Nro 86 — 1910 KHSKI-SUOMI Sunnuntaina helmikana 13>mk ulkoumÄainen insinööri toi M. | --Eläintaudit. Vaasanläänin lu° 0lwat tähän saakka maksaneet 46,000 tvernööri! on määlrännm Jyväskylän mk., «ikä toiÄä ole Päästy selwille/piirin PiirielSinlääkän O. A. Wuo- löytyykö wettäwar ei. Myöskin Pietar-^ rion tarkasta-maan T'kan tilalla Jy- kaaven kaupungissa tointii ulkomaalai- wäskylan lpit. o.lm>an karjan, pa tSnrtkoja>ja on kaupunki maksa- . Korvaus. Kunnanlääkäri K. ??? 1 ^'jJ 00 Ä i Kartiolle on senaatti Mpntäityt 166 67 p'n Wwau'sen Hanka almen ^5. > kunnaiilääkärin w-ran hoitamisesta nööri iv aikaisemmin on toteen näyt°^^'" ' n ^ mn toaUmm myön tänyt peruÄveden rrittäMHden. Han° gon kaupunki-, missä myöskin ulkomaa- laista, rHnöörejä on työöknnellyt, on ^ Laäninmirkamiehet. Kiwijärlven nnniÄnvchelle Toiilvo Aitjalalle on tähän laaKa jo maksanut noltt 50,000, myönnetty 2 kuuk. wirkawapaus tule- vrk.. ja ollaan tultu «iin pitkälle, eltä^n kuun <Lusta laskettuna. Sijaise- koepmttppaus woil alkaa. Kuulon mu- kaan on täällä Upotettu 4 m. läpimit tainen kadvo, ja min ylätvällä seudulla että 11 m. .stxvyisessä ka>iwossa ei ol« kuin 5 V» metriä »vettä, aisianhaara, joka todistaa hylvin pientä tuttawuut- ta pe rusto esi olojen suhteen. Turku ta<Ä, missä myös saksalainen insinööri vn tckmitdanut työt, ja myöskin saa- tortttanut hyvän tuloksen, on peruÄve- fitutkimuksim uhrannut yli 100,000 markkaa, zoka seikka näyttöä asian omaisten ^valtuusmiesten hyivän tah- don -saada hytvää wettä, ja heidän wa- kaavan Askonsa saawuttamaan hywän tuloksen. » JywäskyWsä V, 1910. Bernh. Gagneur. na toimii Karstulan Lindstedt. nimismies S. Virallisia y.m. yleisiä uutisia. Kenraalikuvernööri vaatii keskus lautakunnilta tietoja vaalien tuloksista. SBttyurfn läänin kummankin ivaali- piirin keskuslautakunnalle on Wiipu- rin läänin kuwernöörimvi>rastosta saapunut pyyntö, että nämä mitä pi kimmin toimittaisttvat mainittuun lvi- rastoon kummastakin tvaaliP iiristä toimitettujen eduskuntalvaalien tarkis- tetut tulokset kmvernöörimvirasrosta edellievn sähetettÄviksi kenraalikulver- nöörin kansliaan. Samallainen Pyyn- tö lienee lähetetty myös maan muiden »vaalipiirien keskuslautakunnille. — Uudet rautatierakennukset. Se naatti on chettanut tie- ja tvesiraken- nusren ylihallituksen käydettätväksi 2 miljoonaa markkaa Seinäjoen—Kris tiinan—Kaskisten rautatien rakenta misia vxrrten. — Hetvoshoidon neuvonta. S.'= naatissa esitettiin torsr. kl>symys he- woshoidonneuwojan apulaisen Miran täyttämisestä. Virkaa Kilvat hakeneet agronomi 23. Boiherus, kunnaneläin. kääkän O. Fraser, eläinlääkäri agro- noomi I. W. Teini >sekä agronoomi G. A. Helenius, joista maaimviljeli^s- hallitus oli antanut Puolto lauseen sa ensimainitulle. Senaatti ei kuitenkaan katsonut ketään virkaan Päieivälst sekä määräsi sen uudelleen julistettawaksi haettavxvksi. — Nliopisto. Historiallis-filologi- nen osasto on ehdotronu? fil. lis. Ju- lius Ailion arkeÄog-an dosentiksi. — Painohallitus toimessa. Paino- ^ihallitus on lähettänyt Helsingin kaMunginwiskaaliirwiras:olle t.!:n 8 Pnä ipäiavätyn seuraavan sisäiiöiscn kirjelmän: Oheen liittäen yhden kappaleen täällä ilmestykää „Framtid"-nimistä janoina!ehteä t.k:n 2 p:ltä, jossa nu merossa löytyy eräs runo otsakkeella „Pä sängarens dag". jonka ylihallitus on katsonut sisältämän kehoituksen ri- kolliseen tekoon, saa ylihallitus i. k:n 8 pnä tekemänsä päätöksen