Ttrstaina 1 p. Joulukuuta KARJALAT AR N:o 137 — 1910 ■f A m u H. Surulla ilmoitan että poikani Toivo Jaakko nukkui rauhallisesti kuolon g uneen Marraskuun 28 p:nä 1910, I klo 3,40, 17 vuoden 5 kuukau- 1 den ja 2 päivän vanhana, kai- k paukseksi minulle, 3:lle siskolle, i 4 :11» veljelle y. m. sukulaisille D ja tuttaville. Maria Simonen. Kristus on minulle elämä ja Kuolema on minulle voitto. Filipp. 1, v. *21. (K. S. 1 k.) ■imM fiiHJiM»»» UmUllIW ;J iW<Jili3gg Mäkijnomaliike ja Valtuus kunta. (Jatk.) Kun näkee miten edistyneellä kannalla miinalakimme oikeastaan jo on, niin wntuupa oleman syy- lä kysyä, miksi raittiusinielisellä taholla niin huikeasti huudetaan uutta lakia. Asiata lähemmin ajatellessaan huomaa, että tähän sittenkin on syytä, sillä nykyinen laki jättää kaupungin maltuus- miehille kyllä suuren mallan su pistuksiin, mutta ei heitä pakota sellaisiin. Siinä on suurin jniutf nykyisessä iviinalaissa. Lisäksi tulee huomata, että tämä kaikki, kuten jo olen huomauttanut, kos- kee ainoastaan mäkimiinaliikettä. Kun miina juodaan miinana, silloin on laki jotakuinkin tyydyt- tämä, mutta niin pian kuin sa- maiseen miinaan pannaan mettä, sokeria ja märiainetta, ja sitä kut- futaan portrviiniksi, holipoinpe- liksi, markan pahaksi, Jerusalemin kaljaksi j. n. e., niin maltuusmies- tm malta loppuu. Silloin mii- naSta tulee hienompi juoma, mie- dompi mäkijuoma, ja sitä koskema lainsäädäntö ei ole läheskään niin tyydyttämä kuin marstnainen mii- nalaki. Miedommista mäkijuomista on olemassa keisarillinen asetus 2 päimältä toukokuuta 1895. Sen 2 §:8fä sanotaan: lokakuun ku luessa joka toinen muosi hankki- koon maistraatti kaupunginmal- tuuSmieSten tai, missä niitä ei ole, raastuvankokouksen lausun- non, kuinka monet yllämainittua alkoholipitoa olemain miinien ja muiden miedompien mäkijuomien mähittäiSmyynti-oikeudet omat tu- lemikfi kahdeksi myyntimuodeksi, jotka luetaan kesäkuun 1 päimäs- tä alkaen, annettamat sekä missä kaupungin seuduissa sellaisten juomien mähittäismyyntipalkkoja ei saa olla. Tnsimäinen kohta, jossa siis miinin eli miedompien mäkijuo mien kaupasta annetut määräyk- set eroamat palomiinaa koskemis- ta, on se, ettei kaupungin mal- tuusmiehillä ole maltaa ker rassaan kieltää koko miedompain mäkijuomain kauppaa, kuten he moimat menetellä miinakaupan suhteen. He moimat ainoastaan määrätä missä kaupunginosassa ei tällaista kauppoja saa olla ja moimat määrätä niiden lumun. Mutta senkin perin pienen mää- räämismallan, jonka laki näin ol- len tuntuisi kaupunginmaltuus- miehille jättämän, kumoo mallit- seman käsityksen mukaan samaan lainpykälään tehty lisäys, jossa sanotaan: „Jos myönnettyä myyn- tioikeutta tahdotaan saada uudis tetuksi, älköön sitä kiellettäkö, jollei hakija ole oikeutta määrin käyt- tänyt, rikkonut mäkimiina- ja mal- lasjuomainmyyntiä koskemia ase- tuksia tai muuten pitänyt huonoa järjestystä myymisessä". Tätä lisäystä on käytännössä tulkittu niin, että maltuusmiehillä olisi kylläkin oikeus miinakauppojen li- säämiseen, mutta ei niiden mähen- tämiseen, jos kerran sen kautta myyntioikeuden kerran saanut kaup pias mastoin tahtoaan kadottaa okeutensa. Minusta tämä tulkitseminen ei ole oikea. Minä tulkitsen puoles- tani lain siten, että kaupungin- maltuusmiehet moimat huoletta mähentää miinikauppojen lukua, ei tosin nollaan saakka, ei siis kokonaan poistaa niitä, mutta kyllä yhteen ainoaan. Entä tuo lisäys, joka tuntuu sanoman, ettei ennestään myönnettyjen oikeuk- sien uudistamista saisi kieltää, miten se on käsitettämä? Se kos- kee ainoastaan maistraattia ja sillä on tarkotuksena sanoa, että, jos kaupunginmaltuusmiehet omat myöntäneet niin monta miinikaup- paoikeutta, että niistä riittää kai- kille niille, joilla on ennen ollut sellainen kauppa, niin maltuus- miesten myöntämät oikeudet oivat etupäässä annettamat näille. Et- tä tämä selitystapa on ainoa luonnollinen, sen huomaa kun asiata lähemmin ajattelee, sillä kerrassaan järjetöntä ja mahdo- tontahan olisi, että samassa kun yhdessä paikassa se malta