Lauantaina 12 p. Maaliskuuta KARJALATAR No 29 — 1910 teollisuustyössä, — mutta teinään i on rväsymystä . . . kuolemaa! +>■ Näiden rnvien perimm)elta taus talta häämöittäa, ainakin maisto- maisesti jotakin. Toimoakseni siel- tä näkyy, että kotiteollisuus oli esiivanhempaimme suosikki ja mik- fisamu. (Suomennos.) Väsyneenä ja perin kiusaantu neena amasi hän oiven, miettien miten hän esittäisi uutisensa. Hän sipä ei heidän lemmikkinsäkin. Jos ' ^,aipui eräälle tuolille ruokasalissa luodaan katsaus, maikkapa maan^ foitti. lähimpän menneisyyteen, ollaan j — >>anti minulle jotakin syötä- pian selinillä siila, että ulkoa tuon- iv>5ci, sanoi hän palmelijatte. Onko ti on ollut kokonaan tuntematou! VClU , on fyömjt illallisen? tai ainakin aiioan pieni. Kansan- j Nouiva ei ole kotona, ,vas- runoilija Paaivo Korhonen <Wih-^asi inies. Hän on syönyt päiiväl- ta-Paawv) eräässä runossaan! ulkona eikä ole mielä tullut — kirjasessa „Wusi runoniekkaa" | folxin. — sattumalla taivalla kuuma koti- j Bredois söi ja joi hiukan ruoka- teollisuuden olemassaoloa ja ylis-j jakutta, sitten alkoin hän mittail- telee silloisia työntekijöitä. ^ huoneita pilkin askelin. Hän Monet muutkin tiedot ja ppa! jäuiellä hoippui tunnin ivenan henkilökohtaiset näkemisetkin wiit-! edestakaisin, sitten pysähtyi hän taamat siihen suuntaan, että koti- luullessaan ivauuuiipyörien äänen teollisuus on kautta menneiden aikojen ollut määräämänä eliukei- nona taloudessa. Woitanee sa- noa, että sitä pidettiin elinehtona- kin. Erittäin kotitariveteollisuu- delle on pantti erityistä armoa. Tämä osoittaa, että silloin oiival- lettlin, että jos kotiivalmistns siivuutettaisiin ja tehdas-sekä ulko- lainen teollisuus saisi suhteetta- mau tilansa, olisi talousolot taka perin menossa ja taloudelli- neu tuotauto ei ivastani kulu tusta. Kauppateollisuus sitämastoiil on ollut nähtämästi pientä. ?)wtta jos otamme huomioon, että asu- kasluku ja taloudelliset menoerät olimat pienemmät, moidaait pitää tätäkin teollisuutta enemntän ta- loudelle edullisena kun mitä se m. m. meidän aikanamme lienee huomattamissa. Siis on war- maa, että taloudellista tasapainoa taka-aikoina silmällä pidettiin ja siksi ei katsottu moitaivau kotiteolli- suutta simuuttaa — maalaisuäyt- tämöltä. Merkillepantmvaa Iteitee sekin, että maikka m. m. kuninkaallinen ase- tus kielsikin teollisuustuotteiden kauppaamisen oman maan rajo- kä teatterissa, jen ulkopuolella meiltä suomalm-' ei ollut niin silta, mika yksityisoikeutena kuului ainoastaan silloisille „Porjareille", ei meikäläiset talonpojat tahtoneet pyhittää mainittua määritelmää, silla he tiesirvät jok'ikisen tarmitse- wan ramintoa ja merhoa, elääk-, sensa ja esiintyäksensä — ihmi-'; ulkoa. Vredois meni eteiseen, amasi ylaomen ja odotti. Hän kuuli miesäänen ja mainionsa