21 — 1910 KAIKU. Maanantaina Helmikuun 21 päivänä Miiiinkö Soppilan kliDM Pohjois-Suomen Maanmittaus toimisto. Kansankatu 21 UH Puhelin 533 Kiiateimistökauppoja Maanmittaustoimia y. m. »n .■f mm — Oulun l. Talousseuran joh tok. kokouksessa perjantaina: päätettiin sijoittaa apulantakoekenttä Joh. Pyörälän tilalle Mihannin Al- puaan. Metsänhoitomaliokunnan ehdotus lausunnoksi Tapion kirjelmän johdosta joka koskee metsänhoidon neumontatoi- men järjestelyä y. m. hymäksyttiin. Esitettiin maanmiljelyshallituksen il- moitus, koskema meijeriharjoittelulai- toksen jatkumaa ylläpitoa Kestilän osuusmeijerissä. Mallisääntöehdotus karjakkoyhdis- tyksille lykättiin malmontamaliokunnalle. Puutarhurinmiran mäliaikaiseksi hoi- tajaksi hra Raition mirkamapauden ajaksi oli ilmoittautunut suostumansa rupeamaan puutarhuri Hj. Kupila, joka päätettiin toimeen kutsua. Käsityökoulukalusto päätettiin siir tää kotiteollisuusyhdistykselle. Kalus ton yhteinen raha-armo on Smk. ."»,723: 50. Dlimieskan maamieskoulun sijoitta- mistä päätettiin ehdottaa edelleen ny- kyiseen paikkaan. Metsäkonsulentin ehdotus pitempi- aikaisista metsäkursseista lykättiin met- sämaliokuntaan. Apurahoja maatalousseuroille pää- rettiin myöntää seuraamat erät, ni- mittäin: Pudasjärmen m. s. 200 mk., Kuu samon 200 mk., Pulkkilan Hymölän- rannan 200 mk., Oulaisten 200 mk., Nimalan 160, Haapajärmen 100, Li- mingan 200, Utajärmen Pyhänniskan 125, Utajärmen Sanginkylän 125, Merijärmen 175, Raahensalon 225 Temmeksen 125, Piippolan 225, Pulk- tilan 200, Kärsämäen 175, Pyhäjoen 175, Pyhäjärmen 225, Pulkkilan Mornank. 150, Paamolan 175, Ou- lnjoen Wik. 102, Lumijoen 210, Kem peleen 125, Kestilän 175, Haukipu- taan 100, Alatemmeksen 200, Ala- ivieskan 150, Taimalkosken 375, Uta järmen Niskank. 200, Alimieskan 200, Utajärmen kirkonk. 175, Mihannin Alpuan 200, Raahensalon Kopsank. 150 mk. Jaettu summa Smk. 5,750: —. Kasmitarhurin palkkaamiseksi myön nettiin Haukiputaan, Iin ja Kuima- :äemen kuntain aluetta marten, Hau- iip. m. seuran käytettämäksi 300 mk. ja samoin Pyhäjärmen kasmitarha- yhdistykselle 300 mk. Oulun hiihtoseuralle myönnettiin suksinäyttelyä marten 100 mk. Tarkastuskarjakon palkkaamiseksi myönnettiin Oulaisten yhdistykselle 100 mk. Haapameden Mustikkamäen ja Pulkkilan yhdistyksille kumpuisellekin 300 mk. Rantsilan kirkonk. maalaisseuralle myönnettiin oikeus käyttää sille ennen myönnetyistä maroista ehdottamallaan taivalla 200 mk., mutta „lastimis- konetta" marten ehdotettua summaa ei moitu myöntää syystä ettei kukaan tiennyt sen nimisen koneen tarkoitusta. — Konkurssiasioita. Ensimmäi nen esiinhuuto oli laumantaina kaupp. A. Niskasaaren konkurssissa. — „Kalewa" tuomittu maksa maan tilaamansa kirjoitukset. Laumantain raastumanoikeudessa oli toisen kerran esillä leht. Th. Renmal- lin Turusta .Ftalemaa" mastaan nos- tama juttu siitä, kun tämä oli kieltäy- tynyt julkaisemasta ja maksamasta yhdeksää tilaamastaan miidestätoista matkakirjeestä, syystä, että ne eilvät .,Kalervon" toimittajia tyydyttäneet. Kuulusteltiin kaksi „Kalewan" toimit- tajaa todistajina ja todistimat he kir^ joitusten olleen ala-armoisia. — Oikeus määräsi kuitenkin „Kalewan" maksa- maan kaikista 15 kirjeestä eli 2,300 - io cm:stä a 10 piniä sekä suoritta maan kuluja 00 mk. Tähän päätök- seen ilmoitti mastaaja tyytymättö- myyttä. — Kotirauhan rikkomisesta ja parjauksesta tuomittiin perjantain raas- mmanoikeudessa Amanda Emilia Aakko 3 kuukaudeksi mankeuteen. A. oli pitä- nyt pahaa elämää posteljooni Kimen asunnossa. Tämä tuomio yhdistettiin hänelle ennen tuomittuun rangaistukseen