liktsins Icssslcuul: 7 p:nS 8KMMK N:o KZ ISlv ten kansallisten oikeuksien haiventa- misesta. Syyn tähän puhuja näkee Menäjällä Vallitsemassa koSmopoliit- tisuudessa ja marottaa, että tämä vii memainittu johtaa turmioon. Puhuja nuhtelee ministerineumoston puheen» johtajaa fiitä, että hän selity skirjel- mässään ikäänkuin todistaa oikeaksi Menäjän oikeuden säätää yleismalta- kunnallisia lakeja ja kehottaa kaikkia aateyStämiään yhdistymään ja mah dollisimman pian toteuttamaan tä män lain, jotta ainiaaksi ehkäistäisiin politiikan mahdollinen horjuvaisuus. (Kättentapuwsta keskustassa). Miljuk ow katsoen kysymystä jo ennakolta päätetyksi ilmoittaa, että oppositsiooni ottaa osaa käsittelyyn, jotta asia tulisi kaikin puolin selmite- tyksi. Puhuja pysähtyy ensin selvit tämään kysymyksen juriidiSta puolta sekä sen Valtakunnallista Välttämät tömyyttä, osoittaen, että tarkaStetta- wana olema lakiehdotus on loogilli- sesti mahdoton, eikä ainoastaan po liittinen virhe tai erehdys, vaan myös käytännöllinen mahdotbsmuuS. Seik kaperäisesti arvostellessa esittelijän selostusta ja ministerineumoston pu> heenjohtajan selityskirjelmää, tulee Miljukov siihen lopputulokseen, että maikkapa pidettäisiinkin epäilyttämänä Pormoon aktin kaksipuolinen melmoit- tama moima, niin on ymmärrettSmä kuitenkin, että yksipuolinenkin welwol> lisuuS on melmollisuus. Puhuja ku moaa mäitteen ettei Pormoon aktin juhlallisilla lupauksilla muka olisi moimaa, kun muka nämä maltiopäi- wät olimat laittomat ja huomauttaa, että tämän ajatuksen kannattajain on tunnustettama, että myöskin Suomen sisäinen järjestys on luonteeltaan kon sainmälinen, sillä kummankin säätää Haminan rauhansopimus. (Kätten taputuksia vasemmalta). Pääministeri Stolypin, kääntyen duuman jäsenten puoleen, lausuu, toimomuksenaan että he ym> märtaisimät joS hänen tällaista his toriallisesti tärkeätä kysymystä käsi tellessään täytyy, puhuessaan halli- kuksen nimessä, noudattaa kuten kaksi muotta takaperin mitä suurinta hil- litsemäisyyttä ja maromaisuutta. Kaik ki kirjoitetut normit, jotka määräämät Suomen aseman maltakuntaan näh den ja kaikki ne lainsäädäntö-asiakir jat, jotka koskemat Suomea Viimeis ten sadan Vuoden kuluessa, kantamat jälkiä mitä erilaisemmista Valtiolli sista ja historiallisista Virtauksista, jotka Väliin omat keskenään mastai- sia, mäliin taas riippumaista satun- naisista olosuhteista ja tapahtumista. Viimeaikainen arvostelu osoittaa sel laista halua ja taipumusta armos- tella hallituksen Suomen politiikkaa ja iväittää sen johtuman puolueelli sista syistä, että pääministeri pitää yhtenä tärkeimmistä melmollisuuksista Vapauttaa kysymyksen kaikenlaisista yksityiskohdista, jotka Vaikeuttamat sen ratkaisua sekä sen sijaan esittää Valtiollisen katsantokannan mapautet- tuna näistä hämmentämistä stmusei- koista. Suomen suhteita Menäjään koskemien aineksien, asiakirjojen ja maltiotekojen paljous tekee mahdolli seksi jokaisen teorian helpon puolus tamisen. Tätä marten ei edes tor- wita erityistä omantunnon tarkkuuden puutetta, waan riittää tähän joku en nakolta saatu mielipide. Mutta tämä tie ei ole hallitusta marten. Olkoon että hallituksen historialliset ja mal- tiolliset toimenpiteet tekemät monelle mahdottomaksi käsittää miksi hallitus nyt on nostanut Suomen kysymyksen. Suomi kukoistaa eikä häiritse ketään ja Välien kärjistämistä siellä pidetään joko turmiollisena erehdyksenä tahi tunnottomana seikkailuna. Asia ei kuitenkaan ole niin yksinkertainen. Muoden 1905 sekä seuraamien muo- sien selkkaukset jättimät tämän kysy myksen amonaiseksi. AmoaStaan Vi ranomaisten rikollinen toimettomuus möisi pakottaa hallituksen Vaikene maan tässä asiassa. (Keskustasta ja oikealta: hymä!) Tärkeä kysymys suomalaisten asemelmollisuuden päät tämisestä on ratkaisematta eikä sen ratkaisematta jättäminen ole mahdol lista. Mutta ryhtyminen sen ratkai semiseen merkitsee samaa kuin koko Suomen kykymyksen noStaminm, sillä juuri tässä esiintymät kaikki mastak- kaiset näkökannat, sekä hallituksen että suomalaisten. Hallitus katsoo, että se, etteimät suomalaiset suorita ase- melmollisuutta eimätkä ota osaa soti- lastarpeiden menoihin, Vahingollisesti Vaikuttaa yleisvaltakunnallisiin etui hin