Lauantaina 10 p. Joulukuuta KARJALATAR N :o 141 1910 Schluterin kirjakaupassa. u Arpajaiset pidetään Joensuun Työväentalolla Sunnuntaina t. k. 11 p:nä. OHJELMÄ: Torvisoittoa Lausuntoa Kuorolaulua Pukutaassi Arpojen myyntiä Torvisoittoa Kaksinlaulua Lausuntoa Kuorolaulua NSgtelmäkappale „K g 1 p g m a t k a". Karkeloa. Alkaa klo 7 i. p. Si«iinpiisjm«ksut: saliin 3 enstm. tuoliriviä 2: —, 5 seu- rtira» 1: 60, miat litumapaikat 1: —. Lehterille 2 ensim. iuoli- ririi 1: —, m*at iftumapaikat setä seisomapaikat lehterillä ja Btlisca S9 p. HUOM.! Voittoja vastaanotetaan työväentalolla lauantaina klo alkaen. sopivia hyödyllisiä esineitä esille pannussa tavaravarastossa H. Pääkkösen Rautakaupassa. Joulu = näyttely Lina Österholmilla. Joensuu w. 1800. (Jatk.) Gnn «n jo mainitsin, että Pielis- joen siltoja kaupunkiin tullessa oi- kealla, nykyisen kansakoulun pai- kalla, olimat 1860 mielä jäljellä ruununjymästön hoitajan luut- nätti Schluterin rakennukset. Sil- lankormassa jokirannassa oli en- siksi sauna, lähinnä maantietä, nykyistä Siltakatua nametlaraken- nus ja keskellä pihaa tuparaken- nus. Asuinkartanoita oli kaksi. Matalammassa, nykyisen kana- wan marrella, oli kaisi tupaa ja niiden mälillä porstua ja pari ka- maria. Korkeampi, ulkoa laudo- tettu ja keltaseksi maalattu raken- nus, joka nykyääll muodostaa kes- kustan manhassa kansakoulun huo- neustossa, pituudeltaan 14 ja le- meydeltään 5 syltä, sisälsi neljä kamaria, salin, keittiön ja etehisen. Pihan läntisellä siivulla oli pari aittaa, Haukipuron lähellä tuuli- mylly ja ulompana pelloilla riihi. Kaikki nämä rakennukset kaupunki osti pakkohuutokaupassa 1,600 rup- lalla ja hämitti ensi muasinaan riihen ja tuulimyllyn ja nametta- rakennuksen 1800. Tässä talossa oli ala-alkeis- koulu, »Lapin koulu", työsken- nellyt jo li wuotta kahdessa osas- tossa. I luokka oli sijoitettu saliin ja II osastoa marten oli rakennuksen itäpäässä kaksi kamaria yhdistetty luokkahuoneeksi. Muissa huoneissa asui koulun rehtori ja matalam- massa asuinkartanossa koulun toi- nen opettaja, suorittaen edellinen asunnostaan kaupungille muokraa 60 ruplaa ja jälkimäinen 50 rpl. muodessa. Ensin tarjottiin nämä muosittain huutokaupalla wuok- ralle ja sitten kolmeksi muodeksi kerrallaan. Rehtorina toimi Bror Axel Pet- relius. Hän oli komissionimaan- mittarin 'poika, syntynyt Tohina- järrvellä, noin 32 muoden ijässä olema mies, lukenut ylioppilaaksi ja työskennellyt koulunopettajana noin 9 ,vuotta, miimeksi Raahen ala-alkeiskoulussa. Hlemmän luokan opettaja- ja koulun rehtoritoimesta maksoi maltio hänelle palkkaa 300 ruplaa ja laulunopetuksesta 30 rpl. muodessa, jota paitsi kaupun gilta hän sai muokrarahoja 75 rpl. ja kouluhuoneuston malasta, läm- möstä ja siimouksesta 60 rpl. wuo- dessa. Alemman osaston opetta- jana toimi tähän aikaan kaupun- ginsaarnaaja Alexander Fredrik Alander, jolla oli palkkaa »valtiolta siitä toimesta "200 rpl. ja muokra rahoja kaupungilta 60 rpl. muo- dessa. Opetus melmollisuutta oli kumpaisellakin 28 miikkotuntia. Kouluhuoneet tuli kaupungin pi- tää kunnossa. Ensimäisen