I.suvsntsins kvinskuun 3ll p:nZ korkeilla suljettujen säilykepullojen suut noin 2 cm. pituudelta. Kun se on kuivunut, muodostaa se täydellisesti ilmapitoisen kerroksen suun ympärille. Maalaisemäntä. »».« Mllllliiiksteii opinto- retkkilylta ulko- Mllille. !«:o 84 — ISIV TauSka. (Jatkoa). Seuraamana 11 p:nä tehtiin rauta- tiematka Pederstrupin asemalle, jonka lvierellä olemassa rakennustensa puo lesta maatimattomassa meijerissä en sin pistäydyttiin. Siitä matkusteltiin 6 ä 7 klm. päässä olemalle husmandi Jakob D-dlesemin tilalle. Tilan pinta-ala on 6 tynn. alaa. Siinä elätetään 6 lehmää, 2 mastkkaa, 1 hieho, 1 hewo- nen. Lehmät olimat kaikki samaa tanskalaista punarotua. Kanta-emän lypsymäärä on 4,500 kg. Karja pi detään sisällä, paitsi kesällä, jolloin saamat olla toisen puolen päimää ul kona. Miime muonna myytiin sitä paitsi 26 sikaa, joista keskihintana maksettiin 82 kruunua kappaleesta. Skn lisäksi oli kysymyksessä olemalla husmandilla 70 kanaa. Siitä mentiin lähellä olemalle maan- miljelijä I. Hanssenin omistamalle tilalle. Tilan pinta-ala on 70 t.alaa peltomaata, — metsää ei ole — ja elätetään siinä 30 lehmää, 9 ä 10 hemosta, 70 sikaa, 20 ä 30 kanaa (tuotteet omiksi tarpeiksi). Siat omat pienempää Jorkshire rotua. Tilalla olema tuulimoottori käytti puimako netta, myllyä, Vesipumppua, misku- ria, silpuria j. n. e. Rakennukset vii mat tehdyt tamalliseen tanskalaisen maatilan rakennustapaan tiilistä muu raten ja olkikatoilla Varustettuina. Paluumatkalla poikettiin mielä eräälle kansakoululle katsomaan sen rakennuksia ja miljelyksiä. Rakennuk set olimat komin Vaatimattomat, kaikki tiilistä tehdyt sielläkin. MiljelySkas meistä eräs palkokasmi, lucerm, an taa noin 14,000 kg. tynn. alalta. Se voidaan niittää 3 kertaa muodessa, sillä kylmetty nurmi sanottiin kestä män kasmumoimaisena 10 muotia. Tilalla harjoitetaan etupäässä siemen- miljelystä ja puutarha-koekentällä ko- keillaau apulantain maikutusta puu- tarhakasmeille. Mielä pistäydyttiin samalla mat kalla eräälle neljännellekin tilalle, jossa oli Fyenin paras sonni ja jossa kasmatetaan yksinomaan rotukarjaa myytämäksi. Myydessä saadaan kar jasta IV, ä 2 muoden Vanhoina ä 1,000 kruunuun asti. Pederstrupin asemalle takaisin pa lattua palasimat toiset suorastaan Odenseen, useimmat jatkoimat mielä matkaa Smendbordiin, Fyenin eteläi- simpään kaupunkiin. Seuraaman päimän iltapuolella tehtiin matka Kjersteniin, jonka lä hellä olemalla Lundskomin kreimilli- sellä sukutilalla käytiin katsomassa siellä olemaa suurta kanalaa, sekä myöhemmin kaupungin lähellä olemaa kansanopistoa ja erästä maatilca. Kansanopistolla otettiin suomalaiset matkailijat ivastaan erinomaisen ys- tämällisellä lamalla, johtaja esim. piti lämminhenkisen termehdyspuheen. Senjälkeen tarjottiin retkeilijöille päi- mällistä, jonka jälkeen maanmiljelijä Jalmari Reikko seurueen puolesta pitämässään puheessa kiitti opiston johtajaa erinomaisen ystärvällisestä kohtelusta ja aiman odottamattoman suuresta mieraanrvaraisuudesta. Mo lemmin puolin pidetyt puheet tulkitsi retkeilijäin opas, Juho Torvelainen. Kun senjälkeen mielä oli pistäydytty kansanopiston lähellä olemalla Myll» gärdln tilalla, jossa retkeilijöille tar jottiin mapaa illallinen, niin palattiin iltamyöhään innostunein mielin Oden seen. Matkalla lamattiin myöskin useita suomalaisia Tanskassa olemia harjoittelijoita. Seuraamana 13 p-nä lähdettiin Odensesta Fyenin länsirannalla ole- malle Stribin asemalle, josta mentiin laimalla yli Wähän Beltin toisella rannalla olemaan Freder'c',an kau punkiin, josta hetimiten jatkettiin mat kaa pohjoiseen päin, kunnes puolen yön tienoissa pysähdyttiin ja yömyt- tiin Lamel asemalle, kestikievariin. Sinne päästessä oli meitä mas- taanottamaSsa Tanskan nykyään enin suosittu kirjailija Johan Sköldborg, joka kutsui meidät seuraaman päimän aamulla saapumaan lähellä olemaan kotiinsa. Herttaisen ystämällinen oli edellämainitun kirjailijan ja hänen puolisonsa mastaanotto, kun pyyntö änsä noudattaen seuraamana aamuna ajoimme moottorimeneellä hänen haus kan, maatimattoman huSmandi-tilansa rantaan. Nautittua