ja niiden asemelmolliSten luku määrään, jotka kutsutaan Venäläisistä lääneistä. Suomalaisten näkökan nalta katsottuna koskee tämä kysy mys perustuslakia ja olisi se sen wuo!si ratkaistava yksipuolisen wal- tlopäiwäpäätöksen kautta eduskun nassa, joka pyrkii palauttamaan eri tyisen suomalaisen mapaajoukon ja joka tässä näkee ainoan säännöllisen laillisen ratkaisun tälle kysymykselle. Ei moida sanoa että hallitus tässä asiassa olisi toiminut Varomattomasti taikka Vaatimana, haluamalla mähen- tää menoja stmistystarkoituksiin, joita on kannatettu maltionmaroilla. Hal litsija ehdotti eduskunnalle että se hankkisi tarpeelliset rahat eduskunnan «aroista. Nyt jo toinen eduskunta Vastaa tähän täysin lailliseen hallit sijan Vaatimukseen jyrkästi kieltämäs- ti. Tämä tapaus sisältää jo sinänsä menSläis -suomalaisen kysymyksen. Yksi kahdesta, joko suostua siihen, että eduskunta, kuten senaattori Nybergh lausui sen istunnossa, ratkaisee yleis- Valtakunnallisia kysymyksiä yksipuoli silla päätöksillä,'taikka etsiä muita kei- noja yleismaltakunnalliSten kysymys ten ratkaisua marten. Mahdollisesti maltiomiisaus kehottaa luomaan Suo mesta mapaan itsenäisen maltion, joka on sidottu Menäjään ainoastaan yhteisillä ulkoisilla eduilla ja luomaan Pietarin porttien eteen kiitollisen ja tyytymäisen kansan. Jokaisen särke män hallituksen, ryhtyessään selkkauk siin maltakunnan jonkin osan kanssa, tulee tehdä itselleen täysin selmäksi, mitkä omat maltakunnan edut antau tumatta petollisen itserakkauden tai kansallisen intoilunsa kiihkon tunteen maltaan. Luotuaan katsaukseen menäläissuo- malaisten suhteiden historiaan, koet taa Stolypin todistaa, etteimät ne aikakaudet, jolloin Suomen itsenäi syys saamutti korkeimman määränsä, ole hankkineet Venäjälle suomalais ten myötätuntoisuuttu, eimätkä niin muodoin tuottaneet simeellistä moit- toa, eimätkä myöskään ole maineet saada suomalaista sitomaan lujemmin taloudellisia etujansa kansan kanssa, joka on saman lain alainen, eimätkä niin ollen antaneet stlle mitään ai neellisia etuja. Suomen eduskunnan itsenäinen työ on luonut sellaisen lainsäädäntötaman, joka pääministe rin mielestä ei moi olla edullinen MenSjZlle. Mainiten joukon lain säädäntotekoja, koettaa pääministeri todistaa että suomalaisten yritykset kieltää Menäjällä moimassaolemat lait ja asettaa Suomen itsenäiseen asemaan kansainmälisessä liitossa y. m. samanlaista. Perinpohjaisesti kä siteltyään kysymystä mitenkä Suo men »valtiollinen itsemääräämisoikeus aineellisessa suhteessa maikuttaa We> näjään, lausuu hän etteimät suoma laiset esim. ota osaa korkeimpien kei sarikunnan laitosten ylläpitoon, sillä he moimat sanoa, että muuta kuin mohinkoa nämä laitokset eimät ole suomalaisille tuottaneet. (Kättentapu tusta masemmalta). Stolypin laskee, että problemaattisesta oikeudesta Suo men hallitsemiseen jokaisen menäläi- sen, olipa sitten Vanhus tai nuoru kainen, waima tai mies, täytyy mak saa 6 kopeekkaa Vuodessa, jota mas toin jokainen suomalainen saa keisari kunnalta lahjaksi 3 ruplaa 19 kopeek kaa. Tästä käy selmille minkä muoksi Suomi stmistystarkoituksiin moi käyt tää kaksi kertaa enemmän varoja kuin Menäjä. Simeellisiä, vzltiolli- sia ja aineellisia tappioita, jotka joh tuivat siitä, että yleisvaltakunnallisia asioita ratkaistaan Suomen eduskun nan yksipuolisilla päätöksillä, ei moi merrata siihen oikeuteen, joka meidän hallitsijoillamme on hallinnolliseen lainsäädäntöön. Lapsellista olisi aja tella, että hallinnollisen lainsäädän nön amulla moitaisiin suojella ei ai noastaan yleismaltakunnallisia etuja waan vieläpä Suomessa olemien Menäjän kansalaistenkin etuja. Kas siinä minkä muoksi Menäjän eduista maStaamat henkilöt eimät moi olla tuntematta ja huomaamatta että Suo men asiain ottama suunta yhä enem män ja enemmän aiheuttaa Venä jälle tappioita. Jo keisari Aleksan teri II teki ankaroita suullisia huo mautuksia eduskunnalle ja Aleksanteri III, huomattuaan sonan moimalto- muuden, määräsi m. 1891 jätettämäksi maltakunnanneuVostolle Suomen se naatin laatiman hallintomuoto-suun nitelman ja käski w. 1893 Valmis taa lakiehdotuksen yleisestä Valtakun nan lainsäädännöstä ja jättää sen heti maltakunnanneumostolle. Alek santeri III