osaston luokkahuone sali oli rakennuksen keskellä, wa- rustetluna 4 ikkunalla, kaksi kumpai- sellakin ulkoseinällä. Toisen osas- ton luokkahuone sijaitsi rakennuk- sen itäpäässä, pitkä ja kapea huo- ne, jonka keskiseinällä oleivat ka- marien kakluunit melkein jakoimat kahteen puoliskoon. Siinäkin huo- neessa oli 4 ikkunaa, yksi kumpai- sessakin päässä ja kaksi ulkopit- kusseinällä. Opetusivälineinä käy- tettiin kahta mustaa taulua, muu- tamia maanosain ja Suomen kart- A A A Suuri valikoima koti- ja ulkomaisia puku-, palt too-, housu- ja liivikankaita, joista valmistetaan pukuja nopeasti kohtuullisilla hinnoilla. HUOM.! JOULULAHJOIKSI sopivia miesten ja naisten turkki- ja kaulusnahkoja, karvalakkeja, kauluksia, rusetteja, kravatteja, ktjsi» Kun tulette markkinoille, niin muistakaa oman edunne vuoksi tehdä A. HEINOSEN Hedelmäkaupasta silloin saatte hyvät tavarat ja tavallisilla hinnoilla. Koli, Kuso ja AhmoiMara yhdeksi kirkkchcrra- kummksi. Nhteiskunnallisen kehityksen jat- kuessa on seurakunnallinen elämä synnyttänyt monia eri muotoja, joista ennen ei ollut aamistusta- kaan. Itiinpä nykyinen maimais- hoito, sairashoito, kansakoululai- tos, lainajymästöt y. in. oivat ivasta nykyajan kunnallisia lai- toksia. pitämä omat kaikki silsi tärkeitä jo kaikkia kuntalaisia koske- wia laitoksia, ettätoimenpiteetniihin nähden eimät saisi jäädäaniharmo- jen kuntalaisten maraan. Waan pitkien ja maimaloisten matkojen takaa käypi kirkollinen ja kunnal- linen elämä etäällä asumille seu- rakuntalaistlle perin hankalaksi. Tämän tähden on useita seura- kuntia jaettu pienemmiksi, toisia taasen on muodosteltu yhdistä- inällä eri seurakuntiin kuulumia osia yhdeksi seurakunnaksi. Tässä otan puheeksi Kolin, Puson ja Ahmomaaran yhdistämisestä sa- maksi seurakunnaksi. Kolin kylä, jossa on kuuluisat Kolin kukkulat, kuuluu Pielisjär- iven pitäjään. Se on ainoa kylä mainitussa pitäjässä saanrikkaan Pielisjärmen länsipuolella. Warsi- naisesta Pielisjärmen pitäjästä on Kolin kylä sangen eristetyssä asemassa. Seurakunnallinen yh- teys pitkien järmimatkojen taakse käypi kolilaisille tamattonian han- kalaksi. Olkoon lasta kasteelle ivietämä, sairaan luokse pappia haettama, kirkossa käytämä, meron maksulle mentämä, puhumatta- kaan yleisistä kunnallisista toi- mistä, niin aina maan on aawa selkä taimallettama, milloin tui- man lumituiskun tuprutessa, mil- loin maahtopäiden laineiden lois- kuttaessa uurteisia rannan liiviä. Tämän matkan mainioista ti?? täisi moni kolilainen eukko ja ukko kertoa yhtä ja toista, jotka kuulijasta omat kaikkea muuta kuin ilahduttamia kuunnella. Jh- n niMHirmriKr "T . me main, etteilvät jo useammat ole joutuneet Ahtolan asunnoille noilla metelillä Vellamon malka- millä, ötäin ollen kohoaa koli- laisille helpotuksen huokaus rin- nasta yksistään ajatellessa sitä onnellista aikaa, jolloin pääsisimät erilleen tuosta luonnottomasta seurakunnallisesta yhteydestä, j Kolin kylä o» »välittömässä j yhteydessä Kontiolahden pohjois- ^ päässä oleman Pusan kylän kans aa. Sitä ei kyllä seurakunnas- 'taan ole saaret eikä salmet