kotirauhan rikkomisesta, joten se yhteensä tekee 10 kuuk. 20 p:ää kuritushuonetta. — Eläinrääkkäyksestä sakotettiin perjantaina raastumanoikeudessa tele- foonimonttoöri Johanssonia 100 mk. Oli ampunut koiraa suoloilla. Kuten muistetaan on Toppilan kau- ?an johdosta senaattiin tehty miimei- nen malitus ranennut. Kaupan^ lo- lulliseen tekoon ei ollut siis enään es- että siinä suhteessa. Mutta näyttää iltä kun kauppakirjan teko yhä saisi mielä rviipya. Herroja rahatoimika- marin jäseniä on se kauppa rumennut suuresti armeluttamaan. Kompastus- kimenä oli ensinnä se ehto, joka koski Termahomin ikuista ylläpitämistä. Sen johdosta rumettiin neumottelui- hin kauppaseuran kanssa ja kuulumat saaneenkin sen kohdan liemennetyksi si- ten, ettei kaupungin olisikaan tarmis ylläpitää sitä muuten kuin tarpeen mu- kaan. Kuitenkin on nyt taas ilmaan- tunut uusia maikeuksia. Puhumatta siitä, että Toppilansalmi somitussa jaossa joutuu pitäjään omaksi, on mielä käynyt ilmi, että yhteensä noin 11 ha maatuma-aluetts, joitten luul- tiin kuuluman tilaan, ei Toppilan os- ton kautta joutuisikaan kaupungille, maan jäisi jakokunnalle. Näitten alueit- ten joukossa on m. m. koko Toppilan sahan nykyinen alue; siiis kaikkein ar- mokkain osa siitä rannasta, jota sata- maksi oli aiottu. Tästä asianlaidasta tekimät tehtailija I. H. Pekuri ja maanmittari O. Pajari huomautuksen miime rahatoimikamarini kokouksessa, jossa oli käsiteltämänä Toppilan kaup- pakirjan teko. Asiata harkittuaan päätti rahatoimikamari uudestaan alistaa koko kaupan maUuuston käsiteltämäksi ja tullee se siis ensi maltuuston ko- kouksessa esille. Saapas nähdä, kat- somatko herrat maltuusmiehet mieläkin kaupungin edun mukaiseksi Toppilan tilan oston. Tamallisen ihmisjärjen kannalta on kaupan tekeminen entisillä ehdoilla sen jälkeen mitä nyt on ilmi tullut, tuskin puollustettamissa. Me puolestamme rohkenemme panna kysymyksen alaiseksi, eikö olisi miisainta pakkoluomutuksella hankkia kaupungille tarmittamaa satama-aluetta niinkuin malittajat monesti omat , esittäneet. Siten ainakin täysin tiedettäisiin, mitä kaupungille saadaan ;a omistusoikeus näin saatuihin alueisiin tulisi riidatto maksi. — Otvela maakauppojen jär jestely. Muutamassa Oulun läänin kunnassa ostimat jotkut etelälä-pohja- laiset suurehkon maatilan rautatiease- man läheisyydestä myydäksensä sen pieninä palstoina pikkueläjille ja muille tarmitsijoille. Kauppoja olikiu tenty monen monta, maikkei usianomaisilla ole ollutkaan rahaa. Kaupat on näet järjestetty seuraamasti: ostajat omat la-uineet »velkakirjat kauppasummain määristä, mieneet melkakirjat säästö- pankkiin ja sieltä saaneet, kun pankil lakaan ei ole ollut rahaa, säästökirjoj «l sisäänpanoista, joitten määrät on mer- kitty yhtä suuriksi kuin melkakirjainkin summat. Todellisuudessa on siis asia sellainen, että niin lainanotot kuin säästöönpanot omat olemattomia. Täs- tä keinottelusta hyötyy tietenkin sääs- töpankki jonkun prosentin, kun olemat- tomille lainoille on merkitty korkeampi korkoprosentti kuin noista nimellisistä säästöönpanoista. Omelaa maakauppain järjestelyä to- dellakin. — LaPsenmnrhasta oli Hauki putaan käräjillä miime perjantaina mastaamassa itsell. nainen Maria Liisa Timonen Kiimingistä. T. oli miime muoden loppupuolella salaa synnyttänyt tyttölapsen ja kuristanut sen sekä jonkun ajan kuluttua tuonut ruumiin kopassa Ouluun ja heittänyt rautatiesillalta koskeen. — Nimismie- hen toimittamassa tutkinnossa on käy nyt selmille asioita, jotka saattamat epäilemään, moiko mastaajaa pitää syyntakeisena: hän on ollut mielenhäi- riötilassa