ajatuksen toteutti nykyinen hallitsija. Nyt kun yleisvaltakun nalliset edut eimät mitenkään ole tur- matut ja walta ?unnan moimattomuu- den kuroa näyttää täydelliseltä, sano taan meille, että on välttämätöntä odottaa, aikana, jolloin Vastustaja ei odota. Mutta odottaminen merkitsee hämiämistä pelissä ja hämittää ehkä isien perinnön. Esittäen yleismaltakunnallisen lain säädäntökysymyksen historiaa päämi nisteri osottaa, että molemminpuolin on sen Välttämättömyys tunnustettu ja moidaan ainoastaan kysyä, minkä laitoksen tulee määrätä yleisten val- takunnankysymysten kulun suunta. Todellisuudessa nojautumat suomalai set kaikissa näissä kysymyksissä Alek- santeri Im sanoihin ja hänen anta maansa perustuslakiin sekä manhen- tuneiden perustuslakien muuttumat tomuuteen ja lauseeseen, että näitä lakeja Voidaan muuttaa ainoastaan hallitsijan ja eduskunnan molemmin puolisella sopimuksella. On tultu sii hen lopputulokseen, että Menäjällä on oikeus päättää ainoastaan ulkonaisia kansainVälisiä suhteita koskemissa ky- tymyksissä, mutta että kaikki sisäiset kysymykset, maikkapa ne koskisivat valtakunnan etujakin, moidaan rat kaista ainoastaan Suomen eduskun nan kautta taikka hallinnollista tietä. Siten lemitetään oppia personaali- tai realiliitoSta. Loogillinen loppupäätös tästä on, että muutokset Menäjän ja Suomen «välisissä suhteissa kuluneella Vuosisadalla omat yksinomaan riip puneet waltiopäiwiStä; Menäjällä sen hallitajan persoonassa on ainoastaan meto-oikeus, joka alentaa Menäjän passiimiseen Vastarintaan Vahingol lisia päätöksiä Vastaan ja riistää sil tä mahdollisuuden antaa kysymykselle suotuisa päätös. Pääministeri sanoo mielä ettei hän tahdo salata ainoata kaan seikkaa, joka puhuu Suomen puolesta ja ettei hän tahdo ottaa nis koilleen historiallisen riidan ratkaise mista asianajotemppujen kautta taikka somittelemalla jo aikoja sitten kuollei den henkilöiden sanoja, mutta hän selittää samalla että hallitus toki tun nustaa Suomen nauttivan laajaa paikallista itsehallintoa, mutta että hallitus samalla on vakuutettu siitä, että kysymykset, jotka koskevat koko valtakuntaa tai että kaiki Suomen lait, jotka koskemat Valtakunnan etu ja, omat kokonaan ulkopuolella edus kunnan päätäntömallan. Jokainen muu käsitys johtaisi luonnottomuuk siin. On kaikille selvää etteimät oi keusnormit moi kangistua, maan ke- hittymät yksityisten kansojen kehityksen mukaan, ja samoin täytyy myöskin Menäjän ja Suomen sisäisen suhteen muuttua. Täytyy kuitenkin löytyä jokin lopullinen oikeusaste, juridisella kielellä kutsuttu sumereeninen malta, joka ratkaisee nämä yleiset kysymykset. Meidän täytyy lopuksi tunnustaa, sa noi pääministeri, että oikeutta näiden yleisten maltakunnankysymysten rat kaisemiseen, jota Miljukov on kutsu nut perustaviksi oikeuksiksi, ei voida tunnustaa yksinomaan Suomen edus kunnalle, koSka nämä kysymykset kos kevät koko Menäjän etuja ja tämä muutenkin sotisi itse Suomen maa- kuntakonstruktfionin perusaatteita mas taan. Sellainen vikeuS kuuluu aino astaan liittovaltiolle, mutta kukaan ei ole vielä katsonut Suomen olevan Menäjän kanssa liitossa olevan val tion. Jas korkein malta yleisen val- takuunanlainsäädännön suhteen ei kuulu eikä voi kuulua Suomen edus kunnalle, niin kelle se sitten kuuluu? Tähän saakka on se ollut Menäjän hallitsijoilla, jotka ovat edustaneet ainoata Suomelle ja Menäjälle yh teistä Valtaa. Suomen lakien epä määräisyyden ja epäselvyyden tähden rajojen määräämisessä paikallisen ja valtakunnallisen lainsäädännön vä lillä ovat meidän hallitsijamme ero tuksetta soveltaneet tätä valtaa arm. asetusten kautta ja hallinnollisessa järjestyksessä tai myöskin eduskunnan harjoittamassa lainlaadintatoiminnaS sa, joka useinkin on tunkeutunut aina Menäjän lainsäädäntöalueelle saakka. Kuitenkin ovat meidän keisarimme selvästi ja vastaansanomattomasti katsoneet että he ovat ainoat, joilla on valta suuriruhtinaskunnan alu eella käyttää yleisen maltakunnanlain- säädännön valtaa. Luotuaan silmä yksen viiden Menäjän hallitsijan toi mintaan katsoo pääministeri että mält- iämättömästi täytyy tulla fichen lop- pupäätökseen, että yleistä valtakun- nanlainsäädäntöä, pieniä poikkeuksia lukuunottamatta, Vuosisadan kuluessa owat aina Menäjän hallitsijat käyt täneet. Nykyisen hallitsevan keisarin ratkaistavana, kun nousi kysymys Suomen kysymyksen muuttamisesta, oli, kuka oli Valtuutettu käyttämään tätä korkeinta valtaa ja määräämään yleisen maltakunnanlainsäädännön toi meenpanon normit. Annettuaan itse- maltiaana hallitsijana keisarikunnalle perustuslait pidätti hallitsija huhtik. 