erot- tamassa, maan maamatkaa on sattunut tulemaan mähän liian paljon pusolaisten pungittamaksi seurakuntansa ktrkolle. Puson ky- län eteläisimmästä rajasta ei kyllä tule Kontiolahden kirkolle kuin majaa 20 km., maan poh- ^ joispääläisillä poloisilla on enem- 'män kuin 2 kertaa 20 km. mat- ' kaa. Kun tämä matka kirkolle 'käydessä tietysti on kulettama 'kahteen kertaan, niin kertyy siten pusolaisille 80 km. kirkkomatkaksi. Hirmeältä tuntuu jo ajatellakin, että tuollainen matka täytyy saa- pastaa, puhumattakaan, eltä sille todellisuudessa on lähdetlämä. Pusassa on kuitenkin monta uf- jfoa ja eukkoa, jotka omat tuonkin i matkan tehneet imeläpä omilla j jaloillaan ja yksistään Herran temppelissä käymisen tarkotukses- sa, maikka siitä huolimatta heitä torutaan kirkossa käymisen laimin- lyömisestä. Waan niin tyyty- mäistä kansaa kuin he lieneivät- kään, tuntemat he kuitenkin tuon eristetyn asemansa tukaluuden. Maikka omatkin kestämää kansaa, saamat he kuitenkin simujensa sit- keyttä ja sääriensä moimakkuutta koetella muuteilkiit kuin noilla hir- meän pitkillä kirkkomatkoilla: on- han täällä kimiä mitä punkaa ja saloja sittenkin saapastia, maikka kirkko mähän lähemmäksikin saa- taisiiii. Kun mielä otamme lu- kuun kaikki ne kunnalliset hanka- luudet, jotka pusolaisille koitumat tuosta eristetystä asemastaan, niin luulen, että Pusossa yleensä ol- laan sitä mieltä, että heidän olisi päästämä entisten ystämäinsä kolilaislen yhteyteen, joiden erosta ei mielä kauan aikaa olekaan. Tähän yhteyteen olisi mielä toja, helmilautaa, karttakeppiä sekä leiveää ja paksua miimotinta. Op- pikirjat olimat mielä silloin sekai- fin suomen- ja ruotsinkielisiä. Sa- mo-Karjalaiset ylioppilaat olimat toimittaneet ja kustantaneet ensi- mäiset suomenkieliset maantieteen ja historian (Bredomin) oppikirjat. Mitlausopissa käytettiin Eutlides- tä, joka senjälkeenkin pori wi:osi- kymmentä pysyi käyttökelpoisena maamine oppikouluissa. Laulua johti rehtori säestämällä mirren- meisua miululla, joka oli koulun ainoa soiltokone. Oppilaat istui- mat pitkillä, paksuista lankuista tehdyillä, tummanpunasiksi maa- latuilla penkeillä ja edessä heillä oli yhtä pitkät, mustakantiset pul- pettipöydät. Opettajalla oli edes- sään suuri, samanmäriseksi maa- lattu pöytä. Sananen ansainnee mainita myös silloisesta opetuksesta ja ku- rinpidosta. Senaikuisen opetus- taman mukaan ei läksyjen mal- mistaminen tullut kysymykseenkään. Lukuaineissa osoteltiin maan mää- rätyt kappaleet kirjasta, jotka oli- mat sitten ulkoa opittamat. Kuu- lustelut tapahtuimat mielä muu- tamien ruotsinkielisistä kodeista tul- leiden oppilaiden tähden osittain ruotsiksi. Kuka ei läksyään ulkoa osannut käskettiin joka jäämään koululle jälki-isluntoon, kunnes op- pii läksynsä, tahi „ laiskanläksylle" opettajan kotiin. Paksupäisimmät ja huonokurisimmat erotettiin tun- nilla istumaan luokan eteen, opet- tajapöydän ympärille. Jos oppi- las osotti kysytyn paikan kartalla määrin, sai hän seisoa tunnin lop- puun karttakeppi kädessä osotta- massa kartalta oikeaa paikkaa. Välistä taas taitamattomuuden