Tiistaina 25 p. Lokakuuta KARJALATAR N:o 121 — 1910 den toimitus liittänyt puolestaan huomautuksen kirjaltajain liitto- neumoston kokouksessa kesällä teh- dystä päätöksestä, jonka mukaan sosialistiset lehdet, jos ne suostu wat hymäksymään kirjaltajain tarjoaman työsopimusehdotuksen, »vapautetaan lakkotilasta ja saa niissä työt jatkua tamallista me- noaan. Styttemmin on Gutenberg selittänyt saman asian koske- wan pormari liisiäkin lehtiä, niin että jos pormarillisista lehdistä joku hymäksyy tariffin, saa se il- mestyä samoin kuin sosialistiset- kin tehdet. senaatin päätös ent. senaat- tori Langinkoskea y. m.tvas taan nostetussa jutussa. Helsingin kaupungin miskaali Albrechtin poliisikomisario Nikifo- win y. m. entistä senaattoria Hj. Langinkoskea ja erotettuja poliisikonstaapeleita Leinoa ja Haanpäätä mastaan nostaman jutun on senaatin oikeusosasto nyttemmin ratkaissut, tuomiten ent. senaattori Langinkosken kun- nianloukkauksesta yhteensä 300 markan sakkoon (horoioikeus oli tuominnut 2 kuukaudeksi mankeu- teen) ja kumpaisenkin poliisin 150 markan sakkoon (homioikeus 1 kuukauden mankeuteen.) Muis sa kohdin pysytti senaatti howi oikeuden päätöksen. Menäläinen sotawäki. 22:nnen armeijakunnan esikunta on anonut että Haminan kadetti- koulun jalkamäen maneesi tänäkin wuonna luomutettaisiin tammik. 1 päimään 1911 Venäjältä tänä syksynä Haminaan siirretyn menä läisen rykmentin täydennykseksi saa pumien rekryyttien eristämispai kaksi. Kenraalikumernööri on lähettä- nyt anomuksen senaattiin pyytäen senaattia maksuttomasti luomutta- maan maneesiin rykmentin käytet- tämäksi mainittua tarkatusta war- ten- Asiamiesten palkkaaminen Pai- «»ylihallitukseen. Senaatti on päättänyt kehottaa painoylihallitusta laatimaan ja senaatille lähettämään ehdotuksen ylihallituksen asiamiesten palkkaa miseksi myönnetyn 107,800 mar kan käyttämisestä. Kenraa likutvernöörinkanslian huoneuston laajennus. Kenraalikumernöörinkanslia on senaatille ilmoittanut, että se huo- neustonsa laajentamista marten tarmitsee kumernööri Mar Alstha- nin eron kautta mapaaksi wlleen Uudenmaanläänin kumernöörin asunnon ja pyytää kanslia senaa- tin toimenpidettä siihen, että mai- nittu huoneusto luomutetaan kans- lialle. Jäänmurtajien menosääntö. Luotsiylihalliws on lähettänyt senaattiin jäänmurtajien meno- säännön muodeksi 1911. »Tarmon" menosääntö päättyy 162,000 mark- kaan, «Sammon" 160,000 mark- kaan ja ..Murtajan" 94,000 mark- kaan. Tri Tanner ei saa luennoida Maasan läänissä. Maasan läänin kumernööri on lähettänyt alaisilleen poliisimiran- omaisille kiertokirjeen, missä hän kehottaa näitä tarkkaan walwo- maan, ettei tohtori A. F. Tanner yleistä paheksumista herättämissä esitelmätilaisuuksissa pääse puhu- maan simeettömyyksiä, sekä tarpeen tullen hajottamaan esitelmätilai- suudet, jolloin siitä on heti tehtä- wä kumernöörille ilmotus. Sosialistiset edustajaehdokkaat kieltäytymät ehdokkuudesta. Turun läänin eteläisen maali- piirin sosialistien piiritoimikunnat- le saapuneen kirjeen mukaan on maisteri Wäinö Vuolijoki kieltäy- tynyt eduskuntaehdokkuudesta. — Sos. Entisistä sos. dem. edustajista omat uudelleen malittamakf: ehdo tetut Oskari Orasmaa, S. Heikki- lä ja S. Nuortema kieltäytyneet ehdokkuudesta. — Työ. &otta »vanhus eksynyt metsään ja kuollut. Jkämä tapaturma sattui noin pari miikkoa sitten Lapinlahden Kokkolan kylässä. Eräs manhus, Pekka Ruotsalainen, paikkakunnal la yleisesti tunnettu nimellä „So- fea Pekka", oli