hilpeän naurun, sitten nopeita askelia ylös rappuja. — Oletko se sinä, huudahti wai- mo kummastuneena. — Olen lähettänyt palmelus^ mäen maata. Kuka se oli, joka oli kanssasi? Waimo punastui hiukan. — Herra Bellemille oli hywä saattoi minua totiin. — Missä olet siitä ollut, janoi hän taas mäsyneellä äänellään. — Minä en todellakaan moi olla täällä ristikuulustelussa näin myöhääu, sanoi nainen ja lyhyesti naurahtaen kääntyi ympäri men- nen ruokasaliin. ÄUes seurasi hänen jäljessään ja sulki omen. — Kysyin missä olet ollut, sa- noi hän mielä kerran. — Sinähän et muutoin taival- lisesti ole niin innostunut tniuuii toimistani, ja puuhistani, sanoi rouma kalseasti. Jos sinä ivälttä- mättä tahdot tietää sen, niin olen niinä ollut ulkona päimällisellä se- Ia koska päiivällinen erinomainen, illalli- sella sen jälkeen. Oletko nyt tyy- lyiväinen? — (Sn todellakaan. Oliko teitä seurue ... tai main sinä ja Gas- ton Bellemille? — Siihen en aijo mastala. Kyllin mastausta, sanoi mies s e n a. > hampaittensa mälistä. Oletteko kos Maata miljelemä mäestö on kan tuhlannut ainoatakaan ajatus- siis osannut armostella annettu- ta minulle tai pienokaiselle? jen asetusten päteivyyttäkin, pun- — tahdon minä mennä uiten niitä olemien olojen ja ih- nykkumaan, sanoi romva, minä en f a . misoikeuksieu punnuksilla. Silloin aijo antaa turmella oimallisla tl= j lompatot.|a, - ' "' ristiriitaa näiden taaui tällä taivain. hullunut oli ollut eras lnkeime. 'nimeltä Henri Bredois, )oka wn- > kon ajan oli ollut kadoksissa kodis^ taakseen maikean unen. Sitten me- ni hän eteiseen, otti hattunsa ja ja takkinsa ja oli hetki senjälkeeu ulkona kadulla. Kummallista kyllä, hän tunsi sillä hetkellä helpoitusta ja ma- pautusta. Jos hän main olisi ivoinut puhdistaaa pois tuon tiu- saaman fysillisen »väsymyksen tun- teen. Ennen kaikkea tarivitsi hän tällä hetkellä lepoa. Hän jätti pääkadun ja tunkeusi ydä kauemmaksi poikkikadulle, kun- nes hau pysähtyi erään majata- lon edustalle, jossa, niinkuin otsi- kosta näkyi, sai muoteen -iO pen- nillä yöltä. Täällä meni hän sisään ja sai muoteen, hän riisui maatteensa ja nukkui melkein ennen kuin hänen päänsä kosketti päänalukseen. Kaikki oli hiljaista, Henri ma- uisi seljällaän ja nukkui perinpoh- jm uupuneen raskasta unta. Mut ta eräs mies, joka oli pannut huo- mioon hänen siistit maatteensa, hiipi hänen komeroonsa ja otti hänen maatteensa^ ja luikki takaisin. Muutamia minuuttia myöhem- min näyttäytyi hän näissä »vaat teissa ja heitti ryysynsä Bre dois in makuulamalle. Sitten hän puoliääneen lausueu muutamia sanoja hiipi unisen portinmartijan ohi kadulle, kilislellen äskeuriistä- määnsä omaisuutta »varastettujen ivaatteiden taskuissa. Aha nukkui Bredois onnellisessa tietämättömyydess ä herätäkseen huomenna tietoisuuteen mahingos- taan. Hänen