ja harhaillut silloin Kiimin- gin takamailla sekä ainakin osoittautu- nut omituiseksi, hänen isänsä ja äi- tinsä, kaksi meljeään ja kaksi sisartaan omat mielenmiassa, ja on äiti sur- mannut itsensä hukuttautumalla kai- moon sekä isä koettanut lopettaa it- sensä leikkaamalla kurkkunsa. — Kat soen tähän, päätti oikeus asettaa mas- taajan mielentilan lääkärin tarkaste- lun alaiseksi, josta syystä juttu häntä mastaan jätettiin toiseen aikaan. Kirkkoherra Zlimtliukstn liiiiiliiiiiiiliioiiillii. Seitsemäntenä istuntopäivänä torstaina alettiin oikeuden istunto klo '/•211 ap. ja jatkettiin todistajain kuu- lustelua. Tod. Axel Miuhkola oli ker- ran yöllä kuullut mast. sänkykamarista hänen itkunsekaisen äänensä sekä kirkko- herran karjuman J:lle. Todistajalle oli mast. usein sanonut miehensä ole- man itaran ja ymmärtämättömän sekä että on niin häijy että tappaa hänet kuten ensimäisen maimonsakin, jonka tappamisen tod. ymmärsi oleman mur heella tappamista ja oli tod. kehoitta- nut ottamaan amioeron, jonka mast. oli sanonut tekemänsäkin, mutta ettei kantaja anna hänelle rahoja ja että kant. ostatti taloustarpeet palmelijoi- den kautta ja että kirkkoherra oli epä- luuloinen kaikkia kohtaan: ja oli tod. kuullut J:n kiroileman kirkkoherraa, mutta kiittämän pruustinnaa. Mastaaja: että tuo rähinäsän- kykamarissa uuden muoden aattoiltana johtui siitä, että kun kirkkoherra oli Loimottanut hymää yötä ja onnellista uutta muotta palmelijoilleen, oli mast. kysynyt, että eikö miehensä aikonut it- selleen mastaajalle toimottaakaan hy- mää uutta muotta. Siihen oli kirkko- herra sanonut: „se mielä puuttuu", jolloin mast. oli ratkennut itkuun, jos- ta kirkkoherra oli yhä suuttunut. Tod. Elise Miuhkola oli ke- hoittanut kirkkoherraa^eroittamaan renki I. palmeluksestaan, kun kuului heistä pahoja juttuja, johon kirkkoherra oli sanonut eroittamansakin. Tod. oli saanut mustaajalta Mantilasta kirjeen, jossa mast. pyysi todistajaa muistut- tamaan kahta todistajaa, että eimät puhuisi enempää kuin tietämät oleman totta ja oli tod. tullut huomaamaan, että mast. täytyi aina pyytää rahaa pienimpiinkin taloustarpeihin. Tod. Helmi Heikkuri kertoi J:nin postinhakumatkallaan juoneen itsensä humalaan ja maanneeen pappi,- lan rannalla aiman juomuksissa ja oli tod. ottanut J:nin taskusta postin ja sitten takuttanut hänet mast. kanssa renkikamariin, jonne mast. jäi istu- maan J:nin sängyn laidalle ja pyyhki oksennusta nenäliinallaan J:nin kas- moista ja puhui: „min lilla män" (ystämäiseni) ja miipyi mast. ainakin kolmatta tuntia renkikamarissa ja pis- täysi useammastikin sekä yksin että muidenkin seurassa katsomassa J:nia ja oli tuon kamarin amain tod. hal- lussa, ettei sinne kukaan pääsisi, sillä mast. oli kieltänyt siitä kirkkoherralle ilmoittamasta, ja kun kirkkoherra sitten päimällä kysyi J:nia, sanoi tod. rou- man käskystä J:n menneen tämän asialle kaupunkiin. Tod. ei ollut kos- kaan ilman asiaa käynyt Johanssonin kamarissa ja silloinkin maan omelta sanonut asiansa, maan oli mast. siellä usein käynyt ja olipa J:kin melkein joka aamu käynyt mastaajan kama- rissa ennen tämän noustua ylös, eikä todistaja ollut missään rakkaussuh- teissä J:n kanssa, maikka I. näytti pitämänkin todistajasta ja näytti mast. aina Jinia toimittaman todistajalle apulaiseksi. Tod. A i n o P a s s i kertoi man- kilassa sanoneensa mastaajalle, että Jumala oli marjellut kirkkoherraa, kun ei hänen tarminnut noin kuolla, ja oli mast. sanonut J:nin tehneen pahan työn ja mastaajankin siihen sotkeneen, maikka mast. oli usein lvaroittanut tätä ja että mast. oli