lähtenyt asunnos- taan mainitussa kylässä noin nel- jän kilometrin päässä olemaan naapuritaloon. R. oli, maikkakin oli ollut melkein mitään näkemä- tön koko ikänsä ja miimeisinä wuo- sina tullut aiman sokeaksi, usein liikuskellut sokean tarkan maiston johtamana pitkiäkin matkoja kyläl- lä, niin tämänkin matkan kotoaan naapuritaloon. Nyt oli hän kui- tenkin jollain tamoin poikennut metsätielle joutuen siten kulkemaan asumattomia seutuja, jolloin eksyi. Aikansa toimottomana harhailtu- aan oli sokea monhus-raukka uu- puneena maipunut taipaleelle, saa- den siten amun puutteessa kuole- mansa metsässä, mistä kyläläiset, yhteisesti etsien hänet löysimät. Mainaja oli 88 muotias. Pastori Pautsun siirtäminen Tampereelta. — Arkkipiispa ei peruuta päätöstään. T. k. 18 p:nä palasimat Wiipu- rista ne Tampereen kreikkalaiska- toolisen seurakunnan jäsenet, kaup- piaat Slastnikoss ja Dubatsefs, jotka omat käyneet arkkipiispa Ser- gein puheilla seurakuntalaisten puolesta pyytämässä, että mää- räys pastori Pantsun siirtämises tä peruutettaisiin. Matka on kui- tenkin ollut turha, sillä arkkipispa ei ollut lumannut päätöstä peruut taa. Hän oli kehottanut käänty- mään asiassa pyhän synoodin puo- leen. Mikäli Tamp. S:lle on ker rottu, aijottanee seurakuntalaisten puolesta niin tehdäkin. Pikku uutisia. Ministeritvaltiosihteeri, kenraaliluutnantti Langhoff palat- tuaan kuukauden kestäneeltä lo maltaan on ryhtynyt Mirkaansa hoitamaan. Kadonnut postilähetyswekseli. Äskettäin kerrottiin, että eräs 23,000 markan suuruinen postilä- hetysmekseli, jonka oli lähettänyt Thuringin asianajotoimisto Hel- singistä kauppias O. Nissiselle Sortamalaan, olisi muka kadonnut taipaleelle. Asia on kumminkin niin, että mekseli ei ole kadonnut, maan on saapunut aiman asian- mukaisesti »vastaanottajalle, tus- kinpa se on edes myöhästynytkään. Se oli lähetetty Sortamalasta, jossa ivastaanottaja ei ollut, erääl- lä läheisellä maatilalla olemalle postiasemalle. Tämän postiase- man läheisyydessä on nimittäin kauppias Nissisen asunto. Siinä koko katoamishistoria. Suomesta sukujuurensa johta- wa Serbian toaltaistuimelle Serbian kuninkaan Pietarin manhin poika prinsi Georg on ju- listettu. kuten tunnettua, menettä- neeksi mallanperimysoikeutensa, ja kuninkaan toinen poika pinssi Alek- santeri on sairastunut lamantau- tiin, jonkatähden serbialaisten up- seerien lähetystö on maatinut että kuningas yhdessä skuptschinan kanssa määräisi kruununperilliseksi meljensä pojan prinssi Paulin. Ellei prinsi Aleksanteri sattuman kautta jää eloon, joutunee prinssi Paul aikanaan Serbian maltais- toimelle. Siten Serbiaa hallitsemaan jou tuma johtaa sukujuurensa Suomes ta. Prinssi Paul on nimittäin Aurora Karamsinin pojan tyttären poika ja kuuluu siten Stjernmal- tien sukuun. Miksi erosin sosiali- demokratisesta puo- lueesta. LLapaus-lehden 118 numerossa eräs salanimi ..Juuso" lausuvalle- kirjoittaneesta jäähymäissanoja ja samalla yrittää selmitellä niitä syitä, joiden tähden katsoin täyty- mäni erota sosialidemokratiasta puolueesta. Hän tosin tunnustaa kirjotuksessaan näin: «Minulla ei ole eroamisen syistä mitään tietoa". Mutta tuo hänen täydellinen tie tämättömyytensä minun erooni maikuttaneista systä ei estä hän- tä metämästä mitä rohkeampia johtopäätöksiä. Rimi rimiltä kuta lähemmäksi hän pääsee kyhäyksen- sä loppua syytää hän yhä hal- pamaisempia syytöksiä minua mas- taan. Loppujen lopuksi mertaa hän minua Kristuksen pettäjään Juudas