N:o 232 A — 1910 KESKI-SUOMI Keskiviikkona lokakuun 12 pnä Uno^Cygnaeus kausauopetuksemme warfinaine« luoja. kielii f c4 im-n el j ii »x uoe jo: o a ivnoita .\v.\iperin oli maasi.!iiti:tic kanjonope- ifs iupisieumia uni:n siihen. citii „cpo:tV .un nuoriioa uttYttniiiit kirjas ta H ! lä nimtiiinämäiiii lr;c-jiuopin paä.v.pp.lcer". Tämä oli ecupäiic-tii ■nuinlicni^kin imslevolliiaiks, iniitta mis- ii he irrvrro-iiutfeeia huoiimot:* ien la:m atöiunit, piri nm m;'.uuma f, rf'fo= b."r.ni fntii.ffuia, e::ä iuh'nr; ja pitä jän Toppa-iainen boutni.-.u tiitii 0>pei-ns- tii. (511 Vi ollut tii.ijiinfappiilaista. oi: vju.rrfrunn.inu e<i'fcu* o ti.ia ,foirlu= incstcri ope::a:naan piiioja ja TCirft 'jii 'httfv.tman, fe:;a omin filmiin iiiiicmiiiin, tuitii jumala pltr.iisiii sa nassaan ja fäsfee". Ti»mä hisfn di anner.u h tv. 17V2, f)tir:oatpo pitäjät — rietnsti! - pallluTfcoa: 'fouliimestarut. ^o w. 1 T(io iforjortiliin pmtte::a siten, c:;j lur:«:ti :-n <riifa«!iT*w)J>a -.-ri :i>i (lii fo im;-- •ftuonci:Ow, koi»lma.k»a-s:oj» jm koniu- iiiriixti^Tni iiukrteuDuillii. Öuffiiri cv cliu oi un: 3: n <cfe;n aan kiri o iuis if iy: - n. ii. jetra A»o>'si c^rtaa nuori polle firicitus:aftn, jo* ci minua niin „p;ir. t ii mii ii ti riitr.ciini jo naisKifirpuoh ien dl'fi;.f;rjoiiitner". W. 17!M :cf>-i : n cbiNo= mb p i t ä j ö n f o u { u i •?: a ja ooe:- toiilfi „:arnmkm:a henki- lö;:.i jo fctromoim jolla oLi.oot loiv liemmiin sopimia m n n h n.i tnoi)öii". V. 1801 julisti Su-DtikM iftlous- K.ura Sthtl!inatr:>n tes:ei:ncaiin johdosta t'ispakijfi;tlt!i):!fen ..parhaa-ko taw<rs:a >cp>w:mtn!'n järjestää i> i t i i iii* f o irl u ja". '2:lloin muuan roiv&ui^ja Jaakko B o n » b o r f f — jo:a tankillaan wo> fiition Uno (Si>ii;T'>.vtfieu kdeliä- 4a-:i';iii'.'Ji — chdoni, et ui opetusaineet nii.siii '.".'tiiuiiöiJ jaettaisiin wiile e n rnhn'iiä>n: iiiöiitfieten luftMtniten ja f:rji.tuc.>:ninen, uskonto. iinYt)so>ppi, fin-niiontibfce, ifti^eria. mamiiici»? jo laökento. (rfybotufieu :cfijii «mietee. <et:V. mitään niiisiii ainetsi-a saisi puu:iu4i 'tii^pinjorjcetc:r ,öi ci tÄonpoi- Uno Cygnaeuksen aja tuksia yleisen teknillisen kätevyystaidon merkityksestä. (Esitelmä Jyväskylän teknillisessa yhdistyk sessä 24. IX. 10, pitänyt arkkitehti Y r j o Blomstedt). .Että kasi olijaa kvniiii, pens seliä, operationikonetta j. m s., siia en unohda, enkä luonnolli sesti millään tavalla halveksu tanian käyttämistä, mutta sen ohella panen paapainon siihen, etta yleinen kätevyys- taito on suuresta arvosta jo kaiselle, vihaiselle niinkuin alhaisellekin seka puhtaasti aineelliselta kannalta katsoen, etta myöskin eritoten, koska henkilö, joka omaa tällaisen kallisarvoisen arteen, paremmin kykenee käsittämään sen arvon toisilla. Täten koituu tyo kunniaksi ja taistelu paäotnan ja tvön välillä voidaan tehdä helpoin maksi". Uno Cygnaeus. (Slojdundervisningsblad fr.in Nääs 1888). Koska kansakoululaitoksemme pe rustaja on ei ainoastaan lausunut ikimuistettavia ajatuksia teknillisen kätevyystaidon merkityksestä yleen sä, vaan vieläpä kansakoulun ope tusohjelmallaan sai läpiajetuksi aat teen että käsitöille, muovailulle ja piirustukselle jo alusta pitäen olisi annettava opetusaineiden joukossa vakinainen sija rohkenen teknilli selle seuralle, lähestyvän 100-vuotis- muistojuhlan johdosta lyhykäisesti tehdä selvää Uno Cygnaeuksen aja tuksista näissä asioissa. Kansamme pohjakerrosten kasvatuksessa ei suin- '.ui s:\ut-i tt^ia ,ja e>rii»i'!es:i paiuoslaa 'iitro-? : n r t ö j cit opeMvra. Multa ln;;rii ifiycioat* .jm- l-eMiiiää;;. 