sekä kolme Juhani Ahon romaanin, Kewät ja takatalwi, mukaan laa dittua sommitelmaa. Mastaikään oli hän saanut Valmiiksi Porin Näyttämöä Varten tekemänsä Andersenin sadun mukaisen 6 -näytöksisen suomennos-mukaelman „Jso Matti ja Pikku Matti". Suurella mieltymyksellä on näitä hänen näytelmäsommitelmiaan aina katseltu ja todistaVat ne, että hän omasi HyVät näytelmän kir joittajan edellytykset. Eräiden keskustelujen perusteella Vainajan kanssa Voimmekin tässä yhteydessä sanoa, että hän, jos hänellä elonpäiwiä olisi ollut, olisi Vastaisuudessa tullut esiintymään Varsinaisen näytel män kirjoittajana. Mainajan kaikelle hyVälle ja hyödylliselle altis sydän ohjasi hänet jo aikaisin työskentelemään yleisten isänmaallisten rientojen hyVäksi. Hänen nuoruutensa päiwinä oli Suomen raittiusliike aiwan alussaan. Hywin kylmäkiskoisesti sitä siwistyneidemme suurimman osan puolelta silloin kohdeltiin ja epäillen päätä pudistettiin. Mutta »MU M «> ' . ' - o. Frans Oskar Rapola ei epäillyt. Hän ei tahtonut ummistaa silmiänsä näkemästä sitä monipuolista kurjuutta, jota Väkijuomain käyttö toi mukanaan, ja niin liittyi hän työntekijänä kiinteästi Suomen raittius liikkeeseen Ali kahden Vuosikymmenen on hän tässä työssä mukana ollut. Koko Porissa olonsakin ajan on hän järjestyneen raittiusVäen riVeihin kuulunut, toimien pitkät ajat Raittiusliiton puheenjohtajana ja Satakunnan raittiuspiirin esimiehenä piirin perustamisesta asti. Opintoaikanaan elettiin tässä maassa kansallisen innostuksen kulta-aikoja. Frans Oskar Rapola omisti täydestä sydämestä sen ajan ihanan kansallisen innostuksen. Hänen VakaVasti ajattelemassa ja syVästi tunteVassa sielussaan ei se ollut eikä muodostunut ainoastaan hetken innostukseksi. Vaan koko elämän ajan työhön ja toimintaan Vel- wottawaksi Voimaksi. Hanvat olvat ne, joiden mielissä suomalaisuu den asia on niin pyhä ja suuri kuin se oli hänen mielessään. Harmat owat ne, jotka minkään aatteellisen työn alalla työskentelemät sillä kestälvyydellä ja sillä sammumattomalla lämmöllä, jotka hän elämänsä loppuun asti omasi toimiessaan kansallisten päämäärien HyVäksi. Kun osa suomalaisuuden liikkeen työntekijöitä nuorsuomalaisten nimellä parikymmentä Vuotta sitten luopui jatkamasta työtä I. V. Snellmanin ja Z. ^rjö-.^oskisen aatteiden pohjalla, pysyi Frans Oskar Rapola horjumattomasti näiden suurten johtajani periaatteille uskollisena Suomalaisen puolueen jäsenenä. Ja kun yksitoista Vuotta sitten alkaneet Valtiolliset selktauksetaikaan sauvat puolucluopumisia ja lopullisesti työnsiVät nuorsuomalaiset Vanhan ruotsinmielisen puolueen laillisuuden nimellä kulkemien »valtiollisten pyrkimisten kannattajiksi, malitsi hän taaskin empimättä Suomalaisen puolueen edustaman suun nan, joka kiinteästi nojasi yllämainittujen suurten johtajain maltiollisiin menettelyohjeisiin. Valtiollisessa elämässä tuli bän erityisesti huomatuksi uuden maltiopäimäjärjestyksen ja maalilain moimaan astuttua. Alusta alkaen katsottiin hän tässä maalipiirissä puolueensa keskuudessa etusijassa ansi olliseksi maltiopäimäedustajaksi. Hän tuli siten enimmän