20 p:nä antamallaan julistuskirjalla oikeuden aikanaan vahvistaa yleiset valtakunnan lait. Hän voi tehdä tämän joko Suomen eduskunnan avulla tai antamalla Menäjän kan- san.divkuunalle tämän tehtävän. Maol -sk. 14 p:n julistuskirja ratkoisi tämän kysymyksen, ja nyt on teidän ratkaistavananne kysymys, jolla on historiallinen merkitys. Tässä tul laan kuulemaan ja on jo kuultu moitteita. Teille on todistettu että Venäläinen taantumus pyrkii tuka- huttamaan Vapaan kansan itsehallin non, maikka mahdollisuus yleisvalta kunnallista luonnetta olemien asiain luettelon täydentämisestä on merlkinä Menäjän hallitsijan toimimallasta. Että Suomen edustajat pääsemät äänioikeutettuina duumaan ja malta- kunnannoumoStoon on mitä suurim man oikeudenmukaisuuden osotus. (Melua masemmalta). Mutta samalla on se todistuksena Menäjän malta- kunnan yhtenäisyydestä, mikä^näyt- tää huolestuttaman muutamia. Erit täinkin huolestuttaa muutamia koulu laitosta koskeman kysymyksen ottami nen luetteloon sen Vastenmielisyyden poistamiseksi, jota kouluissa istutetaan lapsiin Menäjää ja venäjänkieltä kohtaan. Kysymys yhdistyksistä ja sanomalehdistöstä kuuluu yksinpä yh distetyissäkin Valtioissa Valtakunnan- lainsäädännön alaan, mutta teille tullaan sanomaan että byrokratia tä män kautta pyrkii hämittämään kor kean paikallisen simlstyksen. (Huutoa Vasemmistosta: aiman oikein!) Tä hän mastaan minä esittelijän sanoilla, että löytyy myöskin menäläinen oi keudentunto. Teille tullaan osotta- maan, ettette ota lukuun kokonaisen kansan etuja ja oikeudentuntoa, mutta minä mastaan teille, että tämän ky symyksen on keisari uskonut teille eikä byrokratia ja ettei teidän ohitsenne mene ainoakaan maltakunnanlaki. Lo puksi tullaan teille juhlallisesti osot- tamaan Europan n. k. yleisen mieli piteen ja tuhansien suomalaisten ul komailla kokoamia allekirjoituksia, mutta en mastaa minä teille, maan Menäjä. Moni armatenkaan ei ym märrä Menäjää nykyisessä Valtio muodossaan, eikä tiedä ettei se ja kaannu osiin, maan tulee lujemmaksi ja itsetietoiseksi. Hämittäkää tämä määrällinen harhaluulo, joka on maa- rallisempi meidän maallemme kuin miha, sillä se tuntuu halmeksimiselta. Karistakaa itsestänne tämä ilkeä uni, todistakaa että te täällä edustatte Menäjää kysymyksessä, jonka hallit sija on asettanut teidän päätettämäk- senne sekä että Menäjällä oikeus no jautuu kansalliseen Voimaan. (Pitkäl listä myrskyisää kästentaputusta oi kealta ja keskustasta). Dli 50 puhujaa on ilmoittautunut. La»a»tai» iSt«»»oSsa johtaa puhetta ruhtinas Molkonflij. Miljukom tunnin kestämässä puheessaan lausuu, että eilisessä kes kustelussa ei ollenkaan ilmennyt ha lua ottaa huomioon juridisia todis tuksia. Puhuja käsittelee perinpoh jaisesti Anrepin ja Stolypinin pu heita, osottaen, että miimemainittu esitti uuden, yleiskansalliseen moimaan perustuman oikeusteesin ja hyläten juridiset asiakirjat, Vaikutti kiihotta villa todistuksilla sekä käytti poliitti sessa arvostelussa rahataskuja. Tun nustaen Suomen Väestön täysin lojaaliseksi, Miljukom kehottaa duu maa olemaan turmautumatta wäki° waltaan ja sen sijaan Valitsemaan laillisen tien kysymyksen ratkaisemi seksi eduskunnan avulla, sillä Menä' jälle on edullisempaa omata Suo messa todellinen ystävä, kuin salai nen vihollinen. Mielä kuvaa Mil jukov Menäjän hallituksen Suomeen suhtautumisen historiaa ja koettaa todistaa, että nämä suhteet olivat pitkin kehitystään suomalaisten sor- tamisjärjestelmää. Lakiehdotus ei ole elävä, eikä toteutettavissa. Sen hy väksyminen olisi sama kuin Puolan jako tai Transvaalin ja Bosnian anastaminen. Lopuksi, kääntyen oikeistoon päin Miljukov lausuu: Maremmin tai myöhemmin me, ettekä te, pelastamme Menäjän sisäisestä sodasta, joka vaan pikemmin puh- keaa, jos lakiehdotus hyväksytään. Bulat, vedoten länsieurooppa laisten oppineiden auktoriteettiin, jotka oppineet panivat vastalau- seensa Suomen vapauden loukkaa- mistä Vastaan, yhtyy Gegetshkorin ja Miljukowin lausuntoihin kysymyk- sen juridisesta puolesta ja luotuaan yleissilmäyksen lainsäädäntöasiakirjoi- hin tulee siihen loppupäätökseen, että Suomi on epäämättömästi saanut manisesteilla vahvistetun konstitutsi- oonin. Mutta jos eivät mitkään hallituksen manifestit ole sitovia, niin eivät Suomen, eivätkä Menä jän kansat tarvitse välittää sellai sesta hallituksesta, maan taistella sitä vastaan ja koettaa kukistaa si!