mukaisesti kunniaa pyytää, että „Fr<kiutid"-lch- den vastaava toimiixaja Helsingin raastulvanoikeudessa imisi asetetuksi syytteeseen Rl:n 16 luv. L Z:n rikko- misesta. Kuopion läänin itäisessä vaalipiirissä tulÄvat valituiksi nuor s uoma- laistan ehdokkaista Talas Oran kk*, toht. Helsmgistä, Pennanen Pekka, maamviti. Äesälcihdelta >a P u- chakka Onni, maonvklj. Liperistä. Suomettanelaisten ehd. Naulapää, ^ Hugo, klikit, toht. Helsingista ja sosia- Aistien chd. Ronkainen, Matit torppa- ri Tochmajäuvi, TikkanSn, Po«wo puuiseipipä Kontiolahdelta, Kurkinen, Severi työmies Luopioisista. Turu- n en. Mimmi, tovpa>ntytlö Tohmajär- veliä, Koponen, Albin, levyseppä Pielisjärwcltö, Kronqvist. Efraim, maatoin NuMveffesta ja Sainio, Ju- ho Walter sokerileipuri Joensuusta. Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä tulee valituiksi: n u o r s n o n. a l a i- s is ta yksi ehdokas, pormeslar. if. CastrSn. maalaisliitosta 5 ehdokasta, niin.: järjestyksessä K. Kallio, O. Karhi, F. Saa lastia A. Leino ja I. A. Heikki- nen. Suomeitarelaisten vaaliliitosta tu- lee 3 ehdokasta: >nim. A. Lagerlöf, I. Wahe ja S. Haajpanen. Sosialistien vaaliliitosta tulee >va- lituG 4 edustajaa, nim. ?). Mäkelin, M. W. Hoikka, I. A. Koinii ja H. Törmä. Puolueiden suhde jää ennalleen. Oulun läänin pohj. tvaalipiirissä on kahdesta Kuolajärwe^ öäneslys- äl. wiÄä äänet laskematia. Edustaj-itsi tulemat fu?tt:it;f;n -va lituiksi nuvrsuo in. P. A h m a- vaara, maalaisi: Lohi ja Iunes. sosial.: Lchtmten ja Herrala ja suome:- tarelaisten I. Maarala. Kuten on jo mainittu, menettäivät suomenarelaiset tässä piirisiä toisen edusiajajsijansa maalaisli't^ili'. 5yvsskylSstä ja Keski-Snornesta. — Jyväskylän merimieskoulu. Ka luston hankkimiseksi Jymäskylän uu- teen merimieskouluun on 1'enaatti .myöntänyt 1,379 m Sn 27 pui määrä rahan. sa ja joka ta askim w ilwe^vaalien joh dosta ja niiden yhteisessä on tullut entisiä räikeälmmin efille. En!simäinen ky>syM)s, jonka varsin- kin maaiseutulai^et tekevät, on: mistä tämä eriimieliistAs johtuu? Eikö >se oikeastaan ole lvam henkilökohtaista? Onko todollaikin aisia>llisia syitä olemas- sa, jotka tämän puolueemme menes tystä harrastavMe ni-in kipeästä tun- tulvan erimielisyyden aiheuttmvat? Ei woi kiÄtää, että henkilökohtaista- kin syitä on olemassa, syitä, jotka eipäilemättä suureÄti ovat vaikutta-- neet siihen, että eriimie^lffyys on -muut- tuiiut niin katkeraksi?uin -se todellisuu- deHa on. Se mahtipontinen, milloin röyhkeä, milloin kiero tapa, jota sekä puolueen keskisissä neuvvotiteluissa, et- tä julkisuudessa sanomalehdissä on »Suomalaisen Kansan" ja sen hengen- heimolaistm lpuvlelta käytetty, on tie- tysti isuuresti vaikuttanut välien ki- ristymiseen. Kun ttdhaltav jolla ollaan kunluvinaan lsaimaan «puolueeseen, Ä- laan wa!l!miit toisten tekoja tuon tuos- takin aiheettomasti leimaamaan epä- >perustuslaillisiksi^ai toisia suorastaan syyttämään bobrikoffilaisuudesta, niin herää tietysti kysiMhs, eikö yhteistyö- tä tällaisten parjausten kautta tehdä mahdottomaasi. P itäisihän omassa puolueessa kunnioittaa toisen vaikutti- mia. jollei taihdotakaan toisen mieli- piteitä kaikessa hlMäöst)ä — muulla ehdolla on tHteistt)ö mahdoton. Sit- tenkaän ei ole tämimöisenkään meltet- telytawan tähden meidän ^tahollanime ja>hdottu luopua Gteistoiminnasta. vaon on koetettu yhä edelleen jatkaa yhteistyöltä, kun asiain on katsottu sitä