Nro 88 — 1910 KESKISUOMI Keskiviikkona' huhtikuun' 20 paia Panki-n ja Suomen pankin Turun koni- torin hoitajattaret ovat käyneet mie hiä tunnustelemassa. Pääpetkuttaja on ilmoittanut ni- mekseen Josef Sharapoff ja on hän am- matiltaan viinikauppias, koioifin Tii lisistä. Hänen toverinsa on ilmoina- nut olevansa ent. ylioppilas Taropoff. — Työttöm^den aiheuttaman hä dän lieventäminen. Kuten tunnet:ua on senaatti »vaatinut kuvernöörien lausuntoa eduskunnan tekemän a>vc° imutsm johdosta 200,000 mkn myön- tämiseslä työttömyyden aiheuttaman hädän li^memämiseest. Tämän johdos- ta.on Miökelin läänin kuvernöörin- virasto esittänyt lausunnokseen seu- raavaa: Vaikkakin ta?wi 1909—1910, jota toarten puheena olewa määräraha on etupäässä anottu, jo on kulunut, woi kuitenvin erityisissä tapauksissa olla syytä avustaa niitä perheitä, j-otfa tal loen kuluessa Paikoittain maassa «val linneen ja ehkä vieläkin vallitsevan työttömyyden tähden omar joutuneet ahdinkotilaan saamalta vaivaishoito- yhdyskumnilta kyllin riiitämää tai ei mitään apua, ja saa Vuvernöörimvi- rasto tsentähden ^alamaisesu puoltaa määrärahan mi)ön:ämistä kysymykses- jä olemaan tarkoitukseen, joka raha- määrä ehkä someliaunmin voitaisiin käyttää tarkoitukseensa waiwaishoito- hallituksen välityksellä. Miiä erittäin tähän lääniin -tulee, on työttömyyttä jossain määrin ollut Mikkelin kaupun gissa. vaan kuavernöörinviraston tie- ten ei huomattavammin muualla lää- nissä. — M.S. iftja, etta Suomen kysymys on nähtä- wäs" nyt astunut ratkaisemaan ajan- kehtaan. Ehdotus on suuressa mää- rössä yhtäpitävä venäläis-suomalai- sen komitean enemmistön ehdotuksen kanAsa. Silmiinpistävin eroawaisuus on YleismaltakunnMista luonneita ole- 'Wien asioiden luettelossa, sillä lakieh dotukseen otetussa luettelossa on jon- kin verran vähemmän sellaisia asioita, jotka ilmeisesti «ovat puhtaasti paikal- 1'ifxa luonteeltaan, eikä siinä puhitta niin päättömästi esim. yleisen rikos lainsäädännön ja wirkamiesien edes- vastuun ja Suomen koululaitoksen pääperiaatteiden kuulumisesta yleis- maltakunnaLisen lainsäädännön alaan. Tämä ei kuitenkaan tunnu Paljoakaan lohdullisemmalta, Mä tokkopa on sitä kouluclsetusta, sitä rikoslain määräys- tä tahi oikeudenkäyntijärjestystä kos- kemaa lakia, jonka er voisi tarmittaes- sa selittää oleman ristiriidassa malta- kunnan yleisien etujen kanssa. Laki-! iu^?tuskivjois'-'. kuten ?nm. ehdotuksen nojalla Moidaan Maltakun- z p 1881 ja Icfttf. nau kielen luyttöfm toimeenpanna sekä oikeuslaitoksessa eitä kouluissa, mmk- tandis, antoaStamt Puolan kuningas, tunnan asomaan ennen 1830 vuoiien kapinaa. Mutta Suomi ei ole koskaan tehnyt kapinaa Menäjän keisaria vas- taan eikä sen ole koskaan julistettu menettäneen laillisia oikeuksiaan. Luonnollisesti larivilsee kansanelä- mä säännön- ja tarkoituksenmukaista kehitystä, mutta säännönmukaista ke hitettä^ lainmukaisuuden, sisäisen ja ulkonaisen, merkityksessä, tarkoituksen- mukaisen taas siinä merkityksessä, että Nbi.ys on sopusoinnussa, kansan toimo- musten ja miclipiieiden ja sen valtiot- n sen kypsyyden kunSsa, jok» Suomessa en jo sangen korkealla kannalla. Suomen perustuSlaeista, joikaa kir- „L'Humanits" Suomen asiasta. Jaures'in tunnettu lehti L'H uma- n iti kirjoittaa otsakkeella „Suomen venälciistyttäminen" m.m. seuraamaa: ^Tukahdutettuaan väkivaltaisesti kaiken vapaamielisen ja eidistysmieli- sen liikkeen keisarikunnassa, tahtoo Menäjän hallitus nyt päättää häpeäl- lifen työnsä riistämällä Suomen suu- rirtchrinaskunnalta sen perustuslait ja supistamalla jen autonomian pel käksi nimeksi. Huolimalta keisarien juhlallisista lupauksista, huolimatto Cambridgen, Oxfordin, Berlinin ja Brysselin yli- opistojen professorien mielipiteestä, Venäjän hallitsemat Piirii väittämät, «itä Suomi on vain iniegreeiaama osaa keisarilkmuaa ja että tsaarilla siis on oikeus oiiaa takaisin nyt ne oikeu- det, jot5a hän mahdollisesi ennen on voinut myöntää sille. Sioiypinin eh dotus tulee tekemään '.Yhjäksi sekä Suomen eduskunnan eitä Anaalin ioi= Minnan, ei ainoastaan ivaltakunnol- lista laatua »olevissa kysymytsissä. vaan Mös niissä, jotka koskema: .maan sisäisiä asioita". Tehtyään ffiten Parilla sanalla sel koa venäläisen autotkratian suhteesia Suomeen aina vuodesia 1L99, lehti kei siitä lakiehdotuksessa ole myöskään nimenomaan sanottu mitään n>ahic- järjestyksen val!momisesta Suomessa, mutta kun kerran siinä puhuiaan„ylei- sistä valiaikmtnan eduista sa viran- «omaisten oikeuksista, velvollisuuksista ja meneitelytavoista Suomessa/' niin tekee se epäilemättä mahdolliseksi val takunnan turvallisuuslaitosien toi- minnan ulottamisen myöskin Suo- meen. Kirjoittaja ihmettelee minkä- lähden latki ehdotuksessa ei ole tehty postin, lennätinlaitoksen ja telefoonien suhteen samanlaista rajoitusta kuin rautateiden suhteen, joilla on selitetty olevan yleisvaltakunnallinen merki- lys ainoastaan mikäli ne koskemat Maitokunnan puolustusta, kulknyhteyi-- tä Suomen ja valtakunnan muiden osien välillä, ^ekä kansainvälisissä s uh- teissä. Mikähän yleisvaltakunnallinen merkitys on postilla ja muilla sellai- silla laito'ilsilla, >kun ne palmelemat Main Suomea? — kysyy kirjoittaja. _ Erittäin tärkeänä pitää kirjoittaja sitä lakiehdotukseen otettua määräiMä, eliä yleismaltakunnallista mcrkit>)siä olemien lakien ja aseiusten luetteloa voidaan muuttaa ja täl)dcinää yleis- maltakmtinallisen lainsäädännön järjes- ryksestsä. Tämä merkitsee. et:ei »yhdis- ^tämispolitiikan"viimeislä sanaa mielä j ole sanoiiu ja eitä erinäisten Suomen Laitosien ilmankin rajoitettua toimin- 'mpiiriä moidaan vieläkin rajoittaa ja saattaa se lopulta venäläisen paikallis.- itsehallinnon tasalle, ehkäpä mielcikin alemmaksi. Teh:i)ään sitten selkoa eduskunnan osallisuudesta 1)1 e i »>nKJ 11 ti f it ti n a II i se e n lainsäädäntöön, joka lcfiehtyntkjeit mnlaan supistuisi vain lausunnon an- tamiseen, joia ei aina suäkään tar- Masisi pyytää, lausuu kirjoitta ja, etrii uomen valtiopäivät laittaja, sanotaan eräässä kohden seli tyskirjelmässä: „niin luisutut". Mut- ti ? iitä on niin' c; a' no as- .ac.n kirjMisuv(..o!c eikä ain.'.i5:aan Sr. men Iaiiofna !oö!e'.r:sia asnr.ksis- ic ja seliitMssä. ira.i.i myös crnrfl. flit!It ffiM. «Ullllf!. H?4 Lopuksi san.'o kirjoiltasi eitä jos t-ämä la?ichdoius tulee laiksi, niin voi se ontaa tilaisuuden miiöskin Suomen koululaitokson järjestöön ja 'oimin- taan, ^kä voi myös Ijäiritä suoma laisen kulttuurin kehitystä sanan- ja kokoontumismapauden rajoittamisella. Pikku-uutisia. — Ehto sekin! Sos.