tarjottuja mir- mokkeita ja käytyä lähellä olemilla linnoitusten raunioilla, sekä maan miljelijä V. Närmän mieraiden puo lesta kiitettyä isäntää lähdettiin sa massa meneeösä jatkamaan matkaa järmen toisella rannalla olemalle Tanskan korkeimmalle Himmelbjor- getin ylängölle. Sieltä jatkettiin sa maa mesiStöä myöten matkaa Silger- borgin kaupunkiin erinomaisen kau niiden metsäisien rantamien mälitse j- siitä rautateitse Herningin kau- punkiin. Seuraamana päimänä käytiin aa- mupäimällä noin parin kilometrin päässä Herningin ulkopuolella ole malla Pontopidan suolla katsomassa sikäläisiä suomiljelyksiä ja turmemul- lan malmistuSta sekä erittäinkin hymä- kastvuisia istutus-koemetsiS. Jltapäimällä käytiin hevoskyydillä sikäläisen metsäkonsulentin opastama na katsomassa tanskalaisen nummi- yhtiön laajoja metsän istutus ja kyl- möaloja. Jyllannin laajoilla erämaan aamikkoja muiswttamilla nummimaille onkin yhtiö maltion tuntumaa kanna tusta nauttien noin 30 ä 40 muotisen sitkeän, hymin järjestetyn työn tulok sena saanut syntymään kauniita, laa joja kuusimetsikköjä. Meikäläinen kuusi näytti menestymän erinomaisesti, mutta mänty sitämastoin ei näyttä nyt moiman kehittyä kauniSrunkoiseksi puuksi, maan osoitti yleensä pensastu- miseen taipumusta. Paluumatkalla pistäydyttiin sikäläisten metsämirkai- lijain talon lähellä olemia terman- polttouuneja katsomassa ja talossa ystämällisen oppaan tarjoamia mir- mokkeita nauttimassa. Saman päimän illalla matkustet tiin Esbergin kaupunkiin ja seuraa mana päimänä ensin käytyä Fanön saarella jatkettiin taas rautateitse matkaa Meienin asemalle, josta poi kettiin noin 3 klm. päässä olemalle Tanskan manhimmalle, Askomin kan sanopistolle, joka kauniine ympäris töineen teki hymin hauskan Vaikutuk sen. Kansanopistossa oli m. m. har- minaisen suuri, 15,000 nidosta käsit tämä kirjasto. Oppilaita siellä oli nykyään 125 naista. Wiime talmena oli ollut miesoppilaita 250. (Jatk.) Lääni» Kuwer»Sori«WiraSto» kertomus t. k. 20 P:ltä: Sittenkuin miime kesäkuulla juhan nuksen jälkeen saatiin runsaasti sa detta, omat kaikki kaSmit, joita sitä ennen mallinnut pitkällinen kuimuus mainittamasti maimasi, Virkistyneet ja saaueet ikäänkuin uutta elinmoi- maa, niin että kaikista Viljalajeista sekä juuritasmeista nyt toimotaan zotenkin yleensä saataman keskinker taista parempi, paikottain hymäkm sato, riippuma miljelyksestä ja maan laadusta. Samallaiset omat toimo- mukset myös niittyheinän suhteen, maan kylmöheinät, jotka enemmän omat kärsineet kuimuudeSta, omat sitämcstoin harmemmzt kuin heinät luonnonniityillä, niin että niistä odo tetaan ainoastaan keskinkertaista sa toa ^ kuitenkin ehkä Vähäsen run saampaa kuin miime muonna. Joten kin ankara halla yöllä mäsien miime kesäkuun 20 päimää mahingoitti tosin rukiita ja perunanmarsia etenkin lää nin pohjoisissa osissa, maan sen jäl keiset sateet ja lämpöiset ilmat omat kuitenkin suuremmaksi osaksi poistaneet hallan Vaikutukset. Kruununmoutien antamain raporttien mukaan odote taan eri kasmilajeista: Mehnästä, jota kuitenkaan ei miljellä läänin pohjoisessa osassa, keskinkertaista parempaa, mutta saa ristossa ja läänin eteläisemmissä kun nissa hyivääkin satoa. Rukiista yleensä keskinkertaisia parempaa ja useilla seuduilla hyvää kin satoa; ainoastaan Euran, Noor markun ja Kankaanpään nimismies- piireissä keskinkertaista huonompaa tuloa. Ohrasta ylimalkaan keskinker taista, saaristossa kuitenkin hymää, maan Noormarkun piirissä huonoa satoa. Kauroista keskinkertaista pa rempaa ja monissa kunnissa, etenkin saaristossa hymää tuloa, Noormar kussa huononpuoleista. Sekamiljasta. jota ei paljon miljellä, keskinkertaista parempaa satoa. Herneistä ja mikkeristä ylipäänsä keskinkertaista, paikottain kuitenkin parempaakin tuloa. Perunoista keskinkertaisia, maan Korpon, Kenvöi», Maarian, Maskun, Hämeenkyrön ja Ikaalisten nimismiespiireissä hymää satoa Muista juurikasmeista sekä humaloista, hampuista ja pella- mistä keskinkertaista ja sitä parempaa satoa. Heinistä keskinkertaista, rvaan monella seudulla, etenkin Loimaan kihlakunnassa, keskinkertaista huo nompaa