Jskariotiin. Ellen minä tarkoin tuntisi Mapauslehden ky- näilijäin täydellistä kykenemättö- myyttä harkitsemaan asioita jär- kemästi, saattaisin loukkaantua moisesta loan syytämisestä ja persoonani halmentamisesta, mut- ta heidät perinpohjin ymmär- täen en saata edes loukkaan- tua. Kun tulee puheeksi syyt, miksi erosin sos. dem. puolueesta, ja kun Mikkelin lääniläiset niistä ehkä haluamat tietoja, annan niitä tässä. ^Toimiessani Joroisten Ruoko- järmen kansakoulunopettajana ja eläessäni yksinäisyydessä kaukana suuren maailman touhinasta, sain lukeakseni sosialidemokratista kir jallisuutta ja sen puolueen pää- äänenkannattajaa ..Työmiestä". Niissä jaettiin ihmiset kahteen ryhmään. Toiseen kuuluu enkelit, niinsanotut sosialistit, ja toiseen perkeleet, se on pormarit, kaikkine pimeine merenimijäjoukkoineen. En- kelit eli sosialistit tekemät kaiken työn tässä maailmassa, mutta siitä he saamat palkakseen milua, nälkää, kurjuutta. He rakenta- mat huoneet, mutta itse saamat asua kellarikerroksissa. He neulo- mat maatteet, he jalkineet tekemät, itse ryysyissä märjymät. He hei- nät niittämät, karjan ruokkimat, itse luut saamat kalutakseen. Taas sensijaan tuo toinen joukko eli niinsanotut pormarit, kapitalistit elämät, noiden sosialististen kir- jäin mukaan kaikessa joutilaisuu- dessa. He main keinutuolissa ka- märissään liikuttelemat ja pitkää piippua metelemät, »velkakirjojaan laskemat, korkoja pääomiin lisää- mät. Nämä pormarit yrittämät kiskoa kaikki, anastaa kaikki sosia listeilta: rasittamat pitkillä työ- päimillä, pitämät huonoilla pal- koilla, j. n. e. miltei loppumatto- miin. Ken moi ja uskaltaa mäittää, ettei tällaiset opit miellytä, kenellä on hiukankin rehellisyyttä pomessa ja sydän paikallaan, hän tietysti liittyy enkeleihin, sosialisteihin, ja pyhässä innostuksessa käy taiste- luun pormarien pimeätä joukkoa mastaan. Näin tein minäkin. Kyllä joroislaiset, jäppiläläiset, pieksämÄiläiset, mirtasalmelaiset y. m. tietämät ja muistamat mil- lä innolla minäkin kuljin puhu massa heidän kylissään ja sydän- maillaan. En säikähtynyt talmen pakkasia, en lumituiskuja, en kym- menpenikulmaisia matkoja — ja tätä en tehnyt palkan muoksi. Te tiedätte samolaiset, että penniä- kään teiltä en ottanut, en sallinut, milloinkaan kolehteja itselleni ke- rättämän. Kerran pyysin ja sain hiukan kyytirahojen apua. Se ei niihinkään piisannut. Turhaa täs- sä on omaa persoonaani ylistellä. Itse tiedätte ja muistatte. Mutta nyt seuraa pettymykseni, surkeat, mieltä repimät pettymyk- set. Minä saatoin täydestä sydä- mestä hymäksyä nuo enkeli- ja per- kele-opit niinkauan kun elin tunte- matta todenperäisesti sosialismin oppeja, niinkauan kun sain elellä ja toimia siellä samolaisten kes kuudessa, puhua heidän torppari- pirteissään, seurustella heidän tur- meltumattomassa alkuperäissuo- malaisessa seurassaan. Mutta he- ti siitä olkain kuin ensimäisen ker ran matkustin Helsinkiin edustaja- na tunsin pettyneeni, siitä alkain olen saanut tuntea, että sostalide- mokratisten johtohenkilöiden sekä miesten että naisten elämä puhuu toisella taivalla kuin nuo kauniit kirjat, jotka minusta aluksi sosia- listin tekimät. Minä olen näiden neljän muoden kuluessa, jotka olen ollut sosialidemokratiana edustaja na, ja elänyt tuon puolueen kes- kustassa, sen pesälinnassa, saanut nähdä niinpaljon kurjaa, niinpal- jon simeettömyyttä, lokaa, juoppo- utta, haureutta, että minua ei mi- kään kummastuta enempää kuin oma itseni: miksi olen