määrä- tä, montako miinikauppaa saa olla, tämä malta taas toisessa kohdassa kumottaisiin sillä mää- räyksellä, että miinikauppaoikeudet pitää myöntää kaikille, joilla ne omat ennestään olleet. Voisihan esim. sattua, että jonkun miini- kaupan »viereen samalle kadulle rakennetaan kirkko tahi koulu. Tuon manhemman tulkitsemisen mukaan ei siis sellaisessakaan ta- pauksessa mainitun kaupan pitä- jällä möisi ottaa pois hänen oi- keuttansa harjoittaa miinikauppaa kysymyksessä olemassa paikassa, sillä jos hänelle myönnetään oi- keus harjoittaa kauppaansa jos- sakin muussa paikassa, niin se ei enää ole manhan oikeuden myön- tämistä. Maktuuston oikeus mää- rätä, missä kaupungin osissa miinikauppoja ei saa olla, ei siis sekään merkitsi mitään. Nämä huomautukset lienemät jo kylliksi osottamaan, että sellai- nen tulkitseminen, jota tähän saakka yleensä näiden lain kohtien suhteen on noudatettu, tekisi kau- pungin maltuusmiesten mallan kerrassaan tyhjäksi. Eikä ole suin- kaan luultamaa, että lainsäätäjä olisi tahtonut epämääräiseksi ajaksi, koko lain moirnassaoloajaksi sitoa kaupungin maltuusmiesten käsiä niin, etteiivät he missään tapauk- sessa möisi kieitää myyntioikeuden saaneelta hänen oikeutensa uudis- tamista. Tämä koskee miedompain mä- hittäismyyntiä. Niitten anniske- kusta ei ole olemassa muuta kuin ivanha ijänikuinen asetus rämin- toloista, jonka mukaan maistraa- tista riippuu, montako anniskelua kaupungissa saa olla ja missä niitä saa olla. Eikä maistraatin tässä asiassa ole pakko edes kuulla kaupungin maltuusmiehiä. Siitä että kaupungin maltuus- miehillä ei ole oikeutta puuttua miedompain mäkijuomain annis keluun lainkaan eikä ole oikeutta kokonaan kieltää niiden mähittäis- myyntiä seuraa mielestäni, ettei- nmt he myöskään moi myöntää oikeuksia tällaisen liikkeen harjoit- tämiseen millään erityisillä heidän omasta harkinnastaan riippumilla ehdoilla, kuten pakomiinan suhteen on laita, maan ainoastaan niillä ehdoilla, mitkä laki määrää. He eiivät siis moi supistaa myynti- aikaa lyhemmäksi kuin laki sallii, eiivätkä moi maatia myymälöitä määrättyinä miikonpäiivinä ker rassaan sulettaiviksi j. n. e. Tästä selmiää paraiten, kuinka mähän merkitystä itse asiassa kaupungin maltuusmiesten määräämismal- kalla miinan suhteen on, sillä mitä hyödyttää, jos miinapuodit pan- naan kiinni, kun miinipuodit omat auki mieressä, ja mitä hyödyttää, että maltuusmiehet saamat mää- rätä, että miinan ja konjakin an- niskelun pitää lakata silloin ja silloin, kun ei heillä ole mitään maltaa miedompien mäkijuomien anniskelun mastustamiseen. Mitä miedompien mäkijuomien kaupan rajottamiseen keskellä myyn- tikautta tulee, niin kaupungin mal- luustolla ei ole asiassa mitään sanottamaa. Sitämastoin moi lää- ninmirasto kieltää kaiken mähit- täismyynnin sellaisissa tilaisuuk- sissa, jolloin paljon kansaa kokoon- tuu, sekä, tarpeen sattuessa, an- niskelunkin. Tulee sitten eräs käytännölli- sesti hymin tärkeä kysymys. Moi- ivatko kaupungin maltuusmiehet monopoliseerata miinikaupankin, antaa sen yksityisoikeudeksi yhtiölle, joka ei harjoita liikettä moiton muoksi, maan raittiuden edistämi- seksi? Tähän saattaa mastata sekä myöntämästi että kieltäivästi. He eimät moi sitä tehdä, jos maisi- raatli on mastahakoinen- he moi- mat sen tehdä, jos maistraattikin sitä haluaa. Wiimeksimainitussa tapauksessa maltuusmiehillä on oikeus supistaa miedompien mäki juomien »vähittäismyynti yhteen ainoaan oikeuteen ja että he käyt- tämät tämän oikeutensa. Silloin moi nimittäin maistraatti, jonka asia on jollekin hakijoista antaa tämä yksi oikeus, luorvuttaa sen tällaiselle yhtiölle. Tämä on käy- tännöllisessä suhteessa erittäin tär- keä ja huomioonotettama seikka, sillä, jos kerran täten kaikki miinit ja muut miedommat mäkijuomat saadaan yhtiön haltuun, joka ma- paehtoisesti suostuu niihin supis- tuksiin, joita kaupungin maltuus- miehet haluamat sille määrätä, niin moidaau miinikaupatkin pi- tää suljettuina miten maltuusto main haluaa. Jos maltuusto tä- män ohella samalla taivalla ra- joittaa »viinikaupan, jonka se, ku- ten muistamme, moi kokonaan kieltääkin, niin on jo päästy koko kauas mäkijuomatulman rajoitta- misessa. Mutta, kuten sanottu, tämä kaikki riippuu ensinnä siitä, onko tuo minun tulkitsemiseni, joka an- taa kaupungin maltuusmiehille mallan mähentää miinikauppojen lumun yhteen ainoaan, oikea, ja lisäksi siitä, metääkö maistraatti yhtä köyttä maltuusmiesten kans- sa. Jos se ei nimittäin sitä tee, niin saattaa käydä niinkuin kämi Tampereella. Siellä näet kaupun- gin maltuusmiehet supistimat mii- nikauppaoikeuksien lumun yhteen ainoaan, mutta maistraastt» ei antanutkaan tätä oikeutta seminoi- selle yhtiölle, joka olisi harjoitta- nut liikettä yhteishyrvän »vuoksi, maan yhtiölle, joka pisti moiton omaan taskuunsa, ja ainoa seu- raus koko hommasta oli se, että tuohon liikkeeseen sijoitetut sadan mrkan osakkeet nousimat armossa aiman suunnattomasti. Tällainen menettely ei ole lain hengen kans- sa sopusoinnussa. Viinikauppa ja mäkijuomaliike yleensäkin omat siksi armeluttamia ammatteja, että niiden monopoliseeraamisen yksi- tyisten hymäksi täytyy katsoa soti man hymää tapaa mastaan, jo- tenka tämmöinen päätös olisi sillä perusteella kumottamissa. Jos kaupungin maltuusmiesten määräämismakta miedompain mä- kijuomain suhteen on pieni, niin on se muutamissa suhteissa mielä pienempi mallasjuomiin nähden. Kun tulee kysymys näistä juo- »nista, niin asia kompliseeraantuu jo senkin muoksi että joudutaan tekemisiin kolmen erilaisen kaupan, korikaupan, pullo-kaupan ja ta- ivallisen anniskelun kanssa. Mitä ensiksikin korikauppaan tulee, niin määrätään asetuksessa »nallasjuo- main myymisestä ja anniskelemi- sesla huhtikuun 2 p:ltä 1888 ni- menomaan, että mallasjuomateh- taan haltijalla on oikeus ilman erityistä ilmoitusta tehtaastaan noudatettamaksi myydä mallasjuo- mia, ei kuitenkaan mähempää kuin 24 sulettua koko tai puolipulloa. Siis tämmöistä kaupaa eimät kaupungin maltuusmiehet moi mitenkään kieltää. Siihen heillä ei ole maltaa rvähirnmälläkään lamalla puuttua. Ainoa, minkä saattamat tehdä, on estää uusia mallasjuomatehtaita syntymästä, sillä sellaista ei moida perustaa kaupunkiin enempää kuin maalle- kaan ilman kunnan suostumusta. Mutta ue mallasjuomatehtaat, joita ennestään löytyy, omat eh dottomasti oikeutetut n. k. kori- kauppaan. Pullo-kauppaan, siis tamalliseen mähittäismyyntiin nähden mää- rää asetuksen 2 §, että kaupungis sa hankkikoon maistraatti lokakuun kuluessa joka toinen muosi kau- pungin maltuusmiesten tai, mis- sn niitä ei ole, raastumankokouksen lausunnon, kuinka monet oikeudet iuomatehtaitten ulkopuolella nou- dettamalsi myydä mallasjuomia seuraamaksi kahden »vuoden myyn- tikaudelsi on annettama. Tähän tulee mielä lisäys, joka sanoo, et- tä yllämainittuja myyntioikeuksia määrättäissä on kaupungissa ole- man juomutusjuomatehtaan omis- tajalle »varattama erityinen oikeus saada muussa paikassa kuin teh- taassa noudettamaksi myydä malmistamiansa mallasjuomia. Mallasjuomien suhteen kaupun- gin maltuusmiehet saattamat siis jättää missä osassa kaupunkia niitä ei saa myydä ja myöskin montako myynlioikeutta he katso- mat parhaaksi myöntää. Mutta heidän maltansa on rajoitettu mallasjuomien kuin miinin suh- teen. Tuo yllämainittu lisäys niin. selmästi määrää, että pitää olla ainakin yksi mähittäismyynti-oikeus kutakin mallasjuomatehdasta koh- ti. Jos kaupungissa on 10 olut- panimoa, niin maltuusmiehet moi- mat määrätä, missä kaupungin osissa näitä mastaamat rvähittäis- myynnit saamat olla, mutta eimät moi määrätä »»iiden lukua pienem- mäksi kuin 10. Tässä suhteessa on kaupungin matuusmiesten mal- ta siis jotenkin pieni. Ainoa, min- kä he moilvat, on määrätä, jos niin tahtomat, maikkapa kaikki 10 myymälää saamaan kimimuurin sijoitettaiviksi, multa kuten sanottu, mähentää niiden lukua yhdelläkään he eimät moi. Oluen anniskeluun nähden omat kaupungin maltuusmiehet täysiä herroja^ Mallasjuoma-asetuksen 10 H:ssä sanotaan nimittäin: „Tam- mikuun kuluessa joka toisena muonna on kaupungin maltuus- ton, tai missä