satoa. Lohenpyynti on läänissä antanut niukan saaliin ja silakan- kalastus niinikään huononpuolisen tuloksen. Bailtiusmikko Kelstngissä. Suomen Opiskeleman Nuorison Raittiusliiton yleinen kokous alkoi miime tiistaina. Kokouksen puheenjohtajaksi malittiin maisteri O. W. Louhimuori ja mais- teri Aarne Kuusi sekä sihteereiksi yli» oppilaat Hilja Sulo ja Wäinö Tuuri. Ensimäisen keskustelukysymyksen: »opettajain osanotosta S. O. N. R:n paikallisyhdistysten toimintaan" alusti herra Folke Mustonen Kokkolasta. Asiasta syntyneen pitkän keskustelun jälkeen asetettiin maliokunta muodos tamaan ponsia keskustelun perustuk sella. Ponnet saimot seuraaman muodon: Kokous pitää marsin suotamana 1:si että opettajat ottaisimat osaa paikallisyhdistyksien toimintaan, ja 2:ksi että opettajat yhdistyksissä niin paljon kuin mahdollista ohjaisimat oppilaitaan itsenäiseen toimintaan. Aamiaisen jälkeen piti tohtori K. Taskinen miektäkiinnittämän esitelmän alkoholin Vaikutuksesta mielisairaus- tapauksiin. Päivällä tarkastettiin Antellin kokoelmia. J!tapä'wällä piti tohtori L, Har- maja esitelmän Ruotsin palomiina- kysymyksestä 1880 lumulla. Kysy- myksen rikollisuuden lisääntymisestä ja keinoista sen Vastustamiseksi, alustimat keskustoimikunnan puolesta maisteri O. W. Louhimuori ja yli oppilas, neiti Aino Harmaja. Keskimiikkona jatkettiin kes kusteluja opiskeleman raittiin nuorison ja Suomen lyseoiden urheilijain kesä- juhlain yhdistämisestä ja lausutuin toimomus että ne, jos maan on mah dollista, Vietettäisiin yhdessä. Seuraama kysymys koski seminaa rien raittiusyhdistysten toimintaa. Kokouksen mielestä tulisi näitten rait- tiusseurojen pyrkiä siiihen, eitä jäsenet malmistuisimat ohjaamaan lapsia rait- tiuskysymyksessä ja antamaan rait- tiusopetusta seuduille, minne joutumat asettumaan. Tämän muoksi tulisi jokaisen jäsenen suorittaa ainakin alempi raittiustu.kinto. Kirkkoherra Hurmerinta piti puheen raittiin nuorison welwollisuuksista. Kokous lausui toivomuksenaan, että Vilkkaampi muoromaikutuS liiton paikallisyhdistysten Välillä saataisiin toimeen. Tätä yhteistoimintaa Voi taisiin edistää pitämällä yhteisiä toimikuntain kokouksia ja Valmista- nnlla silloin tällöin yhdistyksille yhteisiä iltamia ja humiretuä. Myös tulisi seurojen „Pzhjantähdessä" antaa tietoja toimin!«taivastaan y. m. Raittiuden Dstämien kokouksesta saapui lähetystö tuomaan terveh dystä. Neiti Aino Harmajalle, joka piam- miten eroo liiton sihteerinivirasta, lausui kiitollisuuden sanoja maisteri Louhimuori. Kokous lopetettiin laulamalla yh teisesti .Maamme". K!o pucli-5 i. p. lähdettiin lippu etunenässä kiertämään kaupunkia. Ensin käytiin hautausmaalla, jossa A. S, Arjö-Koskisen haudalla laulet tiin ..Honkain keskellä"; sitäpaitsi käytiin I. V. Snellman ja Z Tope liuksen haudoilla. Hautausmactta tullessa poikettiin Elias Lönnrotin patsaolle kunnianosoitukselle. Kun oli käyty ihailemassa näköalaa Tähti- torninVuorella, suunnattiin kulku K isaniemeen, jossa leikkiä lyöden Vietettiin iltaa. Kokouksen osanottajat lähtivät torstaina klo 2 aamulla Tallinnaan Virolaista Veljeskansaa tervehtimään. ^ Miipuriu kaupuski haes- tattsuut Suome» »valtio» oi keuteen. Muonna 1880 Miniät Miipurin kaupunginmaltuusmiehet Suomen Valtiolle Suomen sotaiväen tarpeisiin maksutta käytettämäksi 59636 neliöm. suuruisen alueen Papulan kau punginosassa Miipurin kaupungissa. Sen jälkeen kuin Suomen sotamäki lakkautettiin, jätettiin alue nu alisk. 1 p:nä 1902 sill? rakenneltuine kasarmi rakennuksilleen Venäläiselle sotaväelle. Sitten jälkeen on Suoden naltio pakkolunastuksella lunastanut alueen 1,039,944 mkan 60 pun hinnasta, laskettuna 20,500 neliömetristä 24 mk. kultakin neliömetriltä ja 39,138,9 neliömetristä 14 mk. kultakin neliö metriltä. Kun kuitenkaan ajalta maaliskuun 1 p.stä 1902, jolloin alueen käyttä minen aiottuun tasoitukseen 'akkusi, elokuun 27 p:ään 1908, jolloin alueen pakkolunastus maksettin mi öän kor- mausta alueen käyttämisestä muuhun tarkoitukseen kuin siihen, m-hin k.,u- pungmvaltuusmiehet sen olimat an taneet, ei kaupungille ole annelta, on Miipurin rahatoimikamari