N:o 40 * /€& r * 1910 ^anomia 6aJuu Saapungista ja läänistä. Tilaushinnat: Oulussa; Postissa: Uiko mailla Koko vuodeltr 2: 4; 10: — Puolelta v-uod :!f3 2: 20 5: — Neljännekseltä !'- Kuukaudelta : 3o —: 40. Kaiku ilmaautuu maanantaina, ka«klvllkkona ja perjantaina aamulla. Perjantaina Huhtikuun 8 päivänä. iMMiiMjaMuiiiMiM Toimittajat: M. PALLARI. E. A. OULASVäRTA. Tavataan toimistossa klo 10—12 päiv. Taloudenhoitaja. Toimisto ia konttori Aleksanterinkatu 17 (Kauppurein kad'. n puolella). Konttori avoinna klo 8:sta aamulla 7:äen illalla. Puhelin 56, toimistoon ja kirjapainoa koittoriin sekä leh den ilmoituskonttoriin 400. Ilmoituksia vastaanotetaan lehden konttorissa ja on niiden hinta l:llä, 2:11a ja 3:11a sivulla 8 penaii ja 4 siv. 6 penniä palstamillimetriltä. Raamilliset kuoleman-ilmoitukset vähintäin 3 mk., ris tistä ja värsyistä maksetaan erittäin. Kihlaus-, vihki- ja syntymä-ilmoitukset 1 mk. 50 p. Ilmoitukset, joutuakseen seuraavan päivän numeroon, ovat jätettävät lehden kontto rin edellisenä päivänä. Vaihtoilmoituksia välitetään muihinkin sanomalehtiin palkkiotta. a Kirkollisia tietoja. lauantaina suomal. rippisaarna kello 7 i-p., paStori Hautaniemi. Ä funnunt. Pääsiäisen jälkeen saarnaamat Tuomiokirkossa Puotipäiniäsaarnat suomal. kello 10, pas tori Lindbom ja ruotsal. kello V»1, pa- rooni Wrede. Kollehti tulee 1 haamilla Tiakonaadille ja 2 haawilla Pakanalähetykselle. Iltasaanm suomal. kello ~>, parooni Wrede. 5^!ollehti tulee Pakanalähetykselle. Rukoushuoneessa kello 7 ip. hartaushetki. Metodisti-rukoushuoneessa (Isokatu 61, käytävä Limingan kadulta) Sunnuntaina saarna kello 11 a .-p. ja kello 6 j. pp. — Sunnuntaikoulu kello 1 j- pp. •— Nuorisolle kello illalla. l J ast. M. Pitkänen. Asianajajia. Asianajoa rahastoissa y. m. tcim. J. Lakan. FR fi! I H 3 toimittaa asioita virastoissa . U. UiLlLH y. m. Osoite: OULU. V. M. Katajan Kansakouluasioimisto Varat. A. Seppäsen lakiasiaintoimisto Oulussa, toimittaa kaikkia lakiasioita rahain perimisiä ia maksuja, välittää kaupunki- ja maa tilojen sekä metsien myyntiä ja ostoa, toimittaa metsien leimauksia, lukemisia ja arvostelemisia y. m. niin hyvin lainopilliselta kuin ammattikannalta. Matkustetaan maaseudulle. Posti- ja sähkö-osote: Seppänen, Oulu. HUOMJ HUOMJ Kauppaan olemme laskeneet Jäikiruokahyytelön (valmistettu he delmistä, ei essenseistä) josta saa vähällä vaivalla erittäin maukkaan ja halvan jälkiruuan. — Suosittelemme paljon pidettyjä pehmeitä karamel lejamme: Sinetti, Suksilla, Ystävykset ja Tähti sekä suklaa-makeisiamme. AIRAKSINEN 5 K:NI O.-Y. Olavi L. Helanen varatuomari. Asianajaja Oulussa, Aleksanterink. 3. Toimittaa lakiasioita tuo mioistuimissa ja viras toissa. Matkustaa maaseudulle Antti Karikoski" Oulussa, Kauppureinkatu 6 suorittaa kaikellaiset kansakouluasiat maam me virastoissa kohtuullisesta korvauksesta. Puhelin n:o 531. Avoinna 10— 1 2 12 a.-p. ja 3—5 i.