2en totei" namien aiilta ci ollut mielä tul tu:. i'.uwit;ijn Moniiinen pnoliivao- siuihi, omientfitin jtau mi: puheeuao.ie- arana d'1'.uu ; :ri<elu jimiiymitöii lino (ipciiiu-u.x> i!..mtoi efille uudessa mttr- doe'ii ititDclle iitt : i!'i>o.r.ii:li:. 2i 11 ii ope= tu-ö rivj orrnut ei>e!looi> uu-iit fi f ii - ui.ciulfmtn. Io:iittl h^.v.u oppHno: -ti rji =1 :i.vor ja 1iv^fiuuir. Tiill.iiiie-ia ahiaiöi fope.lc.iuiicMÖ oi; ;iuii"'?i<intnt^ nfio «liito 'rno .ni 1851, jofa on rajopi/D^i iiH,!iI>nn i<i uuöm uni i 11 ii tii-r-jii iuh- :eivw. 2i 11 ii teittä u'uofi wiit:aa jo if;iiii:«tmiiiwrtii untotccn 1 8 G G, jolloin iirCninen lan.jr.Coulttoictu^ inc» li'ti. lauiiat u»de»npaoi' !f;,ii''iiiiC'pcMti; ! iccit •iimac-v-titaun^ iku!^wat iiii-", suoni no iio?ii iv:ö:-i 1.<>I liihlicn. W>u.!'<ii 'p.'dti^io^. jtri[fii kaupun- ge > s s a ci.i ollut tefr ääniini o n ui a U-.femifcn aifciro jo loiunTat.-jo - nä:s:ä o>n lartjiCiatnim iniuiii.' aikoina :-eit:r. ...>i<s:i-suo> imi" iclfoo — llii!iöa:t'iiii Hepuliik?:i iv. 181-1 ja )u jivn mii ivat oJillMöf.ntlut pojille. I liiiuijni opetus faupu-:i;iC!c'nfi:i jäi ciX'lk'-;n hn.viulin ■fpä.mäiirii.Kii |iuu;= mau UMmaii, iniiii valjni.iiiiccti tulee). IKtttia io.:iia imxvieuiu ie unntosi ja cOoai. milloin k n n>ol:je'.vi fc-nuit pul>:>.Ä:>si. '2-: •oDotti ivalisiajaa-nsa. kunnes sille se tuli Uno (> t) g n a e h 11 > mi muodossa. 2c:;oin iifA v n f ett.i louoft 1S.*>1 o-n roj.:'pni',';i uuö:tniiui!i ioniou^pctnfiVn 'i);v:i.n-uie'M. Silloin iniet ivaiiio ajeni ill :niixon itaarhtuien oliD-Kueui sansan- ■eoe.ive.ti jii,rjes:ä:im.'t'n nta.isio. Lio- >:'! ean eliDotuö laienia: pIu-.kmu.iou tii!i'llt::n Oycatficn liili-öIobCuilk'. v ui e:t 'lifatt.vaniiun i i 5.: it f ti }i po-lv e: m sii tä. n:iim ui>föifiä meillä luielä /sidoit'/;in olltiilii ..'•a-ufniiopeuiifKMi ifiiji)= kofä. Sillä cffli-fäi jo fiiöijM (viifcan 2avi ja ^a>!>sai'öia uanial-uuhtlai* :os dftfintni) tfti}bcs?iä 'Vko-naijuudes- iii:iit vi od) n n .<öcurif Pe sla- ■1 o i-n — nitiiiäit fo-ilo it|iitijfutt= I im :>. läinraimcipciuUtcn iiiwi — jalojen j .:i.ati'i^e:ii .poHjsjalle vaienneuintu ja pinoat miiiejii m ai M ;o kaumita he- •oeiiniii, iclittriirt ifomitea utoillä pcius- t e: t iVitoJli ji foinlkiiiio.ulu j a a i n oast aan ■niille !:Esille, jo-tta ei-init kodeissaan sai! te,i!pivllistii «olpciux-ta ri'ppifouiluttn ■}\iik-:ä?h'cin- o.i v^eltaji^st clfboimcn pitäjän ihilJxmljti (!) 