Vaatiilvan. Mutta liian pintapuolisesti katsel- täisiin äskfa, jos näitä henkilökohtai sia sljitä lpidettäisiin ainoina. Epäile- mAtä on olemassa "myös asiallisia eroawaiisuuksia. jotka perimäisesti pe- rustuvat erilaiseen maailmaiikatso- m u kseen. SuurNvaltiollistssa kysymyksissäntme on se ryhmä, joka Helsingin Sanomain ympärille on koräychnyt, aina kannat- tanut siiä käsit!yskantaa> otiiä arkaluon- toisia, kmisamme kohtioihin wai-kutta- via visioita on käsiteltävä wakavuu- della ja vastuunälaijsuuden tunnolla ja Atä eduskunnan asia on ottaa har- kiltamatseen, missä kchdin Suonien kanrsan täytlH asettua chdottomacn »vastarintaan ja missä kohdin sovitte- lut !ja iteunoottetut o»va>t mahdolliset. Aksiiyisten kansataisten ja virsMnies- ien «sia taas on nou-daitaa- wo:mas!a- oleivaa lakia eivätkä he siitä saa tinkiä. Toisen «ryhmän puolelta taas on fat- soitu, sanomalehdistöstä puhumalta kaan, eduskunnan saattavan esiintyä uhmailÄvastikin — iviiiö, joi ka oivat wakovain!poa> ja varovaiscm>Pc>a me- nÄ-telyä puo>ltaneet, oir kuMioitetlu epÄperustuslaillisten niinellä —.mut- ^ ta ei ole toden tullen »iin tarkoin wä- litetty siitä, noudattaako y!si:yinen virkamies lakia. Tämä näkyy esim. siitä tavasta, millä »Suomalainen — Hevoskauppa. Maanvilj. I. H. Mesterinen Saarijärveltä on mynnyt kanlakirjaoriinsa n:o ö?4 „K.-S:n Kuninkaanpojan" Suomen äMtiofl?. Hevonen sijoitetaan ruununoriiksi Pihlajjavedelle. nyt, koetettiin vielä jalestäkäsin sa- massa tarkoituksessa sen PäätöÄä tul- kita ahtaammaksi kuin se vn. Maamme asiain yleiseen johtoon nähden on meidän riHmämme ollut sitä mieltä, että ainoastaan kansan- eduskunnan kanssa sapusoiilmltssa ole- va fuomalrnnen hallitus ja seniähden nlMistssä! hajanaisissa puolue-olois- 'samme ainoastaan kokoomushallitus voi tehokkaasti astoita hoitaa maan on- iitflsst. Toisen irl^hmän puolelta on il kuttu parlamentirismilla leikiitelemi- jellä, eduskunnan enM»mistön kanna- tusta nauttivan kokoomushallituksen syntymistä vastustettiin, koko sen ole. massaolon aikana sttä koetettiin lei- mata ikelvottomaiksi ja sen työtä vai- keuttaa. Ia kuitenkin näyttäytyi, että kokoumnsseliaatti oli eduskunnan puo- lueolojen nyki)isillään ollessa ainoa hälliituffen muoto, jjoka saattoi menes- tyksellä maamme fefä sisäisiä että ul konaisia osioita «jaa, niin lanan kuin yleeitsä mikään suomalainenhallitus oli mahdollinen. Mitä sisäisiin edisttiskysymyksiinline tulee, on „Suomalaii>en Kmrsan" ryh- mässä asetuttu melkoisesti! oikealle ja lsiten annettu epäilyttävä leima koko puolueen edistnsharrastuMe, jotka kuitenkin ovat vilpittömät ja oivan Puolueen ensi muodostumisen ajoilta peräisin. Suomen kielen kli^-nyksessä olemme me asettuneet sille kannalle, että tätä asiata on — loukkaamatta toisen kansanaineksen oikeutettuja etu- ja — tarmokkaasti ajettava, niin että suomenkiFi saa- kaikilla aloilla sille oi- keudella, tulÄvan ipääkielen aseman. Milloin ei va!paae!htoisuus riitä oikeu- dettmukaista olotilaa lumnaan, tarvi- taan lainsäädännön clpua. „suomalai nen Kaiha" on näille pyrinnöille illut Penseä, vieläpä niitä vastustanutkin^ — muistutamme vaiin teknillisen kor- keakoulun kieliasiaa. Mihin tämä erimielisytzs johtaa, on viime aikoina aivaln selvästi tullut näkiMin. Puolueen johtio on miltei kokonaan menettänyt toimilntakykynsä. Tässä suhteessa on tultu niin pitkälle, että puolueen keskustoimikunta, jonka toimintoa sijlOTiset