tai ^vallattomuuden tähden hän sai opettajalta tukkamyllyä „ei ki- peäksi maan häpeäksi", ilman maan että »kaikki näkisimät miten karhu sammalikossa kämelee". Toisinaan, eikä suinkaan aiman Harmoin opet- taja pani tällä tamoin jonkun toi- sen oppilaan laiskuria tai ilkimys- tä luokan edessä ..haimenista ha- lauttamaan", marsinkin meljen tu- kistamaan meljeään, serkun serk- kuaan, nuoremman isältään man- hempaa j. n. e. Vaikeimmissa tapauksissa opettaja pani rangais- taman oppilaan pöydälle „mahal- leen" ja pehmitteli istuinkukkuloi- ta karttakepillä ja miimottimella, joita aseita karmittiin niinmuodoin malmistaa yhä uusia lukukaudes- sa. Siitä ahkeruudesta päättäen, jolla marsinkin tätä miimeksi mai- nittua ojennustapaa käytettiin, lie- nee se pedagogiselta kannalta näyt- tänyt tehokkaaksi. Erääsen keksin- töön se kuitenkin ne oppilaat, joille se ei enää tullut harminaisena yl- lätyksenä, johdatti. He kouluun lähtiessä pistimät paksua sarkaa tai kappaleen lapikkaan pohjanah- kaa housun kauluksen alle pehmi- tettämäksi. Mutta opettajilla oli mielä toinenkin kurinpitolaji, joka oppilaille oli mähemmän hauska, nimittäin lyönti «riisillä kämme neen". Rangaistama oppilas käs- kettiin koulupuiston (..Elise lun- din" pensaista noutamaa määrä- tyn lumun mitsoja, joilla sitten sellaisinaan tai letitettyinä asian- haarojen mukaan opettaja antoi missit lyönnit oppilaalle paljaasen käteen. Harminaista ei myöskään ollut, että oppilas istui kaksin, kolmin, jopa neljinkin muosin luokalla. Hymin moni ei päässyt ensi osas- saatama Juuan pitäjästä Ahmo maaran kylä, joka on samoin mälittömässä yhteydessä edellis- ten kylien kanssa. Tämänkin ky- län etäisimmiltä asukkailta tulee seurakuntansa kirkolle noin 40 km. Kirkollinen ja kunnallinen elämä tulee heillekin lomin hankalaksi: onhan heidänkin maikka etäällä- kin kirkolta asumat, mietämä lap- sensa kasteelle, sairaan luokse pap- pia haettama, käytämä aina jvl- loinkin kirkossakm, saatettaiva sv a- tamat papeille, kulettama mero- tusarmosteluissa y. m. mälttä- mättömän tarpeellista asioita kir kolla toimittamassa, puhumatta- kaan niistä matkoista, jotka omat seurauksena osanotosta yleisiin kunnallisiin asioihin: ne pitää jät- tää muitten maraan, maikka nii- hin harrastustakin olisi. Näin ollen emme ensinkään epäile saa- mamme ahmomaaralaisia kans- samme samaan koplaan, joten saataisiin syntymään seurakuiinal- linen kolmiliilto mainittujen ky lien kesken. Vieläpä luulisin hei dän oleman erittäin halukkaita- kin tähäii liittoon, kun me — ainakin minä — antaisimme kir konkin rakennuttaa heidän kyläl leen. Pusossa olisi kyllä eräs ky- lä, Harimaara sopima kirkon pai- kaksi, kun siellä sitäpaitsi on ro- mäsiinsä, lukkarinsa, kellonsoitta jansa y. m. kirkolliset mirkamie- hensä. Waan jos kerran kirkko Ahmomaaran puolelle rakenne- taan, niin toimikoot harimaara- laiset kirkonmiehet, kellonsoittajat y. m. omaa itseään marten kuten tähänkin asti tai hylälkööt mir- kansa uusille tulokkaille, jos eimät henno siirtyä uudelle kirkonky- [(•((?. Tämä uusi kirkkokuntahanke tun tuu