-p. Ilmoituksia. Oulun Nuija Naisjärjestöineen kokoontuu tänään perjantaina t. k. S p:nä kello 7 illalla. Keskustellaan valtiollisesta ase masta y. m. Kaikkien läsnäolo tärkeä. Vakuuttakaa itsenne tapaturman varalta! Vakuuttakaa omaisuutenne) ! tulipalon varalta I Kullervon" ja „Pohjolan „ftunervu»i-- asiamies Oulussa W. Huhanantti. Tavat. Kansallispankissa. Puhelin 4 36. gJULf Kalajoen Kivihiomossa valmi te taan Kauniita ja halpoja •• — toimittaa kaikkia asianajoon kuuluvia tehtäviä, välittää kiin- teimistökauppoja. OULU, Torikatu 14, Alex HäggMn talo. Matkustetaan maaseudulle. Varatuomari Kontoriaika 10—2. Puhelin 203 Hautapatsaiden ti laukset pyydetään te kemään nyt jo, jou tuakseen keväällä en nen hautakumpujen laittoa valmiiksi. Varastossa valmii ta hautapatsaita ^ monen mallisia 30 « ^ markasta korkeam piin hintoihin. Tilauksia vastaanote taan kiitollisuudella. Aistikas työ. Helpot hinnat. Tuomainen & Kumpp. Klvlveistämö, Oulussa. Koulukatu 26. Telef. 312. Hunni I ^ aa, ' e rekikelillä kuljetettavat lluUllM tilaukset pyydetään tekemään ensi tilassa. Hautaristien tilauksia välitetään. Talletuskonttokuranttitili on edullisin talletusmuoto. Talletuskonttokuranttitilille merkityt rahat kasvavat korkoa ko rolle, siten, että kasvanut korko kaksi kertaa vuodessa, kesäkuun ja jou lukuun viimeisenä päivänä, lisätään pääomaan. Talletuskonttokuranttitiliitä voi myös nostaa koron käteisenä ra hana kaksi kertaa vuodessa. Talletuskonttokurantti sopii erittäinkin maalaiskunnille ja maalla asuville, koska koron lisääminen pääomaan ei vaadi tallettajan läsnä oloa pankissa. Talletuskonttokurantille voi lähettää rahoja myös kirjeellisesti. Auki kello IO—V -2 3. Perustettu v. 1862. Omat varat 31,000,000. Maksaa nykyään talletuksille 5 . 3 %. Juoksevalle tilille . . . O Oulussa on pankilla konttori Kirkkokatu N:o 2. Siroja ja balpoja Hlli Kehyksiä. Pylväitä y. m. valmistaa Klvenveistämö Alatorniolia. Patsaat valmistetaan parhaaksi tunne tusta mustasta kivestä sekä lähetetään rahtivapaasti rautatiellä. Hintaluette loja lähetetään vapaasti pyydettäissä. mustasta ja harmaasta graniitista sekä val koisesta marmorista. Kivet lähetetään laatikoissa ilman eri maksua kaikille rautatieasemille Suomessa. Hintailmoituksia lähetämme pyydettäessä. Kalajoen Kivihiomo. Omistaja A. SANTAHOLMA O.-Y. Ouiu t Huhtik. 8 p:na. Mi I»* Tiistaina, kun ministerineuvoston lakiehdotus oli eduskunnassa esillä, huomautti edust. D a n i e l s o n - K al- m a r i aluksi, että esitys poikkeaa muista eduskunnalle jätetyistä sistä sekä tuhoaman sisällyksensä että muunkin kautta. Ennen omat esityk- set annetut hallitsijan korkeassa ni- messä, mutta nyt kysymyksessäolevan alla on ministerineuvoston puheenjoh tajan nimi ja liittyy siihen selitys, josta osa jo sanomalehdistön kautta on saatu näkymiin. Ryhtyi sen jäi- keen historiallisesti selittämään Suo- melle annetun vakuutuskirjan sitomaa merkitystä, viitaten muille Wenäjän valtakuntaan liitetyille osille annettui- hin vakuutuskirjoihin, n. s. hallitsija- klasuuleihin. Siirtyessään sitten koskettelemaan Suomea lausui puhuja: Ja kuinka toiset