ensimäinen tehtämänsä oli syyttää portimvartijaa. Sitten heräsi hänessä erässä ajatus. Täällä . . . täällähän oli täy- dellinen puku hänelle. Hänkin oli tämän mukana kadonnut ja hä- nen oli alotettama alusta. Hän menikin kadulle rentun hylkäämät repaleet päällään kädet huotetto meisti tyhjissä taskuissa. Kuivailla, kuinka hän oli ensi- inäisen miikon, olisi luultaivasli ollut hänelle ivaikeaa jälkeenpäin. Hän kerjäsi kaduilla ja nukkui pen- kiliä puistoissa, toisten yhtä on- nettomien kanssa. Eräänä päimä nä otti hän maasta sinne miska- tun sanomalehden ja kun hän aroasi sen sattui hänen silmiinsä . . . oman nimensä. Siinä oli lyhyt uutinen ruu- miista, joka edellisenä iltana oli medetty ylös Seinestä. Niistä ! papereista, jotka oliivat kuolleen käwi selmille, että kuin nähtämästi ristiriitaa näiden taani tällä laivoin, mälillä on ollut huouiattaivissa, ^ — Sinun pitää jäädä mielä, . on manalaan muuttaneet seisoneet miidekn minutilsi ja kuunnella mi- ; j; 0u ..... ... marinalla pohjalla, annetuihiu uua, sanoi mies. Äiinä olen kuo= * aan : Han jätti jalkeeiya roainton leollisuuslakeihinkin nähden silloin, ^ liaaksi mäsynyt ja toimon sydä-, ! a V ie . m .} n kun heidän talouttansa on uhattu ^ mesiäni, että olisin kuollut. Mutta ^ ^, vo .kukistaa lakisäädöksillä. minun pitää puhua sinun kanssasi . 5na . p^uipkuulu^leluoi a taman nyt. Meidän asiamme omat huo- ehdosta. Hau ,ei,oi huoneen lptmeimmassa nurtasja ja ' Wai.no seisoi ja fievitteki for= liitutcttuna s^aulettan a§= musta sormessaan. — Noin olen sanonut ennenkin, Henri, sinä et peloita minua täl- Iä kerralla. — Miuä sanon sen miimeisen kerran tänääii, Paulette, sanoi hän hitaasti. Koko päimän olen minä juossut yhden luota toisen luo n. k. ystämistäui toiivossa saada apua pahimmaksi ajaksi, mutta saanut kiellon joka pai- kassa. seurasi hetken hiljaisuus. Rou- ma nojautui pöydän yli ja tuijotti häntä silmiin. — Minä en sinua usko, lää hätti hän, sinä tahdot main pelot- taa minua. Mitä se enää hyödyttäisi, janot niies heikosti hymyillen. Meidän täytyy alkaa uudestaan. Nciuieu kääri miitan ympäril leen ikäänkuin häntä olisi palel lut. Alkaa alusta? Mitä se tah- too sanoa? Me jätämnle kaikki melkojille ja — Mitä lapsesta on tullut, kuis- asi Bredois. — Ah, tyttö elää, sanoi Belle- mille hampaittensa mälistä. Olen aina häntä inhonnut, siksi että hä nellä on teidän kasmonpiirteenne a teidän silmänne, ja en luule, että Paulettekaan hänestä sen enemmän mälittää. Sillä hetkellä kuuluimat mau-, nut seisahtuman ulkona. Bellemille ' kääntyi nopeasti ja meti rverhon ikkunasta ja tätä silmänräpäystä käytti Bredois hiipiäkseen eteiseen, jossa hän hymin tunsi kaikki kolot ja loukot piilottautuakseen. Bellemille aukaisi päätyomen Pauletelle. — Hän . . . hän on ollut tääl-. ä, huusi hän