ä. Jos Suomi todellakin olisi valmis tanut rikoksia Menäjää vastaan, niin duumassa luonnollisesti ei olisi ainuttakaan puoluetta, joka vastus, taisi hallituksen ehdotusta. Mutw täSsä on kysymys vallan muusta. Menäjä ei ole sama kuin Wenä- jän valtio, eikä sama kuin ne, jotka sortavat Menäjän kansaa. Todelli suudessa on näitä Suomen sortajoita mastaan joskus tehty rikoksia. Työ läis ryhmä katsoo, että lakiehdotus on Suomelle turmiollinen sekä Menä jälle vaarallinen ja häpeällinen. (Kättentaputuksia vasemmalta). Krupe n s kij vastustaen oppo- sitsioonin edustajia, katsoo, että mani festit 15 päivältä helmikuuta 1899 ja 27 päivältä maaliskuuta 1910 ehdottomasti osottavat perusteet tar kastettavana olevan lakiehdotuksen jättämiselle duuman käsiteleväksi. Luken useita kohtia venäläisten ja ulkomaalaisten tieteellisten auktori teettien teoksista, puhuja tulee siihen lopputulokseen, että Suomella ei ole ollut konstitutsioonia, samoin kuin ei myöskään Menäjällä ole ollut sopi musta Suomen kanssa. Oppositsi- ooniin kuuluvien puhujain Väittä män Suomen lojaalisuuden suhteen mainitsee Krupenskij erään Suomen, puhujan ilmoituksen mukaan Vapaa mielisen kenraalikuvernöörin lausun non, joka todistaa suomalaisten yhtä mittaa olleen vihamielisissä suhteissa ylempään hallitusvaltaan. Osoit taakseen lakiehdotuksen tärkeyttä pu huja esittää numeroita Menäjän maltakur.nan menoista ja laskee, että yleissummaksi Suomen osalle lankeaa 23,000,000 silloin kuin se vain mak saa vaivoin 4,000,000. Puhuja kehoittaa duumaa puoltamaan Menä jän historiallisia hallinto-oikeuksia. (Kättentaputuksia oikealta). Jesremov väittää vuosien 1809 ja 1810 historiallisten asiakir jain perusteella, että Suomelle sen yhdistämisessä lahjoitettiin konsti- tutsiooni, jonka vuoksi nykyistä laki ehdotusta ei voida hyväksyä ilman Suomen laillisten oikeuksien loukkaa mista. Kansaneduskunta on velvol linen tunnustamaan nämä Suomen oikeudet ja jos ne ovat vastoin yleisvaltakunnallisia etuja, niin it sensä Suomen, oman eduskuntansa välityksellä on muutettava nämä oikeudet. Lakiehdotuksen hyväksymi nen nykyisessä muodossaan tulee tuottamaan Vahinkoa Menäjälle, sillä Välittämättä eduskunnan oike uksista duuma itse heikentää omat oikeutensa. Kansanedustuksen arvon nimessä Jesremom kehoittaa duumaa hylkäämään tämän hänen sanainsa mukaan epäisänmaallisen ja epämal- takunnallisen lakiehdotuksen. (Kätten taputuksia Vasemmalta). Maklakov tunnin kestäneessä puheessaan havaitsee, että kyseessä- olemassa lakiehdotuksessa ei ole kysy mys yleismaltakunnallisesta lainsää dännöstä, maan täydellinen Suomen Valtiollisen autonomian muuttaminen maakunta-autonomiaksi. Hyväksy- mällä pykälän tai toisen kyseessäole- masta lakiehdotuksesta, lausui puhu ja, teette lopun Suomesta, lopetatte sen itsehallinnon. Te menette kau- emmaksi kuin mitä 1890 lumulla asetettiin päämääräksi. Te tahdotte tyhjäksi Ponvoon valtiotoimen. Tämän lain jälkeen ei ole suomalai silla enään mitään menetettävänä. Tässä on aseman traagillisuus. En siksi ilmenee Suomen heikentäminen, sitte kostotoimenpiteet ja sen jälkeen musertaminen. Tätä ehkä ei tarvitse odottaa, mutta siltä ei saa kuitenkaan silmiään sulkea. Tunnustaen, että ilman yleisvaltakunnallista lainsää däntöä Menäjän edut eivät ole riit tävässä määrässä turvatut, katsoo puhuja, että Aleksanteri I valloitta jana voi säätää minkälaisen järjes tyksen tahansa, mutta sen jälkeen seurasi joukko hallitsijoita, jotka eivät enää oleet voittajia, maan laillisia Suomen hallitsijoita, jotka olimat tekemisissä suomalaisten kanssa, ei Valtiollisina mihollisina, maan uskol lisina alamaisina. Ja tämän muoksi näiden hallitsi- jain juhlalliset