olivatkaan ne muo- dot, kuinka toinen se järjestys ja jub- lallisuus, mitä Aleksanteri ensimäinen noudatti antaessaan Suomen kansalle vakuutuksensa. Mastamainituista eri maakunnille lahjoitetuista avoimista kirjoista useimmat syntyivät siten, et- tä alueen väestö jouduttuaan Wenäjän maltaan ja vannottuaan hallitsijalle uskollisuudenvalan, lähetti rchden tai useamman edustajan hallitsijan tahi hänen edustajansa luo rukoilemaan en- tisten paikallisten laitoksien ja oikeuk sien säilyttämistä. Vastaukseksi tuli arm. suostumus. Siinä kaikki. Por- voossa oli järjestys päinvastainen. Maaliskuun 25 päivänä 1809, niin kuin jokainen meistä tietää, keisari al- lekirjoitti vakuutuskirjansa. Kaksi päi- mää myöhemmin hän tuomiokirkkoon pystytetyltä valtaistuimelta luetutti kokoontuneille Suomen valtiosäädyille tämän vakuutuskirjan, jätti sen sitten maamarsalkalle ja sen jälkeen vasta Suomen maltiosäädyt vannoivat hal- litsijalle uskollisuusvalan samalla myös sitoutuen valallisesti noudattamaan ja pitämään pyhänä Suomen perustus- lait. Selityskirjelmässä syrjäytetään tämä Porvoon tuomiokirkossa tapahtunut maltiotoimitus muka tapauksena, jolla ei ole sanottavasti mitään merkitystä. Olihan Suomi silloin jo valloitettu. Olihan hallitsijavallan käyttäminen kei- sarilla, keisarilla, joka jo vuotta aikai- semmin oli julistanut Suomen yhdiste- tyksi Wenäjän valtakuntaan ja kirjoit- tanut Napoleonille: „Minä tein ruot- salaisesta Suomesta venäläisen maa- kunnan". Senjälkeen kansa oli pako- tettu vannomaan uskollisuudenvalan ja hallitsija oli julistuskirjassaan 5/17 päivältä kesäkuuta 1808 luvannut säi lyttää Suomen uskonnon ja sen van- Hat lait. Kaikki oli siis jo järjestetty silloin, kun Porvoon valtiopäivät al- toivat. Suomen säädyt eivät voineet tarjota Menäjän hallitsijalle mitään. Niitten suostumusta, niin on selityskir- jelmässä sanottu, keisari ei tarvinnut. Hän oli kutsunut säädyt kokoon ainoas- taan muutaman neljän erikoiskysymyk sen tähden ja niissäkään hän ei pyytä- nyt säätyjen päätöksiä, maan ainoas- taan niiden lausuntoja. Tämä korkean- virallinen esitys asian menosta on ereh- dyttävä ja väärä. Se jättää pääky- symykset vastausta vaille. Minkätäh den keisari katsoi valtiopäivät niin tärkeiksi, että hän keskellä sotaa itse saapui maahamme ne avaamaan? Minkätähden tuli hän toisen kerran ne itse päättämään? Minkätähden an- toi hän juhlallisimmalla tavalla, nou- dattaen Ruotsissa vanhastaan seu- rattuja muotoja, hallitsijavakuutuksen, maikkakin hän aikaisemmin oli jo luvan nut säilyttää maamme lait? Ia minkätähden otti hän Suomen kan- san edustajilta uskollisuusvalan, vaik- kakin tämän maan väestö edellisenä vuonna jo oli pakotettu vannomaan uskollisuusvalan voittajalle? Tekikö hän kaiken tämän vain saadaksensa lau- suntoja säädyiltä muutamissa erikois- asioissa, jotka eivät kuitenkaan missään tapauksessa suurelta osaltaan voineet tulla järjestetyiksi ennenkuin rauhan pa- lattua? Ei. Asia on niin, että keisari edelleenkin tarvitsi Suomen kansan suostumuksen