N:o 274 — 1910 KESKI-SUOMI Keskiviikkona marraskuun 80 pnä Paras ja kaikenlaiset n pesuun sopiva sa : ppua — Oli — K. S. R. 601 Casforia soap. Hinta CO p pala, 2: 40 aa\i. saatavana K,-S. Rohdoskaupasta sanon, TarMinismi makasi nyt kuo- linmucteellaa». (Tekijä on kirjoit- tanu: teoksen »Tarminisn in kuolin Muoteella"). Puhdas materialismi on luonnontieteilijöiden joukossa kcr- rassaan Maitettu kanta, sanoo tekijä. Enerftetinen selitysmuoto on meffci- ncil lähestysaskel kristilliseen maaii- rnankatsomuksecn! Näin Tennert. Omasta puolestamme tahdoi-nne n:.: täyttää puheenlvuoroa. Mi l i te- kijän tarkotus on ollut kirjallaan? Hän on epäilemättä tahtonnl näyt- tää, että tiede ei estä ihmistä ole- inasia harras kristitty, hän on tah tonut hartaana kristittynä kai?.': tie- >Vm:ehet hartaiksi kristityiksi. Lamaa mtcltu lienee myös kääntäjä, koska hän on käännökseensä hankkinut yli- opistollisen antidarministi» proses- sori Sahlbergi» kirjoittaman alku- lauseen. Koko kirja on merhottu hyökkäys darwinismia Mastaa» eli r.nu.'uin Sahlberg sanoo: „tätä hij» pct-csiu, tätä miclifunjituficu iiki^ä (t.noro käännös ruotsalaisella: in» tilningsfoster), jolla ei ole »vähintä- kään perustusta todellisuudessa"! Mitä tapaa tekijä käyttää saades- saan niiltei kaikki tiedemiehet kristi- ty ksi ja uskolvaisiksi? Hän esittää muutamia heidän lausunnoistaan, joissa muka kumastuu borvu-^ kris tillinen maailmankatsomus. Tuol lainen todistelutapa on liemäsn sa nottuna pintapuolinen. Sillä tapaa asiaa pohtien woisi allekirjolttanut yhtä siemään todistaa tohtorit Kai- lan za Virkkusen epäuskoisiksi (ci uskomattomiksi, kuten kääntäjä sa- noo). Tekijä unohtaa airoa» eväin seikan nimittäin sen, mitä tieteile» niinen oikeastaan on. liebemies as?ttaa sen alan ulkoluonnosta, joka hänen tieteeseensä kuuluu, punnitse man järkensä harkinnan alaiseksi ja asettaa huomaamansa tosiseikat zar- fcr^a mukaiseen järjestykseen. ollen sitoo tiedemies oman alansa tZi!,c.lat syy-yhteyteen \a poistaa siis oman tisleensä alalta ihmeen. Muilla aloilla hän woi uskoa mah- dot. ietsi mitä tahansa. Siis jos mi täkin tutkijaa ainakin »vanhemmalta ajalta tarkasrainme, ivoimiue Ijanet lei'n>ua uskomaksi. Hän on epäilijä a.nocstaan omalla alallaan, inuita l an on tiedemiehenä epäilijä kaikissa tapauksissa! Miten tuon moi toois taa: Muutamilla esimerkeillä, va- lilci oii Tennertin mielestä varmas ti yarras kristitty, kuitenkaan l»a;x ei oltji ottanut uskoakseen raau.atus- sa kerrottua juttua, että muta aurin ko olisi pysähtynyt muutamassa laak sossa, jonka nimeä en muissa. Aina- taan ti Newton olisi siihen uskonut, »taikka hän olikin tekijän mukaan ja inyrv todellisuudessa, korvin harras uskomainen. Edelleen jos ennen us kottiin, että malkeus luovii» ennen aurinkoa, niin ei Laplace jitä olisi woinui uskoa, hän joka itse on tähti- neteellisen kehitysopin isä. lekiiä tietää kyllä itse miten korvan iskun Manöanaikuinen luomistaru rae.ma tusja sai, kun Tartuin w. esitti pcirveutumisteoriansa. Tekijä lictää sen paremmin kuin jumaluusopin Nlioppilasluiiu m uudcn talon w>h-iaisjllhlista. (Omalla?irje«luvaihlajal>ia). tv!,tori? Kaila ja Virkkunen, jm ka pitämät mahdollisena Iiirtäii tämän teorian maailmankatsomukseensa. Mciinäänipö