ääniä saa neena puolueensa paikallisehdokkaana malituksi ensimmäiseen kansanedus kuntaan ja samoin jokaiseen seuraamaan, Pamillaan koossa olewaankin. Hänen nauttimansa suuri luottamus ja kunnioitus Vuosi Vuodelta sekä maaseudulla että kaupungissa kasmoi, joten suhde hänen ja malitsijain Välillä kämi alati sydämellisemmäksi. Kun hän esimerkiksi oli halukas kieltäytymään rupeamasta uudistumissa maaleissa edustajaehdokkaaksi, herätti se huolta kaikkialla maalipiirissä ja yksimielisesti riennettiin häntä pyytämään luopumaan kieltäytymisestään. Tunnettiin, että hänen sijaansa ei olisi Voitu yhtä hywin täyttää. Eduskunnassa hän kuului niihin edustajiin, jotka eiwät pidä puhumista. Vaan uutteraa työskentelemistä edustajan Velmollisuutena. Hän osoittautuikin alusta alkaen olemansa kansaneduskuntamme työ- kykyifimpiä jäseniä. Täiilän tunnustimat hänestä, paitsi oman puo lueen edustajatoVerit, ValtioVarainmaliokunnassa, jossa hän kaikilla kerroilla oli, toistenkin puolueiden edustajat. Hänen nauttimaansa yleistä luottamusta todistaa sekin, että, kun Suomi-yhtiön johto sai nykyisen muotonsa, hän myös yhtiön mal- tuuskuntaan Valittiin. Täkäläisissä oloissa toimi hän huomattamasti kansanmalistns- toiminnan ja yleisen simistyselämän eri puolilla, kuuluen eri yhdis tyksiin, johtokuntiin ja toimikuntiin. Kansanmalistusseuran haaraosas tot! toimikunnan ja Käsityöläiskoulun johtokunnan puheenjohtajana on hän pitkät ajat ollut. Olkoot olleet kysymyksessä joko kansanopisto- kurssit, raittiuskurssit, yleiset isänmaalliset juhlatilaisuudet y. m. y. m. niin hänen arVokkaaseen apuunsa aina tunvattiin. Useita kertoja oli hän myös Suomalaisen puolueen Valtuus- miesehdokas. Viimeisinä Vuosina oli Suomalainen Nuija se, jonka HyVäksi hän lämpimällä harrastuksella toimi. Suomalainen Nuija onkin näiltä Vuosilta suuressa kiitollisuuden Velassa Vainajalle. Oli kysymus laa tua tai toista olewista uhrauksista, aina oli hän Valmis niihin. Nui jalle oli Vainaja nimenomaan henkisessä suhteessa enemmän kuin yhden ihmisen osalle yleensä alalla tai toisella lankee. Hän oli sen henkinen tnkipylwäs, jolta kaikessa oli totuttu paras apu saamaan. Marinaa onkin, että sitä aukkoa, jonka hän Nuijan riVeihin jättää, ei moida täyttää. Mitä Frans Oskar Rapola miidentoista muoden aikana suoritti Satakunta -lehden toimitustyön amustamiseksi, ei ole hemillä sanottu. Useat mnodet kuului hän sen toimituskuntaan. Suuren joukon lehden johtamista kirjoituksista hän tänä aikana kirjoitti. Taideuutisten ja selostusten laatijana toimi hän monta muotta. Suuriarmoisimmaksi muodostui hänen työnsä tämän lehden hymäksi kumminkin masta näinä miimeisinä muosiua, jolloin hänen tärkeimmillä hetkillä oli aina tun nussana lausuttama. Mutta Vieläkin enemmän kuin kirjoituksillaan, awusti hän toimitusta neuwoillaan ja ohjeillaan. Hänen nenwonsa ja ohjeensa oliwat pettämättömät. Ja ne annettiin aina auliisti ja hert taisen hyVäntahtoisesti. Kun hän milloin toimistoon saapui, Vallitsi siellä silloin aina juhlatunnelma ja aina joku uusi näkökohta, joku uusi seikka huomioon tuli. Kaiken lehdelle osoittamansa awuliaisuudeu säi lyttääkin toimitus lähtemättömästi kiitollisessa muistossaan. Frans Oskar Rapolassa eli myös Voimakas kauneuden harras tus. Se oli synnyttänyt hänessä rakkauden taiteisiin ja kehittänyt hä nen sielunsa herkäksi tajuamaan taiteellisia ilmiöitä. Hän tunsi mu siikki-, näytelmä-, runous- ja kuVaamataiteita ja oli niiden luotettawa arwostelija. Itse hän, paitsi kirjallista työskentelyään, soitteli, lauloi, piirusti y. m. Taitarva köörilaulun johtaja hän oli. Näytelmäin har joituksissa ja näyttämölle asetuksessa oli hän pystyVä opastaja. Puhujana ei häntä parempaa usein kuullut. Kun hän erityi sissä isänmaallisissa juhlissa puhui, seurattiin hänen esitystään henkeä pidätellen ja Vastapuoluelaistenkin täytyi sellaisissa tilaisuuksissa ihmet telyllä ja kunnioituksella kunnella häntä. Lopputuloksena Voi sanoa, että hän oli harmiuaisen monipuoli sesti simistynyt henkilö kuin wain hanvat. Eheä ja kokonainen oli hänen persoonallisuutensa. Hienotuntci- suutensa olisi saanut laajalti turhaan mertoja etsiä. Itsensähillitsemi sen maikea kyky oli hänessä kehittynyt huippuunsa. Terämään älyyn liittyi wakawa harkinta. Hän ei siten koskaan tehnyt eikä puhunut mitään, jonka päteVyydestä hän ei olisi ollut selmillä ja jota hän ei olisi moinut puolustaa. Ia miten loistamasti ja moittoisasti hän käsi tyksiään puolusti, saatiin kylläkin erinäisissä tilaisuuksissa huomata. Koskaan hän ei ollut masentunut eikä bymää neumoa mailla. Koko hänen olemuksestaan huokui rauhallisuus ja turmallisuus. Aiua osasi hän löytää malokohdan, aina herättää t.uvoa, innostusta ja luot tamusta. Perheen isänä kannattaa hänestä myös sananen mainita. Ken näki hänet esimerkiksi kesän aikana „perheköörinsä" keskuudessa, johon kuului, paitsi häntä itseään. Vaimonsa, poikansa ja nelimuotias tyttä rensä, joka kööri lauleli neli- ja kolmiäänisesti Vapaasti soinnutettuja laulelmia kahdeksan Vuotiaan pikku pojan ja nelimuotiaan pikku tytöu laulaessa ensimäistä ääntä, hän ei koskaan mielestään unohda sitä ku- maa. Se antoi näkijälle kajastuksen rikasonnisesta perhe-elämästä, jossa suurin oli kuin pienin. Katkerata on perheelle kadottaa sellainen isä. Frans Oskar Rapola oli kaksi kertaa naimisissa. Ensi kerran Maria Jaeckellin kanssa, josta amioliitosta on elossa kolme poikaa. Toinen, nyt leskeksi jäänyt Vaimonsa on omaa sukua Agda Enlund. Tästä aVioliitosta jäi yksi tytär. Poissa on Frans Oskar Rapola keskuudestamme. Kangistunut on käsi, joka niin snlamasti tahtipuikkoa piteli. Herpaantunut on kynä, jonka tuotteet meille niin monta nantintorikasta hetkeä malmistuvat. Maiennnt on ääni, joka niin sointuisasti meille kauniita ja isänmaalli sia ajatuksia tulkitsi. Sammuneet owat silmät, joiden ystämällinen ja rohkaisema katse synnytti niin lämpimän tunteen. Paljon olemme kadottaneet! Siksi onkin surumme niin suuri ja kaipauksemme symä. Raskas on mielemme, kun me kohta kokoonnumme tekemään Vainajalle Viimeistä palwelusta, kätkemään maan poween miehen, jonka sydän niin lämpimästi sykki isänmaalle ja sen kansalle. 5/' » ! F- - . k ^