ja myötävaikutuksen voi- daksensa suorittaa Suomen yhdistä- misen Menäjän valtakuntaan sillä ta- valla kuin hän katsoi Iliaansa edun sitä vaativan. Tämän ymmärtämi- seksi muistettakoon mitä tarkoitusperiä Menäjän hallitus Suomeen nähden oli tavoitellut aina Uudenkaupungin rauhasta asti halki koko 18-vuosi- sadan. Keisarinna Elisabethin mani- sesti vuodelta 1742 ja Katariina toi sen toiminta osattavat keisari Aleksan- terin edeltäjiltään perineen sen ajatul- sen, että Menäjän sotilaallinen ja val- tiollinen vaikutus oli ulotettava Poh- janlahteen asti, ja ulotettava Suomen kansan myötävaikutuksella. Sitäpaitsi Menäjän asema Euroo- pan valtojen keskuudessa silloisen sor- tovaltiaan rinnalla oli niin vaaralli- nen Tilsitin nöyryyttävän rauhanteon jälkeen, että Suomen pysyvä yhdistä- minen Menäjään ei näyttänyt turva- tulta, jos se rakentui yksistään sotaon- neen, vaan siihen tarvittiin Suomen kansan oma tahto, sen rakkaus uutta hallitsijaa, sen uskollisuus Menäjän val- taa kohtaan. Ja sen lisäksi vaikutti keisarin ylevä, ihanteellinen mielenlaatu ja hänen halunsa poistaa se häpeä, jonka Napoleonin määräyksestä ja il- man edelläkäynyttä sodanjulistusta alotettu sota venäläisenkin silloisen si- vistyneen yleisön silmissä oli Menäjän hallitukselle tuottanut. Kaikki nämä asianhaarat — se on historiallisesti todistettu — vaikättivat sen, että keisari jo sodan alussa kutsui Suomen valtiopäivät kokoon. Tämä kutsumus tosin sitte sotatapausten täh den lykättiin tuonnemmaksi, mutta se ei estänyt keisaria edelleen pitämästä kiinni päätöksestään koettua voittaa Suomen kansa uuden olotilan kannattajaksi. Sitä tarkoitti m. m. niinsanotun Suomalai- sen Lähetyskunnan kutsuminen Pieta- riin. Me olemme äskettäin sanomaleh- distä lukeneet, että muuan vaikuttava venäläinen valtiomies on lausunut epäilyksiä siitä, tokko keisari Aleksanterin Suomea koskevat, suomalaisille lausutut puheet ovat niin aivan tarkkaan jäte- tyt jälkimaailmalle. No hyvä. Wal- takunnan arkistossa Pietarissa on kei sarin omalla kädellä kirjoitettu polijakir- jotus siihen puheeseen, jolla hän vas taanotti Suomalaisen Lähetyskunnan jäsenet linnassaan. Ja siinä hän sanoo: »Makuuttakaa Suomen kansalle, että sen uskonto, sen etuoikeudet aina tule- vat olemaan minulle pyhät." Pyhät ..sacres" — oli se sana, jota hallitsija käytti siinä tilaisuudessa, jolloin valta- kunnan korkein edustaja ja Suomen kansan luottamusmiehet ensi kerran kat- soivat toisiansa kasvoista kasvoihin ja perustus laskettiin tulevaisuuden koh taloille. Me uudistamme vain keisarin omat sanat silloin kun me lausumme julki tunteemme ja kun me ilmoitamme, että ne oikeudet, joiden pyhästä noudat tamisesta hän kehotti lähetyskuntaa an tamaan Suomen kvnsalle ilmoituksen, ovat meillekin. Suomen kansalle pyhät. (Ääni eduskunnasta: Hyvä!) Nämä oikeudet eivät sallineet Suomen Lähe tyskunnan antaa keisarille sitä myötä- vaikutusta aseman vakaannuttamiseksi, jota hän halusi. Lähetyskunta ei voi- nut toimia laillisen eduskunnan