5iih<'n aikaan>ei- unV; n in Ai ii u „ uudet aaluiet" liian rajtixii dVnniiniKVt Suomen rannoille. Puihkesi jiDt IitÄnain^i tora jn 'io^ ntitcoit ehdouis jiii rcpiiiiiniiiiu 'iriraö- lOjon iiuiheritin >wora» alle. v,'äinaincn , Hmranui!'iimi Zii-lMj l:n | d.iiräi. Sillä ifiinä nienr nuuskaisi j tiiimiii u uistin in a!N ajan iiMwi>iiiiiuvn Dcvpootin vo!'aitiinni ivaniioiilisuudeu | MiiVaHVAiui*. 1'jiMiri fiiol: cnuii.it sadan |'piiä:iuti)ii itllil?eit tuskaII lidutta- j ii;.,na 'ill ).nnt. v ;ia:.iiki fce-riiiniitiäiiinn^ ' desiä. Ja rviitttejfcir^riit kaauopäillä Uistuu K> >mrsi oi.Ta M-iuijän Iv iiialun- juwn: i.UYa.a ^lleTiiiiMieivi ii: n feliniinen ijo 11:; n s-, jollain mm liljojen raunioiden ai':.1 ifill);ii ipO.I;i*tiw ntove eluUvointai- j tten >2 Hl ii fe oli ftcllii jo pii- Oviii 'iui-nt.a tchnyi. iOi-iUliiliin nuoiri feiiiivii w. 181)6 am uic, ni iiii rätise it • u'Oim-i'0 fo p itulcille tvljiui Ehdotus I.ians >'.m o p e l !I sa si as ta. -2c o': i;ll);ä Uch>>t»<Wiuen luin ebellrjen to mi; en iu Niutta on l)uo'ina;tawo, eitä U'-;iiiui .virallinen elpot»? »teillä oli nui?n 'iii:ioi;iKi!tOi , uiin iöittptKi, niin sil- ! ;:'an >jo Ui. 1S."»1 jiiVLvn oihvar jotkut ■.uitmi; 'jn i:<i r.imMtocn tola jo t perus! a- t neo: duoilkun ifonjjiikiuiuia. v Jii)t tä- iu ii n ui auiciMpi-Htl-ion f i n ant aman ' .hdo.ukjen utukaan jiiiftani: kansakou lu i iva in rippikoulun '.oaliniviuspa- hiiksi ja lukkarit olisuva: opettajia. Hallitus jätti chdotukse» julkisesti ariooHlcltÄvatsi. 2i:ii ivastaan tui- masii nmilst jo silloin i/li foi!o maan titniKtta uuÄistu.smi<"s I. W. 2 n c t 'f an a ro. Muita uoustpa fitä iiiasiustamaan -myös aiiiiuan tumtiiiiiiuou Piet sr in pappi 11 n o C yq n a c u s. tuoden laukaiiaan aiioan uuoen järjestelmän anassa. Ja täsiä alkaa hä- utu elämänsä iituvmo. C£i)>v iiofitifiem aivioosvlun nimenä oii r i n ä i 'f i ä ajatuk s i a ;i i o- i it s: a lk a n 'f olf o u l u s: a 2 u o- >in e s s -Otiifä ollii -ftncn miehiään iämä P:c- toiiu pappi? Ja nur.ni hau joutui uiiliän fiisirfAjlji^iHjifem'? Uno CW- muue synchi mivkamiesperheiestä, jolla oli vjeita Paipvoja cst-istnään. Hän oli Hämecn liiäninraliasioiihoitajan poi- ka. Hckiuce-ul liinan :ri-!vimi5oulusja 0'li hän aluiksi 'Unieifo, tunnes erään ctcioan oip.ciit%ut waikutus herätti hä- n.'n llu«uaiixt lahjansa, niin eitä 'ha.il linMmia priinmkiena suoritti w. 1M7 ^ii^.piilas-t.uifiivn-on. Aitoi cnftn lää laiksi, mut ra imvun papillisci tra- bi 1 fiotn11 aiiivakaivasii >vei-wäi hänci iieto-i! ipirfliudfuiPicen. lo-iitti en fin Wii° l>;ir'ix-;o PiMiichevrana-puiaiscna ja siinä -siiuusla !koulu'inichonä. Aiutta, 5oh!a -o-doiii uuoria PMiia uusi tnlelvoijuus, »tila U'ei ihäitel ikauas .pois iiäiunaas- taan. ^iahdou tvti^ixn ui:< ht hän si ir ti) y 'hileirilläi*tfeu siirtioiais:en -papiksi ? i ! ! a n saaiotlc Wen-?i.ilte kuulu- kvaan srir:o!!aa>!i ?lni.erikan luoteis- ticikiM. Ry: 'hän clää täällä suurien iva! . a ui'Ctr i en 1'ii'h e t t >)-v i II ii kokona ista ■iniifi evuoiia 'hvjiDiivfin "irjaman wäcs- lön paiVsiii «taulana si.!v!^:',>n?.'L-l.i u!!ia!N»a?ta. ^W»aeutieu herkkii!» m:eK'en loi mmä-Mpaachioincnmaan- p.vfo vpnit jiilij-et. ofje hiin su ci kuivaa seura e! vast>!