riidat ovat lamaut taneet, lapulta ivain nilmelsi on ole massa. Se ei ole voinut saada aikaan mitään vaali kirjaillisuuita, muuta kuin tuon paljon riidellyn vaalijulis- tul sen. Olemme luullvet useiden kes- kustoimikunimn jäsenten sanovan, eilä keskuÄelut tässä toimikunnassa on »Suomalaisen Kanlsan" edustajain tahoÄa saalettu niin kärjistyneiksi, että on monelle jäsenelle mitä suurin kiu- sa olla niukana täinmöisessä. Jos sa- manlaisia tapaa edelleen noudatetaan, jos sitä käytetään eduskuntaryhmässä- kin, on se tekevä ryhmän toimhtne.n suorasiaan mahdottomatsi. Naalien aikana on ilmesrynyi mitä ikäivimpiä juonia ja sisässä puolueen laillisista organeiZta hoidettua erikoisagiiarsio- nia »Suomalaisen Kansan" ryhinän puolelta, ja seuraulsena owa: ollcei oiMistuinattomasti kokoonpannut eh- Puolueemme kes?usiohta on asetettu! viime aikoina suht'ellisilla vaaleilla. Painakoon kerran taas enemmislö- vaalit toimeen, puolue itse ratkais- koon, mihin suuntaan se tahtoo asioi- taan hoidettaivaksi. Jos puolue ottaa kMnattaakseen „SuomoIai'en Kansan' ryhmää ja sen mene :relya, niin meillu ei ole siitä mitään sanomisia, muna annettakoon sen sitten myös yksin hoi- taa asiat «omissa niinissään ja ^slati niistä — se on kokonaisuuden kanna** takin paljoa parempi kuin eitä eri- mielisyl)s ja yhtenäisyyden puute la- muuttaa kaiken toiminnan. Mitä edustajamme eduskunta:!,h- mässä tulevat tekemään, se on tietysti oleva heidän asiansa. Mutta tärkeä cn, etteivät he anna ristiriitaisuuksien la- mauitaa toimintaa ja ettei myöskään yksimieli isyyden nimessä alistuta aja- maan tai tukemaan semmoisia mieli- piteitä, jotka ajettavat puolueemme väärään valoon. Ei ole ollut mieluista ottaa tämä asia jullisuudessa puheeksi, mutta puo- lueemMe tulevaisuus vaati: meitä iähän cisiaan ryhtymään. Eikä vain puolueemme, vaan vakaumuksemme mukaan tässä on samalla kysymys koko mamnme valtiollisten olojen kehinä- mijftstä äsialliseon ja terveeseen suun- taan. Me olomme vakuutetut siitä, että niidien olsiain ajaminen, jotka puo- lueemme on ohjelmaansa kirjoittanut, laillisuuden ja edistyksm kansanvalta!- suudcn ja suomalaisuuden, kansallisen ja yleisinhimillisen fiv si^sen. Suo- me>n kansallisen ja valtiollisen yhtenä:- syiden oHljÄmciit c>jaminien vielä kauan vaalii nuorsuomalaisen puolueen ja yhä laajenevan ja voimisluvan nuor- suomalaisen puoluttn olemassaoloa tässä maassa» Mutta siksi meidän on richdyttäivä ta-rmokkaihin toimiin puo- luoemme elämismahdollisuuksien tur- >ivaamiset!si. tm" -»« HiU<. m s.«u°tw d °k-«-> j-. w «w« *mtt» ma Id, mt irnmitmlimälm. - m |01 .«Ilaf«m lvac^ittu Zo-rMtaiivakil, ios >eit >cu- Erimielisyydet Vuolueesslimme. - Aansaliopistot. kansanoipistan johtokunta'on senaatil- Nhä uudistuvat HMkäykset vaate ta anonut 1,000 mkn apurahaa agro- vat vihdoinkin ottamaan Puheeksi sen nami sivistyksen saaneen kejäneuvojan >ritnielisiMn. joka jo Pitkät ajat on paMaamisek^l tuknmuodek l 1910 vallinnut nuorsuomalaisessa puoluees- kumt alussa pidMMä puoluekokoukses- sa tahdotiiin »Suomalaisen Kansan" taholta saada puoluekokouksessa pääte- tyksi vastaisten edusmiesten hartinia- veipautta niin ahtaalle sitovia määri- telimiä, että sellaiset kansalaiset, jotka eivät tällaiseen sitomiseen voineet Muualta Suomesta. rautsia vältcttäivätisi, noste ia.in m ai- nitun ryhmän tahÄta suurenuioinen huuto epälojaalisuudesta ja puolueen hajoittamisesta. Mitä on siis