hieman pitemmälle. Sy») ja seurauksen laki huomattiin yhä selmemmin kaikissa luonnonta- Mahtumissa. Keskiajalla oli salape. räisellä ja ilmeellisellä suuri osansa tieteessä. Vähitellen tehtiin yhä enemmän huomioita, keksitti: l luon- nonle.it ja huomattiin luonto lakipe- räiscksi. Mikä oli seurauksena. Te, että salaperäinen ja ilmeellinen hal mein hälmenemistään. Kaikki oli inki- peräistä. Sitä ei tahdo enää kenkään kieltää. Kiwi putoaa maahan eikä l-äinmastoin. Etikka on aina hapan' 2 X S —4 j.n.e. Mikä tästä seuraa? Tästä seuraa, että piankin huoma:- tiin koko maailman tapahtumain kul kema:: lakien mukaisesti. Ihmisen syntynnnenkään ei ollut ihme, waan kehitys. Jhmisentyminen oli tulos lokiperäisestä luonnosta ja ihminen- km oli csi-isiensä jälkeläinen, niin- kuin eläimet kantamuotojensa ja koko elimellinen aine oli kehitys kuolleesta luonnosta. Ohimennen woimme aluksi maini ta tekijän waralta, että l:ffi darmi- nismi ei suinkaan ole tullut kumotuk- si, kuten sekä tekijä että Sahlöer^ luiiltää, päin wastoin Moi m me puh- tuafla omallatunnolla sanoa, ettei enää kiistellä siitä, onko polrveutu- misoppi oikea Maan siitä, miten se tapahtuu. (Bert. Plate: Sel ^ctions- prinzip und Probleme der Artbil- du»tl): 2:ffi ei kukaan ole w,.>inut tähän saakka osottaa lakiperaisessä luonnossa säännöttömyyttä, joien lvoimme sanoa, että ulkomaailman lakiperäisr^ys sekä luonnossa että it- sessänrme on tullut yhä tunnetum- maksi. Käsityksemme maailmasta in siis »jbc enemmän puhdistunut ih meestä. Ja kun kerran ihme on pois- tettu Merhoaiiiasta järkeämme, su loin emme Moi saada muuta kuin la- kiperäisen, luonnontieteellisen maarl- iuankuman itsellemme. Jos oikeuden mukaisesti ja pue- lucettomasti tarkastelemme mibem- r >an ajan tiedettä, niin huomaamme a:wan selmästi, että pääpyrkimys liinä on laatia lakiperäinen selitys iiiaailiiiasta. Filosofia, joka o» kaik kein eri tieteiden yhteinen tulos an- taa siis nykyaikana meille lakiperäi- sen, yksiselitteisen maailman tulvan. Ollemme ymmärrä että tuo» yksise- lilteisen eli siis monistisen uiaail- ! > ia»kuwan etsinlinen juuri o'i tie- I teen Mälttämättömin Mellvollisuus, Manialla kuin sen kallein oikeus, em- ' i»e myöskään myönnä ihmisjärjellä ^oleman mitään armoa, tennertin 1 elämän työnä on ollut mastustaa ^ poliveuturnisoppia. Professori Sahl- ^ bergiir pyrkimys on sama, »vaikkei ' hä» onneksi ole julkisuudessa sitä :eh- ' nyt tietääkseni muuta kuin erään on- nislumattoman kerran (Uusi Suime- tar M. 1907 N:o 2Z8). Masiustami- sen keinot omat seuraarvat: 1:ksi mäittää, ettei pollveutumiso^pri enää kannateta. Tässä Mäitteeijä tekervät he itsensä syypääksi karkeaan malyee- sce», sillä nykyaikaisen tieteen perus- ta ju Pohja on »vielä nytkin fcliit '.)s. ^ Pl>lwcutumisoppi on ainoa nykyään Pätelva selitys, jonka mukaan »voi elollisenkin luonnon sitoa syysuhde- ^yhteyteen. Verratkoon tekiiä, kään- läjä ja alkulauseen kirjoittaja eri tieteenhaarojen etewimpien eli niin sanoaksemme lipunkantajien teoksia loisiinsa, niin huomaamat onko dar- Minisnn todella knolinMuotcellaan. Mainitkaamme Main muuranua ni- miä: eläintieteilijöistä: Veismann ja Plate, kasmitieteilijöiStä de Vriess ja Johannsen, fnsiolo..ieista Verlvorn, kansatieteilijöistä Hoer- nes za VerMorn, anatomeista Fur- brin-ier, lääkäreistä Metshnikoss, sy. sikoista Mach, kemistoista Osti-iald '.jos tckijä todella tuntisi Ostlvaldin luonnonfilosofian, ei hän mäittäisi hänen käsityksensä läheschmän kr's- tillistä maailmankatsomusta), filofc» feistc Petzoldt j.n.e j.n.e. j.n.e. Toiner» keino polmeutunii^pin vastustuksessa on selittää niin uioni tiedemies kuin suinkin uskomaiseksi. Tuo on kyllä sukkela tapa, jota m.m. ruo.