sellaista ei ole, yleisen raastumankokouksen lau- suttama, josko ja mihii» määrin mallasjuomain anniskeluoikeuksia oi» myönnettäivä ensi tulemiksi kahdeksi muodeksi sekä »nissä seu- duin kaupunkia kunkin anniskelu- paikan tulee olla". Siis kaupungin maltuusmiehet moiioat määrätä, ettei oluen anniskeluja saa olla yhtään. Olmikaupan satunnaiseen rajoit- tämiseen keskellä myyi»tikautta ei maltuusmiehillä ole oikeutta. Lää- ninmirastolla sitä mastoin ontäs- sä suhteessa samallainen malta olueen kuin miinaan nähden. Edellämainitusta moi jo saada pienen käsityksen siitä, kuinka kir- jama sekamelska meidän mäkijuo- malainsäädäntömme on. Miinan suhteeen kaupungin maltuusmiehet saamat määrätä, miten tahtomat. Miedompain mäkijuomain, siis miinien mähittäismyyntiin nähden heillä on, jos minun tulkitsemise- ni on oikea, jotakuinkin suuri malta, mutta ei mitään maltaa anniskelun suhteen. Jos taas ta- mallinen tulkitseminen on oikea, niin ei heillä ole mitään määrää- mismaltaa ku»npaai»kaan nähden. Oluen anniskelun suhteen heillä taas päinmastoin on koko suuri määrämisrvalta, mutta sangen pieni mähittäismyyntiin eikä mi- tään »valtaa ollenkaan korikauppaan nähden. Tämän yhtenäisyyden puute, se malitettama seikka, ettei toinen käsi tiedä lainkaan, mitä toinen tekee se juuri saattaa kaupungin mal- tuusmiesten aseman tässä kysy- myksessä hymin maikeaksi. Sillä, n»mä toistan sen »vieläkin, eihän oke mähintäkään syytä kaupungin maltuusmiesten rumeta rajoitta- maan yhtä puolta tväkijuomaliik- teestä, kun toinen saa mapaasti rehoittaa. Mikä myöskin kenties osaltaan maikuttaa, että kaupungin mal- tuusmiehet eimät niin suuressa määrässä ole käyttäneet rajoituk- siaan kuin olisi ollut mahdollista, on se, että nykyiset kulkuneumot tekemät erittäinkin mähittäismyyn- nin kiellon yhdessä kaupungissa jotakuikin tehottomaksi, jollei sitä uloteta naapurikaupunkiinkin. On- han minulle jotakuinkin yhdente- kemää, tilaanko minä telefoonissa haluamani tamarat Helsingin tai Pormoon kauppiaalta. Tamara tuodaan minulle kotiin, kummas- kin tapauksessa. Paikallisella kiel- lolla saattaa tosin olla jonkun merran merkitystä siihen nähden, että se juuri sille kansanluokalle, jolle mäkijuomain määrinkäyttö on haitallisin, maikeuttaa ainakin hieman mäkemämpien aineiden saantia, kun, täytyy kirjeellisesti suorittaa tilauksensa tai pyytää toista henkilöä soittamaan naa- purikaupunkiin. Mutta joka ta pauksessa oi» käytä»»tö osoittanut, että täydellinenkin kielto yhdellä paikkakunnalla maikuttaa hymin mä- hä»», kun toisella paikkakunnalla on mäkijuomia säätämissä. Niitä tuo- daan maunulastittain muualta ja asia oi» sillä autettu. Tärkeämpänä kuin kaikkia mui- ta supistuksia pitäisin, sanoo pro- sessori Allan Serlachius, jonka esitelmää olemme tässä selosta- neet, senmuoksi sitä, että mä- kijuomain lähetys kiellettäisiin. Kaupungin maltuusmiehet moi- mat sen osaksi tehdä. He moimat, kuten jo ennen olen sanonut, myöntää miirnkaupan määrätyillä ehdoilla ja panna sil- ke myös semmoisenkin ehdon, ettei miinaa saa lähettää ulkopuolelle kaupunkia. Siinä tapauksessa että miinikauppakin on monopolisee-- rattu, moimat tämän saman ehdon määrätä sillekin. Ainoastaan olu- en lähettämistä he eimät moi es tää, se ei ole heidän mallassaan. Mutta kaikki mäkijuomain lähtys on paljoa helpommin mallion es- tettämissä. Hallitus moi nimit- täin kieltää tahi supistaa mäkijuo- main kuletuksen rautateillä. Täl- lainen kielto panisi ehdottomasti paljoa suuremman esteen koko mäkijuoinaliikkeelle kuin mitä kon- sanaan kaupungin maltuusmiehet kaikilla määräyksillään moimat tehdä, sillä maaseudun raittiina pysyminen on kuitei»kin pääasia Tällaiseen toimenpiteeseen ryhty- minen on hallituksen mallassa milloin hymänsä. Hallitus moi. minä toistan sen mieläkin, kieltää kaiken mäkijuomain kuletuksen rau- läteillä ja silloin epäilemättä myös suurin osa mäkijuomain lähetyk- sestä kuihtuu. mamgagtSMmaBMi Yleisiä uutisia. SotilaSmiljoonat makseltu. Suomen maltiokonttori nosti m. k. 23 p. shekillä Sumnen Pan- kista 