ehkä monesta niistäkin, jotka käsittämät tämän hankkeen tärkey den, maslenmieliseltä yritykseltä muka lisääntymien ulostekojen pe- lossa. Tuleehaii uudeksi seura- kunnaksi erotessa kirkon ja pappi- fan rakennuspuuhat papin y. m. kirkonpalmelijain pallkausrasituk- lukset y. m. seurakunnallisten lai- tasten hankkimis- ja kunnossapito- kustaunukset. S Jfiin kyllä. Waan emmehän Nie niistä kustannuksis- ta jää osattomaksi näinkään olles- samme. Mailta emme seurakun- nallisia etuja olekaan tilaisuudzs- sa niinkuin muut hyiväksemme käyttämään, niin kyllä meiltä silti kolikot kiskotaan kuten pa- rempiosaisiltakin. Alsistään Pu- sonkylästä, jossa on manttaalia noin 230 tenkaa, saamat papit iyiväsaataivla lioin <!> hl. Jos laskettaisiin hl:lle hinnaksi 10 mk., tekisi yllämainittu hehloluku 760 ink. Jos sitten otaksiimme, että yllämainitulla 230 tengalia elä tetään 020 lehmää, josta ten- aalle tulisi 4 lehmää, niin lähi- main moimme tuntea pappieii moisaatamalkin mainitusta kyläs- tä. Wiime kesänä oli rahassa maksettaiva lehmästä kuminalle- kin papille yhteensä 1 mk. 00 p. Tämän mukaan kertyisi 020 leh- mäsiä 1,74H mk. Pappein jymä- ja moisaatamat tekemät siten Pu sasta yhteensä 2,508 mk., lukuun ottamatta muita pienempiä tuloja, kuten päimätöitä, kaste- ja mih- kimarahoja y. m. Koska nämä 3 kylää omat osapuilleen yhtä suuret, kohoaisimat edellämainitun perusteella pappien saatamatnäis- tä kylistä yhteensä 7,d^4 misi. Waan samaksi seurakunnaksi yh- dislymällä me tulisimine toimeen yhdellä papilla, jonka moisimme saada ottamalla uuden palkkajär- jestykseii käytäntöön — noin 4,000 —5,000 mkn '.vuosipalkalla. Tä ten moisimme saada papin noin 3,500—2,500 markkaa halmem- malla kuin nykyään papeille mak- samme. Jos tähän mielä luem- me kaiken sen seurakunnallisen edun, joka meille koituisi lyhem- mästä kirkkomatkasta, niin ne kyllin korivaaivat alkukustannukset nassu* toa pitemmälle, sillä monet mai- keudet oli moitettamana, niinkuin edellisestäkin oii hymin armaita- ma. Tässä suhteessa en malta olla kertomatta, minkäläisen lausun non Kuopion piispa R. W. Frosterus sen tarkastuksen pöytä- kirjassa, jonka hän 12 p. huhtik. 1860 toimitti, oppilaitoksesta an- toi, sillä mielestäni se on kylläkin oloja hymin kuivaama. Hän mer- kitsi suomennettuna m. m. näin- kuuluman huomion: „Kuulusle- lussa käytettiin suomea, jota yleensä myös opetuksessa, syystä että nekin oppilaat, jotka käyttä- mät ruotsalaisia oppikirjoja, hel- pommin suoriutumat suomen kie- lellä. Suomalaiset oppilaat omat edistyneet opinnoissa paremmiii kuin ruotsalaiset. Syynä siihen on se, että suomea etupäässä käyte- tään opetuskielenä, kuin myös suo- men kirjakielen suurempi yksinker taisuus ja yhdenmukaisuus puhe- kielen kanssa, josta seuraa, että suomalainen oppilas helpommin ymmärtää luettamansa kuin ruot salainen, jolle tumallisesta puhe- kielestä eriämät sanat ja lauseet tuottamat paljon estellä, kuin myös syytä on siinäkin, että suo- malaiset oppilaat omat rahmaan lapsia, joka tamallisesti lähettää kouluun maan sellaisia, jotka näyt- tämät erityistä