oikeuden- käyntitietä rumennut halemaan Val tiolta kormausta alueen käyttämisestä mainittuna aikana. Kysymyksenalai- nen korivaus pitäisi rahatoimikamarin mielestä määrätä Vuotuiseksi summaisi Vastaten 6 prosentin korkoa pakkolu- naslussummalle. Maltio on nyttemm n haastettu Miipurin raastumanoikeude.i kokouk seen tuleman elokuun 22 p:ksi vaUaa- maan asiassa. — Miipur». — PoStimarkauS. — WaraS- tettu 2,1SS marka» wal««- tettu kirje. Oulusta sähkötettiin t, k. 26 p:nä poStihallitukselle: T. k. 26 p:nä on postinkulettaja Oulun ja Kiimingin mälillä amannut Padas- järmen postilaukun ja ottanut Kuu samoon osotetusta poStipussista 2,195 mkan makuutetun kirjeen. Maras on nähty Ylitorniossa pol kupyörällä ajaman. Hänen jälkiänsä seurataan. — Talama» tuhoja Toissa- päimänä iski salama Jaakkiman pit. Okkolan kylässä nään huoneen uu- ninpiipusta sisään. Huoneessa oli paraikaa useita henkilöitä. Mden niistä, talollisen Vaimo Saikkosen salama löi kuoliaaksi ja muutkin huo neessa olijat menimät tainnoksiin Vi roten kuitenkin sittemmin. Eräältä pieneltä lapselta salama tärmeli sil mät niin että hän ei saa niitä auki. — Ka»ppiaS E. Axeli»!» katvallxkset KriStii»assa nouse- mat ..Mapaan Sanan" tietojen mu kaan yli puolen miljoonan markan. Tutkimuksia jatketaan. — T««ri tulipalo Aiautalam- «illa. T. k. 22 p:n mastaisena yönä oli Rautalammilla hirmeä tulipalo, joka hämitti Sirkkamäki-nimisen talon kaikki rakennukset sekä 18 lypsämää lehmää, 7 mäsittä?, 10 kanaa ja yh den sian. Kaikkiaan paloi 12 raken nusta. Talo, joka oli paikkakunnan Vau raampia, oli makuutettu kunnan palo- apuyhtiössä mallan mitättömästä sum- masta, joten mahinko on melkoisen suuri. Tulen sytytti eräs mielenmikainen Otto Kannikki-niminen mies. Sama mies poltti noin miisitoista muotta sitten niinikään erään talon yametta- kartanon, josta hän sai 7 muotta ku ritushuonetta. Sen jälkeen on H5n kulkenut pitkin pitäjää etsien työtä milloin mistäkin. Hän on uhkaillut joko tappaa jonkun talon isännän tai polttaa talon saadakseen leipää. Näi tä uhkauksia eimät ole Viranomaiset enempää kuin muutkaan ottaneet mi hinkään kuuloon. Onhan annettu miehen main olla. Erittäin on hän kuulema ollut talollisille Vihainen, kun eilrät anna työtä hänelle. — Miipuri. ^ RtzöstöyrittzS. Rautatien Varrella Ollilan aseman lähistöllä Vangittiin miime lauantaina joulko matkustamaa mustalaisia, jotka pois tuen Ollilasta meirvät mukanaan erään hunnlanomistajan 8-muotiaan tyttären. Tyttö oli puettu hymiin pukimiin. Mustalaiset selittimät, että olimat aikoneet ryöstää tytön puti puhtaaksi. — Itsemurha. Rakkausko wei hirsipuuhun? Maanantaita, t. k. 25 p:ää ivaMn yöllä hirtti itsensä M- härmässä Juho Haapojan talossa eräs kuleksima työmies. Mainajan taskusta löytyi m. m. muistikirja sekä pari työtodistusta. Mden näistä oli antanut luutnantti R, Bläfieid Heik kilän kartanossa m. 1907 sekä toisen m. 1908 Wille Puranen Paattisilla. Muistikirjan kannessa oli nimi „Eero Kork, Mirrat, Liedonpohjan kylä". Työtomerillensa oli Vainoja kertonut olz.v«'nsa Kuopion läänistä Lapinlah den pilöjästä, joSsa hänellä elää ai noistaan yksi sisko sekä et?ä nimensä on t.d^llak;n Erkki Kork, jolla nimellä nuo ylläsanotut palmelustodistuksetkin o!i annettu. Mainaja, jc>ka on palmellut sono- tussa Haapojaa talossa miime pyhäin- miesten päimästä saakka, oli edelli senä eli suluiuntai>iltana tullut nuo rison huiveista sekä sieltä tultuaan pyrkinyt palnielnstytön luo. tässä kui tenkaan onnistumatta. Kun tämä palvelustyttö, jonka makuuhuone oli mainajan makuuososton miereisessä luhdissa jota Vainaja oli jo koko kesän kosinut, oli yhä tarjonnut ruk kasta, oli woinaja suuttuneena sano nut, että hänet saa seuraawana aa muna tuoda omassa luhdistaan jalat edellä. Ja kun palivelustyttö oli Va roittanut häntä polttamaan paperos seja mähän säästämämmin, oli mai naja sanonut, ettei hän enää seuraa- ivana päimänä tarwitse tupakka. Tämän keskustelun perästä poistui mainaja omaan suojaansa, jossa oli asettanut suitsenperät kattohirteen ja kun toinen renki tuli kotiin klo 3:n ailana, tapasi hän muodetomerinsa kiitkunmssa nu5ranja'.kona. Mi.reisessä huoneessa olema mai najan aikaisempi morsian ei tiennyt tapauksesta mitään. Mainaja taisi olla tuossa parinkymmenen ijässä, eikä hänessä ole tätä ennen huomattu mitään epäiltämää, joten on luul- taiva, että tämän teli ainoastaan purkautuneet rakkaussuhteet. — Maa- sa- — Gi «itää» armahdusta. Now. VZremja ilmoittaa määräksi huh^t, että w. 1913 annettaisiin laa jalle ulotiuBZ armahduskirja Roma- noff-sulv-m 300vuotisjuhlan johdos ta. Asiantunteivissa piireissä ei ar mahduksesta tiedetä mitään. Itsemurha. Pietari, heinät. 