N:o 232 A — 1910 KESKI-SUOMI Keskiviikkona lokakuun 12 p :aä uua tunnnie, jo -öia juuri lahän aikaan fiii.kilciiiudoja j-iirjceic.iiin. tyimta iiKiili) ie silloin ro i elä kohtiisi onfmoii iimömiiiihki. UuDella innolla ja y.io- maratialli) tuipjainie;ii;)tpellä je sit- ifii taa* w. 184ö tulee puhe-'» alai- ietii. oku rouofiito IcU")—17, noina !i;'en ..fetuään" a;;otii.i, on mon ta loniitiiiitä ja peruöteellic-ta kirjo- jiu.ti icna;>fui|is-io ■; ■"< u* c i cbt) i ^rö»= iiiiiuiic (erertfin Suun.::m, Äorgon- Pi.Utttsia n.m.». Cfrfä enää im;bi):ä av. m todistelemaan fatiiaioulua 'ar- peelltatuita fcn ia 11 ii:oi?;äiänä, ( nQä n>t?t. Stajien niinikin oli jo loaien- »u:. uni an kes!ustelle.an pääasiassa f a k m . i ci un iil)iaiiM$;ii xafenneU Uiaa taiiiäiiitölltftä ehdoiuksif, miten tätuä aiiö oil i«rjcö:?tirt:u,i. gieenjä jin.i.iifiii moucvic lof)b%iö|\) wi a makin : <wuou:cuuu run= mv.a fotiiknu^a. Alansa koulun tarft>U tucietR. tuli olla yhietsen r.iiiion, rah- unia:;, jolla ei roioiö ollui mitään iKtUM opp:(iirti>c:i>iin, Inkinen kohoi- ;i|a. .sen ei tullut j-ofaa ainoastaan ae.oja, <tHwn olla kinioilfi ka-sioatus- iji.Ov. 2en iiwtfi ien tehtämää.ikui- teiittu inu liittiM fäi>:äimöflincnfin ?uol; inaann)iliel»sopin ja kufuöitten opettamisella. Käin ajateltiin, ei:ä taii oicu4u tukittu ia at ta »neon kan- «iinsubcit jo --na ien fimfiix omalla alillaan futiutuneetii ja malistuneek- 1!- £pet:ttKita kaniatculussa tuli olh fiilKu ortfi>i«;«-ti tvai -ni.stunur hön tin ^«a ftiä uninen ol ; perux>tet:«wa ope:ta;a:it maimtsttiÄaitokna. kaötve- ;it*-.|:lltii.i ?:tuiitaar:j<t. Jokaiseen pi- :iiliii .it tuii saada aittakin «fft :ällai- u:n patfalkuin oi e toa .,pitäjän koulu" I' ;ii! Mfttjnilla ieu lisäsi tonnia fier= r.iio.i fo-uut. Marion 'uli cnvuste.a tätä fnnttttta uiiufin ien merrat. etki ;e tuvitutätiil opet:aja:n tvalmistauliicn. lui.itutit ie iuStansi papu, tuomarin j.i ioä'ärin. kouluille ct kuilukaan -.Tuticliu tMhicn kannatusta. :Kiitnä touojina lausuttiin siis ;o i.e päit-aiuiUifet periaatteet, joirten poi)= iälle faniateuiiflatratietittre silti» ra- fenuiifin. kuiden ls4s jälkeen introa nioao- iaiuiiie Moiitutuufien aja: ja firten l^',i!-luivun alkupuolella Itä- »'ati.en sota. Ja huomattaiva vnkin. a a noina s muonita (l^i8—Id^r») iiru-itetuan wneinulel)Otöiä fauiafou- iti.cäi per n rtvithin ja fntwfmi:i loa- ba-riä ei ole sanottaira-jti muta esille tui; lUMna. Iällä uniltn cii fui.cufin hallitus- t.»; \: ottanut 'toniair.r .^istitrjett asian «jaai-een. 2c aieitti w. Lr.')i cr:ti)iien foi:tii;\in, johon luuiui ivaan korkeinta p;a !u-luiellulä ja tna.iU:iia nnrkainie- n:a, n.imniistä selmiitcie.ni.än. Tällä »e.^oUu o-n inorkitq.i'n>!ä fihiä. että atnkir.mallt^tiR., jotla iiiii)än a?ti on oilt;: joro kirkon tahi :usinusten heu- iilöif.en Huhtasia. :u(.v n»t iraltion an.'