sanonut todis- tajalle kerran minnikamarissa J:lta ky- syneensä, olisiko tällä rohkeutta ampua joku ihminen, jonka I. oli mahdolli sesti ymmärtänyt kirkkoherraksi, maitta itseään oli mast. tarkoittanut. Tämän jälkeen syntyi maratuoma- rien Procopen ja Termosen mälillä taasen aikamoinen sanakiista ja mäitti edellinen, että marat. T. olisi loukan- nut häntä persoonallisesti. Oli luul- lut marat T:ta kunnolliseksi ja sinis tyneeksi asianajajaksi, mutta nyt hän niin halmeksi häntä, ettei edes miitsi saattaa häntä kunnianloukkauksesta edesmastaukseen. Tod. Hanna Alholm sanoi huomanneensa mast. olleen uutteran taloustöissä ja palmelijoiden olleen kuuliaisia m:lle ja tehneen mitä mast. käski, paitsi Miina näytti joskus ole- man mastahakoinen. Johanssonin sa- noi tod. myös olleen uutteran ja amu- liaan. Kerran oli todistaja nähnyt J:nin juopuneena makaaman rannalla ja oli sittemmin käynyt häntä katso- massa renkikamarisia, eikä mast. ollut sinä sunnuntaina kolmen tunnin pitui sia aikoja pois kotoa, maan oli todis- tajankin kanssa kämäissyt katsomassa J:nia tämän maatessa juomuksissa ja miipyneensä siellä maan muutamia mi- nutteja. Mitään epäilyttämää ei tod. ollut huomannut mast. ja J:n mä- leissä. Tod. oli nukkunut minnikama- rissa ja tullut sieltä alas aina ennem- min aamusella kuin mastaaja. Toisi- naan oli I. käynyt kysymässä mas- taajaa tämän mielä nukkuessa, jolloin oli I. saanut mennä pois ja oli I. tullut sitten myöhemmin ja mast. oli silloin sanonut, missä järjestyksessä J:n tuli tehdä työnsä, tai muuta sen- kaltaista. Kerran tod. näki kantajan nyrkissä olemalla kädellä mihaisena sysäämän mast. luotaan. Erään toi sen kerran oli kantaja ruokapöydässä sanonut mastaajalle: ..hiljaa, ei sinulla ole puhemaltaa tässä talossa, kun si- nulla ei rahaakaan ole", ja tuli kan- taja usein mihaiseksi, kun mast. tuli puhumaan jotain ja oli tod. kuullut m.jan sanoman miehelleen: »Kiltti Gustas, älkäämme panko poikaa pois, kun hän jää ilman paikkaa, sillä I. on nuori ja möisi joutua rappiolle." Kerran meni tod. mastaajan kehottuk- sesta hänen kanssaan katsomaan renki- kamariin, oliko I. kotona eikä juopot- telemassa ja näkimät he silloin, että Helmi Heikkuri istui J:nin sylissä ja näki todistaja mielä usein jälestäpäin- kin Helmin J:nin kamarissa. Olipa tod. kuullut mastaajan maroittamankin Helmiä siitä, että moi joutua onnetto- muuteen tuon tähden ja oli mast. ker- ran puhunut siitä miehelleenkin, jolloin tämä esitti, että pantaisiin Helmi pois, sillä ei tuollaista saisi pappilassa ta- pahtua. Tod. näki myös mastaajan toisinaan itkemän ja jonkun kerran ky- syneenkin siihen syytä, maan mast. sa- noi oleman ikämän. I. oli kerran syysiltana soutanut todistajaa Tor- nioon ja oli I. silloin sanonut että I. möisi hukuttaakin kirkkoherran, ja erään toisen kerran oli I. sanonut moimansa ampua kirkkoherran. A s i u m. Termonen: että mast. puhui usein ärsyttämästi kantajalle ja oli tämä kerrankin paennut kuulemasta tuota ja metänyt omen kiinni, mutta mastaaja oli tullut perässä ja tarttu- nut kalmosesta kantajaa ja huutanut: ..Tulkaa katsomaan, nyt hän pahoin- pitelee minua." P r o c o p e: ..koko juttu on kanta- jan keksimää maletta." Tähän päättyi seitsemäs lstuntopäi- mä klo 8 illalla. Kahdeksas käräjäpäivä. Kokoonnuttiin yhä mielä t. k. 18 pnä niinkuin tamallista käräjätalolle, johon ei kuitenkaan pyryilman takia ollut uteliasta yleisöä paljon kokoontu- nut. Marat. Termonen huomautti aluksi, että todist. Alholmin todistus oli liian ylimalkainen ja sentähden hä- märä ja ettei se käy yhteen toisten to- distajain