tehtävä? Silla selivää on, että asia ei tällä tavalla sa> jat- ♦♦ Äiti. (Suomennos.) Laulajatar oli yksin pukuhuo neessa. Hän katseli suurta vaalean punaisista ruusuista tehtyä kukka vihkoa, joka oli heitetty hänelle näyttämölle ja jonka joku oli tuo nut sisään. Hän otti kukkavihon käteensä, ja heitti sen voimakkaasti pois luotaan päästäkseen katsele masta sitä. Rauhattomana alkoi hän kulkea edestakaisin lattialla kädet silmillä ikäänkuin tahtoen poistaa mielestään jotain näkyä, joka teki hänelle pahaa. Niin, hän oli varma siitä, oli mah dotonta erehtyä; mies, joka meni hänen ohitsensa hänen astuessaan ulos vaunuistaan ja meni teatteriin, se oli hän, ja pikku tyttö jota hän talutti kädestä, se oli — se oli — Ah! — nuo kadonneet onnen päi- v ät — oliko hän joskus lakannut niitä muistelemasta? Oliko tämä viime vuosi kaikkine riemuineen ja voittoineen, muuta kun maanpakoa? Oliko hän ainoakaan minuttia tun tenut itseään niin onnelliseksi, kuin silloin, kun hänen miehensä ja lap sensa olivat koko hänen maailman- es? Kuinka voivatkaan vieraat suostua, eivät voisi puolueen ehdok- ^ua. käiksi rulveta. Miten niilä henkilöitä. Meidän mielestämme ei ole muuta jotka moista yksityislichtaista ennak- kuin yksi mahdollisuus olsmassa. Iol- komäÄrittelomisiä (josta, kuivaamaa lei ole mahdollista saada täysin Io>ia- kyllä, illse Äsianomaiis^lla taholla sit- ^ lista ja samalla Mzos puolueen keSkei- ternmin näkyy luovuiun) eivät fjytoftf- ssessä esiintymisessä siedettävää yhteis- si)neet, iparjaitiin ml)önt!Iväisyys- ja toi m Maa aikaan, niin erotkoot ryh- mHoona!mich'iksi, se h Ylvin muiste- mät, tointien kumpikin omasta puo- taan. Ja kun Puoluekokous ei lopulta-^ lestaan sekä Mesjä enintään wa>n kaalit tuohon sitomistakliikkaan yh:y- jonkinlaisona loapa-na vaal:liittona. Alatornio» murhayritys- juttu. (Omalta kivsc-cnivaihiasalta). Alatormon kirklohcrr<m G. Iunncliii?- ta ivastaan tchdi)n murhayrny^iuiun käsittely alkoi Alatornion avälitäräjillä t. f:n 10 p:nä. Cifcubcn puhccnjohiaj oli lTornion tuomiokunnan tuomari hc- wioikcudcn asessori S. W. T t e n i u s, yleisenä syyttäjänä Alatornion nimis- mics B. F. iO. M ö l l e r ja asianomiöta- ja n kirktoh. G. Iunneliukscn asiamichcnä »varatuomari I. Tervonen Lutusta. Hra Junnolius ei »llut itse saavuivisla. Tyytctty rouiva Alma Iunncliuö as tui »ikeudcn istunäohAoncesc«n wäw>>nsä tohtori Hartmanin tukemana ja läänin »vankilasta hänen mukanaan tullccn naiswanginwart!ijan seuraamana. >J. oli nä<t edellisenä iltana tuotu posti- junan muckana Oulun lääninwan',lasta, jossa häntä on säilytetty, Alatornielle, missä hän pidettiin yötä erääsiä mat- lustqjatodissa as<man lähellä. Häntä amusdi maratuomari Ossian Przcope Tampereelta. Luettiin ivaÄaajan Alnia Iunneliuk- sen wankipassi ja mainetodistus sekä ne kohdat pÄiisituttintcPöytäkirjasta, jctka koskijvat kirkkoh. -J:ta »vastaan 'ehniä murhayritystä. Polivsitutkinnossa kuu- lustettujen todistajain lausuntoja ynnä niitä kohtia. p>tka koskiwat rwa Junne- liukscn sa murhayritij!kscn tekijän renki Johan William >Johanssoni.n wäliii i iuh- teitä, «i vielä luettu. Murhayrityksen tekijää Johanssonia ci oltu vielä saatu Tuomen oikeuteen. Toi- in-enpitoet, joihin oli ryhdytty häncn >l»o- lvuttamisekseen Suoinen wirano>i>ainllc, eiwät olleet wie>lä johtaneet anottuihin toinlenpiteisiin. Nyt luetuissa poliisitu>tkintopöytäkirjan otteissa ci ollut juuri mitään, joka ei