29 p:nä. Pankki konttorin cmis^a Trapesnikom on tshnyt hunila^aaa itsemurhan. Hu- mila on suljettu sineteillä. Kolera. Pietarista, 28 p. heinäk. Ko leraan on sairastunut 64 ja kuollut 27 henkeä. Sairaita on 310. — TosimeuäläiSte» urotöitä. Jekaterinostamissa Menöjän kansan liiton kirjamyymälässä on, kuten Rjetsh kertoo, t. k. 21 p:nä ollut näyt teille asetettuna Leo Tolstoin ja Mil- jukomin puusta meistetyt kumat, nuora kaulaan asetettuna, hirressä roikku massa. Viranomaisten Vaatimuksesta nuo näyttelyesineet poistettiin. — LVattujen tuho. GoloS Moskmy malillaa, ettei Menäjän maa- tamlljelemä mäestö saa maanmilje- lyksen neuvojilta tarpeellista tietoja. Syynä on se, etteimät maanmiljelyS- koulut kykene malmiStamaan kunnol lista neumojia. Esim. on äsken neu- mottu mattujen miljelijöitä pirskoitta- maan mattupensaitaan etikkahappo- kupariammoniakktseoksella, joka tosin teki lopun tuhohyönteisistä, mutta samalla matuistakin. Talonpokien tarhoissa on siten hämitetty 35 tu hatta mattupensasta. Useat joutumat hämiölle sellaisen mahingon kautta. Kulje, joka oli aijottu pitää kansallismielisen nuoriwn kesäjuhlalla P. Henrikin muistopyhäkön luona 19-/? 10. A. K.t. Perintö melmoittaa peril lisiä. Se melmoittaa häntä kunnolla hoitamaan saamaansa perintöä. Ia me lausumme ankaran armostelun sellaisesta ihmisestä, joka itsekkäissä nautinnoissa tuhlaa isänsä perinnön. Me sanomme, että se on tuhlaaja poika. Perintö saadaan Vauvatta. Sen- tähden ei usea ymmärrä sille antaa armoa. Mutta sille, joka sen ensin on koonnut, on se armokas, sillä se on Vaatinut häneltä paljon huolta, paljon ruumiin ja hengen Voimain ponnistusta. Tätä tulisi jokaisen perillisen muistaa. Silloin ei hän käyttäisi ainoastaan perillisen oikeuk sia, maan tuntisi myös perillisen mel- mollisuuksia. Suuriartvoisemmat kuin mitkään yksityiset perinnöt, omat ne perinnöt, joita kulloinkin elämä kokonainen su- kupolmi kokonainen kansa nauttii jo poismenneitt-n isäinsä jättäminä. Meidän, Suomen kansan nykyisen sukupolmen, tulisi oppia tuntemaan, mitä perintöä meille on jäänyt pois- menneitten sukupolmen ponnistuksista ja oppia ymmärtämään, nuhia se meitä u,elwortaa. Sillä jos sitä emme tahdo cppia, niin emme myös opi käyttämään sitä oikein, waan tuhlaamm: nuo waiwi'tta sacmamme tamarat ja edut, ja sen sijaan, että runsaampina ja jalompina jättäisim- me ue jälkeemme tulemalle sukupol- melle, jätämmekin sille maan tähteitä ja nekin pahoin turmeltuina. Niinhän yksityisten ihmisten olois- sa usein on käynyt. J S, äiti raataa kaiken ikänsä lastensa eduksi, moni manhin jättääkseen lapsilleen ei aino astaan aineellista iv^an henkistäkin perintöä, esim. ponnistaen kaikkensa tehdäkseen mahdolliseksi lastensa kou lunkäynnin. Mutta usea lapsi ei ymmärrä pitää tuota armossa, maan mellossa toimettomuudessa, jopa pa heellisessa elämässä tuhlaa niin ai neellisen kuin henkisenkin perinnön, jonka hänen manhempansa hiellä ja mainialla olimat hänelle hankkineet. Samoin saattaa kokonainen suku- polivi menetellä. Meilläkin, arw. kuulijat, nykyisellä polmella Suomen kansaa on kallnta perintöjä esi-isiltämme sattuma. Niitä omat kaikki aineelliset ja henkiset edut, joita joka päi.r-ä köytämme hymäk- semme. Ja niitä on runsaasti. Mut ta me olemme niitten nauttimiseen niin tottuneet, ettemme tule ajatel leeksi sitä, että tämZ on satoa tois ten kylmöstä, ehkä kyyneleillä teke mästä kylmöstö. Isänmaamme his toria tietää kertoa paljon esim. sotien ja nälkämuosien ja samoina aikoina raimonneitten kulkutautien kauheista