vallalla. Siitä selville tultuaan ja saatuaan tar kat tiedot Suomen valtiollisten lakien sisällyksestä keisari kutsui Suomen val tiopäivät kokoon Porvooseen. Siinä puheessa, jolla hän avasi valtiopäivät, lausui hän selvästi, mitä hän niillä tar- koitti. „Olen luvannut säilyttää", niinhän kuuluivat hänen sanansa, „teidän valtiosääntönne. Kokouksenne täällä takaa teille lupaukseni täyttämi sen. Tämä kokous on tekemä käänteen teidän valtiollisessa olemassaolossan- ne, se on määrätty lujittamaan niitä siteitä, jotka liittävät teidät asiain uu- teen järjestykseen, täydentämään niitä oikeuksia, joita sodan kohtalo on mi- nulle antanut." Ministerineuvoston puheenjohtajan selityskirjelmässä ilmoitetaan, etteivät Suomen valtiopäivät voineet enentää eivätkä vähentää keisarin oikeuksia Suo- meen nähden. Keisari itse sitävastoin sanoo, niinkuin kuulemme, että tämä kokous oli määrätty täydentämään hä- nen oikeuksiaan. Hän katsoi tämän täy- dennyksen saavuttaneensa, kun maan lakien mukaan valitut edustajat, mas- taan otettuaan hänen hallitsijavakuu- tuksensa. Suomen kansan nimessä Kaikki- valtiaan kasvojen edessä vannoivat hänelle uskollisuusvalan. Ja hän oli oikeassa. Siitä hetkestä asti Suomen kansa on katsonut itsensä siveellisestikin velvoitetuksi uskollisuuteen hallitsijalle ja Menäjän valtakunnalle. Haminan rauhanteossa Menäjän valtuutettu käyt- tikin sitä oikeudentäydennystä, jonka keisari Porvoon valtiopäivillä oli Suomen edustajilta saanut. Tosin seli- tyskirjelmässä jälleen väitetään, että Suomen kansan suostumuksesta ei Ha- minassa ollut puhetta, mutta niin hyvin Menäjän kuin Ruotsin rauhanneuvot- telijain viralliset kertomukset todistavat että tämä väite on perätön. Selitys- kirjelmän laatijain pitäisi toki tuntea kreivi Rumjantsessin kirje keisarille elo- kuun 28 päivältä, syyskuun 9 päivältä 1809, jossa tämä Menäjän valtuutettu ilmoittaa torjuneensa Ruotsin maltuu- tetun ehdotuksen erinäisen Suomen oi- keuksia takaavan määräyksen ottamises- ta rauhakirjaan sillä huomautuksella, että se tapa, jolla keisari on voittanut itselleen Suomen, oli kokonaan toinen kuin kaikki edelliset valloitukset. Olihan keisari, «olihan teidän Majesteettinne", kirjoittaa Rumjantsesf, ..voittanut suo- valaisten rakkauden, esiintynyt ennen rauhantekoa heidän hallitsijanaan, hei- dän keskuudessaan, kutsunut heidän valtiopäivänsä kokoon, avannut ne ja itse vastaan ottanut heidän uskot- lijuusvalansa." Muistamme että selityskirjelmässä tahdotaan esittää asia siten, että Suo- men yhdistäminen Menäjän valtakun- taan on tapahtunut melkein kokonaan samaan tapaan kuin Grusian tai minkä muun valloitetun maan tahansa. Kei- sari Aleksanterin ulkoministeri, valta kunnan kansleri, sitävastoin puhui Ruotsin valtuutetuille, puhui omalle hallitsijalleen siitä, kuinka vähän oli yhtäläisyyttä, ..comme peu danalogie". Suomenmaan valloituksen ja kaikkien aikaisempien maa-alueiden saavutusten välillä. Kumpiko on oikeassa? On olemassa monenntonta todistuskappa- etta jo mainittujen lisäksi