moinut noin- kin monta muotta nieleskellä kaik- kea tuollaista saastaa, miksi olen mielä moimani ponnistanut pera- takseni pois kaikki manhat mielipi- teet, malmistaakseni kynnettyä ja karhittua peltoa sosialidemokratis- ten johtomiesten lemittämälle li- kaisuudelle. Tuon lähempiä esimerkkejä. He- ti kun me maalaiset kokemattomat kansanedustajat ensimäisen kerran matkustimme maltiopäimille Hel- sinkun, mietiin meidät Työmies- lehden Kirjapaino-osakeyhtiön kus- tannuksella kaupungin kurjimpaan, huonomaineisimpaan kapakkaan. Täällä sitte iloja pidettäessä mal- tasi minut manha samolainen in- nostukseni. Hyppäsin pystyyn ja aloin puhua. Muistin samolaisia torppareita, muistin heidän samu- pirttejään, muistinpa mielä Jäp- pilän Wanajan kylässä asuman erään torpparin sisäänlämpiämän asunnonkin. Puhuin näille her- roille sosialidemokratisille johtomie- hille niistä henkilöistä, siitä köy- hälistöstä, joka nyt toimoen odot- taa mitä me saamme heille tehtyä. Tiedättekö samolaiset mitä minulle tehtiin? Minut mihellettiin alas, naurettiin, imattiin, pilkallisesti huudettiin. Lopetin puheeni. Tä- män jälkeen otti puheenmuoron hel- sinkiläinen, ..todellinen sosialidemo- kraatti" ja hän innon tulta hehkuen puhui täten: „Me, me köyhälistö olemme nyt ajaneet herrat pois täältä kapakasta ja tulleet itse ti- lalle. Tämä on meidän ensi moit- tomme!" Sanoi ja lopetti. Ilon remahdus kämi läpi koko todellis- ten marxilaisten rimin ja hymä- huutoja kuului puhujalle. Juhlan loputtua lähtimät eräät naimisissa olemat edustajat, joiden maimot tietysti olimat jääneet ko- tiin, käsikynkkää kulkemaan ryhmän naisten kanssa. Seurasin erästä- kin tällaista amioparia nähdäkseni heidän tuumansa, he lähtimät kiireh- timään, menimät missiin paikkaan —. Itse saatte kirjoittaa jatkoa. Tämä oli, hymät samolaiset, mi- nun ensimäinen pettymykseni ja tästä se alkoi: Monta taistelua olen itsessäni saanut käydä, mon- ta unetonta yötä miettänyt. Palataan asiaan: Sitte ryh- mässä, minun täytyy rehellisesti tunnustaen sanoa, että tuskinpa yhtään ainoata päimää niin iltaan pääsi, ettei ainakin joku todellinen marxilainen olisi ollut hutikassa, tuskinpa yhtään kertaa aurinko niin aamutaimaalle kohoutui, ettei jonkin ..todellisen" silmät olisi ma- liokuntaan tulessa punottuneet yön mellastuksista, juomisesta ja huo- nosta elämästä. Ensimäisiä oli Antti Mäkeliinin juopottelujuttu. ~ aivossa Anttia miltei jumaloi- tiin. Muistan, miten Markau- dessa ja Lehtoniemellä ihmiset mirtanaan tulmimat häntä kuule maan ja luottimat häneen, tois tanko sanan, jumalaan. Onko ih- meteltämää, että sinä aamuna, jo- na sain kuulla, että Antti oli yöl- lä kadulla loikoillut ja putkassa kulkenut ; että sinä aamuna tun- sin itseni aiman lohduttomaksi. — Mutta Antin kunniaksi sanottakoon, hän oli sankari, hän erosi pois sitte toisen kerran juopotel- tuaan, ei jäänyt enään, hän tun- nusti, että hän ei kykene olemaan edustajana. Toiset juopot eimät ole olleet sellaista sankareita. (Jatk.) Ulkomailta. Portugalin väliaikaisen halli tuksen julistus hallitsijasuwun karkottamisesta. „Tnnes"-lehdessä on painettuna julistuksen sanamuoto, jonka mu- kaan Braganza-suku ilmotetaan karkotetuksi Portugalista. Julis- tuksen 1 pykälä kuuluu: 20 p:ään lokak., tätä muotta, Portugalissa mallassa ollut kunin- kaallinen hallitsijasuku Braganza karkotetaan ainiaaksi Portugalista. 