kertomusten kanssa syystä, ettei A. ollut huomannut lyhyellä pap- pilassa oloajaan sitä, mitä muut ja ettei hän olosuhteita tuntenut ja sitä- paitsi oli juuri ulkomaalta tullut, niin ettei kantaja moi antaa todistukselle mitään luotettamuutta. Mitä tulee yk- sityisseikkoihin, joita todistajain kuu- lustelussa on ilmennyt, mikäli ne kos- kemat suhteita kantajan ja mastaajan kesken, kun asiat siinä suhteessa omat perin lameat ja yksityiskohtaiset, tah don jättää niistä kirjallisen yksityisse- lostuksen, samassa yhteydessä kun kos- kettelen mastaajan alussa antamaa pit- kää ja seikkaperäistä selitystä. Erityi- siä päimämääriä ilman tarkempaa muistemista, mertailua ja muistiin pa- lauttamista on maikea esittää, mutta niin paljon main kuitenkin ilmoittaa, ettei mustaajalta koskaan ole puuttu nut tilaisuutta kantajan toimiessa mir- katehtämissä toisaalla, joutaa useam- maksi tunniksi joka päimä tekemisiin I. kanssa, niin hymin aamuilla ja kes- kipäimällä kuin myöskin iltasinkin ja erittäinkin sen johdosta, että mastaaja käyttäytyi kantajaa kohtaan päimät ja mieläpä öisinkin kuorsaamana ja kai- kin tamoin ärsyttämänä. Sempä täh- den tahtoi kkchra ikäänkuin metäytyä mähän syrjään ja mirkatouniinsa, luul- len siten mälttämänsä riitoja ja muuta sellaista, se kun oli omianta suurim- massa määrässä katkeroittamaan tun- netta. joka kantajaa mirka-asemaansa nähden erityisesti mielä painosti. Kan- tajan noustessa kuuden aikana aamui- sin, metäytyi hän mirkatoimiinsa, työs- kenteli useampia tunteja, eikä tahtonut, kuten luonnollista, käydä liioin tapaa- massa mastaajaa, syystä, kun^ juuri mainittu söi aamiaisensa ja päimälli- sensä tamallisiin aikoihin, tamallisesti yhdessä mastaajan ja seuranaisen kans sa. Mutta kun mastaajan käytös häntä kohtaan oli kuten kerrottu, me- täytyi k:hrra tamallisesti heti senjälkeen pitemmältä seurustelematta ateria-aikoi- na, hakien seuraansa enimmäkseen työtä. Useita kertoja oli kihrra myöskin ly- hyemmillä matkoilla syksyn kuluessa ja näyttää, että nämä ajat erittäin omat muodostuneet mastaajalle ja Iille pi- temmiksi seurusteluiksi. Marat. Procope panee mer- kille, että kantaja ei toistaiseksi ole tahtonut antaa niitä seikkaperäisiä ker- tomuksia, joita maaditaan, saadakseen tilaisuutta todistajain kuulustelun jäl- keen muodostaa kertomuksensa sen mu- kaan kuin ne todistajat, jotka hänen mielikseen omat kertoneet. Maikkapa olinkin aikonut masta todistajain kuu-- lustelun jälkeen lausua armosteluni heidän kertomuksistaan, tahdon nyt jo asiam. T:n huomautuksen johdosta huomauttaa, että juuri todistaja Al- Holmin kertomukselle on annettama mitä suurinta armoa, syystä, että tämä ilman ennakkoluuloa, puolueetta- masti ja amoimin silmin on moinut seurata kaikkia tapahtumia pappilassa, erittäinkin kun hän miltei koko ajan pitkin päimää on ollut mastaajan seu- rassa ja kun hänellä simistyneenä hen- kilönä luonnollisesti on suurempi ar- mostelukyky sekä sitäpaitsi on nähnyt suurempia oloja kuin mitä yksinkertai- set palmelijat ja huomannut että suu- rempi mapaus moipi löytyä ihmisten kesken ilman että tuo mapaus on mält- tämättä tulkittama rikolliseksi. Sitä- mastoin palmelijat kiihottuneina kulku- puheista ja yksinkertaisina omat tul- kinneet kaiken mitä maan näkimät, osoittaman mihollista suhdetta, mikä kylläkin on täällä huomattu. Marat. Termonen sanoi, että kun on kohta kaikkia pappilan pihassa asumia henkilöitä kuulusteltu, ei moi antaa rma Alholmin lausunnolle luo- tettamaisuutta, jonka seikan todistaa hänen lyhytaikainen olonsa pappilassa. Todist. Kreeta Äijälä kertoi miime