raukeana. j Paulette tuijotti häneen. — Kenestä siitä puhut? j Bellemille meti hänet huoneeseen, ;a he seisonnat mapisten mieretys-! ten ja kniskailiroat. Säikähdys oli lähentänyt heidät toisiinsa enem-' män kuin se, mitä oli tapahtunut pitkään, pitkään aikaan. Silläaikaa hiipi kummitus ylös' portaita pieneen huoneeseen, jonka hän hyrnn tunsi. Hän amasi omen ja onnistui hiukan hapuiltuaan saamaan maloa. Sitten heittäytyi häii polmilleen pienokaisen sängyn miereen ja kaimoi kasinonsa pat joihin. Hän oli kaiivannut tätä: hetkeä kolme pitkää ivuvtta. j Lapsi nousi istualleen ja katseli' häiitä unenpöpperössä. j — 'Isä kulta, mutisi hän, ne sanoimat, että sinä olit kuollut. — Heillä ei ollut siitä oikeaa selmää, mastosi hän onnellisena. — Ehkä, kuiskasi tyttö, olet sinä nyt enkeli. — Kaukana, kaukana siitä lap- seni. Ajattele, jos minä ottaisin sinut nyt mukaan, mitä pitäisit sinä siitä? — Isä on ollut niin yksin, pik- kuseni, kuiskasi hän. — Niin minäkin, mastasi tyttö. Ota minut mukaasi isä kulta. Sitten auttoi isä tytärtään otta maan maatteensa, kääri hänet huo- lellisesti erääseen maippaau ja hiipi pitkin portaita ulos kadulle. Sen- jälkeen alkoi hän juosta kaikin moilnin . . . Taru lapsineen, joka katosi tuo-! ua yönä, ei selminnyt täysin tyy- ; dyttämästi koskaan. Ainoastaan Henri Bredois'en haamu kaukana! mieraassa maassa tuntee jotakin! siitä . . . eikä suinkaan ilmaise sa-! laisuutta ... Että edellinen antaa kuivaii siitä, miten marmasti, työhön pe- rustumalla rauhallisuudella, oii- kaan taka-aikojen „termaskannot" johtaneet kulkuansa läpi monien mastuksien tukiessaan aineellista asemaansa, yhtä marmoin toiniin- noin, on se esiintynyt muiissakm. Saatamme esittää, ettei kotiteolli- suutta harjoitettu yksinomaan het kellisten, taloudellisten tulojen muoksi. Syiveinpi tarkoitus ja jatkumampi periaate on nähtä- mästi lemännyt kotiteollisuustyön takana. Kenpä ei liene tietoinen siitä, että esimauhempainme aina sumaitsimat jälkeläisillensä ja ym- päristölleenkin samoja hymeitä, mitä he itsekin — maikkakin niu kasti — oliivat olleet tilaisuudes sa omaamaan. Näin oli asiain- tila kotiteollisuustoimmnassakin. Wanheminat tahloimat jättää edes kätemyysperninön lapsillensa ja johtaa palmelijoitansakiii sikäli taidolliseksi, mikäli kukin huoneen- haltija ontintakeisren taitoonsa nähden oli pätema opastamaa!?. Kotiteollisuustoimiiita ei siis pe- rustunut oman iv o iton laivoil- telemiseen, mutta yhtä paljon nouseman s u k u p o l iv e n h y- mäksi, heidän kasmattami- seksi taidolliseen t y ö t e- l i ä i s y y t e e n k o t i t e o l l i s e lla alalla. Monet tuhmmet lapset ja pal- melijat kiitollisuudella ja kunnioi- tuksella muistelimat kelpo ivan- hempiaan ja isännyyshenkilöitääu, heitä kohtaan hymiit huomaamas- taan työstä. Ja mihdoin