-dern. Nuoriso- liiton Kotkan oMolle, on Miipurin läänin kuvernööri Kmottanut, että »Suomen kenraalikuvernööri on «nta- nut luvan toimeenpanna arpajaiset ehdolla, ettei arpajaisten yhteydessä pi- detä jukkista väenkokousta puheiden, laumntojen, esitelmien y.m.f. kera". Arpajaiset ilman julkista Mäenko- kousta se on jotakin aivan uutta tässä maassa. Bobrikofsin aikana \c: toki arpajaisyleisö julkisesti kokoontua. Seyn näyttää ylläolcllvasta tiedonan- nosta päät täen maat ivan, eitä yleisön on kokoonnuttava salaisesti vai tar- koi-itaneeko ettei saa kokoontua ollen- kaan. — „Tuomalaisuus voittoon!" Hä meenlinnan suoinettarelaisot ovat teh- nee: erään hiivin 'kauniin päätöksen, joka ansaitsee mainiisemista. He »i- niiitäin oivat — kuten paiklakunnan suomeuarelainen lehti „Häni,een Sa- noniai" keriomar, pääiliäneet wi>:me lkokouksessaan ruveta perhekielenään ja ulkonaijsessa esiin-iymisospän käyiiä- mään — suomea. Jos suomenapelaiset muuallakin te- Uimär yhtä launiita päätöksiä, niin ineneuäivät 1 fiiflä suomalaisuus saataisiin moi neon huomauttaa, että ennen tahdottiin nä- lakien mältiöinältömyyitä ei moi kiel- ' . . 11:iS triitfn tit rii>tT iniTrtitiit^ii -Iii, II'A- mä asiat valkaista menalaiseita taholta ukaasilla^ nyt lailla, jonka duuma kä- sittelee ja.hyväksyy. Muita duuma ei siis sen merkiiyksen, joka niillä on o!- ja rumsalais->!vc'itäl.ä^et aiacf|ct ha lut puolen Mucsisadan aikana ja joka ^miä^uväl suoimnarelatsicn »kansauis- on useasti juhlallisesti Valhivistettu. mtelisien" joukosta. — Kesän enteitä. Aurkiparmen nähtiin eilen 'lentävän kaupungin y- iilsc pohjotH.a kchli. Jatk. — Massin lapiorullaäteet saavat tunnustusta ulkomaillakin. Ruotsiin SuoiviljelystDistys, jolle Wassin la- piorullaäkeiden patentin omistaja fai.ppicto Gustaf Slmanljunq Maasasia on lälMmnyt kappaleen mainittua äes- tä, on siitä antanut sangen kiiitälväi ja tunnustamat armo^.elur sekä läm- piinat sucstirelut. Tällaisen asiantun- ti>an lausnntoon sopiiiäkeiden tanvitsi- jäin täydMisesli liuottaa ja Vassin ä- >»eitä ostamalla samalla kannattaa kot:- maista tectllisuu^tta. suomen maesioa on pioeiiy suomen kansana, kansallisuutena, jonka maltio!- l'icn olemiissäolsn on uiatt.iiu Venä jin korkein Malta. Tätä 2uoir.fi it>ai» ilo-oikeudellista asemaa ei duumalle jätetyssä lakiehdotuksesi, lainkaan ote- ta hurmioon. Keisariknimaile ja Suo- iiten suuririthliMskunnalle yhteisten kan- oi- Kirjoittaja tekee sitten selkoa lakieh- do.ukseen liiteiyst i seli.yskirjelmästä. j itiä, mut^a niiden säätämisen ^äijcs- t./scn iulee olla sellainen, että se.sle- mcita tpäoikeud^nmukainon suojelee ^T>enäjän valtakunnan sa Venäjän slmisiyneen maailiman silmien edessä ^ karsalaistm oikeuiua ja eutja, mutta S-näjin hallilulM i- I-mM- !->,»« Zuomm ' (ilta rnrnmmm. JWm Skm- f» ««M-- cbustojoin jän ääni on ha^lttuÄrastoiston ääni". Suomen vapauden sortciminen >cn te-^ kewä lopun »viimeistenkin ysiäivien pitää aivan vääränä menailua^ «uomen ja Wenäjän väliset suh- lsympatioista, jaita nykyisellä Venä- ykdeltä Puolen niiden Suomelle an-!^t ja Varsovan yliopiston menälai- iällä voi vielä olla maailmassa". -m itujen ariiv. julisiuskirjain ja aivoin- ^keu^en hlstonan prosessori. U. ' rcn kirjeiden välillä, jolla Moh'vis:a-!2-lle kuurnaan Mar.omasta. etta !•,- Suornm väes.