siitä, mitä eisari Aleksanteri käsitti vakuuttaneensa Suomen kansalle. Selityskirjelmä syr- äyttää ne kaikki vaitiololla, mutta johtakaamme kuitenkin pari niistä mie- leemme. Maaliskuun 27 päivänä v. 1810 keisari antoi perin merkillisen julistus- kirjan, jossa hän mainitsee, että hän siitä hetkestä asti, jolloin kaitselmus oli jättänyt Suomen kohtalon hänen käsiin- sä, oli päättänyt^ hallita tätä maata vapaana kansana, joka nautti niitä oiteuksia. mitkä sen valtiosääntö sille takaa. Kaikki mitä tiän sen jälkeen Suo- meen nähden oli tehnyt, sen piti va- tuuttaa Suomen kansalle valtiollisen olemassaolon oikeudet. Tämän asia- kirjan vuosisataispäivänä maalisk. '27 päivänä li) 10 ilmestyi se toinen ju- listuskirja, jonka järkyttäminä me tääl- lä olemme ja jonka liitteisiin kuuluu myskin se selityskirjelmä, joka koettaa tehdä luultavaksi, että keisari Aleksan- teri ei ole antanut Suomen kansalle mitään erinäistä valtiollista olemus- ta. Eivätkö sitten tämän kirjelmän laatijat katso itseään velvollisiksi otta- maan huomioon edes seuraamia sano- ja hallitsijan käskykirjeessä 14/20 päi- vältä syyskuuta 1810 Suomen ken- raaliku vernöörille: „ Järjestäessäni Suomen olot minun tarkotukseni on ollut antaa tälle kansalle valtiollinen olemassaolo" tHyvä'> Mielä sana arm. julistuskirjasta 9/21 päivältä helmikuuta 1810. Nu- fin tutkimus on näyttänyt, mikä oli syynä tämän julistuskirjan antamiseen Muutamat keisarikunnan korkeimmista hallitusvirastoista, m. m. Hallitseva Senaatti olivat, ollen epäselvillä Suo melle vakuutettujen lakien kantavuu desta, koettaneet ulottaa toimintaansa myöskin Suomeen. Silloin keisari an- toi mainitun julistuskirjan. Niitä, jotka rehellisessä mielessä epäilevät hallitsijan tahtoneen vakuuttaa Suo melle pysyviä, ainoastaan Suomen eduskunnan myötävaikutuksella muutet- tavia valtiollisia oikeuksia, voimme me suomalaiset pyytää tarkoin pereh- tymään tähän asiakirjaan, joka sisältää uuden, entistä selvemmän hallitsija- makuutuksen. He tulevat siitä näke- mään että keisari juuri turvataksen- sa Suomeen asettamansa hallituksen riippumattomuuden keisarikunnan kor- keimmistakin laitoksista ja näyttääk- seen niinkuin hän sanoi, sen välitöntä suhdetta hallitsijaan, antoi sille „Kei- sarillisen Senaatin" nimen. Ja he tulemat näkemään että hän samalla uudestaan ja sillä kertaa nimenomaan kaikkien korkeitten seuraajiensa puolesta ja ikuisiksi ajoiksi vakuutti Suomen erinäisen valtiosäännön pyhän nou dattamisen. Älkäämme kiistelkö sanoista. Moim- me jättää tieteen ratkaistavaksi, onko Suomi, sillä kun on järkähtämättö- mästi noudatettava valtiosääntö, mut- ta se kun myöskin on erottamaton osa Menäjän valtakuntaa, nimitettävä valtioksi. Mutta niiden syytösten joh dosta, joita selityskirjelmässäkin esite- tään, sentähden että me suomalaiset katsomme maatamme valtioksi, olkoon muistutettu että se mies, joka ensimäi senä julkisesti mainitsi maatamme tällä nimellä, hän ei ollut suomalainen. Se, joka teki sen, oli Suomenmaan val- laittaja. Suomen