9 milj. markkaa, mikä sum- ma heti siirrettiin maltakunnan- rahaston Helsingin konttoriin. Summa oli toinen ja miimeinen erä kuluman muoden sotilasmak- sua, mikä, kuten tunnettua, on korkeimmassa paikassa mahmis- tettu 11 milj. mksi. Aikaisemmin on jo maksettu 2 miljoonaa mark- kaa. Suostnntaselkkankset. Kenraalikumernööri on lähettä- mällään kirjelmällä huomautta- nut Mikkelin läänin kumernööriä, koska läänin entinen kumernööri ei aikanaan ryhtynyt minkään- laisiin toimiinkenraalikumernöörin kirjelmän johdosta niiden mirka- miesten saattamiseksi lailliseen edesmastaukseen, jotka eimät kan- taneet leimameroja tammikuun alkupäiminä tänä muonna, että hän ottaisi kysymyksen harkitta- ivakseen ja ilmoittaisi sitten ken- raalikumernöörille, minkälaisiin toi- menpiteisiin hän puolestaan ny- kyään moi asiassa ryhtyä. Silveettömyyslnennoitsija toht. Tannerin toiminta. Prokuraattorin mirasto on lä- hettänyt kaikille kumernööreille kir- jelmän, jossa pyydetään tietoa siitä, omatko kumernöörien alaiset poliisimiranomaiset mirkamelmolli- suuksiensa mukaisesti seuranneet maisteri Andre,o Tannerin toi mintaa julkisten esitelmien pitä- jänä mikäli sitä mielä on harjoi- tettu kuin myöskin siitä onko miranomaisten tietoon tullut, että Tanner esitelmissään olisi joissa- kin tilaisuuksissa haureellisilla lau- seilla tahi muulla tamalla lou- kannut Rikoslain 20 lumun 14 pykälän säädöstä tahi muuten rikkonut lakia, ja mihin toimen- piteisiin sellaisissa tapauksissa on ryhdytty. Joensuusta ja likitienoolta. Nuija» naisosaston käsityökokous oli tiistaina. Rouma Liisi Mirtamo, joka edusti osas toa sekä Suomal. puol. uuden ta- lon mihkijäisissä, että Suomal. puol. naisjärjestöjei» muosikokouk- sessa Helsingissä, kertoi matkastaan rnielihqivin, kiittäen osastoa, joka hänelle tämän harminaisen ja haus- kan matkan toimitti. Erittäin humittamaksi ja mieleenpainumaksi juhlaksi olimat muodostuneet tu- paantulijaiset »Heimolassa", jois ta on jo sanomalehdissä ollut seik- kaperäiset kertomukset. Samoin on sanomalehdissä ollut pääpiir- teissään myöskin kerrottuna muo- sikokouksen meno. Ainoastaan muu- tamista keskusteluista teki rouma Mirtamo yksityiskohtaisemmin sel koa. Simeelliiyyskysymyksestä, ri- koksista lapsia kohtaan, oli kokous yhtynyt Krist. työm. yhdistyksen tekemiin ponsiin. Myyjäiset päätettiin pitää jou- lukuun 17 p. aamupäimällä, ivast'- edes lähemmin määrätyssä pai- kassa. Kehotetaan kaikkia niitä osaston jäseniä, joilla on alotettujaja puo- limalmiita töitä, »valmistamaan ja käsityötoimikunnalle ne hymissä ajoin ennen myyjäisiä tuomaan. Tulema kokous pidetään ensi miikon tiistaina, jolloin toiivotaan erittäin runsasta osanottoa, se kun oi» miimeinen tällä syyskaudella. Puheenjohtajan lumattu poh justus jäi ajan mähyyden tähden ensi kokoukseen. Samalla myöskin on tilaisuus saada naismakiokunnan julkaise maa ..Joulujuhla"-nimistä lehteä. Emäntinä muorossaan tulemat toimimaan roumat Hanna Hukka ja Sofia Tirkkonen. joensuu» karjanhoitokouluun on päättyneen hakuajan kuluessa hakenut kaikkiaan 24 henkilöä, »»iis- tä yksi miesoppilas. Talonkanppa. Postiljoonit Simonen ja Elsi- nen omat myyneet talonsa tässä kaupungissa hallikauppias Bern- hard Huttuselle. Kauppahinta 8,000 mk. Korivauksia mmetnsta wai- waisaw»st«». Seuraamille »vaimaishoitoyh- dyskunnille on yleisistä maltionma- roista inynönetty alempana mni- nitut erät annetusta maimais- amusta eri henkilöille: Joensuuu kaupungin maimaishoitohallituk- selle 694 »nk. 90 p., Rääkkylän maiivaishoitohallitulselle 1,095 »nk., Nurmeksen maimaishoitohallituksel- le 1,825 mk.. Kontiolahden mai- maishoitohallitukselke 488 mk., Pälkjärmen maimaishoitohallituk- selle 236 mk. 23 p. ja Tohmajäriven maimaishoitohallitukselle 585 mk. 50 p. Kaskimaa keskelle kaupun- kiamme. Nikolainkatu on m»ultt»mut näi- nä päiminä aiman kaskimaaksi. Miehet siellä kassara kädessä lie- h»imat, kaupunkimme kaunistukset, uljaat koimut saamat surmansa. Säälittämää se on katsella, mutta eihän sille pieni ja heikko enää mitään moi. Kaupungin arm. isät omat päättäneet harmentaa Ni- kolainkadun puistikkoa ja tuo pää- töZ on pitämä. Lohduttakaamme itseämme sillä, että ainoastaan noin 150 puuta joutuu tuon armottoman päätöksen uhriksi. Lautamiehiksi Kontiolahdella malittiin tiistaina päättyneillä syyskäräjillä seuraamat: herastuo- marit Antti Lukkarinen I. Mus- tonen uudelleen, lautamiehet Juho Kiikkonen, Juho Turunen ja Antti Pääkkönen uudelleen, kieltäytyneen Janne Räsäsen sijaan taloll. Juho Puhakka kirkonkylästä ja P. Romp- pasen sijaan majatalon pitäjän H. Romppanen Romppalasta. 