lupaukset sitomat halli tustamme. Hallituksen olisi tullut kul kea päämääräänsä kohti horjumatta, mutta olla samalla kunniallinen kai kissa toimenpiteissä. (Kättentaputuk sia vasemmalta). Mutta ikävä kyllä alkoi hallitus sen sijaan kieltää Suo melta konstitutsioonin. Tämä perus tuslaillisen Suomen tuhoaminen itse valtaisen Menäjän kautta löytää hy vin ymmärrettävän vastakaiun oi keiston penkeiltä. Mutta keskusta, joka jolloinkin kutsui itseään perus tuslailliseksi, maikkakin Anrepin pu heen jälkeen ero keskustan ja oikeis ton välillä on tuskin käsitettävissä, ei voi olla käsittämättä, että Suo men perustuslain hävittäminen on isku Menäjän konstitutsioonille. (Kät tentaputuksia masemmalta). Makla kov lopettaa puheensa sanoen, että kyseessäolema lakiehdotus olisi pitä nyt jättää eduskunnan ratkaistamaksi. Jos eduskunta olisi mastannut teille kieltämästi, niin silloin teillä olisi si veellinen oikeus toimeenpanna mal- tiokeikaus, jonka historiallinen vält tämättömyys oikeutti, mutta ei esit tää sitä lainsäädännön säännöllisenä toimenpiteenä. (Myrskyisää kätten taputusta masemmalto). Puhemiehen paikalle astuu Gut- shkov. Shukovskij lausuu puolalai sen ryhmän nimessä, että lakiehdotus on Suomen kansan perittyjen oikeuk sien suoranainen loukkaus. Maikka kin lakiehdotus koskee ainoastaan Suomea, koskettelee se samalla pal jon laajempia aloja. On prinsiippi- kytymys, msiko mierasrotuisella olla Menäjällä mahdollisuutta säilyttää kansallisuutensa. Nojautuen historial lisiin tosiasioihin tulee puhuja kieltei seen vastaukseen. Merraten Suomen asiaa Puolaan Shukovskij marottaa duumaa taistelupolitiikasta kansalli suuksia vastaan, taistelusta, joka Puolan kapinan aikana tuli Menä jälle jotenkin kalliiksi. (Kättentapu tuksia vasemmalto). Kapustin, vastaten lakiehdo tuksen vastustajille, jotka syyttävät valiokuntaa siitä, että se muka käy taisteluun vapauden, työn ja sivis tyksen maata vastaan, osottaa, että lakiehdotuksen perustarkoitus on yleis- valtakunnallisten velvollisuuksien säätäminen Suomelle, joka, jos laki ehdotus hyväksytään, saa kaikki Me näjän kansalaisten yleisvaltakunnalli set oikeudet, säilyttäen sisäisen itsenäi syytensä, kielensä ja koulunsa ja hal linnollisen hallitusmuotonsa. Lakieh dotuksen hyväksymistä vaatii venä läisessä yhteiskunnassa herännyt luon nollinen natsionalismi, johon ei sisälly vihamielisyyttä muita kansallisuuksia kohtaan, vaan ainoastaan pyrkimys valtakunnallisten etujen turvaami seen. Lopuksi vastaten syytöksiin, että muka lokakuulaiset muuttaisivat ohjelmaansa, Kapustin väittää, että ohjelma, joka sisältää paikallisen au tonomian säilyttämisen, pysyy muut tumattomana, mutta että tämä ohjel ma asettaa ensi sijalle Menäjän yleis valtakunnalliset edut. (Myrskyisiä kättentaputuksia keskustasta). M otovilov tervehtii hallituk sen ehdotusta, jolta voidaan odottaa ainoastaan kansallisten moimien ku koistusta ja pitää sitä kansallistunnon moimakkaana kohottajana, jonka kaut ta kansallistunto, itsekunnioitus ja oikeudenmukaiset suhteet keisarikunnan muitten osien mälillä kohoavat. (Kät tentaputuksia oikealta ja osaksi kes kustasta^ Mi! MÄ. Amti» oiksössM. U«fi seuaattort ja oike«S- osaSto» warap»hee«- johtaja. Kesäkuun 1 p:nä annetulla kaikkein- korkeimmalla julistuksella on Turun homioikeuden presidentti D. M. Ä ker man nimitetty senaattoriksi ja se naatin oikeusosaston Varapuheenjoh tajaksi syyskuun 30 päimään 1912. Mmi i', 8«iM AMnajotoimisto Turusl.,- Eerikinkatu S.'Puh74L? Omistajat: Homioileudennotario Wmno Knm ja Horvioileuden- kausnstl Santeri saarnijokl. meritullirajan ulottamisasetuksen jul kaisemista Suomen asetuskokoelmassa ja toinen kysymystä 2,000 mk. myön tämisestä kansakoulun- ja kansanopis tonopettajille stipendeiksi käyntiä var ten Tukholman koulukokouksessa. Kuka edellisestä asiasta on sanoma lehdille antanut tietoja ei tutkittaessa ole saatu selville, jälkimäisestä taas on oman ilmoituksensa mukaan tietoja antanut asian esittelijä protokollasih teeri Malin ja häneltä on sen joh dosta arm. asetuksen nojalla muo- delta 1902, mikä koskee senaatille myönnettyä kurinpito-oikeutta, maa dittu selitystä 8 päimän kuluessa. Senaattorien mielipiteiden julkaiseminen. Senaatin