ön vikeudet ja esim.! kälai-sen yliopiston Mena atsen oikeu- ! Iiämereniinaakunnil!.' annetiujen a- profesMi luennoidessaan kuiili- Pttnntrn ^ n?.'inten kirjeiden mälillä toiselta pno- joilleen Wenäiän ja Luomen MuliNsta ».DltstM llj t-n. M eihän will»«mainimS!« puhu. 'Uhlei.s:a eniliaa ne ko!onaa:>. tarkoi- iMutstS i", mistään Jiämerenmaaluntain kan- tueperKiellä 'lamalla. Natta luhtetta sasta eikä Jtänlerenmaakunnilla ole >oss?iwa- an^iia koettaa l^n ivalatsia Äuten ennen olemme lyhy-s-i mai- koskaan ollut erityistä kaiijaneduskun- w.r°visen veuäläisen Maita.unnalll- ninneet, on tunnetun suuren aikakaus- laansa eikä omia perustuslakeja. Niiu- ,«u^n .hywlckst. «oM^^^ kirjan „Wjestnik Senoropiv.i" huhii- ikään ei niistä ole koskaan mainittu lyltamun Mdisteluaineiii..'. kuun numeronsa kirjoiius pä'?minisle- ' k^'s»-rikunnan perusinslaeissa eikä nii- ri Sioli>pinin yleismaltakunnallista den muutosta ole asetettu riippuvak>l lains<iädänlöä koskemasia ehdotuksesta/jonkin paiikalli.sen laiioksen suoslumvk- Tehtyään alussa selkoa maaliskuun iestä. Suomen asemaa Venäjän val- arm. julisinskirjasta, lausun kirjoit- Hänen rikoksensa. Jatkoa Nain ihmeekseni, ottä hänen kat-' seensa samalla kääntyi ovelle päin — ymmärsin hänen pelkonsa. Hä nen miehensä oli tullut kotiin, ja hän pelkäsi hänen kuulevan mei dän keskustelumme. Vaikken tie tänytkään, miten hän kärsi, kuun telin kuitenkin melkein ystävän osanotolla hänen miehensä askel ien lähenemistä. Aikooko hän tulla siihen huoreeseen, jossa me olem me, vai aikooko hän mennä omaan työhuoneeseensa. Rouva Z tbitz odotti henkeään pidätellen, kun häcen miehensä lähestyi ovea ji kään toisen korvana* meihin päin. Pysyin hi'j*a alallani ja tarkaste lin hänen kasvojaan. Ne eivät ol leet r*in kauniit, niissä oli kumma, syvä ilme, joka kohta herätti kat sojassa huomiota ja osanottoa. En tiedä, johtuisiko se hänen surulli sesta kohtalostaan tahi oliko sillä vieläkin syvemmät syyt, mutta tuo ilme hänen kasvoillaan herätti mi nussa syvää osanottoa. Tuleeko hän rai meneekö hio liru? takunnassa voi verca:a mutati mu- Lanotaan, että sokea näköaistinsa svjtan saa jonkin toisen uistin. Vaikka olmme in aivan hiljaa, huomasin pi»n, että hän tiesi läs näolomme- Hän astui reippaasti eteenpän ja kysyi surunvoittoisella äänellä: — Helen», oletko täällä? Luulin ensin, ettei hänen vai monsa vastaisi, mutta hän tiesi var maankin kokemuksesta, että hänen miehen ei antaisi pettää itseään, sillä nyt vastasi hän hänelle lem peästi ja otti samalla pois kätensä sunni edestä. Tohtori kuuli heikon väroon hä nen äänessään, ja hänen kasvoilleen tuli ilme, joka kokonaan muutti hänen piirteensä. — Sinulla on joku luonasi, sa noi hän, ottaen täysin varmasti as keleen eteenpäin. — Hyvä yltävä, jatkoi hän ivallisella äänellä, ja kylmästi hymyillen. Hänen vaimonsa punastui, ojen tautui suoraksi ja sanoi tyynnyttä vällä äänellä, joka antoi minulle paljon päänvaivaa. — Ei hän ole ystävä, Konstan tin, ei edes tuttava. Herra, jonka nyt esitän sinulle on poliisin asia mies. Hän on tullut tänne erään mitättömän asian vuoksi, joka pian Ulkomailta. Muutamia piirteitä Roosevelttsta, »Figarossa" antaa B. Van Ncrst seuraavan mieMkiinnittävän kuvan Roosevelt iistä: Kun eräältä englaniilaiselta, joka oli käynyt NHdysmalloissa, kysyttiin hänen matkastaan, vastcii hän: Olen nähnyt kalisi mainiota luonnon mestariteosta: Niagaran ja Theodor Roose^ltin. kuitenkin: niin biaseeraiulla kuin tämä vasiaus tuntuukin, seuraa Eurooppa joka tapauksesi uteiiaisuu- della tämän suuren ameri'kaiaistn mie- tailua. Ja 'tämä ei tapahdu siksi että hän on ollut AhdOMaltain Presidentti- nä Tällä kertaa ei Mirkamies herätä huomiota, vaan ihminen. Ja tämä Persoonallisen sympatian tunne on yleinen, kun Puhutaan Rooseveliista. Eräässä koulussa Lännessä kuulin kerran opettajattaren tekevän seuraa- mai, kysymyksen alimman luokan oppi- laille: Mikä on hallituksen päällikön nimi? Kuorossa Mastattiin: Roosevelt. Mutta mikä on hänen virallinen arvonimensä? Kaikki HUusivaP Yhi'aikaa: Teddy! Tässä muutamia kuvaamia kaskuja Valkeasta talosta: Muuan isä näytti pojallensa palat- sia. Lapsi katseli' ympärilleni; hän tarkast: presidentin kirjastoa ja sanoi kuiskaamalla ikäänkuin hän olisi ollut jossakin pl/hätössä: Täällä Teddy tl)öskentelee. Entäs sitten kasku pienen, kaksitois- tamuotiaan »metsästäjän" iunostuk- sesia. joka edellisenä päivänä oli otet- tu presidentin palvelukseen ja joka iväiisi jänniÄ/iseslä odotushuoneessa. Kello soi. Poika awaa oven, astun sisään, poistuu. Hän on nähnyt Ztoo- seveltin. Presidentti on puhutellut' häntä. Hän heiitää hattunsa ilmaan ja huudahtaa: perhana! Mikä mainio tyyppi! Merkitsee jo jotakin kun lapset oivat jonkun puoleAa ... Kysykää kenellä tahansa, jonka Roosevelt on ottanu: Mastaaii. Kaikki vastaamat yhtä lyy- rymäisinä: Roosevelt on ollut erittäin ystäMal- l'nen minua kohtaan. Meillä muilla on tapana armos:ella ihmisiä heidän sosiaalisen aiemansa, heidän toimialansa, heidän vaa:i<it- tensa mukaan. Roosevelt ei huomaa näkymää. Hän ei tiedä mitenkä syku henkilö on puettu: hän ei kuule hänen nimeänsä; hän ei ilvAitä hänen maati- muksistaan. Ainoastaan puhnrteleman moraalisesta persoonollisuudesta Mä- liitää tämä ihanteeAinen demokraatti. Ihminen ei hänen mieleslään ole mi° kään Inokkaiiume.ro, maan olenio, joka c.jattelee, joka kärsii, joka on masenlu- nut. ;oka tarivitsee liohdutusta. ja joka marsinkin maani että häneen luote- tann. Ln ihanaia, on Roosevelt lausunut, hankkia näille periaaneule Moitto ivaaleissa, mutta wie!ä Paljon iha- naiiivaa on jokapäiväisessä elämässä vähitellen koettaa heränää täiä sympa- iiaa sa iätä yleistä luottamusta, joka ei yksistään nojaudu eri luokkien mc- lisiin ^suhteiisiin, mutta ihmisten suh- teisiin toisiinsa, ja fonka tuloksena cn varempi, inhimillisempi ja tehokkaom- pi politiikka. Voidakseen 'toteuttaa näitä teoriio- sa käytännössä täytyt) Rooseveltilla ol la ei ainoastaan hymä sydän, mcan n>>iöskin rautainen tahto. Hän on de- mokratian 'pyhä PaÄvali. Ei todellakaan riitä, on hän ?<nK' nut, ajatella korkeita asioita: täyiyy toimia, jtehdä chötä. v£i riitä että cnnoos'aan on Mvä, iaytyy inyöskin olla luja. Rakastaa lähimmäisiä ja luottaa häneen ... Se näyttää yksinkertaiselra. Se on kuitenkin Ison salaperäisen Mai- kutusmallan suurin salaisuus, mikä Rooscdeltilla on kaikkiin ihmisiin, jotka omat tekemiisissä hänen kanssaan. Mitä ei uskallakaan kun on vilpi- i<im, aina mikpiiön! Ja toppujen lo- puksi, mikä hÄttmästytiääkään enem- Juuri sisään saapunut Naisten kesisaketteja Ja sädekepsejä sekä Miesten sadetakkeja Wilh.iHöglundin Kangaskauppa Pohjoiamaiden pankin talo. Pgh«lin_fiii- on järjestetty ja sitten tulen luok sesi työhuoneeseesi. Tiesin, että