.k>i. Tämän komiikan efjDcruffci '.uiMjiii kuin je tarkoituskin, niiksi se o., lekoonkutiuttu, olittku tiwmumuk= r ell : e.. ,\io:nitea näet :ar?ei:ru,i ehdo tti iii ile a n wain kansan sii^lnmun :ai- don kehil:äm:s:ä ja uskonop:-» alkupe- ■ t:cn parempaa opptinista, johon tu n 0 nleii^ljx. koto k.utMnnxÄtstus sitten rasoinuiii.! ^ hmi".'ii tämän 'fcmitean ehCoiukset jää mät main paperille. .\u";civaaii ei ollut uilläfaän vjjfl.i :'ttiitfiitiutnmmi^icn p ehti tn: iv n lo- faitr.ut sanomalehoistösiämme ja puo- .::väi vtä l^öO-Iudta se alk.?a tulla tiias n-eiselsi. Tälläkin ieriaa saadaan paljon nMilutitcita >iuoisisia. jonka iltaan toimiin tässä asiassa ilehiemme ii k: n Iviiltaaiva:. Ja toteuteintnakin j) i.öhdään tämä aate. sillä w. i»a.nilaan eirsimäiset kaitsakoulumme: 'liuomedellä. VihäZsäky- rs i ä, ) k a altsis s a, P a rka- lt o v ja, P i Itif ära » n a n tehtaalla. T a <> i i n t e h t a a l l a ja K r k k y- i ii n f.vnanosvv H aitzjarwell a. iPiutta kun maa »tm e kauiakonlulai- !SS kuitenkin ebclIc.Mifii: oli aiotkin järjeitätnältön, di sillä sitä parempi tKoijuus päifetä niitten uudistuseh dotusten joukkoon, jotka keisari Alek- '<>nttri thti esitti ruiui::iiv!a icnaatin i-unuossa maaliskuun 24 ptn»i 18ZL. ^etmctin oli annettama lausuntonja ja Khiäivä ehdotulsta siihen, »miten olisi !ansaiisi '.vistt)slä nxtrtcu kuntiin ptuitsietiaiuien koulujen järjestäminen fielpoitemTiiM". Asian olkuunpanoc yavren senaatti k.choitti maamme tuo- mio:apiiulcja antamaan täÄä lausun- to.iia. Tuomiokapitulien ehdotuksista hnoii>aa selwään, kuten toht. G. A. t' r. 1> eck mäitöskirjassaan on osoit- to.iut, eitä ne owat lähtenee: aiman soine.sta maapsmsä kuin x851 wuo- den !ioutti>kemitean suunnitelma, zoka onkin i!mmärrc«tläwä. iun kaikki piis- pai oliiioat olleet jäseninä mainilusja komiteassa. Tuomiokapitulien mieles- tä cl/si lasten opckus >ärjestetiäwä si^ ien, että se oli wain!vaiM!stusta l'p- pitonlvtm. T i- o m i o! a p i t u ! ; i c ii suuixnitclnt i-cn tiiufuöit c.l -fi jououttu tatfluui jillai- sini koihin, joita jo fimmn sinen oii ickTifin »^sii»k'lisesii fatiomt v;i;= l:ii:ncttömitisi kemiaa tobclla wai:sx»- Mu::a onneksi ieiutatt; iitcnet- lellä, luit puuttui : uomrnfic(isiä kou luja. aa se» dulla oli.out kiertokoulut Jywiskylän seminaari. Jywaskylan seminaaria ensi mäinen johtajatar. Fanny John, nyk. Göös. i.'!i uiefä tärkeässä asias>a ntin kan- •an.yiu^ifdfiti, että se antoi NKNjolle w-.,paan mallan lausua mielip.:.'enjä mainituista, ehdotuksis:a. 2c iiitfa sit.et: johtkki» tulevan kansakonlulai- to!i.'mine uudelle uralle sa ''v a paatti ie;t ttrkollisesta ytPpuolisuuveSta. Aksi lauiul'.ion>a läh.vtäjis:ä oli näet il n o 151; c. n a e u s. jonka suuiHuieliito. iutiivfsi osäksi on jamanSaiutM kuin ne :a:tnr, jca'fa jo w. ISl">- 47 oli tun net ta jo yleisesti hir.uäiror.!), minta 2t)nt. 18®*,a87 Hattulansa. !'ta:: ijlinotario J. G. ja Thcrcsc Cr;'naciii5. Tyrär sai opetusta Heliinkin rroti. tytiöloniiissa ja ioh:. Paul t^Nnt- milz^in »)t>si^)iscssä fj»ffainifcc-ia tyllö- t.lussa, opiskcli suomca ja micraita k??'iä Pietarissa 1855—SV ja oli 1856 —5!' koiiopctmjana. 