yhdistäjä Menäjän valtakuntaan, Menäjän keisari Alek- santeri 1. Hän teki sen Porvoon val tiopäiville jättämässään arm. esityk- sessä. Ja luonnollistahan onkin, että tämä hallitsija, joka virallisissa pu- heissaan ja asiakirjoissa sekä yksityi- semmissäkin kirjeissään puhui siitä, että hän on korottanut Suomen kan- san kansakuntien arvoon ja antanut sille valtiollisen olemuksen, käsitti ja nimitti Suomea valtion nimellä. Toi- sin ei myöskään ollut keisari Nikolai l:n ja hänen valtiomiestensä laita. Olisivatko Menäjän perustuslait vuo delta 1834 4 Ässään muuten puhu neet Menäjän valtaistuimeen yhdiste tystä Suomen valtaistuimesta. Sf mies, joka kirjoitti tämän pykälän, Menäjän etikä kuuluisin valtio- ja la kimies, valtiosihteeri Mikael Speran- ski oli memoriaalissaan keisarille vuon- na 1811 sanonutkin: Suomi on vai tio eikä mikään kuvernementu. Keisari Nikokin aikaista käsitystä valaisee sitäpaitsi se huomattava tosi asia, että Menäjän hallitus niinä ai- koina monen monituisessa sopimuksessa ulkovaltani kanssa käytti sellaisia lau- separsia kuin Menäjän alamaiset ja Suomen alamaiset, Menäjän satamat ja Suomen satamat, Menäjän laivat ja Suomen laivat j. n. e., lausepar sia, jotka näyttämät, eltä silloin käsi tettiin Suomea erityiseksi valtioksi. On tarpeetonta puhua siitä, kuinka kei sari Aleksanteri II käsitti ne oikeudei, jotka hän vuoroonsa maallemme vah visti ja laajensi, hän, joka avates saan täällä Helsingissä syyskuun 1* päivänä 180:; Suonten valtiopäivät, lausui: ..pysyen lujana siinä perustus- laillisesti rajoitetun ruhtinaan vallan periaatteessa, joka Suomen kansan ta- poihin on juurtunut ja jonka ilmaul sena kaikki sen lait ja laitokset ovat/ Ilman syyttä Suomen kansa ei ole pystyttänyt muistopatsasta tälle unob = tumattomalle hyväntekijällensä. En tahdo pitemmälle jatkaa näuä huomautuksia, niin paljon kuin olisikin muistuttamista sen kuvauksen joh^ostu, jonka selityskirjelmä antaa meidän km»- samme valtiollisista harrastuksista a'- käen 1800-luvulla. Luulen jo sano tulla osoittaneeni, että se historialli- nen esitys, jolla ministerineuvoston puheenjohtaja koettaa todistaa lakieh dotuksensa oikeutusta, on huutavasi a ristiriidassa kumoamattomien tosiasiain kanssa, ja näkn ollen väärä. «Hyvä, Hyvä!> Mitä tässä olen sanonut, sen ol.n pääkohdiltaan pian kaksi vuosikymmen tä takaperin ollut pakotettu sanomaan erään laajan Suomemaan valloitusta kuvaavan teoksen johdosta. Mutta niinpä nyt onkin, että se historian kä sitys, joka aikaisemmin esiintyi puo- luekirjoituksissa, on nyt saanut sijansa korkean virallisessa, maamme oikeuden tuhoamassa asiakirjassa. Lakiehdotus, joka rakentuu tällaiselle pohjalle, ei voi olla — siitähän saatamme olla makuu tettuja — keisarikunnankaan etujen eitä Menäjän kansan oikeudentunnon mu- kainen. iHy vä, Hyvä! > Ja Suomelle seu toteuttaminen tuottaisi sitä määrä töntä onnettomuutta, jonka lain hov- juttaminen yhteiskunnassa tuo muka- naan ja josta meillä jo on ollut run saasti esimakua. «Hyvä, Hyvä!*