-: .F-un j c:: a p M i-ir-ä i f e» ;-ii VeitriJcv.ftiv'!:! »ulin Jiäfoiiiiiiin u.i:ä oviuilsvnvinilla fti.vi-^n)i^cn cc-ieilla ole mia ilimisolentofa, aiiiminista, -'.ndfeiit ped.ut lanitui-11 a .cliieiii)ie:a, muutamiin iMiM-n asti, jo.i 11 a/ olj Uuttein hic- noiu fci'i '0 'itiiisiiiiii«•!!)?, niin ininucTa he- iäfi fo ajiititv, ct:ä fiu-nnuuljelUi >ko- diöta ölTacn. IMo koulu- d ; : kehitiisiäii läpi on ääretön an «ti m* ... — Wcl- Kir.-fpnc, ij).') ! J:ninicnais!ti:;j, nuipaux-, uiiiiiii surjret Ä.mcet a : .ll=oia»a: tfiiji» itiä jn ciunmiiti ftclita.nä uhii encitiiiuiii ja V;l'finiiiisillii HKiellui'!ii!(i:u Iiiiiucn ntcivn romuilla ja Anievifan aarnio in e isissä ipii-äsiuniit nämä «iiM»!^! iii juuri <nnc ininu? : a rhä jumvmpar<n ■nmlhian". Hän jätti '.'finermvi ja siir- :')i Pieiariin. joöja hiin toiini Marian 'litll.^ouilim :aa>:astaiana. Mutta sa- maila hän Moeiirpi uuden ajan par- haisi in, uutta uraa aui otteiden aa?- um t u* t ie te i : ; i.j ii i n ieo!si i n. Pcst a lo;,;i. ^-rvdelii. Ticisdeirrocg. N. u>. ■:uiimat Ijän.-n itionö ^'asioattajilii. Tässä on ni)t "fe PO'hja, jolta mo e»n.n runtetmnt-oit Pio:a> tn p<'ppi -lunvft iun>Jtul?tanw.nn iua.a.uui;e tno- .inioiVipHuTicn m. 18")'» '.ekemää chdo-- t tt s:ft tiun ja inpe i-u-iTe-:-t .i ui mi-ia nt me. Hiin tilli IliVlUii suuircllc m-eviöfle utnic-- '!!:<n o n. Mutia hän oli kä:>iU)t aukcran VokriuuCsen ko-ulM, laajalti mai-iusia- nut. itse toiniiiM: kouiuunehenii ja cnncn 'kaiAea täysin p.'rcht!)itij't silloi- f-oe it uusimpaan .suuntaan ka n sano pe- tu!-sen osalla. .?>iui oili tnilimätiÄnän ivaiaiunuifen'ini^s eÄi mikään luulen pic!':iijii 0'U!dolla tantcrcflM. Ei siis ih- ■me, »että hänen avwostelunsa, satu lii n. G. OKSALAN Herrain pukimo Paikkakunnan parhaiten lajiteltu varasto kaikenlaatuisia Miesten vaatetustarpeita. ■ M. G. OKSALAN KANGASKAUPPA. > Paikkakunnan suurin varasto vas- ■ tatulleita parhaita Englantilaisia ■ ja kotimaisia .'. .'. 2 MIESTEN KANKAITA. s m. g. OKSALAN RAAtALINLIIKE. 2 Kuosikas ensiluokkainen työ, jou- ■ luinen ja täsmällinen valmistus. Arvoisat Herrat! M. G. Oksalan Herrain Pukimo ja Kangaskauppa on paikkakunnan ainoa Erikoisliike miesten kankaille ja vaatetus- tarpeille," ja niin ollen edulli sin näiden tavarain ostopaik ka, niinliyvin tavaran laatuun, valintaan, kuin hintaankin nähden, mikä, näitä tavaroita tarvitessanne on hyvä pitää muistossa. □ E S D O O □ ö □ DDannnanigEIHBBBHHiaElEiBBBglB^BBBBE .maaliin ja. Iviskasi !'N nurin, sillä itiin liöinipcöö fe -clii ajan uniatimnfjiin näljiKu. Halliiitvfin huomaa loi):ä= n.\n;jii »»ichon. jota se tariviH. Täs:ä lähiiien on Uno CMiiacus, :uo ujon- sienen oi'1'ii 'fuiiiTndn lu-oiueei». pikku- ma■iitudfiäia UMiaa pas>:o-ri, mallattu '2it'i-';i:cit ifaitouope: ulien aa l teelle. •C^ii n e? tä t II>! cc ,,'i-a uki I ;-u liila i i o f jeni mc ijii". Meille himesiä tulee feu juuren Pe^til^^in Piou.iÄuiim, jo.ka inhi- m.1! :u$iii i tfeniivi^eitä'.!!: fesiii lochosi 'iiielicin iJiiinnv-ieen asti. „,Uaiffi muille, itselleen c: niiidän", on kiijai- ictiiiit:: P<?->iailo.z^in muisiokimeen. fo.MUTi sanat eianit fuiiifaom so pi ii Uno (5iMacu,:s''ii inuistokfivccn. 