12,900 markan tvarkansjuttu raastumauoikeudessa oli eilen taas käsiteltämänä. Yl. syyttäjä esitti todistajiksesi» ylikonstaapeli T. Närhin ja kaup- pamatk. P. Raution. Mastaaja Hintsanen esitti to- distajakseen poliisikonst. O. Sor- san. Mastaaja Laine »vaati todista- jana kuulusteltamaksi rwa N. ?o- mentjess'iä. Todist. Pekka Rautio kertoi mast. Reinikaisen pyytäneen me- näjänkielellä »venäläistä Sinejeffiä mukaansa pelaamaan mainiten eräällä miehellä oleman suurem- man summan rahaa. Todistaja ilmoitti mielä erään iviipurilaisen Laitisen maininneen hänelle erääs- tä miehestä, mainitsematta nimeä, jonka olisi pitänyt kertoa, että Millinanilta anastetut rahat omat otteet eräällä naisella säilytettä- ivänä, mutta mäkisin otettu tältä naiselta pois ja lyöty hänen pää- hänsä haama, jonka oli sitten joku lääkäri sitonut. Laitinen ei ollut sanonut tietämänsä naisen nimeä eikä asuntoa. Kun todistaja oli kysynyt, kuka Laitiselle oli kertonut, oli häi» mastannut, että kertoja on eräs Hintsasen hymä ystämä, mutta ei uskalla ikinaista, sillä hän moist tappaa. Todist. Jukka oli todistajalle maininnut, että sama Laitinen oli hänellekin ker- tonut samasta asiasta. Dl. syyttäjä jätti oikeudelle erään kirjeen (21 10—10 pantu postiin), jonka kirjoittajaksi oli merkitty P. Rautio. Kirjeessä m. m. sanotaan, että kirjeen kirjoittaja oli nähnyt, kun mast. Laine oli eräässä huo- neessa jakarntt 500 mk. seteleitä Huttuselle, Reinikaisella jaHintsa- selle. Todist. Rautio kielsi jyrkästi kirjoittaneensa mainittua kirjettä. Lisäksi mielä huomautti, ettei hän mitenkään moi olla sen kirjoittaja, kun kirjeessä ei ole mainittu hä- nen asuntoansakaan oikein. 9)1. syyttäjä mainitsi että on suurta syytä epäillä mast. Hän- nistä mainitun kirjeen kirjoittajaksi, koska käsialakin näyttää niin ko- min mastaajan käsialalta, maikka- kin kyllä koetettu muuttaa. Syyt- täjä tuki mielä epäilystään sillä, että kirjeessä selitetään kunkin olin- paikka niin tarkoin, ettei siten ole moinut muu kirjoittaa kuin joku mukana olija, sekä myöskin sillä, että kirjeessä koko ajan syytetään neljää muita mastaajaa, mutta mast. Hännisestä ei mainita sa- naakaan. Mast. Häniiinen oli myöskin kerran neumonut konstaa peli Närhin tekemään toisille mas- taajille aiman samoja kysymyksiä, mihin nyt oi» Viipurista ttillees- sa kirjeessä täydellisesti mastattu. Mastaaja Hänninen jyrkästi kielsi kirjoittaneensa mainittua kir- iettä mainiten samalla, ettei hä- nellä olisi ollut siihen mitenkään tilaisuuttakaan, kun on pitetty niin tarkan rvalivonnan alaisena. Myönsi kyllä jonkun kirjeen ja muutamia kortteja kirjoittaneensa, mutta ne olimat menneet poliisikamarin kautta. Hännisen amustaja huomautti päämiehensä tehneen kysymyksiä saadakseen perättömäksi sen asian- omistaja Milkmani.i »väitteen, että mastaajat olisimat muka yksissä neumoin »varkauden tehneet. Kat soi yk. syyttäjän otaksumat kir- jeen alkuperästä pelkäksi mieliku- mitukseksi. Todist. Rautio sanoi pidättä- mänsä oikeuden kirjeen kirjoittajaa mastaan, kun asia on niin arka- luontoinen. Mastaaja Hänninen mielä huo- mautti, että hän antoi kysymykset todist. Närhille jo ,J ja kyseessä olema kirje on päimäity Viipuris sa - 1 . l0 . Mastaaja sanoi kyllä mainionsa käyneen Viipurissa 17 eli 18 pnä erään maratuomarin luona asioimassa, mutta ei sano- nut hänen mieneen eikä tuoneen minkäänlaista kirjettä. Todist. T. Närhi kertoi kerran mast. Hännistä kuulustellessaan maininneen, että toiset