1S59 uioriti; Kir. HiNNiirg iAsa 5 kuukautisen taöieniavha- epir.oian kurssin Fröbri in mallin i»ti laan ja hänen lcs5cns:i johtiiiuana, oli kuukauden vipcliajana ^umbi>rg'in enin iurni.iösa lastcntarhiZl.i ja tiili lt'00 eppilaalji seminaari n..Eimvshner Mäd- ftiile" Bern'issä Zcli-.vciinKsi.', jossa i>t'!o«kscc.ia hän 1861 suonili kansalou- .iinopettajan tutkinnon. 2enraawana taja — joia silloin funnioiiTtiiiii uicatiinattöittalla nimellä (iijitnaeus, n li t k a nsak oului :n s ä —, oli han hiin 'liaatlu'» suosija innoin kulti je- niiitMrtn arivoisat opettaja,t, ja oli han lauilu-opetukseit sieluna silloin mies. josia jsanottiin, että hän ,,so: kimetkin lausutaan". - Cräan laulu- rrÄcii imuislo suomine minun kertoa. Lii Aleiianittin päiivä, mnislaakieni l!>i!4—vö. Palasimme Piikin pääka- tiM seminaarille, — et iiyiijiseen ko- meaan. waan »vanhaan -vaaiimaiio- maan — ja 'siinä lauioiininc roieiä „Elä!öön armias, rakkahin ruhiinas' ^!!etsam«i ^:n kunniatsi. Cvgnaeus, ! joka silloin asui saniassa rakcnnnkiessa ZZanhem-^^'^'^^" kanÄa. nsilii iverannalle, tuutatli tyytyväisin mielin ja laulun nnuaiua piti pienen Puheen, josia pääsisällön den luuosif.yiiiiieuet n-.uis- tosia iiui'ii;tiiim!t, muita Irasta mi into ivnosiiia sen sisäisen totuuden ym-näi- täui!;. „Clcttc monast! je uijilin — lausui hän — tuon laulun rakastetun ruhtinaamme kunniaksi laulaneet, mutta .tiuskin 'ivieiiä oikein cu!vaatie, mrui hän on Tuomellemliie jo tchin); jo mitä »teidän sopii lu i ei a oboiuia, ja iititai hän TitJiiuistCitmioein lehoi- tukHviaan, ajani»uka:>.'.i kar.sanope- jof.t ennen kaikkea !'|Ott:i, initen ne ,vue.ina .fiiuo-rttti hän Bcrn in >)iiov!S- pituiiu , n oli käy:ännös>ä to;eii:et:o'iM. ] :Vi'ervt'.s':uusia w. 1857 kirjiMnys kaik- io «? j op«tt<iijatar-tutkinnon fcrkunpia intiöfoitluja Marten sa a! : . kahtena litkii' iiii-' .e.usuiilOineen ■eiuoitiiN ienaanvja k,>„lcna saksankielen, historian ja za'!i'.a lMien woi kaihoa uuden >.cf)5= ^ iiv.tcritictccn cpcltnjana sein riuivin !th- ii)cj.i:)ott kartiakouluitiine historiassa ^.ctibc-eu^ oleman Fitn.uIu.i!fuis^n thtiokon- N)ar!ii>aise?li äl'kawan. ^ wiidennellä luokasta, »stimntkolla -iövlii tirjoituikseifiil ei oli' ulatjn>ti-, "Juomccn tÄvi hän toht. .Sti5hicv'in ojjpi- ia 'fititcifl LSl)C|tilientivil Pit'.aatti..vW t?ii?kseAsa Bothassa. 18G3—O", oli roit- ka.'.ialeuluj?n _ui cpenaKiieiitinaarien j roa ^ ^ywäökil<in s-n.inaarin naiÄuo- järjtvtäm.stslä, hän.n c>)il0:Ul>taan johtajattarena ja iaTnoin —74 tariastainaan asetetun ti>tNlti\in »>!e- jctntnaortn tyttömallikoiiltissa. Meni liptttis.ä ja hallitukien toimista kan-^.^:^j^j^ 18C7 seminaarin lehtori Karl 'a!ouluawn hnm^-si. Ma'i»ilrakoon ööä^in kanssa, iuneitfin, eliä lsyksyllä w. 18!!.". aioat- tiin Iyiväskiiiäii iemiuoaii lansakc-u-! _____ lunopenajiei^ ivalmistamisia UHtrtut; ———— ja <:iä leit johtajaksi iuoniiollisesti tuli! U. Ciignaeuis. Ja nxista siiten kun' iVltä kenxiiällä tr. !S'i7 ensiunätjet nuo!e? opettajat Pääfiroät Pois, alkoi j mii h uuden paraisfa moi missä, lausm saiiian meille, ei heiifoudesta ja luo!