varapuheenjohtajalle on tehty ilmoitus, että sanomalehdissä on ollut julaistuna eri senaattorien mieli piteitä, joita olivat lausuneet kahta asiaa käsiteltäessä. Niiden ilmaisemi- nen sotii senaatin ohjesäännön 10 §:ää vastaan. Toinen uutinen koski —Merexmittausretkikuuxat. Luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallitus on kauppa- ja teollisuustoimituskun nalle ilmoittanut ja ehdottanut, että Pohjanlahden merenmittaus retkikuntaan kuuluisivat merenmittaus laiva Sertantin päällikkö, alikapteeni A. L. Lauren, joka siihen nähden, että päälliköntoimi sanotussa retkikunnassa luotsipäällikkö K. Samsonovin nimi tyksen jälkeen jää awoimeksi, johtaisi retkikunnan töitä, luotsilaitoksen aliluut nantti A. Stegman, merikapteeni F. M. Johansson, kartanpiirtäjä A. Meller ja insinööri R. Sundsten. — TVirkamieste» syytteesee» pano lei«a-afiasta. Kenraaliku vernööriltä on Oulun läänin kuver nöörille taasen saapunut kirje, jossa kuvernöörin mastaukseSta huolimatta ehdottomasti maaditaan ne Virkamie het heti syytteeseen pantamiksi, jotka eivät ole noudattaneet laitonta leima asetusta. — K:va. — UkfityiSkouluje» waltio- aw«t. Senaatin kirkollisasiaintoi- mituskunnassa on laadittu luettelo tänä vuonna ehdollisesti, mikäli val tion varat sallivat, myönnetyistä tai arm. myönnettäviksi alistetuista val- tioavuista erinäisille yksityiskouluille. Luettelo sisältää paitsi niitä summia, jotka periaatteessa ovat myönnetyt, myös ehdotuksen siltä varalta ettei vät valtion varat salli periaatteessa myönnettyä määrää lopullisesti myön nettäväksi. Periaatteessa myönnetyt valtioavut nousevat yht. 160,000 mk. v. 1910 ja 18,000 mk. v. 1911. Ehdotus, siltä varalta, etteivät val tion marat sallisi periaatteessa myön nettyä määrää lopullisesti myönnet- tämäksi, päättyy 26,500 mkaan m. 1910 ja 4,300 mkaan m. 1911. Luetteloon ei ole otettu lehtemme varsinaisella leviämisalueella sijaitse via yhteiskouluja. — Merimieste» aioustami- »e» »lkomaifiSsa satamissa. Ulkoasiain mivisteriö on kääntynyt kenraalikuvernöörin puoleen pyytäen hänen avustustaan siihen, että se rahamäärä, joka Suomen valtiova- roista tähän asti on maksettu venä läisten konsuliviranomaisten välityk sellä ulkomaalaisissa satamissa avus tukseksi suomalaisille merimiehille vastedes etukäteen maksettaisiin joka kalenterivuoden alussa. Tarkotukseen tarvittava summa nousee, jos ote taan kolmen viime muoden keskiarvo, 7,530 ruplaan vuosittain. M s s, — Mhö««etty eläke. Senaatti on myöntänyt ent. ma? Hemmolle luot sille Birgskärin luotsipaikalla I. Lind grenille 700 mkan muotuisen elinkau- tiseläkkeen luettuna miime huhtik. 1 p:stä. Lindgren on toiminut luotsina sa notulla luotsipaikalla kaikkiaan 37 m. 1 kk. ja 18 päimää. — Pori» poliisilaitos. Repo saarella palmellut nuorempi konstaa peli Porin poliisilaitoksessa Smen Holm on sairauden tähden saanut pyytämänsä mirkaeron. Nuoremmaksi poliisikonstaapeliksi on otettu talonomistaja Kalle Lehto kaupungista. Reposaarelle on sijoi tettu kaupungissa palvellut nuorempi konstaapeli Hugo Teinilä. — Kat»je« kiweä«i«e». Ra hatoimikamarille on kaupungininsi nööri jättänyt kivettäväksi ehdotettu ja katuosia marten seuraamat kuStan- nuSarviot: Siltapuistokadun kimeä- minen 6,323 mk., Itäisen Raatihuo- neenkadun 6,360 mk., Läntisen Raa tihuoneenkadun 7,760 mk., Aleksand- rankadun 7,457 mk., Raatihuoneen edustan jalkakäytämän uudistus 1,833: 50 p:iä, Raatihuoneen puiston jalkakäytämät 3,626: 50 p:iä ja puiston Nikolainkadun puoleinen alkakäytämä 644 mk. sekä Ranta puiston jalkakäytämä 722 mk. eli yhteensä 32,731 mkaa. JoS Raati- huoneen puistoa ympäröimät jalka käytämät laskettaisiin asfaltilla, nousi kustannus 5,810 mkalla ja jos Raa tihuoneen edustan ajotie tehtäisiin priima nupulakimistä, lisääntyisimät menot 13,467 markalla, jotenka koko kustannuSarmio tekisi 52,008 mkaa. WekseliproteSteja tapahtui Viikolla 22—28 touko!, koko maassa 129, joista 3 Porissa. —Eli»kei»oilmo»t»?fia. Mais- traatille ilmoittivat eilen Juho An ton Erikson RuoSniemestä harjoitta- vansa täällä teurastajan liikettä ja lihakauppaa sekä neiti Hilja Sosio Mäliviita leipurinliikettä palkatulla työväellä. ^ N. k. Taimitarha-al«ee« vuokraoikeus myytiin