opinhalua ja huo- matlamia luonnoiilahjoja." Rain on mahtanut ollakin näillä lukutien alkuasteilla, osottaa myös se, että suomenkieliset oppilaat sai- mat »verrattain parempia päästö todistuksia kuin ruotsinkieliset. Sii- hen sijaan oli edellisillä muita maikeuksia. Etupäässä mähäma- raisuus oli sellainen seikka, että uudessa kirkkokuntahankkeessamme. käillä jokaisella kylällä sitäpaitsi oikeus entisestä seura- kunnaskaan erotessa, saaöa osan- sa armion mukaan yhteisestä seu- rakunnallisesta omaisuudesta, ku- ten kirkon kassoista, pappien mir- kataloista y. m., jos eimät seura- tcifjbo oitcxQ ofcict uubcn ieuvufitnnan perustamiskustan- nuksiiil. Asiaa harrastama. SSiB58aaBBaEg Yleisiä uutisia, Wiipurin läänin erottamishuhut yhä itsepintaisesti liikkeellä. Ätikäli „lk. S." sanoo luoteita- ivasta lähieestä saaneensa tietää, liikkurval kamalat huhut läänin erottamiskysymyksestä yhä itse- pintai'.e>npina. Lehden tietämän mukaaii olisi muka jo nääiös teh- ty jolla osa Wiipurin lääniä ero- telaan Suomesta. Tarkempia tie- toja ei kuitenkaan mielä ole, Lehti lausuu tämän huhun joh- dosta sen, mitä siitä on lausutta- m«; sellaista määryyttä ja oikeu- den loukkausta on inahdotonta ajatella tapahtumaksi. Meillä on aikaisemmin ollut aihetta pailna merkille, että huhut Miipurin läänin erottamisesta muusta Suomesta omat sukelta- neet erikoisemmin esille, silloin, kun menäläiseltä taholta on tahdottu harjoittaa painostusta Suomeii eduskilntaan nähden. Tällä kertaa ei moi täniä olla syyliä noiden outojen huhujen syntymiseen, silla eihän Suomessa tällä haamaa ole eduskunta koolla. Wai lähenemien maalien tuloksiinko tahdottaisiin maikuttaa? Ja luullaanko tosiaan kin, että moiset huhut niihin jo tain maikuttaisimat? Sillä maikka täällä Suomessa on yhteen ja toiseen Venäjältä tulleeseen huhuun jo totuttu ja yhtä ja toistakin toimeiipidettä jo saalu kokea, niin semmoista ei taallä ivoida toistaiseksi uskoa, et- lä yhtenäinen maa sa kansa sil- ivottaisii» kahtia, että termeestä ja eheästä ruumiista leikattaisiin erilleen jäsen ja kokonaisuus siten tehtäisiin rammaksi. Wiipuriu läänin asukkaille on yhtä sitomasti kuin muullekin Suomelle mahmistettu ja makuu- tettu samat oikeudet kuin muulle- kin Suomelle, maikkakin se masta 1812 liitettiin muun Suonien yh- teyleen. Wenäjän hallinnon alai- sena ollessaan oli Wiipurin lääni joutunut henkiseen ja aineelliseen rappiotilaan ja silloinen jakomieli- nen keisari tahtoi palauttaa läänin makaantuneet olot liittämällä sen niuuhun Suomeen ja muuhun Suomen kansaan. Siilä lähtien on Wiipurin lää- ni ollut luonnollinen osa Suomen maata ja Suomen kanssaa. Sen asukkailla on samat oikeudet ja etuudet kuin muillakin Suomen kansalaisilla. Sen simislyslaitokset ja simistys on samat kuin inuun Suomen, ja sen hallinto-, oikeus- ja koululaitokset pidetään moimas- sa Suomen maltionmaroilla. Kaik- ki Suomen nykyiset malriolainat oii otettu sillä edellytyksellä, että Mipurjn läänikin osaltaan on niistä mastuussa, ja Mipurin lääni on edustajainsa kautta Suo- men kansaneduskunnassa päätellyt samalla maltuudella