o- Iisi ennestään sanomalohtiemm« luTijoil* le tunnettua. Aleinen syybtäjä nimismies Möller »vaati rwa Junneliukselle edeswa>?:au?ta murhaan yllyttämisestä ja lirkkoh. Jun» neliuksen puolesta myöskin edeslvastaus» ta awiarikokseSta pidättäen itselleen oi» keuden tvastedeS lähemmin määritellä vaatimuksiaan. Samoin jätti hän oi» keudelle kirkkoh. Junnctiuksen kirjoitta» n^an selostuksen perheotoista P-Dpitassa renki Johanssonin siellä olonajoilta. Jo» Hansson, joka vn lotoisin Töörea kappe» lista N »rrbottenin läänistä Ruotsista, oli pappilaan «ullessaan wiime kemäänä sangen 7ur^assa tilansa. Ei hänellä vl« lut tvaadteita eikä rahaa edes lauttamal» suksi tartvittcavaa 10 p., «^tä olisi tvoinut päästä jatkamaan n^atkaa ja hakemaan työtä muualta. Kirkkoh. I. ft» «uokfi otti hänet renkinsä Katajamäen ^hdotuk» sesta työhön pappilaan, etenkin kun tar» wittiin työmiestä. Muutaman wii?on kuluttua oli sama Katajamäki kummin» 5in mieheen sangen tyytymätön. wati«ti häntä itottelemattomaksi. kiroilemaksi ja miinaan meneväksi, jonka vuoksi waati häntä pantalvaksi pois talosta. Tiihen hän ei kuminkaan ollut taiipuwainen, kun oli työmiehen tarvis. Mutta muutaman päiivän kuluttua ilmoitti Katajamaa, «t» tä ellei iJohanssonia eroteta, niin hän poistuu. Maimonsa alboi silloin lvaatia Ä:n erottamista ja J:n ottamista hä» nen si>jaansa. Lopulta hän suostui siihen ja c-tti Johanssonin rengiksi vuoden lop» puun asti. Ei kiinnittänyt huomiotaan ivaimonsa za J:n suhteeseen, wa:kta tä» mä innostuneena kehui, kuinka pzika on nopsa ja avulias, auttaa esim. kädestä pitäen »veneestä, kärryistä j.n.e. »Tem» moisen tulee rengin ollakin", Huudahti rouiva kerrankin tänä kertoessaan. Tuli sitten paltvelijain oitoaika seu» racnvaksi »vuodeksi. Toiset palwelijat o« limat hywin tyytymättömiä Johan-so» niin. mutta ivaimonsa vaati innokkaas» ti, että hänet pestattaisiin ja väitti, et- tä kaikki puheet hänen juopottelustaan oivat perättömiä. Kun Johansson sitten makuutti Mainiansa ja tahtttvania pysyä raititiina, >jvs hänot otetdaiisiin rensilisl. niin suos-tui hän tekemään kontrahdin, jonkun ajan kuluttua hän kuitenkin 'ai tietää, että I. »li kolvin päihtyneenä nu» kahtanut Puutarhaan, josta »vaimonsa s» li toimittanut nukkumaan rengin tiipaan. Tällöin hän päätti eroittaa J.n, mut:a '.vaimonsa hartaista kehoituksista anioi kuitenkin anteeksi sillä ehdolla, ettei juo- pottelu enää jaikuisi. Mutta sitä jatkui kuitenkin yhä, jonka tvuoksi hänen täntyi .eroiltaa I. talosta tokakuun lopuss-r. Maimoma koetti alituiseen sclirinä lie- loja J:n juoPotteluÄa peräuömitsi. Tcn ijätestä kun ,J. oli erotettu Palme» lutiestä oli hän käynyt pappilassa ukein tänen tietämättään. Eräinäkin sun- nuntaina sai bän tietää, että I. oli cdcl- livenä päiwänä hillu: kuokkiin nii-i ke< tvassa bumatassa, että kaaiui lattialle, josta taas »vaimonsa toimesta »ietiin johontin huoneeseen nukkumaan. Sil loin sunnuntaina tapasi hiin Jur kyok's- sä, — J:n omien sanojen mukaan — tapaamassa wanhoja ystämiäin ruu^tin- naa >a nneläpä rotvastiakin. Kirkkoherra I. sanoi silloin tvaaitineensa JzlianKsonin poistumaan, sillä pappilaa haliocinaivat huhut eiwät lakkaa, ettei I. lakkaa käy mästä pappilassa. Johansson sanoi sil- loin ote«vansa tvapaa Ruotsin mies. jo- ka saa olla missä tahtoo. PoiSiin kni- tenkin kyökistä hänen uudistetuista ivaa- limuksisitaan. ! Ta mana päilvänä iltapuslella pyysi roiuvansa, että