2 pykälä: Tämä karkotus kos- kee kaikkia kuningas Manuelin sukulaisia aina neljänteen polmeen saakka. Nobel-Palkinnot. Lääketieteen palkinto Prof. Zllbreeht Koss elitte. Tukholmasta, lokak. 21 p:nä. Nobelin palkinnon lääketieteessä on Karoliinisen laitoksen opettaja- kolleegio tänä muonna antanut professori AlbrechtKosselil- le Heidelbergistä. Jokaisen pal- kinnon suuruus on tänä muonna 193,360 frangia. Nainen asianajajaksi tuomiois- tuimissa. Senaatti on myöntänyt neiti Agnes Lundellille oikeuden harjoit- taa asianajajan tointa maan tuo- mioistuimissa, jota mastoin se- naatti ei ole katsonut moimansa myyntyä neiti Lundellin anomuk- seen saada sukupuolestaan huoli- matta oikeuden päästä maan hal- linnollisiin ja tuomarin Mirkoihin. yipeäi isät. — Perämies, huusi kapteeni Murman hyttinsä omesta, kun laima juuri oli mastaanottanut postin. Perämies Grön! — Tulen, kapteeni! Ja työn- nettyään kiireesti taskuunsa pit- kän kirjeen, jonka hän juuri oli lukenut, hän paremmin juoksi kuin kämeli kapteenin luo. — Perämies, sanoi kapteeni märäjämällä äänellä, muoroin punastuen ja maaleten, minä saanut pojan. — No nyt on peijakas! huu- dahti perämies, mäiskäyttäen kämmenensä yhteen. Saan kun- nian onnitella, sai hän sentään ensi hämmästyksestä selmittyään lopulta sanottua. Kapteeni Mur- man oli mielä nuorenpuoleinen mies, mutta hänellä oli jo suuria lapsia, kaikki tyttäriä, joista yksi jo oli naimisissakin. — Kapteeni, sanoi perämies sitten, minäkin sain äsken kirjeen ja siinä kerrotaan, että minä myöskin olen saanut pojan. — Te myöskin, perämies! — Se syntyi toukokuun 23 päimänä. — Ja minun syntyi 22 päi- mänä. Sepä sukkelaa. Mutta minun poikani oli hirmittämän suuri, se painoi 4 kiloa 8 gram- maa. — Minun oli sittenkin suurem- pi, se painoi 4 kiloa 9 gram- maa. Läsnäolleet eimät koskaan olleet mokomaa nähneet. — Mitäs juttuja te nyt lamer- teletie, perämies! Minun poikani paino kuuluu oleman mallan ta- maton. Harmoin kuulee lasten siinä ijässä enemmän paina- man. — Minä en nyt kuitenkaan moi sille mitään, että poikani syn- tyessään painoi 4 kiloa 9 gram- maa. Niin on minulle kirjoitet tu, eikä minulla ole mitään syy- tä epäillä, ettei se olisi totta. — Olikos perämiehen pojalla lainkaan hiuksia, kysyi kapteeni sitte. — Eikös kapteeni tiedä, että pienet lapset aina omat hiuksia mailla? — Se riippuu kokonaan lasten moimasta ja mahmuudesta. Mi- nun pojallani oli suuri aaltoi- lema tukka, niin kirjoittaa mai- moni. — Ja minun pojallani oli jul- man koma ja luja ääni, joka on aiman tamatonta pikkulapselle. i Kuuluu ensi tuntina huutaneen kuin pieni metsänpeto. — Lapsiraukka! Se ei siitä päättäen liene oikein terme, kai eimä hoitajat osaa sitä oikein hoi- taa. — Tietysti se on sitä moimak- kaampi kuta komemmin se jaksaa huuta. Eikös kapteenin poika sit- te lainkaan kirknnnt? — Ei mähään. Se maan syö maan syö ja nukkuu ja on niin ihmeen kiltti. — Mutta se on heikkouden merkki se, mäitti perämies. Kapteen mimmastui, sillä hän- tä harmitti se että perämies tai luuli olemansa häntä etemämpi. Mutta niin pitkälle ei sentään kenenkään melmollisuus päällys- töään kohtaan ulottune, että hä- nen lastensa pitäisi olla hei- kompia ja huonompia kuin kap- teenin. Kuitenkin kaikitenkin olimat kap- teeui Murmanin ja perämies Grönin hymät mälit tämän kes- !kustelun jälteen loppuneet. Kap- 'teeni puhutteli perämiestä main ' mirkatehtämissä ja perämies puo- Alestaan kulki omia teitään mält- ■ täen kapteenia mikäli mahdollista. ' Niin pitkälle oli sominnollisuuden 'tiellä sentään päästy, että kotiin ! tultaessa oli päätetty antaa mo- lemmat pienet kansalaiset puo- lueettoman neumoston armostel- tamaksi, mutta perämies ei ollut moinut sopimuksen jälkeen huo- mauttamatta: — Kapteeui tekisi runsaammin' jos antaisi mertailun jäädä sikseen. Minä ymmärrän armostella pik- kulapsia, onhan minulla niitä ennestäänkin mutta kapteeni on sellaiset asiat jo unohtanut. Saa- daanpa nähdä, että minun poi kani se sittenkin on paras, siitä annan pääni pantiksi. — Suu kiinni, perämies! Mi- nä en peräydy tuumaakaan, en- neukuin puolueeton lautakunta on antanut lausuntonsa. Matka kului sitte ilman enem piä seikkailuja ja lopulta saamut- tiin kotisatamaan. Omaisten termehdysten ja ly- hyen hymästijätön jälkeen erosi- mat kapteeni Murman ja perä- mies Grön, tullakseen seuraamana päimänä klo 11 aamupäimällä pienokaisineen laiman kannelle. Ilma oli mielä elokuun lopus- sa kutakuinkin leuto, joten pieno kaiset eimät olleet maarassa ul- kona milustua. Kellon lähetessä yhtätoista näkyikin perämies luo- wailewan kadulla pieni jälkeläi- sensä käsimarrellaan ja sitte ka- pusi hän nuoratikapuota myöten kaimaan. Satamatyvmiehet rannas- sa katselimat hänen niaiivaloista kulkuaan ja nauroimat makeata naurua. Mutta perämies maan puhki ja kantoi lastaan. Tuommoinen pieni sylimauma on kylläkin kemyt, mutta kun sel- lainen sijoitetaan miehen käsi- marsille käärittynä lukemattomiin ihmeellisiin maatekappaleisiin, jot- ka lepattamat sinne ja tänne, niin tulee tämä pieni kantamus pian hankalammaksi kuin raskainkin taakka. Sen sai perämies Grön kylläkin tuta. Muutama minuutti sen jälkeen saapui kapteeni ajurilla ajaen. Hän, nähkääs, nuori mies kun oli, ujosteli työntää lastenmau- nuja eikä myöskään kehdannut kantaa sellaista pikku pilttiä. Senmuoksi oli hän mastoin mai- monsa ankaraa kieltoa ottanut ajurin. Typykät poimittiin sitte monen- moisten »vaatekappaleiden joukos- ta esiin ja pantiin makaamaan kapteenin sänkyyn. — Mihinkäs Herran nimessä omat joutuneet kapteenin perilli- sen hiukset, alkoi perämies riidan- haluisena. — Ne omat lähteneet pois, tiuskaisi kapteeni kiukuissaan. Niin käy pienten lasten tukan aina. Mutta mihinkäs on perä- miehen pojan ääni mennyt? Sitä hänen ei kuitenkaan olisi pitänyt sanoa, sillä samassa ko- rotti hänen oma perillisensä ää- nensä, joka tuntui oleman kaikkea muuta kuin heikko. Se kirkui pontemimmalla tamalla, mitä aja- tella saattaa. Se potki jaloillaan ja huitoi käsiään eikä tahtonut rauhoittua^ mistään. Ja aiman kuin sen parkuna olisi ollut jon- kunm öinen merkki toiselle, niin tämäkin yhtyi kiljuntaan, ja maik- kapa paikalle olisi kutsuttu kuin- ka puolueeton henkilö tahansa, hänen tuskin olisi onnistunut rat- kaista, kumpi kiljui lujemmin, näytti siltä kuin olisimat nuo mo- lemmat kanaljat yksissä tuumin päättäneet ylläpitää meteliä, sillä jos toinen hieman hiljeni, monnia kootakseen, niin pauhasi toinen miittä millimmin, kunnes toinen taas saattoi yhtyä lauluun. Ja niin sitä sitte jatkui. Onnelliset i>ät tekimät mitä moi- mat saadakseen pienokaiset maike- nemaan. Kapteeni näytteli kelloaan, lauloi lystikkäitä merimieslauluja, kutkutteli niiden kaulaa ja antoi niiden ratsastaa polmellaan. Mi- kään ei auttanut. Perämies mään- teli naamaansa mitä hullunkuri- simmalla lamalla, seisoi päällään ja miskeli niitä ilmaan kuten pal- loja, mutta kaikki turhaan. Pienet perilliset olimat nähtämästi päät- täneet koetella kumpi heistä oli kestämämpi? Kaksi palkintotuoma- reistä katsoi