2 iii ii loisinaan M hiin likivfin ti ie- r:r.ac\ eirennnc sano:n tunnianhimoi- u.'n. Ja liuii.cnifin hän cn meidän ^■cido.jpmni":. 2c riifppitti siitä, entä ha n esi itu i)i) itselleen it ; :tn.-f: oiolli-, • joon ciiaiin. 'Jllelfliiteri '2 :it kaivätncn.i! Mftltiofoulltofftuö 10. lNM toilfof. 11 v. >u-:.ii?i::n. linna on se pentsi.i, z, l!a nr.uinen ''a ni-rj. c u( u^a: n'i;t ir.c i-.'- paä. ^a uimiin peiu^:in mmiun:,'!!- ii's .' on (£i<4i;'..H*a.? ollut r.viciuutiriiu-** :.u;ii.i. 2i 11 ii IKiucn :<id..-:va poh. ja »e !e i>.7.e»!ie:::in. (i:) : <;ta:u? nimi .r.ii.n ma:viiin: ;ai;'.i.ou,.-!eii in :>>r- .:•.j'.j.i™t j: n-!>>;:! oi: niin ,'i peri c-ietin: tti:-X*n vmin.%u - :n it j a!' ullr r..i i n :■ ii n iv:.i..v : ,i i;ie'l.\ l. w 7<* per-it-etcuiin .\Lnii-!!';.i);iliiir* ja (i:ipi::ierö fiinni finnr ioli.j }'.-,r'.iti'u-- 1 njl:i r,.:.>.>:'lasiv>!.'i'ii. :na;t::-.v:.i mi: a- itui'aan.s>e;frini:iin. 2:eli:i lie.:\ tno.ee *2 p. tamaili'. l.s^S fjir r ci:ia;:fr..i>tnci. u l.iiiueiian aitojen ifiiiien.i. CM'i !-:ii 'elln !uur:»ie!i'!!.i on UUI!U- !aai'.ajatukien'a. M;llaui.a oit ie Uno (5n(ine:r,'5ell.. '< 2; tuiiun i. : i:me:vn :'las:on iiiiil.ma oli fan- i.i.of.un cpc::aj ix-: on !itfii::uiiirä Iv. im- 1!*< i « i faupunfieieia: 1,270, ii:oIlo jo::a . p u.mat -2,7.-> ie>: 1 n--'a. .>iai>i .1 :ouI:o>p:!oidc11 lu- .i.ntaäi.i o.t lauptinae x-!a: u..'.-U!a lt*l Uno (iranaeiic en torp!^:»',n> uoi' :.i::iiia, on Y.r.-;:i Per.Iii-e:: i-:i :iu'';-.\ MotinrioulitiuvetMia: c.i-.r. '.ra.ii-nV.nTi poaj <>-n>aiäa .ap:o- ä j.1 lie oja», :o: -l li' "-i::o.::>>a:. .'o.i' >uur:.i:v:einiir:.-':.:. .»i:w- :lii jueliee pois fo:i-r . .i'e iuoineen ,'0!-> !:ii!aiiin nutSM :ii-:-a. oo !u:- tei.easu oppiuu- uictn ivie.a .ne.dintkin päi:v:-na!N'!!c io.h:ouvt: f:e;= :«'v .i mii .tä :iv.a:;m;i ouri o :nömich:l- :ä ncidi:» .ai :n -ii:r.roui ,i iiturer. rner n. ve eci.i: niitä :uomio>kap::u- .i:,i, to: a :i:ic:.t.'U II..o (Snanacus ;im pa n m ie-lincti hallitus ja iitaasfaii'.- uie juuri silloin l)cnia':oä tobclliitcii fe.iiKino^eiuti-eii tartre o:iv.; ctupa.':i-ta ne lueiufa': -annein lähdet, joidcn alla Uiio CMDeu-kjen fuurt- elämäntyö alotettiin. Mnua liiä.-täkoön f oi): a 'foliiiciuidst: uiichen oma altis aniau- > luinincn 'i«nipiaMtccllcen. joka hänessä ^tlijiien aii'0-rcai rannalla heräsi, miu niin. i'h mi imi o.n ka^ouukiea tainta liiaH-iuteinauni. Ja tämä jaio^uts pili '.-iii): e a pcihijak-e-rrolilsisia a>st', i:i<' ra!,- 'ivaas:a. .volli-uis clii nrieh-eniä lömanifi. tSiieiiw:u's iähteic w. 18."i8 loo.tiion •ilki: ta raha lla op im om a :ka llc >pc rch- .. ..>.••1. £.i.u -iwt>::ule'.a. jo.<a n::'is- iu ,; . .1 at.^tit jr on 4 .n..t,i o t ui .'.itt ..ii- ( ., i; 0 .,-^ sissi. :::«i ,>>- iva r. -enaiuim T^iu.uni. -•»at: ei a>..ii'.u: i a:i:teell.:an ien niihemp-ini päämaiiraä :ini : 'i.iuiviit kansallista clciiiisiavloa. •Ciiit on sii,-. in ui e» rneliiiu-uiu oi kea iii'ii. tirttitactr': - it aivtilla on 2iuIIm.".n luonit: itjctictoijcn suonien (aujan. or iv. I.<»7 criiiisni tirjeesi.iin !ir- jo:u: Culinaeus: ..