miimeksi, kun lope tamme ..Sirpaleideit" ensimäistä osaa, saatamme hymällä syyllä huomata yhden hyminkin tärkeän seikan esiivanhempaimme kotiteolli- suustoiminnassa, nimittäin itse- kasmatuksen aakkoset. Tämä ihaiia ilmiö selmenee sii- nä, että eihän taka-aikaiiien tie- dollisuuden jakelu lähennellyt ni- meksikään talonpoikaismäestöä, taikka liememmin sanoen sen enem- mistoä, mistä olisikaan muusta illoisten ajanjaksosen kansalaiset aaneet herätystä ammennetuksi, olle: monipuoliset elinkeinon har- oitukset olisi malmeuttamassa ol- eet. Tämä olettamus jo selme- nee siitäkin, että teollisuus yli- malkaan on koulu, jota harjoit taja laajentaa ei ainoastaan am- matillista tietoisuuttansa, maan myöskin ajatuspiiri laajenee, tie- dop halu kasmaa ja halu miepi etsimään mitä moninaisempia itse kasmatuskeinoja, seuraamaan am- matti- y. m. kirjallisuutta. Täin- möistä kasmatusta on nähtämästi taka-aikoina saatu runsäissa mää- rin kotiteollisen toiminnankin mu- kana. Mitä menneisyys sitten meille puhuu kotiteollisuuteen näh- den. Siihen kohtaan koetan an- taa mustauksen toisessa osassa .Sirpaleitani". i tuman sisään synkässä surupumus- sa. Hän näytti komin surulliselta ja häiielle osoitettiin kaikkea mah dollista osanottoa ja myötätuntoi- suutta. "Nyt siis oli Bredois todellakin täydellisesti yksin maailmassa . . mieläpä ilman nimeä. Kohtalolla on todellakin omi tuisia oikkuja. Siioin kun Bredois oli toisissa oloissa, kärsi hän ma- hiugon toisensa jälkeen, lain haat sirikon toisensa lisäksi: nyt, kun häiiellä ei ollut mitään kadotettu maa ja kaikki moitettaivana, ryh- tyi hän työhön reippaalla rohkeu- della ... ja onnistui. Hän eli alkaakseen päimäläisenä, söi päi- mäläisen muonaa, nukkui päimä- läisen raskasta unta. Wihdoinkin oli häiiellä maroja muuttaa maas- ta 'ja hän lähti toiselle puolelle maapalloa. Dksi ainoa muisto seurasi häntä —' lapsen muisto. Hän muisti, kuinka hän iltoina, joina puoliso oli ollut ulkona seurusteluelämäs- oli tamallisesti istunut pieno- LuUMUtlVM, Tuomaslcuonaa, Kainiittia y. m. Karjalan radan AIKATAULU Lokak. 16 p:stä toistaiseksi, joka samassa osoittaa jonain läh dön ja tulon eri päätepaikoissa. Jousi-, Lapio- ia Rulla- Timoteen, Apilaan, Rehuherneen, Peluskin y. m. y. m. Joensuu—Viipuri I A S o Joensuu . läht. Hammaslahti Onkamo . „ Tohmajärvi „ Kaari ia . „ Värtsilä . tul. b läht. Pälkjärvi „ Matkaselkä n Kaalamo . Helylä . . n Sortavkla tul. » läht. Kuokkaniomi Niva . . „ Jaakkima „ Ihala . . „ Elisenvaara tul. fi läht. Alho . . Ä Hiitola . „ Ojajärvi . „ Inkilä . . „ Sairala . „ Koljola Antrea n tul. läht. Hannila . „ Kavantsaari B Karisalmi B Tali . . . Tamro isuo Viipuri tul. 11.00 11.40 12.19 12.41 1.01 1.13 1.23 1.40 2.13 2.31 3.16 3.26 3.36 4.10 4.24 4.52 5.07 5.34 5.52 6.U 6. ä - 7.07 7.30 7.41 8.