tuhotöistä. Näiltä kauhuilta on Ju mala nykyistä sukupolvea Vielä säästänyt. Mitä ponnistuksia Vaa dittiin elämisen alkuun pääsemiseksi tuommoisten aikojen jälkeen, kun asunnot olimat soraläjinä ja Viljelyk set tyystin häivitetyt ja kansastakin jäljellä main tähteitä, sitä tuskin osaamme kuuntelli. Noita isämme ponnistuksia tulisi meidän muistaa, nauttiessamme nykyajan monellaisia etuja. Mutta muistamme?o? Totuus lienee tässä kohden, jos oikein asian tunnen, surullinen, nim. se, että nyky ajan ihminen usein itserakkaudessaan ja ylpeydessään unohtaa sen, että hän nauttii toisten suurella maimalla hankkimaa periniöä. kun hän sea unohtaa, niin siitä l n seuraukse na riittämättömyys ja ylpeys, jotka tulemat ilmi monin lamoin, sekä wä- linpitämättomyys siitä, mitä meiltä jää tulemille sukupolmille. Tämä näkyy erittäinkin sen perin nön käyttämisessä, joka ainakin mivun Vakaumukseni mukaan on kallein ja jota esi-isämme myöZ sellaisena pi- timZt ji jonka omistuminen ylläpiti heissä tonvoa silloinkin, kun ihmis silmä ei toimelle mitään sijaa nähnyt, joka heille antoi Voimaa ja intoa työhön, silloinkm kun kaikki työ näytti aiman turhalta. Tarkoitan kristin uskoamme, jonka ensimäistä siemeniä on kylivetty tällä muistorikkaalla pai kalla, johon nyt olemme kokoontuneet. Kristinoppi päässeenä sydämen stsäl- liseksi elämäksi amasi hengen silmät komissakin lansankohtaloissa näke mään Jumalan käden johtoa ja nä kemään Jumalan kuritusten tarkoi tuksia, että „ maikka kokee, eipä hyl kää Herra". Ja historiamme lehdet, jotka nekin omat opiksi kirjoitetut, todistamat, etteimät esi-isämme petty neet uskossaan Jumalaan. Kun main oloinen oli kaiken mienyt niin, ettei manhin moinut mitään maal lista perintöä lapsilleen ajatellakaan, niin jätti hän heille kuitenkin aina yhden perinnön, kristinuskon, jota hän parhaan ymmärryksensä mukaan koetti yksinkertaisesti lapsensa sydä» meen painaa. Ja «autuas on se kansa, jonka Herra on Jumala." Kun nyt on suuri joulko nuorisoa kokoontunut tälle muistorikkaalle pai- kalle, sallinette minun kaikessa meljel- lisyydesjä laskea teidän sydämmil- lenne lnictitlälväksi ja ratkaistamaksi erään kysymyksen, nim. sen kysymyk sen, onko teidän mielestänne kristin usko sen arvoinen isäin perintö, että se olisi mielä lapsillemmekin jätettä- mä, mai uskallammeko itse lähteä ja jättää lapsemmekin uhkaamia synkkiä aikoja kokemaan ilman kristinuskon lohdutusta ja opetusta, ilman uSkoa Jumalaan ja Herraamme Jesukseen Kristukseen. Se osa kansastamme, joka nyt on miehuuden ijässä ja siis suurimmassa edesmastvussa siitä, kuinka kansan alus näitten kuohujen keskellä, joihin on jouduttu, kestää ja pelastuu, se osa kansaamme, kuten tiettyä, ponnis telee suurimmaksi osaksi yksikseen il man Jumalaa. Me taasen, joitten katse on mielä uskossa ja rukouksessa käännetty Jumalan puoleen, koska tiedän, että Hän se on joka määrää kansoille heidän asumisensa rajal, joita hänen tahdottaan ei kenkään saa rankaisematta mennä siirtelemään, me Vapisemme sydämissämme ajatel lessamme, mitä on tulema. Sillä me olemme kyllä marinat siitä, että mikään inhimillinen mahti ei hukuta sitä kansaa, jonka Herra on Juma la, matta me tiedämme myöZ, että mikään inhimillinen moima, maltio- miisau?, paljas inhimillinen simistys tai muu sellainen ei moi pelastaa sitä kansaa, joka hylkää Jumalan ja jonka sentähden myös Jumala on hyljännyt. Jumalaton kansa menee nopein askelin simeellisestikin alas päin. Kansalliset paheet, kansan hel masynnit tekewä«häw!ty?työ!