hän kahdesta pahasta valitsi toisen; hän olisi mielellään pitänyt mieheltään siiassa salapo liisin läsnäolon hänen huoneessaan, mutta hänen itsekunnioituksensi kielsi sen. Vaikutus, jonka bänen sanansa miehensä synnittivät, oli meille kummallekin arvaamaton. — Poliisivirkamies 1 huudahti hän, ja hänen sokeat silmänsä tui jottivat suoraan eteenpäin, aivan- kuin hän olisi tahtonut nähdä pi meyden läpi. — Hän ei ole tullut minkään vähäpätöisen asian vuoksi. Jum ila itse on lähettänyt hänet tänne, että — — Anna minä puhun puolestasi, kesketti hänet hänen vaimonsa ia puristi hänen käsivarttaan samalla kertaa rukoillen ja käskien. Sitten kääntyi hän puoleeni ja sanoi: — Siitä lähtien kun herra Has- brouck katalasti murhattiin, on mi nun mieheni ollut luulosairas. Hän luulee — oi, älä katso noin Kons tantin sinä tiedät, että se on luu lottelua, joka kohta katoaa, kun han sitä Tain katsotaan oikeassa valossaan — hän, paras maailman mnit, mikä saa ihmiset enemmän ym mälle kuin totuus? Muita tämä nuoren tasavallan Poi- ka ei usko yksistään yksilön oikeuksiin: hän saarnaa naisille äitiyttä, miehille Perhevelvollisuuksien täyttämistä. — Tällaisena demokraattina hän kauhis- tuu niitä, jotka Peläten että heitä Pide- tään aristokraatteina, eimär uskalla olla kohteliaita. Puhuessaan eräässä pienessä kau« pungissa Myomingissa ulkosalla koi» mellctuhannelle hengelle, huomasi Noo- sevelt vanhan raaljarikkoisen miehen, joka seisoen kuunteli etumaisesia rivis- sä. Presidentti keskeytti puheensa ja sanoi: Jatkan sitten kun tuo vanha pat- rioott, saa istua. Toisen kerran puhui hän Kanadan metsien läheisyydessä erään kaupungin asukkaille, jotka olivat antaneet hä- nelle nvetsästysrekkelleen erinomaisen oppaan nimeltä „Bill Sevatl". Roo« sevelt nousi puhujalavalle ja lausut: Jos BiA Sevall on iäällä, niin pyydän häntä syömään aamiaista kanssani. Tämä Nhdysvaltain entinen presi- öeniti tietää erottaa ihmisten kun- nioitiamisen halusta imorve^a yleisöä. Hän lausuu tämän selmäst..- Olen demokraatti, mutia en kärsi ihmistä, joka laiminlyö yksinkertaisim- mau kohteliaisuuden, luullen siten teke- mänsä palmeluksen muutamille yleisil- U cnnakkoluuloille. Teodor Roosevelt on syntyisin hy- Mäsiä amerikkalaisesta perheestä, joka Hitmmän kuin kakjsisaiaa muotia sitlen siiriyi Amerikkaan. Hän^n isänsä ja hänen seiänsä vlivat erinomaisia raha- miehiä, jotta Nemyarkissa harjoittiivat hymäniekeväisyyitä ja koeilimat lie- 'meniä.^ sosiaalisia epä'ohua. Tähän »intensiiviseen elämän" perintöön l:i!!i?y kaikki se miellytlämätsyys ja ne ylimykselliset tradilsionit, !ou'a Ameri kassa tamäiaan ja joisli hänen on k:i- teltämä äitiään, joka oli kokoisin Geor giasta, missä kaikki naiset oivat sulci- sio. Roosevelt syntyi 1359 ja tuli Z)h- dysmaltain presidentiksi neljänkymme- nenkahden vuoden ikäisenä. Hän oli 2j Muori as, -jolloin ka hän ensimäisen poliittisen voittonsa jolidosta kirjoitti eräälle ystmvälleen: Älä luule että menestys menee inu nulle päähän. En ole mielä vanha, mutia olen kokenut paljon. Minä olen sikii paljon kokenut kakkera.a kärsimns- iä ja tätidellistä iloa, eucn enää mil- loinkaan voi iloita tahi joutua epätoi- vcon pettymyksen rahi menestyksen johdosta. s-ioosevelt on kristitty, !!.'h!eltas ih- m!nen ja amerikkalainen tyyppi. Tyyttsiäämme