muonna olleensa Jaakonpäimän -viikolla pappilassa pyykinpesussa, jota pestiin saunassa. Siellä oli ollut pruustinna, I. ja Riika. I. oli määntänyt pyykkikonetta, ollen ran- nassa maatteita miruttamassa mukana, samoin pannut todist. kanssa niitä kuimamaan. Kaikessa tuossa oli I. uutterasti ollut apuna. Kertoi mielä käyneensä luutia, mar- joja y. m. kauppaamassa pappilassa ja kantaja oli aina itse maksanut os- tokset. Molemmat sekä kantaja että mas taaja olimat osoittaneet erinomaista rakkautta. Sanoi olleensa talossa mastaajan Helsinkiin lähdön edellisenä iltana ja oikein oli häntä halannut, sanoen lähtemänsä mähäksi aikaa le- päämään, koska ei jaksanut olla ta- lossa, kun oli hermostunut. Tämän oli mastaaja selittänyt, kun todistaja kysyi, miksi hän lähtee. Oli jo kesällä sanonut monesti, että päimänsä tulemat ikämiksi, eikä jaksa olla pappilassa. Entisten lisäksi oli haastettu 6 uutta todistajaa. Kaikki entiset todis- tajat omat jo kuulustellut. Tod. Lomiisa Marttinen näki mastaajan ja J:n kahden kesken eräänä syysiltana istuman pirtin nur- kalla. Näkipä kerran J.-nin juomuk sissa hätyyttelemän palmelijoita. Olipa kerran armellut todist. mastaajan me- nemän Kuuren kamariin, jossa tiesi J:n oleman. Todist. oli nähnyt Hel- min joskus käymän Johanneksen luona. Tod. Antti Leskinen näki J:nin saaman pari kolme kirjettä, sa- noen I. saaneenpa ne Haaparannalta ja Luulajasta isältään sekä saaneensa joululahjaksi alusmaatteita ja 15 mk. rahaa, mainitsematta keneltä. Tod. Olga Harjapää, että hän oli Alitalon majatalossa Kemissä ja että mastaaja tuli sinne eräänä sunnuntai-iltana, ollen hänellä muka- naan eräs nuori mies, jota ei todist. tuntenut. Mies kysyi huonetta, kan- taen sitten kapsäkkiä sisään, mastaajan tullessa perässä. Kuuli sittemmin kah- den henkilön menemän ulos omesta. Todistajan miedessä teetä, makasi mastaaja sängyssä ilman puseroa ja päällyshametta. I. oli jo silloin men- nyt pois sieltä. Sängyn löysi peite oli siirretty syrjään, toisen mahmem- man ollessa kurtussa. Tod. Maria Milhelmina Pietilä oli käynyt pappilassa, kun isänsä kaimoi hautaa, I. sattui siihen tulemaan, kysyen: „mitä kuuluu pap- pilaan". I. kertoi sieltä kaikkien läh- temän pois sekä mastaajan Helsinkiin jo huomenna, J:n mennessä sinne Luulajan kautta. Todistajan kerran mennessä pappi- laan, oli I. aikeissa lähteä kirkkoher- raa kyyditsemään kauvunkiin, sanoen, että kun nyt saa h:rran kärryihin, niin ajaa kumoon että kuolee, nauraen pu- huessaan. Todistaja kuuli aina J:in sadatteleman k:rraa ja Miinaa, että omat pahoja hänelle. Olipa I. ker- ran karsinut todistajankin päälle, työn- taen hänet kumoon ja ollen juuri puol- lustamassa itseään kirmesmarrella. Kun mastaaja tuli saapumille, otti hänkin kirmesmarresia kiinni J:n amuksi. Tod. pastori Bucht kertoi, kuinka mastaajan käydessä hänen ko- tonaan, kiitteli hän Johannesta, to- distaja huomatessa mastaajan mene- män siinä liian pilkälle, sanoi, ettei mastaaja panisi liian suur>a luotta- musta J:niin, jos rämä olisi samal- lainen tuin meljensä, joka mielä to- distajan muistellakseen oli mankina Hirannalla. Todist. sanoi Imin w?l- jen oleman pahimpia ja niitä moimak- kaimpia mankeja. Silloin mastaaja armeli, että ehkä todistaja erehtyisi ja manki ehkä on joku muu henkilö. Kun hän meni tammik. 