mastaajat tuntuivat oleman Hännisen suh- teen tässä asiassa sangen paina- malla kannalla. Silloin oli mas- taaja sanonut tekemänsä tästä asi asta täyden selmyyden ja oli lu mannut antaa asiasta tietoja, joita kumminkin on sitten kieltäytynyt antamasta. Todistaja muuien ar meli aikasemrnin saamiensa kysy: mysten tekijää ja Miipurista lä hetetyn kirjeen laattaa samaksi hen kilöksi. Tämän lisäksi todist. mie- lä kertoi, että mast. Hänninen syysmarkkinain aikana m. 1908 seurahuoneellä, tosin juoivuspäissä, oli todistajalle kertonut saaneensa kuulla, että asianomistaja Mill- man oli suuresti syypää siihen, että hän joutui kiinni Heinämedel- lä tapahtuneeksi ilmoittaneensa ryöstön johdosta ja samalla lau- sunut että Millmanille möisi käy dä samalla taivalla. Hännisen amustaja ei tuntunut antamat edelliselle todistukselle »ni- tään armoa. Mastaajat kielsimät lausuneensa minkäänlaisia epäillyksiä Hännisen syyllisyydestä. Todistaja Närhi mielä huomaut ti, että kun tämä asia oli toisen kerran käsiteltämänä, niin oli Lai- neen ja Hintsasen asiimies Kollis keskustellut mastaajien kanssa etei sessä ja sanonut siihen astisien to- distuksien miittaaman Hännisen syyllisyyteen, minkä mastaajat oli- mat silloin myöntäneet. Todistaja Eliisa Samolainen smanlilan hoitaja) kertoi mast Hännisen olleen toisen kuulustelun jälkeen hymin lemottoinan. U konstaapeli Närhin kuulustelussa oli mastaaja silloin sanonut, ettei siinä jääne hänenkään hmtsunsa kastumatta. Ei sanonut antaneen- sa minkäänlaista kirjoituspaperia mastaajalle, maan sanoi mastaa- jan huoneessa oleman kapsäkin si- sältämän myöskin paperia, jota hän on saanut käyttää. Todistaja kertoi mastaaja Hännisen emän- nän lähteneen täältä perjantaina lokak. 21 pnä aamujunassa Mii- puriin, josta sitten palasi sunnun- taina 23 pnä. Mastaaja Hänninen huomautti äsken selittäessään mainionsa mat kasta aiivan erehdyksessä katso- neensa almanakasta marrask. lo kakuun sijasta. Myönsi maimonsa matkustaneen Miipuriin todista jan mainitsemana aikana. Todistaja Eliisa Samolainen lisäsi mielä aikasempaan todistuk- seensa, että Hännisen taloudenhoi- taja Anna Laamanen kerran käy- dessään mastaajan luona oli tuo- nut mukanaan karamellipussin ja tarjonnut siitä karamelleja m. »n. todistajalle ja maastaajalle. Kun todistaja oli sitten mennyt maini- tun Laamasen jälestä ulkohuoneen perään, oli todistaja nähnyt hä- nen ottaman paperilapun kara- mellipussista ja panneen käsilauk kuunsa. Mutta että mastaaja ei saanut annetuksi tätä paperilappua, siitä oli todistaja makuutettu. Todis- taja ei moinut ollenkaan sanoa, että mastaaja Hänninen oli saa- nut tai lähettänyt kirjettä martian huomaamatta. Todistaja Närhi uudelleen sisään- kutsuttuna sanoi olleensa :, / 10 läs nä kun oli tilankauppaa tehty mast. Hännisen ja erään Nuttu- sen mälillä, mutta silloin oli huo- neessa ollut 7 henkilöä, joten mas- taaja olisi ehkä mahdollisesti moi- nut todistajan huomaamatta su- jauttaa jollekin kirjelapun. Todis- taja ei sa »»onut kumminkaan huo- manneensa mitään kirjeen anta- mistä. Mastaaja Hänninen sanoi ole- mansa niin tarkan malmonnan- alaisena, että hänen on aiman mah- dotonta mitään tehdä martian tietämättä. Kielsi edelleenkin ky- seessä olemaa kirjettä kirjoittaneen- sa. Jossakin aikaisemmassa istun- nossa oli joku todistanut, että toisetkin mastaajat olimat putkas sa ollessaan laitelleet toisilleen sa laisia kirjelappuja, joita olisimat mälihuoneessa olemat henkilöt mä- liitäneet. Tätä asiaa sekmittääk- seen oli mastaaja Hintsanen kut- sunut kuulusteltamaksi poliisikonst. Otto Sorsan. Todistaja Sorsa sanoi olleensa l 'V h poliisikamarilla ja silloin aa- mulla oli putkaan tuotu eräs henkilö, joka kumminkin oli sa- mana päimänä laskettu pois. Kun todistaja oli noin <> tienoissa illalla poliisikamarilla poistunut, niin ei silloin sanonut mälihuo- neessa olleen ketään, mutta ei sa- nonut tietämänsä josko m»?öhem- meillä olisi tuotu. Mastaajat sanoimat luopuman- a todistajaksi ilmoitetun rma To- mentjessin kuulustelusta siiuä ta pauksessa, jos kanne kumottaisiin ja juttu päätettäisiii». 