kärsimällisyytensä jou- tuneen liian komalle koetukselle, joten he, makuutellen että pieno- kaiset inhimillisen käsityksen mu- kaan olimat yhtä hymät, pyysimät saada poistua, koska heillä oli tärkeitä asioita suoritettamana. Muut kolme palkintotuomaria ryhtyimät punnitsemaan pilttejä, jotka yhä maan herkeämättä kir- kuimat moimainsa takaa, mutta molemmat osottautuimat täsmäl leen yhtä raskaiksi. Tämä harmitti komasti perämiestä ja senmuoksi hän alkoi mäittää, että kapteenin pojat oli alastomina punnitta- mat. Kun kukaan läsnäoloista ei kuiteinkaan pystynyt aukasemaan pienten kansalaisten maatekerrois- sa olemia lukemattomia solmuja ja hakaneuloja, niin täytyi tuu- masta luopua suureksi onneksi jä- jellä olemille palkintotuomareille, jotka nyt kukin muorostaan esitti- mät kaikenlaisia mahdollisia syitä poistuakseen. Kuumina ja hikisinä he lopulta palasimat rannalle, jos- sa poliisi oli heitä mastassa, ihmetellen minkälainen kamalapa- hoinpitely olikaan pantillaan käy mässä laimassa, koska sieltä niin kamalaa kirkunaa kuului. Sillaikaa seisoimat kapteeni ja perämies kaksin hytissä, uupuneina ja hirmeästi kärsien yhä maan soimasta musiikista. He katselimat kahta hampaatonta suuta, jotka alinomaa olimat auki milloin enemmän, milloin mähemmän, aimankuin metääkseen keuhkoihin ilmaa entistä pontemampaan jat- kamiseen. Kapteenin siinä tnijot- taessa molempia parkusia näytti- mät ne hänestä niin toistensa kal- täisiltä kuin kaksi marjaa eikä hän kuolemakseenkaan olisi osannut sa- noa, kumpi oli hänen, kumpi pe- rämiehen. föaksupäivä- - kirjoja - (Vekselin lankee- rniskirjoja) Saatavana 0,-Klti. uo- jalainen polttaja tietää, että BEIBUTS savukkeet ovat erittäin hyviä. cS*. &. cRaftig S &:o Turtuu* Otetaan ivastaan malmistettamaksi wuota- ja turkki- nahkoja, tunnetulla hymällä työl- lä ja kohtuullisilla hinnoilla. Pyy- dämme päästä edelleenkin armoi- san yleisön suosioon. Tohmajärivi, Kemie 1!) '" ,„10. P. Kinnunen. J»ho Wäistö. — Emmeköhän sentään lähde jo kotiin, sanoi kapteeni happa- mesti ja mäsyneellä äänellä. Kir- kumisessa ne ainakin omat yhtä hymiä, ja minä annan palttua paremmuudelle muissa suhteissa. Se riittää, että ne kumpikin näyt- tämät oleman hengissä. Käärikää maatteet oman perillisenne ympä- ri: lähdemme kotiin. Perämies nousi ottamaan las- taan, mutta hän ei moinut huomata mitään erotusta noiden sängyssä metelöimien mälillä. ' Hän katsoi ja katsoi, mutta ei tullut mihinkään tulokseen. — Kapteenihan käy perämiehen edellä, sanoi hän lopulta sangen kohteliaasti ja astui taaksepäin. — Tehkää kuten käsken, karjui kapteeni mielipuolen äänellä. — Luulenpa ettei kapteeni enää tunnekaan perillistään, sanoi perä- mies nauraa hihittäen. — Niinä kyllä omani tunnen, mutta näyttää siltä kuin perämies ei olisikaan niin marma omas- taan. — Minä tunnen omani ehdot- tomasti sanoi perämies makamana. Ottakaa te nyt omanne, kyllä mi- nä sitte sanon, osasitteko oikeaan. Kapteeni syöksyi muoteen ääreen, sieppasi siitä toisen kirkujan, kääri sen mukanaan tuomiinsa milttei- hin ja läksi lyhyet hymästit sanot- tuaanIannelle. — Oikein, huusi perämies, te malitsitte omanne. Minun näyt- tää moimakkaammalta, enkä minä erehdy sen suhteen. Kapteeni ajoi kotiin katetuissa Maunuissa pikku piltin huutaessa niin että kormat olimat haleta. Hullummin oli sentään perä- miehen laita, sillä hänen täytyi kämellä tallustaa kotiinsa, eimätkä hänen säärensä olleet milloinkaan niin ketterästi liikkuneet kuin