talossa asumalle poliisi jtuurrelle annettaisiin hcivonen e:tä hän pääsisi palvelustyttöjen kans!a aj:'.?» maan. Sanoi Kuurienkin sitä pyytäivän. Hän suostui siihen ja luuli Kuurren jc tyttöjen mentyä olemansa ivaimonsa kanssa Lahden kotona. Hetkisen kulul:i:a kuuli hän kolinaa 'kyökin rappusista ja tun meni katsomaan, niin oli Johansson waim»nsa kanssa kyökissä. Johansson näytti hqwin uhkaamalta ja esiinnzi rcnh» > keästi sekä samalla alkoi 'kaimaa ias?u» ^jaan. (lJälemmin sai tietää, että liäncllä Icivlrtovat äänet vangita hänet sil loin, kun hän sai kantaa lasta käsi varrellaan ja kun mies jota yksin hän rakasti seisoi hänen rinnallaan. Hän ei tiennyt, että tuo voimakas kaipuu hänen sisimmässään voisi kuolettaa hänen oike&n minänsä, kun se veti hänen pois kodistä, sen kärsimyksistä ja velvollisuuksista, sen vapaudesta ja onnesta. Ensin lauloi hän vaan muuta mille perheen vieraille, sitten useam mille, heidän ihailunsa kehottamana. Mutta pian ei tämä ollut hänelle kylliksi; hän tunsi omaavansa luo vaa voimaa, jota ei tällä tavoin voi nut tyydyttää. Joku salainen ääni kuiskasi sen hänen sisimmässään ja ulkoapäin sanoivat monet samoin. Sitten eräänä iltana kohtalo joh datti hänet yhteen erään soittotai- teilijan kanssa, joka ihanilla säve lillään loihti hänen syvimmän ja salaisimman sielunsa esiin. Hän hurmautui hänen laulustaan ja tuli äänettömäksi ja hiljaiseksi, niinkuin tavallisesti tullaan elämän tärkeim pinä hetkinä. Taiteilijan täytyi matkustaa päivän perästä; mutta hän ei matkustanut; hän viipyi hä nen tähtensä, sillä hän tahtoi hänet mukaansa, llän ymmärsi sen ja oli peloissaan. Hän ei tahtonut joutua ansaan, mutta tunsi kuitenkin it sensä niin avuttomaksi, niinkuin koko hänen tahdonvoimansa olisi kuollut. Nyt jälkeenpäin oli hän usein kummastellut, näkikö hänen miehensä sen tulevan, vai eikö hän sitä huomannut, eikö aavistanut pienintäkään. Tämän kiusauksen tullessa oli hän lähellä pyytää häneltä apua, rukoilla häntä estämään häntä hä vittämästä onneaan, mutta kun hän kohtasi hänen luottavat, onnelliset silmänsä, ei hän saanut sanaakaan sanotuksi. Ja sentähden sai tuntematon voi ma hänessä vallan, rikas, vaihtele va elämä, josta hän uneksi, odotti häntä suurine tehtävineen. Nuoren taiteilijan sanat turmelivat hänen sielunsa, niinkuin myrkky. Hän tunsi salaista ikävää, vaikka ei ol lut ilmaissut sitä kenellekään ihmi selle. Hänen soittonsa rukoili ja houkutti paremmin kuin yksikään ihminen. Ja silloin pyysi hän häntä aina laulamaan. Joka kerran hän ensin kieltäytyi, mutta lopulta teki hän kuitenlun aina hänen tahtonsa mukaan. Hän pelkäsi, sillä hänen laulaissaan loittoni hän aina kodis taan, kaikesta tutusta, tähän asti sista suruista ja iloista ja tulevai suus oli hänen edessään; hän ei si simmässään ollut enää kauemmin yksin, vaan jokaisessa sanassa jon ka hän lauloi oli elämää ja verta. Juuri silloin täytyi hänen mie hensä matkustaa pois pariksi päi väksi. Hän pyysi häntä jäämään kotiin niin sydämmellisesti ja hel lästi kun vaan taisi, mutta hän pu disti päätään hymyillen ja sanoi, että muutamat päivät menevät kyl lä pian ja että hänen täytyi vält- tämättömästi matkustaa. Hän saat toi häntä asemalle, ja oli viimei sessä silmänräpäyksessä pyytämäi- päästä mukaan, mutta hän pakotti itsensä vaikenemaan ja katsoi vaan junaa niin kauan kun voi sitä näh dä kyyneltensä lomitse. Kotiin tul tuaan meni hän pikku tyttönsä luo, mutta