9)1. syyttäjä sanoi, ettei rma omentjesfin todistus tulisi »vai kuttamaan tähän asiaan mitään ja siitä syystä oli jättänyt hänet kutsumatta. Jätti oikeuden har- kittamaksi, josko Tomentjessia on kuulusteltama. 3)1. syyttäjä sanoi mastaajien omien ilmoituksien mukaan olleen tänne tullessaan rahoja Huttusella noin 420—425 mk., Laineella 3,200 mk.. Reinikaisella »vähän yli 1,000 mk., Hintsasella 150 mk. ja Hän nisellä 1,030, yhteensä oli siis osa- puilleen 5,800 mk. Kiinniotettaes- sa oli mastaajilla ollut yhteensä 5,457 »nk. 40 p:iä. Kun nyt las- ketaan mielä ne 985 mk., jotka Mikkman oli pelissä mastaajille häminnyt ja 30 mk., jonka sum- man pari muuta miestä yhteensä hämisirvät, niin jää noin 1,000 mkaa, josta mastaajat eimät moi antaa tarkempaa selmitystä. Syyt- täjä sanoi muuten saaneensa kir- jeen kautta tietää, ettei Reinikai- sella olisi pitänyt tänne tullessa olla yhtään rahaa, minkä mahdol- kisesti »voikin eräs kauppa-apuk. Puhakka todistaa. Mastaaja Reinikainen tahtoi main huomauttaa, että ennen on jo todistettu että hän maihtoi en- nen pelin alkua 500 mkn setelin. Hännisen amustaja sanoi että yl. syyttäjän olisi jo edellisellä ker- ralla pitänyt tuoda esille kaikki mahdolliset todistukset ja sentäh- den »vastusti nyt asian lykkäystä. Lisäsi mielä, että kun Willma»»ia ei oltu heti tutkittu eikä niin ollen näytetty edes toteenkaan, että m ar- kautta olisi tapahtunut. Dl. syyttäjä miittasi raastuman oikeuden aikaisempaan päätökseen, jonka mukaan sai asianomistaja Millman tehdä armiomalan »va rastetusta määrästä ja sanoi myös- kin että Millman oli kylläkin heti tarkastettu. Anoi mielä lykkäystä Laitisen, Puhakan y, m. kuuluste- lua marten. Rciastunrnnoikeus ei katsonut moimansa yl. syyttäjältä riistää mahdollisia todistuksia ja kun Lai- tisen ja Puhakan todistukset moi- simat antaa mieläkin malaistusta asiaan, niin lykkäsi raastumanoi- keus »välipäätöksellään jutun lä- hemmän käsittelyn jouluk. 12 p:ään, jolloin yl. syyttäjän on esitettämä kaikki mahdolliset todistukset ja jätettämä poliisikonttoorin päimä- kirja. Oikeus ei katsonut oleman mitään syytä kuulustella rma Do- mentjessiä. S= SS 35ST* e» »s i »M 2=3 TSS sr £3 ca £3 M* SS ga «S CO I s* JPE" £3 tn CO* ST Sää SSS Muualta Poh- jois-Karjalasta. i Piirilääkärit. Tohmajärmen piirilääkärille lää- ketieteenlisensiaatti Onni Ruthille on myönnetty mirkamapautta 10 päimään joulukuuta ja on Märt- siläi» tehtaai» lääkäri lääketieteen- lisensiaatti Hugo Wilhelm Palm gren määrätty hänen sijaisekseen. ?!urmeksen yhteiskoulun kanna- tusyhdistyksen kokouksessa miime sunnuntaina malittiin johtokuntaan kahden ero- muorossa olleen jäsenen sijaan maanmittari Juho Saarelainen uudelleen ja asessori O. E. A. Wahlberg (uusi) seka erään eroa pyytäneen johtokunnan jäsenen si- jaan tohtorinna Jenny Skogster. Nurmeksen kuntakokoukselle t. k. 28 p:nä esitettiin kestikiema- rieu asettamista ja kyydinpidon järjestämistä marten ensi 5-wuo- tiskaudekst 1911—16 asianomais- ten nimismiesten pitämissä urak- kahuutokaupoissa t. k. 5 p:nä Nur- meksessa, 7 p:nä Maltiniolla ja 8 p:nä Rautamaaralla laaditut pöy- täkirjat sekä nyt myöskin kokouk- selle annetut kirjalliset tarjoukset ja samalla kun pääteltiin kyydi»»- pito edelleenkin urakalle annetta- maksi, laadittiin tehdyistä tarjouk- sista seuraamat lausunnot: 1) H»»utokaupoissa tehdyistä tarjouksista yleisesti, mitä mar- sinkin ^Nurmeksen kunnassa pidet- tyyn huutokauppaan tulee, että yleisö, paikkakunnan sanomaleh- dissä olleiden eksyttämien u»»t»sil- moitusten johdosta, ei tiennyt saa- pua määräpäimänä tarjouksia te- kemään, jonka muoksi ne kilpailun puutteessa jäimät suhteettoman korkeiksi, mii»kä jotkut itsekin osaksi omar tunnustaneet antamalla kun- nallishallitukselle jäljestäpäin kir jallisia sitoumuksia, joissa he omat maatimuksiansa suuresti alentaneet ja jotka siis myöskin, ja eräissä kohdin etupäässä, olisiivat huo- mioon otettamat, mutta jos asian- »s UI 53* C/2 VS S» La < sa B va 80