- s.iuiNlkien Puut-ieesta kaniantme tule- !vaijuli!«n \>x hy.rän ja oikean lopul- lisecu ivoitioon, ivaa» tarkkanäköisenä maiiman iiienon tuntijalta, .sinnelle oi. suotu mijos tällä alalla tuo N'tiuta n (abia. joka ..«kattkaa puhuupi- ?:eininä .ijc.tteleivi", niihin ivaan .Sii-uleiuiinou itMlitut nutojijaöon miehet ni^iieivät. — Lpäille» jo lvareaMc-.i e.nnenitu tunnusiusla C:n aa i leili e enn-alussa. ftiii lun on luihii) hiöe.ir.ät, ivarus- uuttuu kansan jijiuä: riivit juhfinuan, knei: ei tätä ennen kenellekään muulle imv .vvii -.m.mc. yv.t aikaiiv.uc topnufict omat enj.mcct ivasiaulsen siihenkin, oi ilo i>:o h:ifcn lauseltna ^l ieisan-tct i» päiiväiiä liikaivaroivaisuuden s y n n n t - ja k<.ltpun^eissa n. k. köichäinkoulm sa ! ; iitiuiunuiifoniut titsityjaijiu warte>: 'aiiue.i. joi unen laniak.nilu o!'t aroattu NMij.rxilla VeuMnlla vä-neessä ja E:e- ^ lä-?tiomessa. -'tiiui o lie ii ei ivo m ui tulla kyjyutlik- seen Aiideharrasiuiiet ennen kun se- ! ^ iiiiaartn silloiict innostuneet ja [ iro!istuneet opei.aj-u ouiivat a- \ in: ; een edistää niitä lol:jo= ; j.if, joita huomasi rat ohjanaiuicnia j joi.fnsia. Nä.stä ovet.aji-öt t aw;i |l *Jo» jioott eitinije.sia neiti (5)!a Ulrika 3ol= ; dau^ : oh tori E. Hagfors ja lehtori I. ! ifiit:iCiii tuin iiiDJskiu johtaja Uno j 15ne,ani * : tie p h in e n hemainen j ptieiiionsa. säiden he»!e:oä osanotto ja teiiotutl-sa nuikitttilvat herattämäs- it iti.!nn oppiiaihui. joilla nänni oi-:= '.van erikoisia iaipuutuisia, ^'aiivoiaan siiusiäinäitä :vi 11 an' t'!! v o 11! s il u t sie n ia olies'-., neiti ^o'.dan oyjasi piaaiMi u-irivj-a niitä oppi!a:ta. joilla oii ha- itta ja taipumusta siihut. sSäncn ta panaan oii aina thu-aU-ta ilonio n:iii om.tuisella Miralla odisuxsistä, eit:i ie u>-.itiMri ehdottomasti oppilaassa ha lua '.tusiin ponnistutsiin. Ptirusiulien opettajana hänellä oli ktui) tatuoittfui;i ioiuuiifnt alalla iitnocttttuia oppilai ta a n uusiin noiinanloe.utsiin, joihin U'iii:.-!jitt torikaan föi)tcui«n. T-. luoti Hacisets oli iväsinttäiön tvniicn töidensä ohessa harjoittamaan pientä iviuliiotkesteri.'. ia : i:i,nun:itisin i: toiaitlua. 2 luin u n :a;' .ta m ui>ä i w isi :i ■fticor,uumiin j»hi>z- eli luoiiniste-lu- c!t;uiiniin ennätin por a:lic o.i i«.h- .. vaiue.d pihamaalla Jctievav.j ty.ic- ;: u-e U)!.)cn: tuu.uu t-.'tiili:j-.:i 1 Cv*; ic-tuit jumau. huilaa 0.1 tu- Hetkisen »niislo. t i!.!iv ii aÄuuiiPanosia on tehnnt mei dän a.>ka>tvalle laiisakouiu-asiallemilie. kaikki tosin on Jumalan lädessu. mut ta 'yllä Teillä, nuorei ys.