-salaiset omat käyttäneet taytoes- saan anastaa meiltä ruotsinkieliset kirjailijamme, mutta jäämäthän ue huolimatta kaikesta suomisyntyisiksi. Teiinertinkin propaganda >ää tulok- settoinaksi pimittämiskokeeksi. Huo- mailaamme jo että esimerkiksi saksa- lainen kirjailija ja pappi Gu>ta»v Irenssen on sulettu pois kirkosta sen tähden että harkintansa hänet »vei- »vät Kristuksen jumaluuden kieltä- imiseen. Tiedemiehet omat chdotto- Anasti »vapaa-ajattelijoita, niinkuin l Zrenssenkin, eimätkä he mitenkään ! salli, että raamatun opinkappaleet Koisimat »vaikuttaa tieteelliseen maa- iln.ankatsomukseeilsa. Heidän maail mankatsomuksensa on aina ole»va tie- teellinen. Allekirjoittanut ei tällä tahdo mäittää, että tiedemiehet olisi- ma: uskonnon- ja jumalankieltäjiä^ Ci suinkaan. Mutta mapaa-ajatteli- joita he omat melkein poikkeuksetta. Huollattakoon, että tiede o» seli tystapa luonnon tapahtumista, joka pälmittäin muuttuu. Tiede kehittyy. Opinkapvaleet (dogmit) pysyrvät sa mana ja niin kirjoitettu sanakin. Frenssen tuo Mapaan, uskoUiscr. htitflcn nykyaikainen peruskmva. huo» masi sielunelämänsä niin iehittijiieek- si. että opinkappaleet rasitlimat ja kirjciiettu sana saarsi. Mikä oli seu- '.»uksena. Hän sai erota kirkosta. Frensse» ei kumminkaan tehnyt mi- iiiiin muuta kuin mitä kaiku tiede- I miehet tekemät: uskomat lafivciäiieca j luontoon. £a»oi» juuri cttii tiede o» kehitijfje» alainen, siitä seuraa ettei sen kautta saamutettu totuus ci ole muuttumaton eikä ehdoton. Siinoata tieteessä muuttumatonta on makuus mankasta järjestyksestä, joka tekee sekasorron ja ihmeen mahdottomaksi. Luottaen makamasti juuri lähä» oivat sellaiset miehet kuin Äegen- haur, Huxley, Frenssen ynnä monet muut saaneet herjaajan ja jnmalan- kielii.jä» nimen. ( ?.eii»ert'i» kirja o» kansantajni. ne n kirja, joka moi päästä le»viä« ^ mään ja kylmämään »vääv.ä tietoja. Juuri tuo Määrä käsitys polmeiuu- ^ »iisopin »vahingollisuudesta leimaa I kirjan sellaiseksi, että sen lemiämistä , täytyy estää. Jos se olisi malistunut esitys polmeutumisopista kuten esi.n. ^ usein mainitsemamme Wirtku.en ja Kailan teokset, Moisirnrne suositella sila luettalvaksi, mutta kun se on »m-Heellinen, »vanhoillinen ja »vää- livtelemä, on sitä ehdottomasti lvas- tustctlalva. Se on kirjallinen iuotc, joka o» ilmestynyt muutamia »vuo sikymmeniä liian m»)öhään. Selostelemamme kirjan julkaise minen o» mielestämme ollut »virhe. Saman osakeyhtiö» kusta»»»ksella o» ilinestyiiyt kirja, jonk: pyrtimyk- senä näkyy oleman luonnontieteen opetuksen uudistaminen kouluiSsam- me. Koska kohta aijonime selostella tämän ermokkaan teoksen, ciuntc lau su siitä enemmän kuin että siinä puolletaan kehitysteoria» opetusia opoitouluissamme. Tästä »vielä räi- keäiumi» huomaamme, minkä