(3 8.19 8.1 8.5i 9.04 9.T? 9.53 9.41 9.50 Viip. Pietr. läht. Viip. Hels. läht. Viipuri—Joensuu 7.15 5.27 1120 1.15 ►a o w e' 3 6.40 6.iy 6.58 7.20 7.40 7.52 8.02 8.17 8.48 9.05 9.49 lOOCi 10.10! 10.44' 10.58; 11.27 i 11.421 12.08! 12.1b! 12.36! 12.551 1.271 1.50i 2.0 il 224! 2.39 2.50 3.09 3.21 3.33 3.44 3.56 4.04 2.30 3.21 4.(6 4.33 4.59j 5.13! 2.51 10.45 5.02 io.2y Hels. Viip. tul. Valutavaroita, Tapettia, Linoleumia, Pahvia ja Paperia. Venäjiin kurssi 2t>S 50 on tfinään 3 kk. 266: 66 2 /h - 263: 60 Viipuri . Tammisuo „ Tali . . B Karisalmi „ Kavantsaari „ Hannila Antrea läht. 7.0 i 5.05 1.Ö3 11.03 4.34 10.12 3.54 7.54 11^38 6.0C 1 6.21 6.36 6.49 7.03 7.16 7.25 Pika juna 6.10 241 7.5Ö S 7T "o' O.oo 2.27 71 tul. läht. Ulkomaan kurssit Uk. p. 25: 37 Lontoo a/v. g ... Pariisi a/v . .100: 80 3 kk. ... Ant-erpen a/v . 100: 40 8 kk. ... Berlin a/v . . 124; — g ... Lybekki a/v . . 124: — 2 kk. ... Hampuri a/v . 124: — 3 kk. ... Frankf. a.M. a/v 124: — 3 kk. ... — — Amsterdam a/v 209: 40 —; 3 kk. . . . Wien k. s. . . Kristiania a/v . Tukholma a/v . | Köpenham. a/v. 'Chlgago a/v Uk. p 25: 22 25: 04 100: — 99: 50 99: 70 99: 10 123: 40 122: 40 123: 40 122: 40 123: 40 122: 40 123: 40 122: 40 y. m. rautakauppa-alaan kuuluvia tavaroita myyn Rautakaupoissani Joensuussa ia Nurmeksessa 105: 50 139: 20 139: 20 139: 20 5: 23 206: 80 104: 80 138: 70 138: 70 138: 70 5: 16 metäydymme pieneen rauhalliseen! I«, kaupuutiiii maasendulla, jossa ikäinen polmellaan ja tuntenut hä eräs ystäivä . . . todellinen ystä- nen huulensa poskeaan ivasten, ja mä on tarjonnut minulle huolet- "ämä muistot häiielle iloa tuotti- toman aseman, jiolmentuhannen jwat. ?!iin meni kolme muotta. srangin paltta. luonnollisesti ei! 'häiden kolmen muoden kulut, myöskään sellaista elämäntapaa, kua tuli hän takaisin Parisiin. Hän jota me olemme tähän asti elä-^ alkoi tehdä maromaisia tiedusle- neet, mutta sen helmetin jälkeen, j luita ja sai selmille, että Paulette jossa minä minne aikoina olen' yhä asui samassa asunnossa, mut- elänyt, olisi se taimaallista. ! ta että hän oli uudestaan mennyt Henri maikeni ja kuu hän kat- naimisiin . . . kuten hän oli aamis- soi mainioonsa, tunsi hän sydä- tanut, Kaston Belleivillen kanssa, mensa metäytyivän kokoon. j Äiyöhään eräänä iltana hiipi Aiitä sinä todellakin minusta'' hän sinne. Se johtui kerrassaan ajattelet, sanoi maimo mihdoin. j hyljätyksi itsensä tuuteman ihmi- luuletko sinä, että minä antaisin Z M kaipauksesta saada jälleen näh- haudata itseni pieneen maaseutu--da tapahtumapaikka sille mennei- luolaan? Sinä olet epäonnistu-, syydelle, joka ei koskaan palasi, nut, mutta minä en aijo noudat-: ennenkuin hän menisin takaisin maa- taa sinun esinierktiäsi. Minulla on ilmaan, jossa kukaan ei tietäisi minkälainen hän kerran Kuulutuksia. ystämiä . . . useita hymiä ystä- miä, he auttamat minua . . . Taas mallitsi hiljaisuus. Mies otti askeleen taaksepäin ja meti henkeään. — Immärrän, sanoi hän. Kuule nyt, mitä minä aijon tehdä. Täs- tä päimästä olen minä kadonnut. Sinä et saa minusta enään mi tään kuulla. — Minä . . . luulen, että siliä et ajattele . . . itsemurhaa . . . mutisi rouma. — Ehkä. Paulette ... ole hy- mä pienokaiselle. mikä za oli olut. Hän hiipi takatietä. Oli myöhä ja hiljaisuus mallitsi kaikkialla. Hän kulki pitkin käytämää ja huo- masi että ruokasalin omi oli raol- laan. Hänen entisessä uojatuolis- saan istui mies pää käsiin mai- puneena ja epätoimoisen näköise nä, niin samantapaisesti kuin hän kolme muotta sitten, että häntä puistatti. Bellemille katsahti ylös. — Bedois . . . huudahti hän. — Jos minä olen tehnyt teille jotakin pahaa olen minä saanut — Minähän olen hänen äitin-^sen katkerasti maksaa. Minä ra- sä, mastasi Paulette. kastin häntä ja luonnollisesti mi- — On tapahtunut, että olet nä kidutin teitä silloin. Hän koh- unohtanut sen, niinkuin monen Utelee minua samalla tamalla kuin teitä. Saattaa minut rappiolle, sehän on hullunkurista, eikö todel- lakin, sanoi hän katkerasti. Bredois oli yhä maiti. — Ettekö te moi puhua, puhkesi soi ylös oli huone tyhjä. Hän hie-' Bellemille puhumaan ollen aiman roi silmiään, ikäänkuin karkoit-i suunniltaan. muunkin, mastasi Henri, istuen pää käsien marassa, maipuneena suureen nojatuoliinsa. Mitään mastausta ei tullut ja kun hän hetkistä myöhemmin kat Kuulutin. Väliaikainen kuntakokous pi detään Ilomantsissa kansallis- talolla tämän maalisk. 21 p:nä, alkaa klo 10 e. pp., jossa kes kustellaan ja päätetään seuraa vista asioista: 1) Valitaan vastaaja kihla kunnanoikeuteen Öllölän—Kove ron tieasiassa. 2) Valitaan selityksenantaja läänin kuvernöörille välipäätök seen N:o 98 Kuuksenvaaran kan- sakouluasiassa. 3) Matti Toroskaiselta kun nalle tulevan saamisen perimi sestä. Ilomantsissa maaliskuun 5 päi vänä 1910. Olli Pussinen. (Rajav. 1 k.) Huutokauppoja. Suuri irtaimiston huutokauppa. Vapaaehtoisella huutokaupalla myydään ensi keskiviikkona tä män kuun 16 p:nä Suoniemen tilalla 2 km. Tohmajärven ase malta kaikenlaista irtainta omai suutta : hevosia, lehmiä, heiniä, olkia, maanviljelys- sekä talous kaluja y. m. y. m. Tohmajärvi, 8 /a 10. O. Lamplo. Ilmoituksia. (K. S. 1 k. 4 s. 50 mm.) Viekin Telefooni- osakeyhtiön varsinainen yhtiökokous pide tään tämän maaliskuun 29 päi vänä kello 11 ap. kauppias P. Turusen talossa, jossa käsitel lään sääntöjen 19 §:ssä mainitut asiat. Vieki, maalisk. 