nyt. Hänen jälessään juoksi 25 katu- poikaa, jotka mirnistellen, laulaen ja miheltäen laskettelimat kompa- sanoja perämiesraukasta. Kaikkein hullummasti kämi kui- tenkin kotona, jossa äidit huoma- simat pienokaisten joutuneen maih- doksiin. Ne parkuimat, määnteli- mät itseään ja käyttäytyimät kuin hirtehiset. Isät puolestaan päätti- mät, elteimät toisella kertaa enää katsahtaisikaan pieniin perillisiinsä niin kauan kuin tamallinen kuole- mainen ei saata niitä omikseen tuntea. Uutta kirjallisuutta. Suomalaisen Kustannus-o. y. Kansan kustannuksella on ilmes- tynyt: Riikka Alho: Kuopus, ker- tomuskokoelma, hinta 2 mk. ->0p. Esikoisteos, joka tuntuu saamut- taman tumallista suurempaa huo- miota. Björnstjerne Björnson: Liput liehumassa, tDet fla- ger i byen og paa Haronen), hin ta 6 mk. Tämä laaja teos on suuren runoilijamainajan päätuot- teitä; hän käsittelee siinä perin- nöllisyyskysymystä ja koulujen teh- tämää simeellisyyskasmatuksessa merrattoman eloisasti. Sen joh- tama aate on meilläkin nykyään päimäjärjestykfessä, joten teos an- saitsee enemmänkin huomiota kuin äsken manalle muuttaneen mes- tarm suurteos jo itsessään herät tää suomalaiseen asuun saatuna. Daniel Des o e: Kapteeni Singletonin seikkailut, hinta komissa kansissa 3 mk. — „Robinson (Lrusoen" maailman kuulu tekijä kirjoitti useita erin- omaisia nuorisonkirjoja. ..Kapteeni Singletonin seikkailut, jotka ilmes- tyimät m. 1720..omat näistä binson (Sutfoeit" jälkeen suosituin. Lauantaina t. k. 29 p:nä klo 11 a. p. myydään huutokauppa- huoneella T. Riikosen konkurs sipesän epävarmat saamiset, jos ta halullisille ostajille näin il moitetaan. Joensuussa 24 p. lokak. 1 910. Huutokauppahuone. Konkurssi huutokauppa. Maanantaina tulevan Marras kuun 7 p:nä klo 10 e. pp. myy dään Kontiovaaran kylässä ole vassa Lakiaho-nimisessä ruunun- torpassa Heikki Pyykön kon kurssipesälle kuuluvaa tavaraa, niinkuin 1 hevonen, lehmiä, lam paita, vasikoita, sekä kaikellaista taloustavaraa kuin myös viljoja, rehuja ja heiniä. Pielisjärvellä 23 p:nä Loka kuuta 1910. Uskottumies. (K. S. 2 k.) filllllulllö. Maanantaina, 6 p:nä marras kuuta 1910 klo 10 aamulla, pi detään Niskassa, suntio Eskelisen luona. Enon kirkonkylän osuus- meijerin osakasten kokous, jossa luetaan tilinpäätös kuluneelta käyt- tökaudelta sekä tehdyn inmentee- rauksen mukaan esitetään meijerin tila. Kerman tuojat kysymykses- sä olemalta ajalta tuokoot masta- kirjansa kokoukseen nähtämäksi. Enossa 24 p. lokak. 1910. Meijerihallitus. Hankinta- huutokauppa joka pidetään Rääkkylän Maimas- talolla Maanantaina Lokakuun 31 p:nä m. 1910 klo 10 e. p. jossa annetaan mähimmän maa- timalle hankittamaksi 500 kg. raa- maslihaa, 20 astiata siilliä 600 kg. ohraryyniä, 600 kg. herneitä ja ehkä muitakin pienempiä tar- peitä. Rääkkylässä Lokakuun 22 p:nä 1910. I. Kolehmainen. onkajaurannan kylässä asu van talollisen Heikki Nie~ meläisen konkurssiin luovu tetun pesän saamamiehet kut sutaan täten tilalla N:o 6 sa notussa kylässä keskiviikkona ensitulevan marraskuun 9 p:nä klo 10 e. pp. pidettävään kokouk seen, missä tulee päätettäväksi: 1) Konkurssinalaisen eläk keestä ; 2) Takasinvoitostapesään kuu luvasta omaisuudesta; 3) Uskotunmiehen palkasta"se- kä muista pesää koskevista asioista; ja muistutetaan asian omaisia, että poissaolevat saavat tyytyä läsnäolevien päätökseen. Ilomantsi, Lokakuun 21 p. 1910. Uskottumies. (K. S. 3 k.) Hyyrättävänä keittiö ja kamari nyt heti Puuseppä H. Lappalaisella.