kuin minkä muun läänin edustajat tahansa. Ahtä hymin kuin puhutaan ja huhutaan Viipurin läänin erot- tainisesta muusta Suomesta, moi- daan puhua koko Suomen suora- iloisesta liittämisestä suorastaan menäläisen hallinnon ja oikeuslai toksen piiriin. Tämmöinen tuntuu meistä mahdottomalta uskoa: taik- ka oikeammin: sen ennättää uskoa Harmat uskalsimat yrittääkään lähteä..kaupungin kouluun." Mo- lielta marattomnudeii tähden tä- mäkin koulu keskeytyi ja ainoas- taan niiiutaniat kykeniivät jatka maan koulunkäyntiäan Kuopiossa, jossa oli täkäläisille lähimpänä yläalkeiskoulu. Kim tämä oppi laitos oliruotsalaiiien.nnii heille tuli siellä kielellisetkin ivaikeudel eteen. Senmuoksi useimpien täytyi palata ainaiieSti kotitoimiin tai aiitantua mähillä alkeistiedoilla Niilille käy- tännöllisille aloille. Näistä sei- koista siihen aikaan Joensuun ala-alkeiskoulun lähin tarkastaja Liperin kirkkoherra, kontral/iro- masii A. I. Europaeus kirjoitteli tarkastuspöytäkirjoihin ja mielä enemmän sanomalehtiin, esittäen että kouluun lisättäisiin kolnias luokka, jossa opetettaisiin pääasial- lisesti ruotsia, latinaa ja jotakin muuta kieltä. Lukukaudet kestimät syysk. 1 p:stä jouliik. 15 p:ään ja tammik. 15 p:stä kesäk. 15 p:ään. Lukit- tiiniiit olimat !>—12 ja 4—fi. Lukukausmaksua maadittiiu 75 kopeekkaan. Uusia oppilaita otet- tiin kouluun molempien lukukau- sien alussa. W. 1SG0 oli I luo kalla 20 ja II:lla 15 eli yhteensä 35 oppilasta, joista 27:llä oli äi- dinkielenä suoini ja 8:lla ruotsi. Päästötodistuksen sai li ja ehdoilla 4. Ehkä lukijoita humiltanee nähdä, minkälaisia silloiset päästö- todistukset olimat: «Koulusta Päästö-kirja: Nuorukainen Olof Kempas, syn- tynyt 10 p. Maaliskuuta 1843, mastaan otettu Joensuun ala- alkeis kouluun 14 päimä Tammi- masta sittenkin, kuin se on tapah- tunut. Sillä eihän tällä tamalla mähääkään saateta Suomen ja Venäjän mälisiä maktiollisia riita- kysymyksiä ratkaisuaan lähemmäk- si. Viipurin läänin erottamisella muusla Suomesta ei moiteta yh- tään mitään eikä se oleellisesti mitään muuta ole kuin julman makimallan raaka ilmenemismuo to, jos sen joskus silmitön miha- mielisyys ja persoonallinen koston halu, malliopolitiikan kaapuuu pu- keuluneena, saisi perille ajetuksi. .Äenraalikuwernööri ja koulujen ohjelmat. Kenraalikumernöörin kanslia oii pyytänyt senaatilta saada mahdol- lipmman pian muutamia menä- jänkielelle käännettyjä kappaleita kansa- ja keskikoulujen historian ja maantieteen opetusohjelmia. yliopisto. Hist. kielitiet. osastossa jatkettiin p. lauantaina keskeytynyttä ää- nestystä germanilaisen silologiaii professorin miran täyttämiseksi. 12 äänellä 4 mastaan päätti osas- to asettaa ensi sijalle dosentti Hu- qo Suolahden, jonka asiantuntijat kin olemat ensi sijalle asettaneet. Vähemmistö, professorit Pipping, Westermarck, Mandelstam ja Gus- tassson, antoi äänensä dosentti Karstensille. 