älväi, on losi iiiy ruh.iltaallemme laulaa, ja kiuolli- iclia sydämellä muistolla kanse.mino puolesta, sillä hänessä nyiyään on, ku ten lauloitte, ,/turiiMmmc, ioiioouune iiydellincn". l>iyt on meillä niitaf:n loiioeCi 'iiiitä paraar, mutta moi tulla toisio.tiu nitoja, n-iinifuin on ollutkin." Joaniin näin oli puheen jiiäitö. äKc luunuiiiirane, mutto at^iiit tuolle ma toi-laivalle osalle m o'ii!aa n sen suit- rempiia huomio ia Pan:. Cli hau nyt toitvojen touko-aika Zuvmella. K. 1 -StiJJ aimettiin iuomentieien asetus, atvatiiiu 'uiakiopäimäi, ja lainiääöäit- to jo niitti JjiOelmiä sen tnösiä, ja |e= iitiuaari Iy.väskislä-siä a ! i : .ii toimensa. .Sic.inittä cii mielisia nuorilla ja mau- lioilla, ja loat sini in meillä, nuoruuden ).v.vlH-..vski innosliitjessa. liikapa sil loin uskoi waroiiusäänlä tukaialmen . . . iuiiin hänen joliocllaan laiiiitharjonuf- iii m ii, maito eiiniis -tus fauuiuimc |uur« A 1t);l}!n wroaU i««i feniji kuulioi- nitehen luusto, ■k. 9. 10. A. G. v o m i i a i n e n. ciuiiiiifii )fininnarUnicitfii ()UUUt»I io.li). liiti'.!- itliuettua on miten laulu alusin faiiu;pulujen perusr.ttniuen meillä' ai-lain on ollut suosiiiu ja ahkerasti! ja siiisyn i-tkhoa tucittai»is:.n nit;rSfi)is= lloin — mitä ioiunxiiin, sitä F. A. H ä s: e ! k o. vähän ajan sisään menehtyisi taa kan alle eli oikeammin sanoen ei ■ koskaan voisi ajatella sen kantamista, mutta nykyisten yhteiskunnallisten' olosuhteiden vallitessa seisovat tuot- j tavat ja kuluttavat kansanainekset niin erillään toisistaan, etteivät he j voi arv ioitta toistensa työtä ja siitä, syntyykin molemminpuolista kateel-' lisuutta eri säätyluokkien välillä kan sakoulussa*. Cygnaeus on uudenaikaisimman työkouluaatteen innokas kannattaja ja esitaistelija. Sitä to distaa hänen lausuntonsa seminaari opetuksesta. Hän sanoo m. m.t „Jos seminaarin onnistuu kasvattaa tule via kansakoulunopettajia työhönkykeneviksi, peda- googisen sivistyksen omaaviksi maalaisiksi, niin ei voi olla vahingoksi, jos nämä myös omistavat jotakin .herrasmie hen" hienostuneista elämäntavoista ja tottumuksista kunhan vaan eivät sen ohessa myös kään kieltäydy tekemästä kunnioitettavaajatuotta- vaa käsityötä". Tarkemmin selittää hän tämän sanoessaan: »Kelpo kansakoulun opettajan ei tosin tarvitse olla täysin kehittynyt teknikko, mutta hänellä tulee minun käsitykseni mukaan olla taitoa tar jota oppilailleen yleistä kätevyyttä, joka, vastaavan luonnontieteellisen ymmärryksen varassa epäilemättä on oleva voimakkaana vipuna kansan kohottamiseksi sivistykseen ja hyv in vointiin. — Hänen tulee esim. osata neuvoa oppilailleen mitenkä meka niikan lakeja sovellutetaan käytän nöllisessä elämässä j. m. s.' Ikäänkuin ennustaen arvasi Cyg naeus että kansakoulun käsityöope- hirxtrti) -Iyiväskpläit jeminoariski. j ta. Metkk.päiiviitä ja iva esi ukin ifrti, kou- uskut tiin lapchuivan. Ei ollut silloin luilla oli lu^pa, lähdettiin sem:-naaris- '.vielä tnniiolltt Suellmaulukaan iva- ta lauluveilelle. milloin puistoon, roiuama ennustus ettei ..historia au- milloin harjulle, josta 'sitnc laulaen' nn iti-iooa" Tuonienkaan kansalle ai- palattiin seminaariin, ja pihalla ivielä