tekemään se, mikä on mahdollista, on hän lausunut. Nc, jotka lamotieleioat mahdotonta, eimät useinkaan saavuta mitään. Ja toisen kerran: Tulee tehdä.työtä lusasii, humiiella lujasti ja lemälä lujasti. Taistelussa elämän itsensä kanssa, kurin kautta, joka on Mavauden edei- liuys, on Rcvsevelt hankkinut tämä!, luonteen ja 'periaatteitten lujuuden. £än ei vedä meitä puoleensa polii- tikkona, ei metsästäjänä, ei kir>oilija- na eikä uudistajana, vaan ihmisenä, joka rakastaa oikeutta ia joka on auis liiyöiälunnolle. Tapasittepa hänet suu-- ressa työhuoneessaan Malkeassa talos- sa. muistojen keskellä. jot7a hänelle > omat lähettäneet kaikki maailman hal- ltisijac, tcchi> pienessä kirjasioyuoneessa Oyster Bayssa. missä hän näyttää teil- le metsästi>smerkkejään ja Froissariin tahi Mistralin tgoksia. joita hän enin rakastaa, niin on hän aina sama. Tä- män hymän ihmisen läsnäolo on Mir- kistyitänyt teitä ja lähliessänne hän<n lroiaan tunnette saaneenne enemmän rohkeutta ja lhalun tehdä uutierammin työtä ja tulla paremmaksi. Tosin on Mä suurella miehellä pal- Mdx Oker-Blorn, tunnettu lääkärimme, jonka teokset al. kavat Päivä päimältä saamutuia yhä suurempaa huomuta sekä kotimaasja että >sen rajojen ulfopuolell^ on kus tannuksellamme ju.kaissur m. m. jei> raavat oivalliset kirjat: Mitä Martta sai oppia tohtori«enoa luona maalla, 1:50; Tohtori-enon luona maalla (pojil- le), 1:50; Miehille ja nuorukaisille 1:25; Äideille ja nuorille naisille, 1:25; Lasten vanhemmille ja kaslvat- tajille, 1:25; Aviopuolisoille, 1:50. Miimemainitut neljä teosta kuuluvat sarjaan: Sukuelämä ja terveys. Saadaan kaikista kirjakaupoista i Drjö WeUin & Kumpp. Osakeyhtiö Helsinki. i 439 2 —6 N? mW% mW\ mW\ #K% wW\ □ Seitsemän naimaikäisen neitosen ja heidän erinomai sen äitinsä ovelat keinot mie hen saamiseksi kullekin ja miten avioliitot olivat mitä onnellisimpia, kuvataan erin omaisen herttaisella j* hil peällä tavalla unkarilais, kir jailijan Ferenc Herczegin haus kassa romaanissa Gyurkovic- sin tytöt, joka suomalaisessa käännöksessä juuri on ilmes tynyt. Kirjan hinta 1: 50. Kus tantaja on Otava. Kirja saa daan kaikista kirjakaupoista. Joka lukee tämän kirjan saa tutustua seitsemään vilkasluon- toiseen, viehättävään neitoseen ja kunkin karressaan erdai- seen menettelyyn onnellisen avioliiton saavuttamiseksi. Lukija viihtyy erinomaisesti kirjan hupaisessa seurassa. 1—1 Yleisissä crlntyfts- lyissä y.tn. palkitta kanta kirja-criN:o445, „TShfi", rautia«, kuuluisan juoksijan «Voi man" pojanpoika on astutukseen saat ivana 10 mk. Uusitaan yksi kert* samaan. Huom.I 5:si vuo tias. Kilometrin juossut 1 m. 55 sek. 13^6 A. V. Tiitisellä, Vi.tssaarella. l—i miehistä, luulee, että hän on mur hannut Hssbrouckinl — Hyvä Jumala 1 — En tahdo puhua sellaisesta mahdollisuudesta, sanoi hän her mostuneesti. — Hän on sokea, eikä siis olisi saanut osumaan, vaikkap i oli tahtonutkin, hänellä ei sitäpaitsi ole minkäänlaista asettakaan. Jo hänen luulonsa mahdottomuuden pitäisi riittää todistamaan, että hä nen ajatuksensa ei enää ole selvä ji että hän ei vielä ole toipunut tuosta kauhusta, ioka vaikutti pal jon syvemmältä häneen kuin osa simme aivistaakaan. Hän on lää käri, ja tuntee useampia tällaisia tapauksia omasta kokemuksestaan. — Hän oli herra Hasbrouckin hyvä ystävä, ja vaikka hän