änsä. Ja niinkuin sydämestään lahonnut puu kaatuu kun myrskyinen tuulen puuska tulee, niin käy kansan, joka on si- meellisesti mädäntynyt hyljättyään siveyden kasmattaj-n, uskonsa Ju malaan. Me kaikZi kai olemme näi hin aikoihin ainakin joskus olleet suu ren tuskan mallassa ulkoapäin uhkaa man maaran tähden. Mutta kristit ty on uskossa, erittäin sentähden, että mielä paljon Vaarallisempi Viholli nen liikkuu hämitysretkillä keskuudes samme, nim. jumalattomuus, joka tekee työtänsä nopeasti monin tamoin, huonon simeellisesti turmeleman kir jallisuuden y. m. kautto, niin että siveelliset käsitteet omat armelutta- wasti sotkeutuneet. Senhän tapaukset todistamat. Ja samalla kuin me kristityt, me Vähän Vanhemmat^ katsomme Jumalaan ja mielä toivom me Hänen apuunsa, samalla me kat somme Leihin, nucret, joitten hoitoon asiat pian siiriyvät. Me katsomme toimeen teihinkin, toivoen, että te ymmärtäisitte paremmin, mikä kullis perintö meillä on kristinuskossa jo että te kääntyisitte kaikesta sydämes- tä Jumalamme ja Lunastajamme puoleen ja ottaisitte maarin Juma lan sanasia paremmin kuin me, joit ten takana jo owat nuoruuden ku koistamat Vuodet, ymmärrämme teh dä. Maikka olemme, sen tunnus tamme, olleet hymin huolimattomia ja kiittämättömiä isäimme perintöä hoitaessamme ja käyttäessämme, niin on nyt mielä meillä kuitenkin sinulle, nuoriso, jätettävänä kristinuskon ma- lo, on Jumalan oma sana. Hoida sinä tätä perintöä paremmin. Etsi sinä Valoa pimeyteesi ijankaikkisen malon lähteeltä. Säilytä sinä lap suutesi usko Jumalan sanaan. Käy tä ja tottele sinä sitä paremmin kuin me olemme tehneet. Jääköön sinulle käynnistäsi tänä Varhaisena sunnun- tai-aamuna tälle paikalle, missä maamme enstmäinen Kristuksen evan keliumin saarnaaja on muistitiedon mukaan Jumalan sanaa julistanut, jääköön täältä sydämeesi säivel, joka soi kiitollisuudesta ja rakkaudesta Jumalaa kohtaan, rakkaudesta isän maata kohtaan ja palamasta halusta toteuttaa elämässä nuoruudesta pitäen puhtaita ihanteita. Nuoruuden aika on ihanteiden aika. Ihanteita nuo riso kaipaa. Kristinusko asettaa eteemme ihanteen, jaloimman mitä löytyi?, Jeesuksen Kristuksen. Sinä nuoriso, amaa sydämesi Kristukselle ja Hän awaa sinulle uudet ihanat näköalat ja uudet työalat. Ja silloin ei kulu nuoruutesi hukkaan, turhaan. Sinulla on maan yksi nuoruus. Muista tämä ja käytä se niin, ettei sitä tarvitse Vanhuudessakaan mieli- karmaudella muistella. Alennä, nuori kansa, siMmest Jumalan tylö! T. SiMiMm ijjmssyijjii. Siperiassa ilmestymisiä menäläi- sissä lehdissä on ollut seuraama to dellisuudesta otettu kertomus: Synkässä taigassa (Siperian ear- niometsässö) asui monia Vuosia muuan 90 -Vuotias manhus Grigori Dom- nitshenko, jota kuoli hiljan. Kun jär- jeStysmalta saapui hänen yksinäiselle . majalleen tarkastusta pitämään, koh- tasi poliisiwiranomaisia sellainen kau- j histuksen näky, että eräs manha ja karaistu siperialainen poliisimirkamieS oli tulla hulluksi. Selvittelyissä kämi ilmi, että ih missyöjä Domnitshenko oli mähä- Venäläinen, Pultavan läänistä kotoi sin. Hän oli karkotettu Siperiaan 40 muotta sitten. Rangaistuksen suo ritettuaan oli hän jäänyt karkoitus- alueille, ostanut itselleen pienen maa palstan, johon rakensi maaluolan. Myöhään yöllä ilmestyi useasti Domnitshenkon majaan ihmi?haamuja. Ne olimat karanneita pakkotyöläisiä. Isäntä otti karkulaiset ystämällisesti Vastaan. Hän tarjosi Vierailleen miinaa maukkaitten lihapiiraSten ja lihakääreiden kanssa. Piirakat ja liharuoka oli niin maukasta, että ra- mittama söi niitä kymmeniä. Tämän jälkeen tarjosi isäntä mierailleen lasin teetä, johon oli sekoitettu nukutus ainetta, sekä pani hänet nukkumaan. Kun yösijan ja turmapaikan hakija oli maipunut ihmissyöjä uhr tnn lihasta iva lkeään uneen, katkc.st nsa kaulan. Murha» misti hän taasen liha- piiraita ja kääreitä, joilla sitten seu raamana yönä kestitsi uusia tulok kaita; ylijäämän likoista hän suolasi mastaisen maralle. Ihmissyöjän kella rista löydettiin useita pyttyjä suolat tua ihmisen lihaa. Murhattujen omaisuuden otti Dom nitshenko itselleen. Niistä muistiin panoista päättäen, joita oli Dom- nitshenkon muistikirjassa, kämi sel loille, että hän oli ottanut talteen murhatuilta henkilöiltä, paii,si suu rempia rahasummia, myöskin sulatet tuja kultapötkyjä. Karkulaiset oliw-t tietenkin ensin ryöstäneet jostain rl?