^'s -i:i.i i.i_iiaifi;n ;o;mcen ja nicioiin f.mvnuiK '.vii meinkin yifi tdiToi.iuieiuruiai'' ;t: jiir;.eieiPii kania.!.'»-!»,!, nti-u :oiiOi'ii- säoe :aas !p:U'!Släisi u!i!ao-i'ien pii- u-i: ii' : aneei utia:t.ia !i:visN'S:a. Tnna ini vii on Uno CiHinacufvu 'vuoe'a:a:ien 'nn:r n.in pä:i?ä. Au.- Viiv.lla >e on foto ira.r.nme fanu'- :::t;i'inrin jitianmieiu^j. Äiirffmna m: !oot inioi enne: r.::£>e:i äärellä >.5'in:.': rikutut:: mu!'V:. W.'.luxu- e en m.v^.ai-nuoriiom'».' iiclun ta p: :..lloin '.'.irnlla tiii ;ö'jr. Uno (iiM miuuMi un:x iiitlemit :<in'wll:nfn >t '.::iiciutur, ä 2;u'itien latua iäilqq kansana kansojen joukossa. xi. o .1 r :o t. kaan ole ollut vähästä merkityksestä se, että kansakoululapsetnme ja kan- sakoulujemme opettajat ovat tieto puolisen opetuksen kanssa rinnan saaneet harjoitella ja kehittää käy tännöllisiä taitojaan. Pakollisena oppiaineena ovat käsityö ja piirus tus olleet omiansa kehittämään muu ten itseensä sulkeutunutta, mietis kelyyn taipuvaista — etten sanoisi epäkäytännöllistä kansamme Juonnet ta vilkkaammaksi, yrittelijäämmäksi ja yleensä käytännöllisemmäksi, kuin miksi se mahdollisesti pelkän kirja- oppikoulun vaikutusvallan alaisena olisi muodostunut. Sanottakoon kan sakoulun ja seminaarin käsityöope- tukscn puutteellisuudesta mitä ta hansa, yksi on kuitenkin varmaa, nim. että semminkin senjälkeen kuin on ryhdytty hankkimaan näitä ai neita varten noihin kouluihin tarkoi tuksen mukaisempia opetusväli neitä ja täydelliseinpiä työkalustoja, i ja kun opettajat ovat kasvatetut näi den opetusaineiden päämäärästä täy- ] sin tietoisiksi, on käsityöopetuksen ! avulla monilta sadoilta lapsiltamme leikattu pois, „ peukalot keskeltä j kämmentä" ja piirustusopetuksella I tehty tärkeitä siltnäleikkauksia. . Parhaillaan käydään ulkomailla ' ankaraa taistelua liiallista tietovii- , sausopetusta vastaan. Esim. saksa- i laiset oppineet kiistelevät keskenään ( kunniasta, kuka heistä ensimmäisenä , on lausunut herättävän ja nerok- ; kaimman sanansa käsityöopetuksen i merkityksestä kouluopetuksessa. Mutta nämä lausunnot nykyaikai- j sessa muodossaan eivät kuitenkaan , ulotu kauvemmaksi kuin korkein- i taan 25 vuotta taaksepäin, ellemme ' ota huomioon noiden kasvatushisto- riassa tunnettujen tieteilijäin Com- neniuksen, Rousseaun, Diesterwe- gin, Pestalozzin, Fröbelin y. m. lau suntoja ja kokeilujakin tällä alalla. Äskettäin on noista nykyisistä aatteen etutaistelijoista eräs sveitsi läinen kasvatusoppinut, dosentti Robert Seidel sangen vakuuttavasti todistanut olleensanäistä ensim mäinen, joka on parhaiten määri tellyt työopetuksen merkityksen. V. 1885 hän nim. jo perinpohjin todisteli että: »kasvatuksellisella käsityöllä on ihmisen ruumista, henkeä, luonnetta ja taiteellisia sekä yhteiskunnallisia taipumuksia enim min sivistävä ja kasvattava voima". Tämä on paljon sanottu, multa pi tää siltä täydellisesti paikkansa. Mitä piirustusopetuksen merkityk seen tulee, olkoon tässä vaan mainittu, että esim. Bernin taideopetuskong- ressissa v. 1904, jossa oli saapuvilla tuhatkunta mailman etevimpiä pe- dagoogeja