8 p. 1910. Johtokunta. Kruunu nveroja Kontiolahden kuntalaisilta kan netaan Iiksenvaaralla Juho Va riksen talossa: Perjantaina, 8 päivänä huhti kuuta 1910: Jakokosken, Kontiolahden, Kun nasniemen, Mönninvaaran, Pai- holan, Puson ja Selkien kylistä. Lauantaina, 9 päivänä huhti kuuta 1910: Lehmon ja Pielisensuun kylistä. ■»M. Myytävänä. Kalaverkkoja, kitui ta verkon pauloja suuri varasto, Pielisjärvellä E. G. Kuuselalla. ■ ■■■■■■■■■■□ \änipiJIiä ja äänirautoja Joensuun IQhjap. 0.»Y:n Paperikaupassa; Vieläkö? haluatte tuhlata rahaanne ala- arvoisiin separaattoreihin, kun ostamalla nykyajan kiistelemättä parhaimman " tasapaino- jSrjsstel- iZiZä saatte täyden arvon rahallenne. Ostakaa paras! J. HAKKARAINEN, Joensuu. Ruiimiinarkkuj aina saatavana Pielisjärvellä E. G. Kuuselalla. Suurin varasto Suomessa Verkkoja" joka lajia, Nuotanosia, Rysiä, Pauloja sisäankudotuilla lyi jyillä ja korkeilla, Lankaa, Väriä, Kohoja, Korkkikaarnaa y. m. y. m. sekä kaikenlaatuisia Kalastustarpeita n. k. uistimia, siimoja, koukkuja, va poja y. m. Tavara parasta. Hinnat nai vimmat. Helsingin Kalanpyydysliike, Fritz Sehröder, Helsinki. Hintaluetteloja lähetetään pyydet täessä. paperia (makulatur) saatavana tämän lehden kirjapainosta. Koljola Sairala . „ Inkilä . „ Ojajärvi . „ Hiitola . „ Alho . . „ Elisenvaara tul. „ läht. Ihala . . „ Jaakkima „ Niva . . p Kuokkaniemi Sortavala tul. _ läht. Helylä . , Kaalamo „ Matkaselkä „ Pälkjärvi „ Värtsilä . tul. „ läht. Kaurila . „ Tohmajärvi „ Onkamo. „ Hammaslahti Joensuu. tul. 6.40 6.50 7.0* 7.13 7.25 7.37 7.54 8.U9 8.26 8.48 9.0C 9.27 9.55 10.16 10.35 10.45 11.13 11.33 11.58 12.12 12.45 12.56 1.07 1.65 2.18 2.46 3.00 3.10 3.24 3.44 4.07 4.45 5.23 1.30 I.40 1.53 2.05 2.1b 2.31 2.50 3.05 3.21 3.42 3.53 4.1b 4.45 5.05 5.24 6.34 6.02 6.57 6.5ö 7.85 7 4o 7Ä 8.5 9.53 9.31 9.45 9.5Ö 10.55 10.25 10.55 II.22 12.w Seka juna 4.15 4.27 4.44 5.a 5.32 5.45 6.09 6 .53 6.4- 7.13 7'35 8Z 8 4ö 9." 9.55 6.35 6.53 7.19 7.49 8.33 9.16 Joensuun—Lieksan rataosan AIKATAULU 8 päivästä Marraskuuta 1909 toistaiseksi. Asema Joensuu . . Lehmo . . Kontiolahti . Jakokoski Kaltimo . . Paukkaja . Uimaharju . Haapalahti Kelvä . . Vuonislahti . Tiensuu . Lieksa . . . Asema Lieksa . . . Tiensuu . Vuonislahti . Kelvä . . Haapalahti Uimaharju . Paukkaja . Kaltimo . . Jakokoski Kontiolahti . Lehmo . . Joensau . . H c T3 »O 6.02 6.24 6.50 7.19 7.45 7.59 8.31 8.53 9.15 10.00 10.20 H sr o © -o •v 6.19 6.55 7.25 7.47 8.11 8.33 8.51 9.25 9.46 10.16 10.30 "-o 3 j* 2 10 5 10 2 10 2 2 10 1 "0 vi pr 1 10 2 2 10 2 10 5 10 2 •o T3 5.50 6.04 6.34 6.55 7.29 7.47 8.09 8.33 8.55 9.25 10.01 T3 ^3 6.00 6.20 7.05 7.27 7.49 8.21 8.35 9.01 9.30 9.56 10.18 Rautatien tavara- sekä pikata- varatoimistot pidetään avoin na arkipäivinä: kello 8 e, pp.—klo 1 päivällä. » 4 J. pp.— , 6 j. pp Sunnuntai- ja juhlapäivinä pida- tään toimistot avoinna klo 8— 9 e. pp., jolloin vastaanotetaan ja ulosannetaan ainoastaan sel laista paketti-, pika- ja rahti tavaraa, joka helposti pilaan tuu. Joensuun Kirjap. O^Y. 1910