kohta- lon osaisiksi moiset teokset kuin Ten- nert in ,.Luonnontutkijain uskonto' tulemaisundessa joutumat! Ne o»vat jo nyt henkisiä kimettyrniä! Einar Fieandt. — Kaupunkien vaakunat. Lahden kaupungin tvaakunall>e on onoltu seiiao» ; >tin j — Lastenhoidon edistäminea. ^ihdio- l»:tienhoidon edistämisclii on anonut 30,'KiC mkn suur ui «a «xjitiolainau niin <i>u!l'iilia ehdoilla fuin yhdiviylscn i>« ktäijipdi;liisien toimimaan nähden ha» mailaan syylä oleman. Anomu!ie>i :oh- l>o>5t.: on läafinta^Uiiiu^ ottjcr. hi>o» mi »on sen mcnesiy^lliscn :oi!n:rrnan. jota yhdistys on wuosien kuluessa har- joii:anu-t -työokc^elcmällä yhden yleiscn ltcrivu-dcnhoidon <äri<nmmän l>'h:.in>än, livarauoman tväcslön lasten syysilliscn hoidon parantamisen hymäksi, vuo!l<>nut maiiiliivun lama-anomitkscen myönnyt» 'tituafft. \ iraiiibitty.m.yleiöia UullöltU Keuhkotaudin wasmsta- minen. Senaatissa esiteltiin eilen kenraa- likumernöörin kirje Miime syysk. 23 p:ltä ja eduskunnan alamainen a:i» mus Miime toukok. 28 p:l!ä asiassa, joka koskee Marain inyöntämistä raistelua Marten keuhkotautia »!>as- taa». Senaatti päätti lähettää asia» lähempää »valmistelemista »varten n.k. raha-asiain »valiokuntaan. — Vaasan hovioikeus. Senaatti on päättänyt tehdä esityksen, ct:a Vaasan homioikeuden asessori O. I. 9i e toe 11 nimitettäisiin holvioiktu- denncumokseksi. Senaatti on myöntänyt Vaasan homioikeudclle luman ottaa apujäse- nekseen Miskaali H. G. Amino f- f i n. Säästöpantti-asetukseu muutlamiucn. Senaatti esittää komiteaa. Senaatissa esitetnm eilen kenraa» likumernöörin kirjelmä ja sen muka- »a »valliosihteerimvirasto.i kirjelmä koskeloa senaatilta »vaadittua lausun- loa »vuoden 1U0Ö toisen eduskunnan «lainailen anomuksen johdosta iääs- topankkiqetukien muuttamisesta ja päätti senaatti esittää asiaa »valmis- iclcmaan ajetcttoicafsi eniyisen ko- miienii. Jo 40 touotta sitten, kun ylioppi laskunnan ensimäinen talo malmis- tui, aamistettiin, että se piankin mahdollisesti kämisi ahtaaksi, yhä ja yhä kasmcuvan ylioppilaskunnan vaatimuksille ja tarpeille. Tahdottiin kuitenkin saada oma koti. joskin ensin maan pieni, niin kuitenkin oma, moi- sihan siihen sitten jälkeenpäin maral- lisempina aikoina rakentaa lisää. Niin saatiin lukuisain lahjoitusta» aMulla, moninaisten Mastoinkäymis- t!'n lälkeen oma talo pystyyn ja sen Mihkiäiset pidettiin 26 p. marrask. to. IB i U. Vikemmin kun kuitenkaan osattiin arlvata, alkoimat tämän talon suojat käydä ahtaiksi. Nimittäin jo hc- räsi kysymys lisärakennuksen raken- tamisesta ylioppilaskunnan kirjastol- le. Monien maikeuksien ja mastnsten jälkeen, saatiin kuitenkin Masta I8^7 asialle niin Marma taloudellinen pol,- ja. että uskallettiin ryhtyä rakennus- puuhiin ja niin saatiin m. 1692 »val- miiksi ylioppilaskunnan kirsastora- kenuu». Nyt taas elää keikuteltiin ti- laivasi! jonkun aikaa, kunnes lu»?un Maiheisja taas alettiin huo mata abtautta, ylioppilasten lumun suunnattoman lisääntymisen tähden. Aun sitten 1S0S:n paikkeilla sattui useita osakuntain jakautumisia, niin rupesi tila loppumaan kokonaan. Sil- oi» tefi marsinais-suomalainen osa kunta syksyllä M. lliOG ehvotulseii o-! sakuntain mälisen rakennus^-osateyh- j tio» perustamisesta. Siina muodos-! saan raukesi kuitenkin asia, mutia jo 1 seuraamana syksynä pääsi se uudes- laan esille ja silloin itse ylioppilas- kumian ehdotuksena. Äemätlukutan- den alussa 1008 pidettiin jo piirut tiixtilpctilu uutta taloa Marten, ja palkittiin silloin I palkinnolla arkki tehtien Viwi L ö n n'in ja Arm^s L i n d g r t n'in yhteinen ehdotus, yllämainituilta arkkitehdeilta ulat- t:'» sitten lopulliset piirustuksetkin, työsuunnitelmat ja kustauuusarmio. 