ja tiedemiehiä, puhumat takaan piirustusopettajista, arkkiteh deista ja taiteilijoista, tehtiin m. m. seuraava yksimielinen päätöslausel ma: „piirustusopetus on kaikissa kouluissa alimmista asteista asti oleva pää- ja vakinaisena oppiaineena". Nykyisin voi siis jo pitää näiden molempien teknillisten aineiden käsi töiden ja piirustuksen merkityksen kouluopetuksessa teoriassa kyllin selvästi todistettuna ja julkisesti lau suttuna. Käytännölliseen ratkaisuun käydään nyt kaikkialla innolla kä siksi, vaikka suuria vastuksia onkin, kuten kaikilla uusilla aatteilla, luon nollisesti voitettava ennenkuin to- teutuspäämäärään päästään. Kun tätä muualla maailmassa vasta nyt tapahtuvaa uudistusvir- tausta tarkastaa, täytyy ihmetyksellä muistella, että meillä Suomessa jo Herran vuonna 1866 julkaistiin ase tus, joka määräsi että piirustus tiyificcn >i«l'ki»nai'den tansaÄitluasiaan. w en :vaiis:a', iillä m::uni wa!ariii'.':- Ai 0 -t'oiuiif-en wuo>den mii pyi) hän tällä ien: on, euä o.:iuM*:-.ia:t -ue kania, ir.c IVlla, itayden RuotsiÄa, Tanstas- ^ e:.,i .raan ':en dtiii-ii:o;it:o:i jiivntfii ivr- i.i, <2d' r oui!a ja 3uci:sis!ii. 2ji*ci:fut jVeuuipt - imi : <■!!»?, ia at:.ia :e:t:;c-> pt (ans^.oululairos Käniä eritijijesri: t.:-» ■!aliamme :raareja :u:l.». ;;i-olt.ilm iiiklliiui. Ja isitä hiin liil)iitna piti ] ni:;:;uiii anone: .inuu:t:n :a;i'.it >.i ia:- »tall inaan 'ftiu-nnitclicsiaan 2uoincn aa ullc a'oman 5a:i-al.niuen ,ou- ..<iiiiolou>luilaitosra u[■ i ;y.naiiiel:a mat ikalta pafoltu an ti. Hän>e'.t.!in iuunnitu- ! lunsa ikohtasi jnl-Iiifuttdee-sa aitkaracltn i'!va.et."riin-.ia. Muuan loaluon asetta- I in:i Äiini^a, joka oli iofooupaaiit 1 maan parhaiiuinisla loini:n!ichis:ä. si- iii tarkasi, ^a 'puolelta joö toiselta^ .'i'! käiniut iftHttiuM :a:st-el-ua. ^iunucs iviiden avuoideu InpfijU)!>'rn jälkeen !os,... . Jo täötä i'-!ii>:n-äirä-n:no. !>ii:-en p».- jon iilciupänä l>an fi!i silloisia ;uom;o- ki:iMu:leilt-:i, jo:!.i iiili:o;i'ot iiv.in lui- larai 'kouluja. Ei iic suioui .puOituf.-.in ioiaa wuv:- :» , uu'. Millffill tUII|UIUUlUU||r niijfinninr luailjfieka rnncii lino (Siiaufifuoka. ta Ixmvii lviija :.iin;u :eii'o kairan- i-emiaie uudella ma: ai olio, , i mu::a iniia runias i-oto on .orj.it.a. v.. r,v:ou.u!r tmi '.'* i'ie:: - ;i> : e.ä c.e :r.inlu. E:-'i' a -v r : iu'.:'i.udei-ni :uiee '.r M . io-.vveo ci .a:' e ! n !v. 1 v 11 *i IU", 1 v n^i:.'iilid;v : a ve.uaa^v^ I:.-". • ;.v, \i ?iPo i ;?iini.ir'*vr.r, fi :!n:i o.: 'O.iui .-m ; e;- o i' ja käsityöt ovatolevatpa- kollisena opetusaineena kaikissa maamme kansa kouluissa ja seminaareis- s a. Tämän asetuksen syntyminen oli, kuten tunnettu, Uno Cyg naeuksen ansio. Tämä tieto silmäimme edessä tarkastakaamme mitä Cygnaeus itse on ajatellut näi den aineiden, erittäinkin käsityön merkityksestä kansan kasvatuksessa. »Työstä työhön", tämä oli Cyg- | naeuksen periajatus kasvatuksen ja ! opetuksen merkityksestä. Työn ja | käytännöllisen kokemuksen kautta i oli oppi etupäässä ammennettava. I Kirjat ja tietopuolinen opetus olivat jvain ulkonaisia apuvälineitä kasva tuksessa. Hän