naisesta mlenesiyksestä, joten on wal- jatkettiin. Eikä toisin moinnt ollakaan, nustuuaiva ajoissa loiviakin aikoja Olihan kansakoululiaitokjemme perus- ivas^anottainaan. Uno Cygnaeits, tukselta tultaisiin vaatimaan liikoja, niinkuin yleensä on tapahtunutkin. Varsinkin kansan miesten kuulee usein pahasti arvostelevan tämän opetuksen vähäpätöisyyttä. Ihmetel lään etteivät oppilaat koulusta tul tuaan kykene tekemään rekiä, saa veja, j. m. s. aikamiesten työtä, vaik kei vanhemmat itse viitsi sen vertaa huolta pitää lastensa kotoisesta as-' kartellista ja jatkuvasta käsitöissä ( pitämisestä, että edes hankkisivat; taloonsa kunnollisia työkaluja. Cyg-: naeus selittää nyt eräässä lausun-' nossaan käsityöopetuksen merki-! tystä .muodollisena kasvatusväli- j neenä tarkoituksella kehittää muoto ja kauneusaistia sekä vartuttaa yleistä kätevyyskykyä", seuraavilla sanoilla: .Tässä ei tietystikään tule kysymyk-, scen pyrkiä kansakoulussa saavutta maan mitään korkeampaa taiteelli suutta eri ammateissa tai töiden val misteluun nähden koittaa kilpailla . tehtailijain kanssa, vaan olkoon tässä | kohdin silmämääränä, että oppilaat oppivat yksinkertaisia käsitemppuja, kuten vuolemista, kirveellä veistä mistä, takomista, viilausta y. m. s. sekä harjaantuvat tekemään kaiken työnsä siististi, huolellisesti, kaikki saumat tarkasti, muodot suhdalli- siksi ja tyylikkäiksi. Täten saavute taan käsitöillä kansakouluissa mää rätty kasvatuksellinen tarkoitus". Myöhemmin hän saa tilaisuuden tarkemmin selittää ajatuksiaan tästä muodollisesta kasvatuskeinosta seu raavin sanoin: „0n joskus huomattu, että sanan- Ijiuoto .muodollinen kasvatuskeino* olisi Saksasta maahantuotu lause- tapa ilman merkitystä. Tätä en saata ymmärtää, en myöntää. Sekä käsitöitä että piirustusta, laulua ja soittoa sekä voimistelua voidaan ha» |t> :u huoneen läntiltä. ifehtcri Siä itke iii oli erittäin inno kas suomenkielen opetuksessa, jonka ohessa hän enosi oikein .'aristamalla myös nuiI)einpilah|o.;six'.a eppilaistaan iae.da pukuruuoilij.uta ja iatujcujepi:- täjtä. johtajan iiitamissä esi;e :tiiu Kiulua ne.iääniiesti, -laulettiin dnettcia ja ioii.iuiu.tMu k uiva el tn ia itiä nä:)tcl= ttin jri ; u pienenilpi tiätnetmäkappale. ruiionlausuntoa y. m. .Ttctyö.i näissä tatieen eri haarois- ia e: ivoitu tiilin pitiälle, mutta alku on tehty eikä suinkaan ilman merti- tustä — hcrätiäiuääu hanvstusta laa. Kintuille a.oille, s ilostut tamaan elii tit ö n jokapäiväisiä aherruksia. >>'.'ittiigissä siiyslnulla Il>i0. S. A. Ai e i it ti n e n. lolltori E. A. iiiiflfor*. Äitalia, jolloin Iytvästnlan ianja- tottiuepeiicvjaieiniuaart atoi.ttiu, elet tiin meillä iverrat.ain alktt^x'täisellä kannalla, sillä ivaaiitmtkiet eläuiäii- ehtoihtu nähden oliivat iueu pieuc:. Miiiiiiuiirfiit oli niitä, jotta naisia m uivissa oloisia faipantoat kehiiysiä! .in uiu-n lahjoilleen jo. siten .tämän en- 1 siuiäisen suo m e M eli ie n kansanopiston I m aasia iyniymiseii otiiivat inuosttik'! selia ivastaan ja liittnimät iii heu iao= j da! ie tn ensin itic ja ii: te fy^.räiikseeii l.'nssawK>illeen ja siiavilleeu niitä tie toja ja taitoja, jo.ka .