0 p:nä mankilaan, niin ilmoitettiin hänelle, että I. on tehnyt tai tahtoo tehdä tunnustuksensa. Hän meni koppiin ja K. tunnusti rikoksensa. Todistaja sai jälestä tietää, että I. oli jo ennen tunnustanut mankilan johtajalle ja kun todistaja 4—5 päimää aikaisem min kämi J:nin luona ja sanoi silloin, että on yhtä selmää, että I. on teh- nyt rikoksen kuin että I. ja todistaja siinä seisoimat, sanoi I. tunnustaes- saan, että jos todistaja silloin olisi miipynyt jonkun silmänräpäyksen kauemmin, niin olisi sen silloin jo teh- nyt. Syyn tunnustukseen käsitti to- distaja oleman sen, että todistuskap- paleet olimat niin sitomia ja osaksi, että I. saisi tietysti omalletunnolleen rauhan. I. oli monesti itkenyt ja muistelee silloinkin itkeneen. I. on sittemmin sanonut, etiä jos olisi sai- lyttänyt jonkun kirjeen, olisi mastaa- jakin tullut rangaistuksi. Ensimmäisenä muista todistajista kuulusteltiin pastori Ludwig Grön- h n l m i a. Oli saanut kirjeen Oulns- ta : sen oli kirjoittanut rouma I. Siinä kertoi mastaaja, kuinka kauas olimat onnettomuudet hänet mieneet, sanoen niiden tulleen äkkiä kuin Mes- sinan hämitys. Oli jo aikoja sitten sanonut, että onnettomuus tulee koh- laamaan tätä kotia, mutta se on kui- tenkin marmaa, ettei ole ainakaan yl- lyttänyt J:tä murhaan. Kirkkoherra itse oli ajanut hänet pois jouluksi ja uudeksi muodeksi ja mieläpä käskenyt häntä ^Nummelininkin kautta, antamat- ta rahoja jouluksi. Nyt koettaa hän minua asianajajan kautta metää hä- peällisyyteen ja murhaan, hän, joka on saanut J:nin tnnnustaniaan, lumaten I:lle helpoinpaa rangaistusta, sotke- malla minut tuohon kamalaan tekoon. Oli kuullut palmelijoiden kautta J:n uhkaileman ja sentähden kirjoittanut I-.lle, että jos hän uhkaisi tkhran hen- keä, niin se koskisi häneeiikin. Äminärsi, että häntä tahdottiin mur- haan osalliseksi, kun hän kerran oli tullut niiden tunteiden uhriksi, jotka Johanssonia omat elähyttäneet. Mut ta sanoi itse olemansa puhdas mur- hasta. Kertoi mielä kirjeessään, kuinka I. oli nähnyt hänet usein katkerasti itke- lvän. Surunsa oli J:tä liikuttauut, koska hän oli tullut perättömille Hu- huille alttiiksi. Täten oli hän tullut medetyksi lähemmäksi J:tä. Sanoi I:n oleman rahan ja muiden mäke- mien himojen uhri, jotka eimät olisi saaneet juurtua ilman Gustamin ikk- hran) tapaa kohdella häntä, niin hellän ja kaikille Vaikutuksille altista henkilöä. Kirjeen luettua kertoi' tod., kuinka kerrankin oli roilma soittanut pappi- lasta kaupunkiin, hänen, kirkkoherran ja romasti Laguksen ollessa siellä, että pappilassa oli koma tappelu. Olimat menneet kaikin pappilaan ja hekin G. ja L. olimat olleet yötä siellä. Silloin oli ollut jotain mättelyä La- guksen ja mastaajan mälillä, mikoen Lagus Johanssonia, sanoen: ettei päi- määkään pitäisi sellaista renkiä, jolloin ..pruustinna" säälien sanoi: ..miten niin?" L. kertoi mielä, kuinka I. oli huolettomasti ajanut ja käyttäytynyt häntäkin kohtaan sopimattomasti. Aina oli rouma moittinut miestään ja kuta enemmän aikaa oli I. pappi- lassa, alkoi selmitä, etteimät mälit amiopuolisoiden kesken olleel kuin alus- sa. Mastaaja oli sanonut kerrankin, että jospa hän olisi saanut ojakseen edes sitä kohtelua, jota palmelijat sai- mat, niin olisi ollur tyytymäinen. Pie- netkin asiat tmituimat mastaajaa het- mostuttaman. Olipa rouma lausunut- kin, että itse teossa mähäpätöiset asiat olimat heidän riidanaiheuttajina ja että hän puolestaan olisi taipumainen sopimaan. Eimät näyttäneet toisiaan käsittämän, kun luonteensa olimat eri- laiset. Kun mastaaja oli monet komat elä- män taipaleellaan kokenut, ollen tau- dinkin murtama, oli herkkä ottamaan maikutuksia pienestäkin sanasta. Usein kuuli hän mastaajan moittiman mie- hensä ahneutta, pitäen miestänsä type- ränä, kuten huonoja pappeja pidetään. Kerrankin oli koira tullut kirkkoher- ran sänkyyn ja kun kirkkoherra huusi: ..wie tuo pois", niin oli »pruustinna" sanonuc saaneensa mainitusta syystä aimo- ja sydäntrampin." Sanoi mastaajan malittaneen joulun aikana, ettei kantaja antanut hänelle sen mertaa joulurahaa, jotta mastaaja möisi ostaa joululahjoja lapsilleen. Kantaja ei ollut antanut maimolleen ent. miehensä hautaan korjuuvalkkaa, maikka haudan laittaja oli köyhä mai- mo. Sitä todistajakin kummasteli, mutta kirkkoherra sanoi siihen, main, ettei roumansa ollut sanonut, paljonko tahtoo. Oli kuitenkin antanut maadi- tut 50 mk., mutta malitellut, että tai- taa siitä tulla muotuinen meno. Mas- taaja ei ollut todistajalle kuitenkaan milloinkaan malitellut, että kantaja olisi häntä lyönyt. Hänelle kämi amiopuolisoiden kätke- ruus etenkin siitä ilmi, kun mastaaja kerran lausui: ..kyllä kantajalla on täällä niin monta, jotka oma: häntä mastaan, ettei moi tietää, mitä tapan- tuu. Kyllä ne metämät mielä hänet alas saarnatuolista ja että jonkun pi- täisi kirjoittaa kantajasta sanomaleh- teen." Mielä kertoi todistaja, että kantaja oli aina ollut hymin tyyni. Oli jäl- keenpäin huomannut, että oli erittäin maromainen todistajaan nähden ja koetti pidättää itseään. Hän oli ta- mallisesti poistunut toran syntyessä, jolloin mastaajalla oli tapana ianoa: ..Hän ei moinut puolustaa itseään", tahi jäi huoneeseen ja mihaisesti lau- sui: ..jopa nyt jotain." Kun todistaja jonkun kerran kysyi kantajalta: miksi meni pois puolusta- masta itseään, sanoi kantaja mennes- sään: „että syntyisi dimpper damppe- rcita eli kramppikohtauksia" jatkaen että mastaaja näillä kohtauksilla tahtoi ojaa pyyteitään ja mielitekojaan lavi. Todistaja oli huomannut kantajan mi- susti mälttämän ottamasta maimoaan puheenaiheeksi, ollen siinä maotaajan mastakohta. Kun Kemissä oli piispan tarlastus, jossa oli kantajakin, joka yöpyi sinne, niin oli mastaaja puhunut tciesoonissa todistajalle, että pelkäsi, kun miehensä on voissa, puhumatta sanaakaan sillä, ettei kotiinsa tule. Silloin o!i mas- taaja sanonut ottamansa turmakseen Johanssonin, jolloin todistaja ikämyyk- sien mälttämiseksi oli esittänyt Mart tista. Erosta olimat amiopuolisot usein puhuneet, ensin mastaaja ja sitten kan- taja. Kantaja oli esittänyt mastaa- jalle, että jos hän tyytyisi 40,000. niin kantaja ne maksaisi. Mutta tä- hän ei pruustinna suostunut, -vaan sanoi tarkoittaneensa 70,000, koska 40,000 koroilla ei möisi Helsingissä elää, kun oli kimuloinen, ettei enään pystynyt työskentelemään kuten ennen. Mielä oli mastaaja pyytänyt todis- tajaa kutsumaan kirkkoneumostoa koolle, jossa asia esille otettaisiin käsiteltämäk si, mutta todistaja oli ilmoittanut, ettei käynyt päinsä, koska sen kutsun kokoon kirkkoherran määräämä henkilö» jolloin mastaaja oli pyytänyt, että todistaja kutsuisi pappeja asiaa käsitt?- lemään. Se oli todistajastakin tuntu- nut sopimalta. Oli puhuttu asialta kirkkoherrallekin. Mastaaja o!i sanonut, etiä todista jan käynti oli maikuttanut sen, eitä heidän mälinsä olimat parantuneet. Oli todistajallekin mastaaja sanonut, että, jollei papit tule, tulee tapahtu- maan jotain ..hirmuista." Kerran oli kantaja todistajan mie- raana käydessä ollut lemottoman nä- köinen ja sanoi, että oli kadonnut klo- rosormi pullo jostain kaapista. Tuntui pelkäämän, että sitä käytettäisiin jonkun henkilön tuhoksi. Rouma oli malittanut pappilan yksi näistä asemaa, sanoen pelkäämänm. Silloin oli todistaja kehoittanul was- taajaa ottamaan poliisin pappilaan asumaan ja niin tehtiinkin. Oikeuspaikalle ilmestyi todistajaksi maadittuna Haaparannan kaupungin miskaali Migart, jota Procop<- koetti jäämätä.