3'Ofeiinu»honunain toteutlamista »varten asetettiin erikoinen Ylioppi laskunnan rakennustoimikunta. Se ryhtyikin heti pelkäämättä innokkaa- seen puuhaan. Sopimukset er: osakun- tien kanssa saatiin »valmiiksi 1809 al- kukuukaulina ja Aliopiston inspehto» rikolleegi antoi suostumukssnsa myös jo saman Muoden maaliskuussa. Toukokuun 15 pnä sitten laskettiin sen talon peuiskimi, joka nyt seiso» iralmiina, uljaana, upeana Ja aiva-> vana. ylioppilaskunnan »vanhan ta lon Mieressa, Heikinkadun marrellu. Viisikerroksinen miljoona-ialo siinä, nyt on ylioppilaskunnan kotina, suo-- jana j« ilona ja tämän talon M i h- k i ä i s j u h l i a niitä nyt »vietettiin, t. k. 21> päiMänä, yhdessä «Man han talon" 40-Muotis-muistojuhla.i. ylteydcssä. — Erillisten wesijättöje» mnodos- taiuiucu eri tiloiksi. Jo —1:)05 iyuosien lakimääräisille ivaltio^äimil- le oli jätetty arm. esitys erillisten ivcijritii: jen muodostamisesta itie- r.äisiksi tiloiksi, mutta asiata ei en- näicrni edes loaliokunnassa käsitellä. I!u>i samoille periaatteille rakennet tu esitys annettiin 1008 Muoden toi- iille maltiopäimille, jotka »vähillä n mu taksilla hylväksyimät esitetyn ase- tusehdotuksen. Tämän kautta tulisi säädetyksi se järjestys, josia asian- omaisella lumolla toimitetun »vesis tön laskemisen johdosta syntynyt me- sijätlö, joka on jaettu tahi yksityisten osltustoimen kautta joutunut jonkun henkilön omaksi sitä maatilaan liitto- mättä taikka on luoMutukscn kantta lailliselta ositukselta erotettu tilasta, saadaan muodostaa eri tilaksi. Kuten lyhyesti lauantaina k-?rroim- me. on senaatti antamassaan lan- sunnossa puoltanut puheenalaisen asetusehdotuksen MahMistamista e- duskunnan hymäksymässä muodossa. — Kauppakorkeakoulu. Scnaotfi on my.»:änyt i£uornen Lmkicmiesicn .'«aup- ■pccjiSii-u yhteydessä toimimalle kauppa- loi-fccfculirtte opetusta war!en enii it* ivauukulaudella 11,500 mk. ielii 8,W0 mk. fii-javton ja opctusivälineidcn : lyden- ni;f seffi. Jyväskylästä ja Koski-Saornesta. Riiitlillskurdsil. T. k:i: 28 p:nä luennoi t:ri Hele- iiius-Seppälä r a i t t i u s l i i k- teen nykyisestä tilasta iii o a s s a m m e ja miten rait- t: us a siata nykyään olisi a j e k t a m a. j siemen raittiusharrastns on ir.en- nyt takaperin ja yleinen mielipiöc o» taaiUunut, maikka puolueitten ohjel missa on kieltolakikin. Raittius- mäen rimit on saatama taajcnemaaii j.i laajenemaan. Nyt on sellainen a- jaulohii, että kaikki kannattajat o- rnat ior.tamat mukaan. Sillä jokai sen Iiitkeen merkitystä arMostellaan sen imukaan, miten paljon sillä on kannattajia. Verottamalla Mäkijuomaliikettä, i.oimme supistaa se» toimintaa. Monta olut-tehdasla on lopettanut llilkceusä, kun eduskunta on miime oifoina korottanut meron f a h d e f» i a n-kertaiseksi entisestä. 'Idiksi ei». :ne liätimiina- ja mallassuostui.taa möisi mieläkin korottaa? H'10 olisi pitänyt eduskunnan päätöksen mukaan kieltolain astua ivo:maan. Toistamiseen o» Suomen tansiin eduskunta kieltolain hyiinif* sr.nyt. Mutta sen saaminen on lyk- käy^myt. Tosiasia o» kuitenkin, et- ui ii.eillä nyt jo on Euroopan par- haat »väkijuomalait, joien paljon ivoimme raittiuden hymäksi tehdä, tu:-i:es kieltolaki saadaan. Kunnallinen kieltolaki kaupun geissa antaa Maltuustolle tilaisuu den lopettaa Mäkijuomaliike melkein kekonaan. KuMernööreillä on Mal ta maassamme kieltää kuleksiivat ka- pakat laiivoilla, kieltää anniskelu ma- vaaiuiikolla y.m.s. Tulisi main yhä maalaiskuntien lähetystöillä ja kc- tous'e»sa a»omuksilla heitä, joilla ivaikutusmaltaa on, muistuttaa. Tämän ohessa olisi :ehlalva yhä ivaili „Toimonliiton"-työtäli:l. K?u- luissa annetaan »yt ensimäistä luku- Muoita raittiusopetustakin laillistet- tuna hallituksen käskystä. Tämäntapaiset raittiuskurssit kun Jamästylässä olisimat ehkä muualla- kin 'arpeen. Varsinaisen raittiusasia» yhtey- dessa esitettiin pari muuta työn-alaa, ^ jotka läheltä koskemat raittiustyötä.^ Pankinjohtaja Pekka Supinen teki ^ selkoa siitä, mitä raittiuden 1. Juhlalliset M i!' k i ä i s e r. Kello 12 lauantaipäimcma kokoon- tuimat tutsulvieraat arkitelrti Armas Lindgrcn'in ohjauksella katselemaan ..uutta taloa". Kello 1 aikaan alkoi sitten itse mihkiäis-tilaisuuj.' „»van- han talon" upeasti koristetussa salis sa. Filharmoonisen seuran orkeste- ri» soittaessa prof. Kajanuksen johdolla Sibelius'e» „K a r e l i a- m a r * s i a", astuimat juhla» kuis»- »cicraat <m.m. senaattori Leo Me- e h e l i n, yliopiston sijaiskansleri, maltioneumos T h. Rein, yliopis- ton rehtori I. A. H e i k e I, protesso- rit, ulkomaalaiset edustajat y. m.) saliin. Kun siten koko juhla-yleisö oli paikoilleen asettunut, lausui Kan- sallisteatterin näyttelijä A t e l A l, tderg juhlallisen Maikuttamas- ti W. A. Koskenniemen kir- joittaman juhlarunon »Pietan Sär- kilahden kiusaus". Senjälkeen esi- tettiin sämeltäjä Toiwo Kuulan runoilija Eino Leinon sanoihin sameltämä komea kantaatti, Kuole- mattomuuden toimo" sämeltäjänsä johdolla. Astui sitten lamalle yliop- pilaskunnan rakennustoimikunnan puheenjohtaja, ylioppilas Kaarlo K o s N m i e s. Hän kertoi uuden calou rakentamisen maiheista, toi il mi ylioppilakien ilontunteet uud-en, «»varan, oman kodin Malmistumisen johdosta ja lausui ponte»vaksi lrpuk- si: „Uusi komea talo torneineen, sa- malla kun se on kotimme, niin olkoon myöskin linnamme, kaikkea »vastaan. Koloat ajat koettamat maallemme ja kansallemme; olkoon nyt Suomen ylioppilasien luotta mus hymäin moimain Moittoon har- jumaion, ja ottakoon Mapaa, oikea- uneliuen isänmaallinen henki suo jaansa uuden talomme". Nämät sa nottuaan jätti hän rakennustoimi* tunna» kirjoittaman suomen- ja ruolstukielisen talonluo»vutuskirja» . lioppilaskunnan puheenjohtajalle iaaisleri Herman Stenberg'- ille, jättäen siten uuden talon »viral- iisesti kunnan haltuun. Maisteri -tenberg kiitti rakennustoinnkunna.i puheenjohtajaa ja hänen kautiaan ko- ko rakennustoimikuntaa ja lausui m. m.. ,niin, olkoon tämä talo, jonka rafeuuushuolia te olette kautaneei, todellinen jalo linna meidän aatteil lemme". Sitten lausui ha» termey- dyssarioja kunniamieraille, edustajil- le ja juhla-yleisölle. Juhlapäimän johdosta toi yliopis- ton rehtori, professori I. A. Hei- k e l, yliopiston onnittelut ylioppilas- kunnalle, puhuen m. m.: „S p e i s n a e patria d e d i t" (toiivolleen antoi isänmaa), on kirjoitettuna »Marthan talon" päätyyn. Silloin antoi isänmaa talon lahjanaan yli- oppilaille. Tämä» uuden talo» ct- sikkoo» pitäisi se» sijaa» kirjoittaa: »tämä» oMat ylioppilaat itse pystyt- täneet". Puhuja huomautti kuinka olot oMat muuttuneet 40:ssä »vuo- dessa: silloin antoi isänmaa turmat- tomalle ylioppilaskunnalle pienoisen kodit», nZt taas kun ylioppilaskunta HARRY romaani kansallisen herä tyksen ajoilta on K. A. JÄRVEN kirjoittaman uusimman kirjan nimi. Se on il mestynyt Sanomalehti-osakeyhtiö Keski-Suomen kustannuksella. Si vuluku on 253. Siron kansileh den on piirtänyt taiteilija Antti Halonen. Ote ensimäisestä arvos telusta, jonka on julkaissut »U u- s i-S u o m e t a r«. »Kansallisen herätyksemme kau nokirjallinen esittäminen on, huo limatta Juhani Ahon laajasta ro maanista ja muista pienemmistä yrityksistä, vielä kokonaan alul laan. Nuo murrosajat toivat epäi lemättä niin paljon sisäistä ja ul konaista taistelua mukanaan, ne iskivät niin «yviä jälkiä yhtä hy vin julkiseeu kuin yksityiseen elä määmme, ne lietsoivat niin suurta innostusta tai taas vihaa, että ne, jos mitkään, tarjoavat kiitollisia aiheita kirjailijoille. K. A. JÄRVI, Opettajan, Loisen y. m. tekijä, on nyt käynyt tällaiseen aiheeseen ka luksi ja kirjoittanut Harryn, »romaanin kansallisen herätyksen ajoilta*. Tekijä käsittelee aihettaan ko konaan yksityistapauksena, luo matta katsettaan laajemmalle. Ja myöntää täytyy, että hän siten onkin saanut romaaniinsa yhte näisyyttä ja eräänlaisuutta vakuut- tavaisuuttakin. Hra Järveltä ei puu tu voimaa eikä suurpiirteistä to- dellisuushavaintoa, siitä on tämä hänen uusi teoksensakin hyvänä todistuksena. Kuvaus Seuraklubin hurjasta juominkiyöstä esim. on kerrassaan suuremmoinen ar mottomassa alastomuudessaan. A | Hra Järvi ei turhaan koristele elämää kaikenlaisilla valhehelyil- < lä, hän tarraa siihen lujasti kiinni 3 ja näyttää, millaista se pohjim- w miltään on. Että se ihanteellinen S" nuoriso niiltä kansallisen aamun- Z? sarastuksen ajoilta joi kuin mies, <£ tappeli kuin mies, mutta teki myös W työtä kuin mies, sen me hei- jj» posti uskomme tekijän mukana. v> Ja olemme hänelle kiitollisia sii- pf tä, ett ei hän kuljettanut meitä 5 yksinomaan aatteellisuuden höy- ~ hensaar.lla, vaan antoi meidän ?* rauhassa polkea lujaa todellisuu den kamaraa. Mutta samalla ei hän ole sulkenut silmiänsä elä män johtavilta voimilta ja niiltä aatteilta, jotka silloin muuttivat Suomen kohtalon. Kertomus liikkuu pää-asialli- sesti vain pikkukaupungin suur- kauppiaiden ja tervapatruunain muodostaman ruotsalaisen hie noston piireissä. Naisia esiintyy vain Harryn äiti, tuo kesken elä määnsä suruun ja kaipaukseen väsähtänyt vallasrouva, eikä näin ollen liene yksinomaan tekijän syy, että kuvaus muodostuu ver ratta «yaKiiks; ^ «.-t.I »1-.elkein joka sivulla puiiss!j.';!l<>t vilkutta vat ja juopumuksen häkä tayuaa ilman. Suomalaista ainesta taas edu t» ■ melkein yksinomaan mais teri Tervo, jonka kuvasta ei puu tu omintakeisuutta eikä uskotta vai suutta. Kuten jo huomautin, liikkuu siis tekijä verrattain ahtaalla alal la. Hän on tahtonut esittää vain pienen lehden kansallisen herä tyksen historiaa ja kuvata vain yhden niistä monista kääntymyk sistä, jotka loivat heräävälle Suo melle ensimmäiset työntekijänsä kansallisen sivistyksen vaimolla. Ja sen taustaksi on hän onnistu neesti asettanut ummehtuneen pik kukaupungin poroporvareilleen, paheineen ja ihanteettomuuksi- neen. Romaanin mielenkiintoisuutta lisää vielä se seikka, että se sa malla on niin sanoakseni nyky- aikainen». Kirjan muotoa, kieltä, arvos telija moittii. feijou jo omilla jaloillaan aittaa se puolestaan isänmaalle maloisan pa- lätsin. Puheen alkuosa käl»i suo- men-, loppuosa ruotsinkielellä. Seurasi |itten ullomaisten termeh dyste» muoro: Esiin astui R u o »- s i » m a a n edustajaa, joista yksi, Upsalan ylioppilaskunnan pu- yeeiizohlaja, maisteri A. U p g l a toi ilmi Siuotsin edustajain ihailun uu:- ta ylioppilastaloamme fohtacn ja laujui sydämelliset termeiset Lund'i» Upsalan ylioppilaskunnilta sekä Tukholman korkeakoulun yliopvilas- yhdistykseltä. Heidän jälkeensä toi- ivat »virolais e t, jotka mieslukui- iesti (11 edustajalla) olimat sa-apu- neet juhlia kunnioittamaan, neljän o!a!'.ii,iaiisa terivehdykset. ^Veidäu Teknillistä Korkeakoulu- amme edusti 4 sen Ylioppilas :>h5i5- lyksen jäsentä. He jättimät ylioppi- laskunilalle jotenkin seuraalvasisäl- töiden onnittelu-adressin: Teknillisen korkeakoulun yliopp. yhd. onnittelee Tuomen ylioppilaskuntaa sen uuden talon »vihkiäisissä, tietäen että yhtci- ne» köli yksi niistä Mälttämättömim- mistä yhdyssiteistä, joita pienen maamme tulemaisuus »vaatii. Wel- jelliseSti terMehtäen I. K. ?J. ;'j. Kämipä taas paikoilleen filhar moninen orkesteri ja sen ääreen si,w fmiiakööri. Prof. Robert K a j a- nusen johtaessa esitettiin nyt hä- nen, tohtori A r w i d M ö r n e n sa noihin, sätveltämänsä juhlakantaatti (ruotsinkielinen). Soolo-osat lauloi laulajatar AgneS P o s t h n c r. I okaisen polvessa paisui nyt juhlatun- i-e iiillhtaivimmilleen ja ylemä juh- lamieli kohosi korkealle. Juhlaan saapuneet sähkösanoniat luki ylioppilas K. Donner. Tuo- takoo» tässä tärkeimmät niistä: Pietarista: »iltoppilaskunnan puheenjohtaja!- le! Parhaat onnitteluni Suomen y. lioppilaskunnalle sen merkkipäimä- »a. W. t. kansleri A u g. L a n g h o s f. ^ristianiasta: sorjan ylioppilaskunta lähettää lämpimimmän kiitoksensa knlsrsla. -'£e tiemme komin palloillamme, et- ä ivoittamattomat seikat estämät -nciiä sitä noudattamasta. Ortukaa vastaan tässä muodossa, meidän sy- 'ämellisin onnittelumme teidän 1 isrkkipäimänne johdosta ja olkaa makuutetut, että suomalaisten wel» jiemme ilo on iloa myöskin meille. Flioppilaskunnan Puolesta: Annaeus, Schjoedt. Göteborgista: Kceka meidän edustajamme tuli- mat estetyiksi matkustamasta Tei- dän mihkiäistilaisuuteenne, sza Gö- leborqin ylioppilaskunta, symästi pa« hoitcllen ett'ei Moinut ottaa osaa sno« n,alaisten Meljiensä juhlaan sillä ta- malla kuin oli aikonut, nyt ainoaZ- taan täten tuoda Teille lämpimiin- mät ja sydämellisimmät onnittelunsa uuden talonne wihkiäisten johdosta. Grönberg, puheenjohtaja. ^