väittääkin, että hän on murhannut yhtävänsä, ei hän kuitenkaan voi esittää mitään syitä, joista hänan tekonsa olisi aiheutunut. Hänen tätä sanoe-saa kulki tum ma vatjo tohtorin kasvojen yli, ja hän sanoi aivan koneellisesti: — Minä olen murhannut hänat, menin hänen huoneeseensa ja am muin hänet. En vihannut häntä, ja nyt kadun suuresti tekoani. Van- gitkra minut ja antakaa minun sovittaa rikokseni, vain siten saan sielulleni rauhan. jon vihamiehiä, muita cit ole koskaan kuullut hänen menenäneen yslävää. Hän antaa kaikkien neuloo.? itseänsä, '?:u!ta hän eoimii aina oman ivakau- tutuksensa mukaan. Muiilama vuosi sirteii lausui Rct.^sevelt solaniinisleri °:f" : lk puhellessaan hänen kanssaan oi>.'m poäitiikasia: 5illää unohtako eitä sotaministeri aineestaan on apulainen ja että se, jolla on vaikutusvalta, on rauh>inmi» i-isiai, THeodore Rooseuelt. Tcsin on hänen politiikkansa aina ollut rehMisiä, aina tamo:ellu: rauhan sä.Iiiuämistä, mutta riippumattoman rauhan, jonka voima takoa. Kuta paremmin o'i oses:eitu, on hän l^.usunut, siiä vähemniän on soria. Ja kerrotaan että Noos:?el: Ta n ^r.'nciscon onnetiomuuoen aikana. joll.'inka Saksan hallitsija oli ilmoit- tanut haluaivansa auttaa hävitetiyä kaupunkia, olisi itsekseen lausunut, ikäänkuin antaakseen m^ijellisen neu- mon: Pitäköön Wilhelm rahcuisa Moidak- seen käi)dä soiaa meitä 'vastaan! Kauhuissaan ja peloissaan mie hensä takia, päästi hän miehensä käden ja sanoi minulle. — Vakuuttakaa hänelle! Vakuut takaa hänelle kysymyksienne avul la, että hän ei ole voinut tehdä tuota kauheaa rikosta! Olin samaa mielipidettä rouvan kanssa. Ja nuori kun olin, tiesin tuskin miten menettelisin henkilön kanssa, joka osasi puhua kauheasta luulorikoksestaan niin uskottavalla tavalla. Sokea ojensi äkkiä kätensä mi nua kohden, luultavasti siinä luu lossa, että minä hänet vangitseisin. Tämän nähdessään vaipui hänen vaimonsa kauhusta parahtaen vä liimme lattialle. — Te sanotte, että olette mur hanneet herra Hasbrouckin. Mistä saitte pistoolin ja mihin se joutui, kun olitte jättänyt talon? kysyin vihdoin. — Minun miehelläni ei ollut pis toolia, hänellä ei ole sitä koskaan vilut! huudahti hänen vaimonsa kiivaasti. — Minä en ole koskaan nähnyt hänellä sentapaista asetta. Antamatta hämmentää itseään, keskeytti hänen miehensä hänet sanoilla: — Kun jätin talen, heitin sen luotani mahdollisimman kauas, sillä kauhistuin jo silloin rikostani — Pistoolia ei ole mistään löy detty; jos joku olisi murhan jäl keen löytänyt tuollaisen aseen, olisi hän epäilemättä jättänyt sen heti poliisille. — Unohdatte, että hyvä pistooli on hyvin arvokas kapine, jatkoi hän itsepäisesti.— Joku, joka kulki ohitse, ennenkuin hälyytystä vielä oli tehty, näki sen siellä ja otti mukaansa. Koska hän luultavasti, ei ollut mikään rehellinen ihminen, piti hän edullisempana pitää pis toolin kuin pitää pistoolin kuin ve tää poliisin huom on puoleensa. — Hm, ehkä, sanoin minä, — mutta miten saitte tuon aseen kä siinne? Jos ei teillä itsellänne ol lut pistoolia, niin voittehan kui tenkin sanoa, mistä sen saitte. — Ostin sen samana iltana erääl tä ystävältäni, jonka nimeä minun ei tarvitse sanoa, hän kun ei enää ole tässä maassa. Minä — hän vai keni. Jatk. — Leicestex kaupungin omistamal la raitiotiellä saavat sokeat matkustaa ilmaiseksi. ...... —«