ei täälläkään tuo sisällinen ääni antanut hänelle rauhaa. Näinä päivinä sai kiusaus hänes sä voiton; hän ei jaksanut kauem min taistella sitä vastaan, vaan seu rasi häntä siihen tulevaisuuteen, joka niin salaperäisenä ja loistavana odotti häntä. Ensi aikoina oli hän kuin unissakävijä joka tietämättään antaa itseään kulettaa, Mutta kun hän eräänä päivänä tajusi, mihin tuo johtava'käsi tahtoi hänet viedä, kukistuivat kaikki hänen ilmalin- nansa ja hän piti itseään mennennä naisena, jolla ei ollut kodin oikeut ta koko maailmassa. Hän muutti taas. Hänen täytyi ol la yksin tuskinensa ja hän eli vuo den unohdettuna ja huomaamatto oli K uurretta salaa anas:aman>a rc- Molmeri taskussa). Silloin m.'ni tiun — kertoo kirkkoherra I. edelleen — ;'in- tiin hakemaan «vuokraaja Malista y iu . todistajiksi käskylleen. Kun Johansson näki hänen tuleman miesten kanssa, poistui hän hi)win raiwostun.'cna ja uh- kaillen. Jonkun tunnin kuluttua huomasi hän poliisi Kuurren kmnarista, joka »li pi» han toisella puolella, olemassa rakennut» sesia. tulta, joka sammui pitemmiksi a» joiksi ja taas sytytettiin. Hän meni iii' mana, hän tuskin sitä itsekään muisti. Kerran hän tuli melkein sattumalta astuneeksi taiteilijaural leen. Hän menestyi jo melkein alus sa, mutta iloitsi siitä harvoin. Ai noastaan silloin, kun hän voi oikein elää tehtävässään, kun hänen on nistui unohtaa kärsimyksensä ja sisällisen tunteensa, joka loi lei mansa hänen näyttelemiseensä ja 1 lauluunsa, ainoastaan silloin voi hän ! iloita. Mutta illalla tunsi hän itsensäl vielä entistään yksinäisemmäksi;': kaikki menneet vuodet luutuivat vaan tyhjiltä ja hänen mielensä j valtasi yksi ainoa toivo: Dähdä lap sensa, Kuulla sen puhuvan ja sit ten ... ! Seuraavana päivänä iltahämäräs sä nousi hän ylös erään Saint Michel boulevardin varrella sijaitsevan ta lon käytävää. Hän luki hitaasti ni men nimikilvestä; sen nimen oli M- nen miehensä kerran untanut hä nelle, mutta johon hän jo aikoja sitten oli menettänyt oikeutensa. Hän kummasteli miksikä hänen miehensä oli muuttanut vieraaseen maahan; hän ei tienyt mitään mie hestään, eikä hänellä ollut oikeut takaan tiotää. Kun hän soitti ovikelloa tunsi hän polvensa vapisevan. Jos hän itse tulisi avaamaan; mutta sehän oli mahdotonta! Itsehän ha oli ot tanut selvää siitä, ettei hän ollut kotona tähän aikaan päivästä ja nyt seisoi jo palvelustyttö ovella uteliaana katsellen hienosti puet tua vierasta naista. Hän kysyi her mostuneesti oliko herra kotona ja jatkoi ennenkun oli ehtinyt saada vastausta, että hän tahtoi mielel lään käydä tervehtimässä'pikku tyt töä. Hänet vietiin vierashuoneeseen, jossa pikku tyttö ujona uteliaana tuli häntä vastaan. Itse hän unohti puhua, hän vaan katsoi ja katsoi lasta, joka oli hänelle vieras ja kui tenkin niin läheinen ja hänestä tun tui kun ei hän koskaan voisi läh teä sieltä. Hänen täytyi odottaa ja pyyUiä mieheltään anteeksi. Hän ei voisi kieltää, kun hän pyytäisi lap sen tähden. Hän avaisi hänelle ko din ovet ja maanpakolaisuuden vuodet olisivat ijäkisi unohdetut. Hän katsoi lapsen vakaviin ja kum masteleviin silmiin kysyen vapise valla äänellä: Milloin isäsi tulee koliin? — Hän viipyy vielä kauan, mutta iso-äiti tulee heti. Hänen sydäntään koski — iso-äiti - hän oli siis tullut hänen sijalleen; ja jatkaak seen tiedusteluaan hän sanoi: - Minä olen tuntenut äitisi- Mutta lapsi katsoi häneen siimat vakavina ja vastasi: