N:o 235 (120) — 1910 KESKI-SUOMI Lauantaina lokakuun 15 p:nä _TL I K. s. b T| Runsas valikoima Suovesiä, Hammasharjoja, Hiusvesi!, Hiusharjoja, Partaveitsiä ja koneita, Viiksiharjoja ja siteitä, Vaate- ja kynsi-harjoja. Tihe tä kampoja, Pitkiä- (Friseeri-) kampoja. Pesusieniä, 8ienipitimift, Hajuvesiä. Toilettis&ippuaa, y.m. y.m. | Ilma kylmenee ' j* senvuoksi moni ehlcä hankkii itselleen lämpö semoiä alus- y.m. vaat- K.-S. Rohdoskaupassa Kuollut, 8aomal. 1 k. 1 a. I *£KS3BBKXB8E3fc £ i SuraUa ilmoitamme ett A rakas isämme Faabian Vil6n vaipui kuolon uneen lokak 12 pnä klo 6 ap. 1910 ckttyäBn täällä 78 v„ 7 k. ja 10 p.. saraksi ja kaipaukseksi '& tjtölle, I pojalle, 2 vävylle, 1 mi niälle ynnä lastenlapsille. Lapset. Suomiin siunats tapahtuu sunnunt. lokak. 16 p. kello 4 i.p. kaopaDgin hautausmaita. 8681 BBCSBEBi 1-1 '»—O Susaatyli' | tatu dpi- t r»A«! { vvvvvvvO 2464 (I. 46780). 11-0 LaSten odjaamiscöt». ».. I. ilirj. E. H. Nisiähän ]( johtuu, euä loinen ihminen, kohtalaisen roaifeisiufin olo- juhttisja, on ltseiinmit^n iloinen ja ttDiymäinen. loinen :aaö, ja sitä owal uscimmck, on joifeeiifin sannoissa olosuhteissa aina tyytymätön ja nur- pea. Muna eiköhän suurena siihen lienefin k, «itä toinen osaa käyttää hymäkseen kaikkia niitä luonnon anti- •mso, jotka toilselia kuluivat hyödyttö minä huttoon. Toinen osaa kuunnella suä, mitä ei toinen kuule, nähdä, mi- lä toinen ei näe. tuntea, mistä toisella <i ole «omistustakaan. Mutta kaikkihan me nyt ainakin kuulemme >ja näemme. Tottakai, kun on kerran terweet silmät jo korivot, ajattelemme. Lmme ensinkään! Useimmat meistä kulkemat lsuomukset silmissä ja tukot karmissa. Tuntemisiesta ei puhetta- kaan. Ja lapsiamme kuittamme niin- kuin itsekin kulemme. Ojt meidän täytyy oppia kuule- maan ja näkemään, oppia nauttimaan Mieleisiä, märeisrä, muodoista. Mei dän täytyy oppia ja »pestaa m uita, etenkin lapsia ja nuoria, lulemaisuu- den tcimoa, woidaksemme iloita wä- häslä, nauttia elämästä ia olla tyyty väisiä. Silmää läylyy kehittää wärejä ja muotoja tarkkaamaan, korivaa jäweliä, AlKomaMe. Tunnelmia ja loSke- tuksm. KirMtlanut Ilmari Liant». VII. Kulich» 1K p. heinäkuuta. Iv rautatieasemalla huomaa saapu- neenja Schmeiziin. Laukkuselkäisiä, jauivakouratsia, sameitipolmihvusuisia, töyhtöhalluisia alppimatkoilijoita wi» lisce wäikijoukossa. Aksi puhuu sorise- ivaa eteläsaksaa, toinen rajaranskaa. kolmas italiaa, neljäs espanjaa, lvii- des englantia. Vilahtelee pohjoismaa- laiselle outoja unimormuja. Jlmestiiy aitosthmeitziläisiä juhlakulkueita kul- la?s, sametin, silkin ja ko- reiden märien wälk.'eessä. loit- töineen, liehumine lipvuineen. Po- risemcn suihkulähteen ääressä marmo^ riSten taidepatsaiden juurella syöpi päimällistään rikas amertkolainen perhe. Paperimyymälässä asemahuo- netlla myödään tunkeilemtlle tuhonsii- mm kauniita kumaposukortteja. kart toja. ja opaskirjoja. Tuossa on turis- tikauppa, tuossa kimaltelee tasktikel. loinakasiini, kai M asemahuoneen >>h- teydessä. Tuosta sopii ivoihtoa saksa- laiset penninkinsä schmeit^iläisranska- laisiin sentimeihin. ,,Consoederatia Helmetica" lukee matkustaja maassa käymistä rahoistaan. Ei armitse hätäillä, joS kohta on yk-- fin markkinoilla. Parasta ensin luo» eri tunnciviivahduksia puheessa huo maamaan ja tunnelia herkäksi was- taanottamaan silmän ja torivan aisti- muksia. Ja!kenen tahansa näkemän ja ikuu- leivän ihmeen woi siihen totuttaa, kosla kerran tuo tulistettu soiea ja kuu ro cmerikolainen tytiö Helen Keller woi ainoastaan sormiensa ja tuntonsa «vulla oppia tajuamaan kauneutta iMchäristössään. iloitsemaon siitä ja tukmaan onnelliseksi. Lähimpänä kauneuden tajunnan he- rätiäjänä iulee olla kodin. No mil- laisen "tulee sitten kodin olla? — Tii- •td kerron myöhemmin lalivella iässä lehdessä, moidaÄseui nyi puhua hiu- ftin loi.sesta herättäjästä, luonnosta. Maalaisi sällä ja -atdill'», jos kelläun, on tilaisuus painaa kauniiia kuivia, .auniila muistoja ja kokemuksia lap- sen mieleen. Muita hänen täytyy o- MM yhdistää kauneus ja tarloiiukjen- mukaisuus, huivi ja hyör.) ja hänen töijnjii ojata kerivä ja huomauttaa sekä i:s< näh>i>ä ja -oppia. Töilä ohjaieM ja kauneusiajuniaa heräiellessä, tulee samalla otlaa lapsen tietopuolinen kehitys huomioon, sillä silloin «painuvval tiedot heräämään m>cleen kuin leUiten, paljon parein- min kuin Mphemmin touiusja kir- joista. Juuri äsken oli perunan ot:o-aika. Älcii^ä aikaihmiMä ja lapsista ei tun- tisi ptrunamaata? Kun scn ohi kesäl- iä kuljetaan, tuumataan: „:uvhan on ivain Perunamaa", tai: „luotta tulee yi.Ävä tai huoii .0 jalo". — Riutta- lap- jiue on perunainaalla erityinen w:e- yä!y!>enjä, eienkin fytjijijin, Iitit pe runoita kuokitaan, paisietaa.i, syö- ixiäu ja Pideiään äänctäc^a iloa! — Mielet oivat silloin herkuninillääii, il>asiaanvaa:va!sia. Ja silloinkos pe- runon tarina luutuu ittin sululta ai oin kertoessa, kuinka se ruskcan >!uo- l<nsa alla kätkee el.nivoi.ii>)>'., minfa se eiinmoima lähtee auringon ivaikutuk- >'sta-, ipurtautumaan, iniien lehttiyy .varsi ja ltukta ja uuöel inuiulat. Il- .^lt.sta s>)öoessä, lu.en le:vi:i^.eeiä rau haisaa lodikluuita huoneeseen, tietää .ja siiten kertoa, mis:ä loruna on al- .ujaan, miten se on meille tullui, kuin- ta teriveiullul mieras se on niin ri!- kaan kuin köyhänkin pöydiillä. Ja su- ien »vielä, miten taittein uusiuiuian ivitjelysiaivan mukaan sitä kaswcte- :aan kellarin Myillä. Niin on war- maan perunan wiehätys kasmanut mo- ninkertaiseksi lasten mielessä, sillä he- hän lietämär ikoko romaanin perunas- to. Ja marmaan muuituival ennen ^yksitoikkoiset perunamaa: kauniiksi maikvisine ja slnipun.'rivine kukkineen, kun äiti taas tulemana kesänä siitä uu- ldelleen huomauttaa. Puutarha on äiioin paras apulai- nen. Äun lapisella on siellä ollut o- ma sarka, jonka kasmien elinehdot, eri ominaij uudet, sikiämisen äiti on op et- tanu:, jota lapsi on uft hoitanut, niin hänellä on moninkertoinen ilo syksyllä korjata sen hedelmät. Ja entäs oman omenapuun hedelmät! -ii Di rt kanssa muistellaan kuinka ihana je omena- teitä; joita on kaikenlaatuisia Raatavap a M. G. OKSALAN H8rrain Pukimoliikkeestä. puu oli ollut juuri kultain puhjetessa, niin »vieno ja luoksmva ja kaunis ja kuinko se nyt on uhkea täydessä hede!- mässään. Ja kumta.on ihmeellisiä kauniin kukan kehkeyiyininen mielui- jaksi hedelmäksi. Jos kesällä on ollut hywä tilaisuus opei:aa lapsi tuntemaan eri märit ja ioäriivuoalhdutset kukiSsa, puissa, tai- maalla, järivesjä, niin on sylsy «uv- mesja ^ivärien uipeuden lumottu aika. karmaan on laPsiS:a syksyinen metsä kuin lumottu linna, etenkin aurinkoi- scna aamuna, jolloin aurinio malaa keliaisiirta kuiliaanja mihreän-keltai-! seen metlsään. Sieltä pistää silmään erikotiemlmin punamarjainen Pihlaja,! tuo esi-isäin pvhä puu, josta isä niin ir.onei tarinat on kerionut. tai lväräjä- ivälchtinen hallanpanema punainen h<>apa, jonka ikerroiaan «vapiseivan sik- si, että sen puusta iehtiin Kristukseu risti, tai ehkä toinenkin jaru sittä tie- detaän tai ehläpä erittäin kellastunut, heleä koiivu. Za lapsista marmaan taittuu kuin metsä riemuitsisi ja iskisi yhtä aikaa, riemuitsisi si.fi, euä se nyt hedelmiä laittaa ja iUFt aalvistaen luoieman tuloa. Jos lapsen komoa on kehitetty huomaamaan, miten mehiläinen Pori- >ee, miten itikka ini-see, miten Nukuttaa pistiäinen, m ie n leppal; r.:u laulaa, riin mavmaan lapsi iti): juuri syisyn tullen ahkerasti tarkkaa, e ilo enää iiiis.- sään kuule PääsliKn s.!nowan noita pilliä lvrujaan saksilta, lmikakcräsiä y.m. ^äsi isän tai äidin tädessä kul- je.aan räystään alla oleville räuusiy- neille pesille katsomaan: jdo kaikki pienet ptiac-fnscr omat 'aai-ee.- mankat sn iv ei lentääkseen tuoni;-: kauas ivalia- nierien iaabse. Ja ai>wan luin huo- macmatia !i'er:oo kab.vanaia niisti ivaaroista, mitä nämä sulaivai, >uo- liiikeiset, ihana-äänise: linnut saamat^ to!ea ka Ui a no ulapoilla, esim. kun yö ^ ,itUv, :ril;i;sfi) fiih.i>i), eilä lymmeniin tuhansiin nousuna, pöäsiyslauma huo« inaa pientä oksaakaan, m's'ä lemähiää, ääceiiömässä aivaruudes>a meren ja laimean iv älyllä. Mu^ia jo häämöst- tää !tirias tul: kaukaa, 'laukaa. Pääs- ii)Ier ponnis',awat lviiuiepet lvoiman- sa, l^heneirät yhä häikäiseivää Ivaloa ja oiman Pyörryisissä fiitum-c.u:aneina ^ tentäivät ne ma jalan laseja r.xistaan ja pu:va:vat kuolleina maahan. Osa pc- ^ lastuu ja saawut:aa etelälseu maan. — Mutia halweksien mcoroja lähte- ivät ne taas!tulewana kesänä luoksem- me laulamaan ihania laulujaan ja y- listämään Pohjolan kesäyön Walkeittt2. Walitsijayhdisilysten perusiamisltr- ja: omat jätettämät keskuslau:akunnil- le wiimeis!ään joulu'. 2 p:n ä. W i rheell isten Mali rsijayl/d istyksen perusiamispaperien sijaan on keskus- lautokunnalle jätettämät uudet korja- tur riimeistään jouluk. 9 p : nä. Mu ui oli'et malitsijoyhdisiysten eh- dokcslistoihin ^a ilmoitukset nxmlilii-t- iojen perusiomises:v oivat :ehtäwät keskuslautakunnalle Miimeisään j o u- l u k. 1 7 p:n ä. — Kuluman »vuoden »valtion tulo- ja menoanvio Malm istui keskiviikkona painosta. -Se julaistane: mielä tällä unikolla asetuskokoelmassa. Senaatin lvaltioivaraintoimituskvnra malmiste- l?e parhaillaan n.s. erikoismenosäan- tää. — Taaskin kanne tulossa. Kenrao- li?uwernööri on kääntiinn: kirjelmällä n?!. prokuraattorin puzleen, kehottaen häntä nMamaan kanteei, „T»>öläis- naisia" ivastaan erään lehdessä olleen kitjoituksen johdosio. — Postin kuljetus -nomksta Ruotsiin. Senaatti on ?>ywäksynyt postihallituksen e>si'.yk;en posiinkulje- tuksen zärjestämises.ä Tuomen jo Ruotsin wäl!llä tolmipurjehduskaute- na :vultaa tamaeansa^ »Handgepäckiin", sitten isiechtaa suurien ruutkukasmien ftimekjeen, tilata ruokaa, ja nestettä tarjoilijanoiselta — ja rouhallijesli miettiä, miten on meneieltäivä oudon kaupungin suhteen. Ehoottomasli on raas tiloitama puolipullonen miiniä (ei saa j u o p o le l l a, maikka onkin jäsen humalahullusta kansasta). Uu ni wtrwoiltaa ihmiset ja jumalat, ia- notaan pyhässä raamatussa. Se on koi sanottu 'kertakaikkiaan kaikille «kansoille, kreekiläisille ja juutalaisille. Sinua mastopäälä istuu tietysti saksalainen oluthaorikkanp takana. Rohkaise itsesi jo tunnusta ktrrsailematto: „Jch bin FremMng x.vi>schen Erde und Him- inel!" Hän tokaiee sinulle oitis: „kään- :ykää matkai1i.jotoimis:on puoleen", ^'yi >sopii sinun hyökätä herra Portie- rin kimlppuun: „Wo ist . . Juök- set pitifin kirjolvrsaa ka:uo ja lnon- nollijesti elst)t. Alutta miiniptjarat, joita nauttinut olet, antamat sinulle rlchkeuÄen kysäistä keneltä tahansa: Vine, sagen Sie mir, wo ist (der die das) Mefkehrsbureau? Ja> katso: lc- pulta löydät toimiston, josja tvoit asiasi esittää. Siten jouduin minä asumaan Ho- tel Pension Moldhaus Dolder ->unt- seen paikkaan hiu'kan yläpuolelle Ziiri- chiö enkä kadu kauppojani. Tuskiapa 'koskaan ennen olen nät» pulskassa paidassa asunut. Hauptbahn- hcfilia on ensin nous:am.i sähkörai- tiomaunuun ja ajettama Dolder-l>ohn- hof'ille. Siitä lähtee omituinen wuor- ta kiipeemä sähkötvMtnu, ioka jättää toisen Puolen matkustajistaan Wald- haus Pensioniin ja wi«pi loput wielä Vira 1 Iisi a y.m.y leisiä uutisia. Eduskuntavaalit. arra s k. 17 P : i>. ä kokooniu- ivat leSkuslautakuunot ensi kerran m. m. määräämään, minä aikoina ja m^s- sä paikassa asiakirjoja mosiaanote- taan. ulempään „en,simäisen ronftin" hotel liin. Minä soin pihkaniuotsuisen huo- neen neljännessä kerroksessa, jonne luonnollisesn moi nousto mukowalla hlssillä. Kun on mauustanut yyraperää ja yötäpäilwää Suomussalmelta saakka: temamenheellä R!stijärwelle. kolise' millä -kärryillä Miesiahleen, oulujar- miläijellä alu-ljella Kajaon.in, kuopio- laisella makuumaunulla .Helsinkiin. merikipeÄä laiwalla Lyybekkiin. pika- junilla halki Saksan ja laavalla ylös Reiniä sekä lopuksi puhki Jura-kallioi- den ja mivmM 6V0 metriä ylös ljyri- hiläis:ä alppirmnettä, niin tuntuupa jo Jepofadin ansainneelta ja kaipaa hiljaista pistettä. Sellainen hiljainen schiveitsiläinen lepokoti, on totisesti Tomerin »Metsätäl)", ranskalainen laitos, jossa kuitenkin saksa on Pää- 'kielenä. Tosin >se on kalliinpuoleiuen mirmoituspaikka — noin kymmenkun- nan frangia muorokoudelta hucnei» neen ja kaikkine ruokineen — mutta suomalaisiin oloihin nähden se on hal. pa, sillä hywässä Helsingissä warmaan- fin saisi maksaa puolensataa markkaa yhdeltä sellaiselta muorokauden täys- hoidolta kuin mikä tässä tsyrihiläises- sä hotelpensionissa torjoutuu. Esimer- kiksi päiiivällinen wiisine kuusine ruoka- lajeineen on todellinen. tai>depäiwälli- nen, naispalwelisokunta tekee arwck- koon, puhtaan >lvaikutuksen ilman tuo- ta tusinaraMintMmaista kemytmielis- tä kiihoitusta ja ruokasolonki on mitä MiehättäMm. Päimällisen jälkeen läksin kiipeä- mään Ylös ^viertotietä. Mitä sakeim- mat^ jättiläiSkorkeat metsät kohosivat — Kansakoulujen »valtioaivnt. Wal- tio.-pua on Puolle..'i Rcutalaminin ^^nlainäen ian^koulnll. opettajan ja .liilojen käsitöiden opeita>ai aren palk- lal-.iniscltsi. — Tarmaalan kouluilla. Senaatti o n myöntänyt 3,000 niku määrärahan Iel»nien osioon Tarmaalan konluti- la li e. — Puhclinmyönnytnkiet. Seitaani on miiöntyityt u>2an'v. Jvr. Koljosen ja tai. Äciijo!sen anomuksen saada myön- nyiys Jämsän pitäjän Patajoen ky- iästä smnan pitäjän Juokslahden ky- lään aseteltaivzan puh-ZIinjehtoon. — Vaasan hoivioikous. T^aasan ho- mioiicuden amoinna olevaan sihtee- rinwirl'aan on senaatti pnoieslaa.r. n:- mitlänyt howio:keuden miskaalin H. G. ?l m i n o f f t n. Vtiasan f)oip;oifeuöeu aivoinna o- Utoivih fan n cmicifaalin mirhan on se- r.notti iPuolcstafi.il ni:uit:an!>t homioi- f"iidcn iö:5?flfl'tin mapaaherr^ Eskil Paimenin. — Heinolan pormestariksi on se naatti puolestaan nimittÄMt howioi- kcuden auskuliaittin Ä. ?l. Cal c- n: u k s e n. tehdas-, • | t'ioUi(>uas-, alhko-, myUjr-, turpuui- ja maanriljeiys- Parhaat Koneet saatte edullisimmin ai7 i Pyytäkää meiltä hintaiimoitukjial (onekiDppa-Osakeytitiö AATRALTA. Helsinki. Tamp«r*. Viipu r j. Vi 9—0 Jyväskylästä ja Keski-Suomesta, KUIiM-jlldlick KiA. Kun on MjoÄa kirjo.ieitama, mut ta työmounia.mähän, niin ei moi aut- taa sitä, että jotain jää tekemättä. Seii'!vuo!si meidän täylyy lvielä nyt- kin selostaa paria juhlo:ila:s»utto. Tä- hän on myöskin osal:aan syynä se, ettemme ttje olleet tilaisuudessa- o:ta- maan näihm osaa. raikkaina ympärilläni, ja alhaalla hempeässä laakiossa lemisi koko Zurich relxmien niittyjen alla, mutta laakson pohjalla siinsi sinipintainen schmeizi- läit-järmi, -jonka takana :aas kohosi ivat kaukaiset alpit. Nousin ja laski» tun- temottomio teitä, ilta jo pimeni, muta kuutamo syttyi waloi'semaan synkkene- wiä jötliläismetsiä. Dht'äkkiä minut pysähdytti!wät kauniit äänet Dolder- metsän siimeksestä, siellä, jossakin muorimetsähumilassa lauleli mieslu- kuinen kvartetti. Pidätin hengitystä ja 'kuivittelin että se oli Tuomen Lau- lun kuoro ... ei, saksaksi ne lauloi- mat, mutta minusta oli laulunhenki pohjoismainen — teki mieli juosta sinne ja Ltttää eläkoönmalj: Pohjo» lalle ja Etelälle . . . Lasieutuessani alas wuoriPuistosto oli minulla tilat- suue nähdä Tolder W<U)hau>in pää- hotelli. Oli näet lauwantat-il:a ja mi- nullo oli asiaa parturiin. Ensi rongin hotellilla tietysti on oma hieno coif- seur'insä (italialainen). Noustuani uhkeita, patsailla ja kukilla korist:.ttu- ta terassiporbaita, ohjattiin minut Iä- pi salongin, jossa parhaillaan soitteli hotellin oma soittokunta ja hotelli- mieroat istuiwat mikä missäkin mu- komissa asennoissa. Koko hotelli teki mi.ä ylellisimmän Maikuiuksen. Mon- ta miljoonoa on täytynyt uhrata en- nenkuin moinen komeus on ilmesty nyt ivuorelle, jolla lalmisy^ännä lumi- tuiskut raiwoowat. Wotn ajatella kehi- tysiä läpi Muosisaiojen ennenkuin ih- minen o-n oppinut oikein herroiksi elä- mään. Kummallista Main, että % jota Herraksi Jumalaksi nimitetään, tähän ej mitään j[(uw? Han jcllii ihmisten Juhlapäimälliset alkoimat naisseminaari» juhlasalissa keskimiikkona klo 5 i.p. Heti alussa kohotti Jywäskylän tormisotttokunnan ierwehd»)ssoi.tt.o juhloiunnelmair kor- kealle, jollaisena se sittien säilyi koko illan. — ÄubsumieroaL lousui lyhyellä puheella termeiulleiksi johtaja K. Raitiio kehomtaen mieratta nautti» maan talon antimia. Ruokain väliajoilla puhui ensiksi lehtori W. Kiwi li nn a wielä ^er- ivehdyssonoja pi-tkäsjä puheessaan te- reittaen suurten suomalaisuuden lyö- miniöillä toimineiden henkilöiden niuiston kunnioittamista. Senjälkeen esiintyi lehtori, Jaakko L ä n k e l ä, joka kumaili seminaarin opetiajien työlapoja uulispeltoa kuo- kittaessa, jolloin ei ollut oppikirjoja ei- kä muiltakaan opetusmälineua, maan opettajien oli jokaista luutia Marien itsenäisesti wolmistauoulra>vo ja luo* tawa innostusta oppilaihin. Puhuja huomautti, että useimmat silloisista opetlcjisla pyjit)iwät Mlroissaan täy- sinpalivelleiiuuieen asti; silloin ei naulittu wirkawapouksia eikä palkattu miransijaism, fuiten nykyisin ujein lo^ pahtuu. Lopetti joiw0t:aen, enä je- mssicareissa jamallainen innoZauS o- pel.ajakunnassa säilyisi. Scchälkeen puhui opel!aja-waichus Olli Kemp a s, Keski-Suomen wan- yimman koulun ensimmäinen opettaja kauniita janoja nuoremmalle Polmelle. ^yhi>en ja pomeman puheen piti o- pet.aiaivanhus K. Koisti»en. Tämän jälkeen lausut lehtori Arjö Blomstedt kirjoirtamanja 3-ojai- sen juhlarunon „Aasivaiuk>en kehitys- kultua". Seurasi sitten puhe isänmaalle, jon- ta kaunopuheisin Joiuin piti seminaa rin opettajatar nti Maiju Seppä- 'i c. Juhlaan saapunen sähkösanomat luki lehtori M. A i r i l o. Ltpuksi seminaarin entinen opeita- jatar rouwa Fanny Göös lausut km- snivieraiden puolesta liitokset isäntä» w.ielle, minkä jälkeen päimällisyleisö kiirtchti C-Wnaeuksen patsaalle katso- maan juhlaivalaistttsta ja heti sieltä seminaarin to»verikuntain iltamaan miesseminaarin juhlasaliin, jossa aa- mvpäimän kotiÄeita mielä ylensimät ftinille pystytetyt luokkain komea: li- put. Ohjelman jäällä suormiivot koko- naan seminaarin oppilaat. Seminaa- rilcisten lormisoittokunnan kaijulet. lue alkusoiton lausui termehdyssonot rcippaasli A. L u o m a n n i. Seu- rasi smen sekakuoron laulua, Artturi Leinosen konnis juhlaruno ja naiskuoron laulua. Väliajalla luki opettaja Olli tfein- pas piirkän kirjoittamansa juhlarunon, josta näkyi, euä kuulijoiden edessä o- li mies, joko mielä harmaaua jo kou- lustoon eronneena elää mukana Cyg- noeukjen aatteissa. | Väliojan jälkeen mieskuoro aluksi esitti muutamia lauluja, minkä jäi- keen neuj. I. Tuomuie.r pm innosta» tr-an ja lämminhenkisen puheen. Pia- nonjoiton Meen alkoi mapaidcn pu- heiden sarja. Sisäjuhlista tämä ol: kaikkein juh- l,ill.fsin ja ttaifuuamin ja nosti todel lakin iiänmaallisva >nuostus:a. ?<a- fiji jelmästi, cttä nuonjo tvietit Cyg- nacuksen aattei>den yhdistämänä in- ncstamaa towerijuhlaa. Tätnä ku- mastui ponnekkaissa jo hehkumissa iauluesitlMsjä, runojen lausunnossa ja puheiden ptdossa. Juhlaan »liwat jaopunee.' seuraa- sähkösanomai: Juhliessonne muislolsi jalon -i.ite- he», jonka morktÄikseu jokainen suo- Uiclainen nyi ^eUvemmt.t kuin kos- tacn ennen oimaliaa lähelämme pa- raimmat rettvehdyksemme Anna ja Uno Saren. Äiitollijena kutsusta lerivehlää Tei- tä kaikkia tunnioinaen Flora Lallin. Pä sekeidagen lyckönskar hjarligr moderseminariet Ct)g'.iae'. sörfta planl- •fola pedström. Nhteistä. suurta muis.ca iviettäes- ^ann? siiraxi ajamksemme sinne Cyg- naeuksen ensimäiseen !yöadjoon. Etö. köön siellä sen laitoksen perustajan in- ncsiusio hcrät.ämä hentt yhä edelleen lietsoen lämpöä yli suuren Suomen nicmen. Helsingin cpetiojal >a yliopisiolli- sc: kurssilaisen. Estettynä saapumcs:a jfhlaanne kii-.ämme kutsusta ja toinioiamme kor- keimman jalkulvaa sinnausl.? Uno Civuaeuksen elämäntyölle. ?.!l-jö^loskinen. Tamastjeriio, Loini- b.'ck. Virkkunen, Jefiemoi', ^ons- doisf. Haapanen, Tarjanne. Aniinosf Ccsiren. Kiiios kutsultanne lähettäen pa- raitnmat onnittelumme icitvcmme, et- ici juhlianne laajoihin piireihin lemit. täisi kansallisestt heränämän tnnostuk- sen. Ada sa Nestor Ojala. Kokoomuneena mieuämaän Cyg naeuksen m uisi o juh laa. lähetämme lermehdyksen Jytväs^ilän Seuunaaril- le. jonka ensimäijenä johtajana Eyg- naeuS Äi. N. Puspainen, O. Relander. Estettynä tulemasta olen mielessä mukana. Koillainen. Uno El^naeuksen innostusta jc rakkautta työhön toitvo:omme kaikille kansanopetuksen tl>öwa'niolla lyösken- kevelnville. Amanda Järwtnen nsitärineen. Äiitiäen kutsusia toiwolomme esi- kcisseminaarillemme siunausti edel- l«: toimimaan suuren peruslojonia hengessä. Anni Salmela. AdolsHolmnröm. AjaruVsillani mukananne, siunnuu olkoon Cygnaeuksen muis.o, eläköön 'uomen kansakoulu. Ninna Härdh. ivapaasti nauttia, hän — se soitta, joka on »välinpitämätön heidän kärsimyk sille c n! Tuhannet kallti: kukat ympä röimät terassia, solla islun, sähkö- lamppu loistaa kirkkaammin kuin luu, tulei Zurich-järmen rantamill!» wilk- ^kuwat satumaisesti, molla alhaalla il taisessa auteressa uinuu Pituokattoinen kaupunki» laulut raikuma: Tolder pu'stossa, suihkut soriseivat, ilma o a täynnä hekumallisia tunnelmia . . . Mutta ihminen, miheliäinen! Ansait- fecfo hän iätä? Mastaoko bän lucn- non ihanuuita? Ei! Ei saksalainen, ei smeiziläinen eikä muukalain.'n. Näen kaikkien läsnäolemien kaÄvois»a salaisen häpeän: »me tyhjäntoimitta- i'U!" . ^ Palaan panlitoonitnt nousen huo neeseeni. En woi olla luntemaua ty-idylystä siilä tyylillisi)i>des:ä. mikä ympärilläni, ivallifsee. Äaikki on niin mäljää, puihloasta, siroiekoisto. D!ar- moripejulaitokset, lvesikonnut, yksin ja astiatkin hienoine kullattuine rantui- neen. Ja ensi ikertat nautin saksalai- sesta muoteestakin. . . 17 pädvä heinäkuuta. Sunnunral Ziirichissä. Olen nuokkunut rauyallisesli, Dolder Nietsän mäkemä tuoksu sieraimissani. Et mitään räiskettä ole kuulunut oMonaisen akkunan allo niinkuin kou- pungeissa. Herään juhlalliseen kirkon kellojen soittoon. Se kuuluu alhaalta Tsyyrih'istä jo komea !aiku kiertelee pitkin niittyjä ja kukkatarhoja. Kello- jensointu täällä on sopusoinnussa luonnon ianSsa,.. Minut Pyydetään oani iäiselle ensi kerroksen partvekkeelle jo eteeni tuodaan kahmia kuuman ker- man 'kanssa, hunajaa, hilloa, hymää >oo.da ja tuoretta mehiläisiä. Alhaolla jalkojeni juuressa lemiää kirjokorja (pittoreski) näktyala yli koko seudun. LensSä, ftnermä auder tanssii ilniassa, ourinko hchkuu yli punaisten kattojen, alvpijärmi päilN ^xlmikirkkaona. äo- netlömät wuorei nostamat huippujaan taustalla, kasto.kunta miheriäijenä re- hoiuaa . . . Kadehdittama seutu! Humtlaitvai soitioineen uiskentelemat ympäri pei- lityyniä mesiä. Tuntuu hymälle kun ei ole Pakko minnekään lähteä, kiertelen korkeaia puistoa ja annan ajatusteni leivätä. Herran siibbalti! Joku lvoi mottlia minua euen wyö- tä itseäni kupeista, ota samv<ia käteeni jo lähde olppihuippujo kiipeilemä in >a 11'uorikauriila suvmaomoan loi pukki- juustoa syömään, muita nyt en inune »vähintäkään halua sellaiseen. Sano- taanhon Pyhässä kirjossa eitä ne omoi autuaat, jotka <iwät näe ja kuitenkin uökomat. Minä uskon ja tunnusian että Cchmeiz on yksi j Mont Llanc on hänen jumaliansa. 18 päimä heinäkuuta. Hänen pitäisi tielpsti tutkia kirjat- lisuutta, liedeltä, aidet.a. lukea kaikki sanomalehdet, tutustua merkkihenkilö!- hin ja kirjoitella huomiota herätiäiviä artikkeleita ulkomailla, mutta kas lei- ivotonta miestä: hän herkuuelee main kuuden ruokalajin ääressä iviinunatja nenänsä allo ja kaupungilla käisdessään kurkistelee stltkimakastineja ja muoii' kauppoja. Tietysti hän on mennyt tykkänään pilalle ja takertunut jouia»