eilen rahatoi mikamarissa huutokaupalla 3 vuo- deksi ja huusi sen makkaratehtailla M. Nieviera 57 mkan vuotuisesta Vuokrasta. — «S w»otta täytti eilen paik- kakuntamme yritteliäisin ja tarmot kain liikemies, konsuli Gustaf Ef raim Ramberg. Päivän mer kityksen johdosta kävi hänen luo- naan aamulla ennen liikkeen aukaise- mistä liikeapulaistensa lähetystönä prokuristi neiti Irene Nordlund sekä hrat K. H. Malldeman ja Kaarlo Lindberg. He jättivät taiteellisesti sommitellun hienoihin nahkakansiin sidotun albumin, joka paitsi runon- muotoon puettua kunnioitusta ja kii tollisuutta uhkuvaa onnitteluadressia, sisälsi suurennetun kuvan konsuli Rambergista, kuvia hänen omista mastaan talosta ja Karjarannan höyrymyllystä sekä sisäkuvia seka- tavara- ja rautakaupoista ynnä myl lystä ja vielä jokaisen nykyään liik keen palveluksessa olevan apulaisen kuvan, kunkin kuvan alla erityinen mielilause. Sittemmin saapuivat kunnollisneuvos O. Lilius ja tullin- hoitaja A. Öberg kaupungin valtuus ton yksityisinä jäseninä onnitteluille, jolloin ensinmainittu puhui kunnia vanhukselle muistellen hänen ansioi taan kaupunkimme kunnallisessa elä mässä ja toimintcansa liikemiehenä satamahallituksen jäsenenä y. m. Pil kin päivää saapui lukuisia kukkaik lähetyksiä, onnittelusähkösanomia sekä koti- että ulkomaalta, ja suuri joukko tuttavia kävi henkilökohtaisesti on nitteluilla. Illaksi oli konsuli Ram- berg kutsunut liikeapulaisensa sekä tuttavansa illanviettoon kotiinsa. Suotakoon konsuli Rambergille vielä monta toimirikasta vuotta paikkakuntamme liike-elämän hyväksi, Liikeapulaistensa jättämä runopa kuinen kunnianosoitus, joka hywin kumaa isännän ja palmelijain välillä wallitsewaa suhdetta, oli seuraaman- lainen: „Herra konsuli G. E. Rambergille länen täyttäessään 60 vuotta kesä kuun 6 päivänä 1910. Usein kuullaan: ..Yhtä luonnistaapi' M?ä onni oiva eespäin vie! Työnsä aina menestyksen saapi, Mihin ryhtyy, myötäistä on tie. Toista taas ei onni suosi loinkaan! Aina muka käypi vastoin vaan! Jos kuin koittais, eipä saisi mainkaan Onnen pyörää eespäin liikkumaan!" Totta onkin olemassa ero: Toinen ei, vaan toinen meneStyu, Onni, kohtalo, äly. nero, Maj mi lienee tuohon kaikkeen syy." Ats' on sentään sääntö, mi ei muulin Ilman tointa, työtä se ei käy! Ken ei väsy, ken ei kesken suutu, Sen ei toiveet turhiks' jäävän näy. Kellä kestää tarmo, toimi, kunto, Joita vastukset vain karkaisee, Jolla miel' on rehti, puhdas tunto. Hälle onni vihdoin hymyilee. 'uolella ken hoitaa leiviskänsä, än ei ole turhaan koittama — ..Ioka itse auttaa itseänsä, Sitä auttaa myöskin Jumala". Ja ken sietäis miesnä kunnioittaa. Ellei oman onnen seppä tuo, Joka raivaa tiensä, esteet voittaa. Tarmollansa kohtalonsa luo, Kohtalonsa luo ja toinllenki Tietä viittaa esimerkillään, Mä heitäkin tuo tarmon henki kannustaisi eespäin pyrkimään; Auttain, neuvoin alkaville antaa Sysäyksen eespäin voimakkaan, Kobden toivehitten kultarantaa Tulevaisuuttansa suuntaamaan. Niin myös yhteiskunnan ohjiin tarttuu, Parasta sen huoltaa, harrastaa. ?uinka oma hyvinvointi varttuu. Niinpä yhteishyivää vartuttaa! Kun siis piirit laajat kunnioiiva Kunniasi päivänä nyt on Sua, Isäntämme Jalo. Oiva. Niin me yhdymme myös kuoro!,on' KiitoS kaikesta! Ia elämäsi Toiveet kalleimmatkin täyttyköön! Kaitsekoon Sua Korkehimman käsi" Kauvan Isäntämme eläköön!" - Ä«olleita. Kirkkonummen kirkkotienä, provasti BerndtWil- helm Sjöroos kuoli t. k. 3 p:nä 62 vuoden ijäSsä. Lähinnä surevat häntä puoliso, o. s. Mellenius, ja seitsemän lasta. Provasti S. oli syntynyt Luvialla 1347, vihittiin papiksi 1871, hoiti sen jälkeen kappalaisenvirkaa Pornaisissa. Ulvilassa, Nummella, Mihdissä ja Dragsfjärdissä ja nimitettiin l88l kirkkoherraksi nummelle. Kirkkonum men kirkkoherranmirkaan tuli hän 1892. -t- Laumantai-iltana kuoli täällä insi- nööri-agronoomi, Porin lainajyiväs- tönhoitaja Ernst Johan Rein hold Wetterhoff 72:lla ikävuo dellaan. Mainaja, joka oli syntynyt Helsingissä, oli käynyt läpi Suomen kadettikoulun yleiset luokat, ollut op pilaana tie- ja vesirakennusten insi nöörikunnassa, opiskellut Helsingin teknoloogisessa opistossa sekä läpi käynyt Ultunan maanviljelysopiston. Apulaisinsinöörinä toimi vainaja