sanoo m. m. kansa- j koululaitostamme koskevassa ehdo tuksessaan: »Katson välttämättömän' | tarpeelliseksi, että kansakoulun ja siis myös seminaarin oppilaat saa- ,vat tilaisuuden hankkia kansantajni-' sen mittaus- ja luonnonopillisen tai- j don kanssa käsityksin käyvää yleistä 1 kätevyyttä, s. o. taidollisten töiden j toimittamiseen kaikellaisten työkalu-1 jen ja aseitten avulla". Toisaalla il-i maisee hän käsityöopetuksen suun nitelman seuraavin sanoin: »Käsi-; työopetuksen tarkotuksena on oleva , hankkia oppilaille yleistä kätevyyttä, j joka kullekin ihmiselle, mutta eri toten varsinaiselle työmiehelle on suuresta arvosta sekä myöskin taita- | vuutta eräissä meidän maan rah- ; vaalle paraiten soveltuvissa koti- I töissä. ' Käsityötä seminaarissa, samoin kuin kansakouluissa älköön harjoi tettako ammattikäsityön tapaan, älköönkä siinä esiintykö pelkkiä ko neellisia ja ajatusta vailla olevia käsi- J temppuja jotka eivät vaadi henkisiä 3)t»lt(l|Mi femiaaaria tiiratta»* )• lamtafftli. voimia eivätkä senvuoksi tarjoo hen kistä tyydytystä tai herätä mieltä ja haluu työhön, vaan sen sijaan var sin usein tympeyttävät ja synnyttä vät vastenmielisyyttä tyrkytettyyn työskentelyyn. Olkoon se päin vas toin käsityö, joka vaatii sekä ruu miin, että sielunvoimia ja sen kautta vaikuttaa yhfaikaa sekä lyysillisesti että psyykillisesti kasvattaen". Nämät sanat sisältävät mitä mo- dernisimpia kasvatuksellisia ajatuk sia. Jo v. 1858 lausuu Cygnaeus tunnetussa matkakertomuksessaan: »Olen jo 17 vuoden aikana ollut siitä vakuutettu, että käytännöllinen käsi työ on oleva kansakoulussa oleelli sena kasvatuskeinona, mutta olen aina ollut sitä mieltä ettei pelkkä koneellinen työ voi vastata tarkoi tusta". On huomattava että Cyg naeus oli omien sanojensa mukaan 'saanut ensimäisen herätyksen käsi työn merkitykseen nähden kodis saan, hänen isänsä kun antoi liä- ■ nelle tilaisuuden erilaisissa ammatti- i työhuoneissa harjoitella käsiensä käyttelemistä. Ja Amerikassa, Sit- j kassa olonsa aikana v. 1842 oli hän : tilaisuudessa huomaamaan kätevyys taidon arvon nähdessään erään nuo- jren suomalaisen siirtolaisen moni- j puolisella ammattitaidollaan tulevan I tuolla vieraassa maassa paremmin, kuin muut toimeen, j Cygnaeuksen ajatus työn a r- Ivosta käy ilmi eräästä hänen myö- . hemmästä lausunnostaan. Hän sa- noo m. m.: »Samoinkuin työtä tekevä, tuo n. k. tuottava kansan luokka tarvitsee siveellistä kasva tusta, älyä, henkistä ravintoa. j '".a se ei kokonaan vajoisi pelkik>i ko neiksi ja joutuisi aineelliMiuden or jiksi — ja tämä henkinen ravinto on mukautettava kunkin aseman mukaan —, samoin on myöskin tuon itseään niin kut>avan »parem man kansan", pääasiallisesti kulutta van osan kansasta, välttämättömästi opittava tekemään työtä, ja tämä on tapahtuva sellaisen työn kautta, että myöskin opitaan anta maan arvoa toisten työlle. Tiedän hyvin, että esitetään oppineitten, val tiomiesten j. m. s. tekevän työtä pääl lään, kynällään ja sanotaan heillä ole van paljon raskaamman, vaikeam man lyön, kuin päivätyöläisellä, 1 nim. sellaisen, että raaka työmies