- kaudet ja sitten tulleet hakemaan suo jaa Domnitshenkon luota, jossa Keila kumminkin kohtasi surkea kuoiema. — Tuleeko maa lä«pVisem- mäkfi? Lämpimämpää ilmasto?, lähinnä tertiääri-aikakautta muistut tamaa, luulee saksalainen lintujen tutkija, M. Schuster Voimansa ennut- taa; niin lieneepä oikeastaan tämä lämpeneminen jo tapahtunut. Hän kirjottaa eräässä saksalaisessa oikc- kauslehdessä: «Lämpimämmän ajan tuloa csottau koko joukko ornitologosia ilnröitä, jotka näyttämät aikaansaaman Vallankumo uksen meidän lintumaailmamme bio logisessa luontcessa sekä lajien maan tieteellisessä levenemisessä. Saksassa wIlvehtii nyt joka muosi paljoa er.en - män lintuja kuin ennen, nm, että entisistä muuttolinnuista nyt on tullut Vakinaisia rannikkojen asukkaita. Lu> vun lisääntyminen koskee sekä itse lajeja että lajien yksilöitä. Meikein yhtä tärkeä on hzvainto, että » sect lajit kesäisin asettamat hau'omcpaik- kansa yhä kauvemmas pohjoiseen tai myöskin yhä suurempiin korkeuksiin meren yläpuolella. Edelleen on tosi asia, että useat linnut, jotka tähän saakka oniat etäncet yksistään etelässä, nyt omat alkaneet asettu; osumaan meillä. Lopuksi lisääntyy yhä oikeiden talmilaululintujen lukumäärä". Schuster esitti jo kohdeksan muotta sitten tämän mie!täliw.nUtäwän otak sumansa ja hän mainitsee elZintieteer- tutkijain lausuntoja, jotka joko pitämät yhtä hänen lausuntonsa kanssa tai joissa ainakin kerrotaan sc malloista hamaintoja lintumaailmasta. Jos Schusterin otaksuma on oikea, niin pitäisi myös muilla ajoilla voita osottaa maan lämmön lisääntyminen. Jäätiköissä esim. pitäisi olla huomat- tamissa marma, joskin hidas taak'i- päin siirtyminen. Todellisuudessa cnk n tällaista miime aikoina useita kertoja pantu merkille. Äslettäin osotetiiin eräässä Smeitsin hallituksen Viralli sessa tilastossa, että Mallisin olppicn jäätiköt yhä pienen emät. Ei yksikään näistä ole w.n 1909:n jälkeen siirtynyt eteenpZin; muutamat omot sen sijaan pysyneet muuttumattomina. Noin kymmenen muoden ajan on tätä jäätiköiden pienenemistä huomattu, Eri kachllissulsies Mus. Ranskalainen rakkaus on hilpeä, sielukas ja avomielinen - ranska!- taren maStuStcmaton, lumoava ja horjuma. Englantilaisen rakkaus on kytniä, punnittu ja kaamamainen — englar- nittaren rcmantinen, häilyvä jä etc- rinen. Italialaisen rakkaus on kiihk-v, epäilevä ja kiduttava — itutiattc- ren kiihkeä, jumalaapelkäävä ja sär- kewä. Espanjalaisen rakkaus on Vilpitön, uskohinen ja epäilevä — espanjatta ren räiskyvä ja vapaamielinen Jlämaltalaisen rakkaus on syvä, uskollinen ja käskevä — itäuiallal- taren persoonallinen, lumoava ja tyyni. Amerikaluisen rakkaus on rohkea ja kiihkeä — amerikattaren käskevä, ty rannimainen ja oikullinen. Menäläisen rakkaus on salaperäi nen! ja fantastinen — Venakon pelk kää hehkua, liekkiä ja — tuhkaa. Turkkilaisen rakkaus on hirmuva'- tainen, lihallinen ja Vaihteleva odaliskin passiiwi ja tyyntynyt tc i hehkuma ja mm haava. Saksalaisen rakkaus on hid^S, lor- sellinen ja kiltti — saksattaren snri - mielinpn, Hywäilew2 ja le^leu-slli,'. Vetgialaisen rakkaus on rclMittn ja syirä — belZiattorcn sn lämmin. Smeitsiläisen rakkaus on kom^, hellä ja amomielinen — sVeitsittären lempeä, puhdaS ja luotettava. Ruotsalaisen rakkaus o.i Varovai nen. runollinen ja muuttumaton ruotsittaren siveä, hiljainen ja uskol linen. Suomalaisen rakkaus on marovai nen. lujarakenteinen ja sitkeä - suc- malaisen naisen tyyni, altis ja l»ar- raS, toisinaan myöskin itsckäs ^hir muvaltainen. (I. W.) Lideiethfi kikjoitsZM. 'Asianomaisille. Kun yleiset maantiet cmat hi-c-not eikä se, jolle maantieo'a kuuluu, sitä laita kuntoon, laittauttaa sen silloin paikkakunnan nimismies maantieosan omistajan kustannuksella. Mitenkä on kauprngin laita i Kadut kyllä kuuluvat joko kaupungille tai taion- omistajille kunnossa pidettäväksi. Tä mä kohta on siis aivan selvä. Mutta miten on Karjarannan ma- kasiiniryhmään johtavien teitten laita. Olen nähnyt kaupungin ajoissa ote- Vien sinne ajaman kaikenlasta mu taa ja jopa kemäisin sinne aje^cn aiman lannoitukseni kelpc arvaa ta- waraa. Pääasia wain on, että Kar jarannan makasiinien Välissä olevct kujat owat sellaisessa kunnossa, et!ä on julkeata eläinrääkkäystä siellä kuo»- mia kulettaa. Kenelle näiden Välien korjaus kuuluu, on simuasia. Kor jausta ne kaipaamat. Asiaan kuulu mat täyttäkääpäs melmollisuutcnne. E ykäpä termeyshoidon walwojillakin olisi asiaa Karjarantaan. Simullinen.