5tenraalikuwernööri ja Hclsin- gin lihakauppa. Kenraalikumernööri on läheltä- nyt senaatille kirjelmän, jossa hän ilmoittaa saaneensa tietää lihan torihintain Helsingissä huomatta- masti kohonneen ja oleman nykyi- sin säännöllisiä hintoja huomatta- masti korkeammat, ja ou odotetta- lvissa, että ne nyt jouluun men- nessä siitäkin mielä nousemat. Huomauttaen että tämän mälttä- mättömän ruoka-aineen hinnan yhä kallistuminen raskaana pai- naa maratonia mäestöä, mieläpä riistää sen köyhemmältä osalta mahdollisuuden parantaa rämin- toansa ensi joulun aikana, kehottaa kenraalikumernööri senaattia otta- maan harkittamakseen tämän asia-i ja ryhlymään toimenpiteisiin epä- kohdan poistamiseksi, jotta mäestö saisi jokapäimäisen lihatarpeensa kohtuudella tyydytetyksi. S&2 ET 'b5' ; •s**?- SO QZ' CU ÄS l SS Kaupunkien poliisilaitokset. zZI Senaatti tulee ensi muoden alus- sa ottamaan käsiteltämäkseen uu- dm asetuksen malmistamisen kau- punkien poliisilaitoksien järjestämi- sestä. Senaatin käsittelyjen poh- jana tulee olemaan senaatin ma- liokunnan malmistama ehdotus,' joka nojautuu lainmalmistelukun- lian asiasta malmistamaan inie- tintöön ja Helsingin poliisilaitoksen järjestämisestä tehtyihin komiteain iausuntoihin. Kuten tunnettua on eri kaupv.n- kien poliisilaitoksien järjestämiiien tähän saakka tapahtunut kutakin marten erikseen annetulla asetuk- sella. Uusi asetus sen sijaan tulee koskemaan maan kaikkia kaupun- keja. C3 LA Joensuusta ja s likitienoolta. Joenfuttn tyttökoulu. Senaatissa esitettiin tk. p. kou luylihallituksen esitys, että ensi muoden menosääntöön otettaisiin määräraha uuden talon rakenta- mistä marteil Joensuun suoma- laiselle tyttökoululle. Senaatti päät- ti lähettää asian maltiomaraintoi- mitusklmtaan, jotta tarmittama kuuta 1^58, on nyt päättänyt kaikki yllämainitussa koulussa sää- tyt luku aiueet ja nähty otolliseksi opetusta naulitsemaan ylä-alkeis- koulussa. Olof Kempaasta to distetaan, että hän sangen kau- niillä sekä lumun harjoituksen, että myös yhtä kauniin käytännön osoittamalla aiisainut seuraamat armo-sanat: Katkismuksessa, Pip- lian Historiassa, Ahteisessä ja Suomenmaan Historiassa, Maan tieteessä, Lumunlasku opissa, si- sällä lumussa, Oikein-kirjoituksessa ja mirtten meisuussa, sangen kau- niit, Euklideu alkeissa, kieli opissa ja kaunokirjoituksessa taaskin otol- liset armo-sanat. Joensuussa 15 päimä Kesäkuuta 1660. B. A. Petrelius". Päästötodistuksen saimat silloin: matruusin poikaKonstantin Torckel; talollisenpoika Olof Kempas Pie- lisjärmeltä, kämi sitteii lähetys- koulua ja elää kansakoulunopet- tajana Säiiliöllä: sahankirjurin poika Konstantin Farikoss Nur- meksesta Kuokkastenkoskelta, oli sit- ten kauppiaana Vuokalassa ja elää nykyään Helsingissä: taloll. pojat Anders Kinnunen, Anders Mononen ja Petter Johan Kar- jalainen Liperistä, joista miimeksi mainittu jatkoi lukuja Kuopion yläalkeiskoulussa. Koulun meteraaneista eli 1857 otetuista oppilaista: sahankirjurin poika Anders Theodor Skutnabb Liperistä hukkui koulupoikana huo- noon jäähän Linnunlahdella^ teh- tailijan poika Johan Fridolf Snell- man lähti merille, karkasi laimas- ta, oleskeli kauan ulkomailla ja palasi sahanhoitajaksi Liperiin' £>3 ■:*er CO S. B & V' sa < -i v- C/2 O w sr c /J sa sa < v- s 9» ej s» so