ämd laitos is- tiiiti heihin, llfeaiinnat miespuolen oppiie.i-: oiiiott ikielieon h.iitniuect ne wayätiet tiedot, joita opptiaaksi pääse- tn isi tu ivaaditri tn. sillä siihen aikaan oit leaikea saada opetuspa suomctik.e- joka on oleellisesti välttämätön kan san tilan parantamiseksi*. Nain lausui pastori Cygnaeus koilta viisikymmentä vuolta sitten, joittaa teollisiin, kaunotieteellisiin ja postelemista. — Cygnauksen vasta- sotilaallisiin tarkoituksiin huomioon-' lauseesta käy selvästi ilmi millä pe- ottamatta ja laimiin lyömättä kasva- rusteellisella tavalla hän ajatteli tek- tuksellista tarkoitusta ja siinäpä on - fiilisten aineiden opetuksen ja sen kin suuri ja turmiollinen erhetys.' valvonnan järjestettäväksi. Kun ko- ! eikä vieläkään ole hänen aatteensa Koulussa täytyy kasvatuksellisen tar- mitea tahtoi jättää seminaarissa pii-; tullut toteutetuksi. Yhä vieläkin ling- kotusperän olla pääasiana; siten ja rustuksen opetuksen matematiikan, vistiset ja teoloogiset näkökohdat ainoastaan siten tulee kansakoulu opettajalle ja käsitöiden opetuksen' ovat kouluylihallituksessamme yli- joka on yleinen kasvatuslaitos, kas- ammattinikkarille, lausuu hän m. m. voimaisia. vattamaan elämää varten yleensä, että .opettajaksi seminaariin on. Edellä olen esittänyt eräitä Cyg- asetettava tietopuolisesi! ja käytän- naeuksen periaatteellisimpia ajatuk- nöllisesti sivistynyt teknikko, jonka sia, jotka osoittavat, että hän oli sy- huostaan piirustustaidon opetus ja vällisesti käytännöllisiä kansamme laitoksen teknillisten käsitöiden joh- kasvatusasioita aprikoinut ja että ne eikä yksityisiä tarkoituksia varten, joka on ammattikoulun asia. Ylei sessä koulussa ei saa esiintyä mi tään educatio ad hoe. Kansakoulun yleinen korkea päämaali on jouk kojen, syvien rivien kasvatus toti seen ihmisyyteen, kansalliseen suun taan*. Mitenkä varma ja valistunut, kau- vaksi tehtäävä käytännöllinen kat santokanta Uno Cygnaeuksella oli teknillisten opetusaineiden merkityk sestä koulualalla, osoittaa hänen vastalauseensa (v. 1862) komitean mietintöön. — Komiteassa joka tar kasti hänen kansakoululaitoksen eh dotustaan, istui korkeasti oppineita tiedemiehiä, opettajia ja hengenmie hiä, mutta nähtävästi vain yksi hen kilö, joka oikein oivalsi C:n työkas- vatusaatteita. Tämä mies oli raha Lchlori X Väitteli. Haastatteluja i. Käynti Mäiuölässa. Mc-fhÄiicmni lino (injn.iciiv numero Kiiui; "iiviinöniii riiir.ja o:i maliPo::c- :n:'i 'v. ,A 'c]i:.m'ii" iii-:- mi.talle. Taini ci oli uikaa n toacienmiei^iii.via tclnä- iriii. Silla kuRHiiiirttfj en ioir!i-j:aii'ä, Piiiiii-, Nt.ina, ia 1.K-: n.'i Ictic-1 iian:iÄvii- ;• inntiiivta ia :o:;vaantivve.i-3:.i. :vue uyminentii unaite iu!.iuui':ii .i:u:ii: luin tv.xji oUui .Monaan ;a :.i- ioanC>.ja ait.uja. suiMiiuuoti i> iit-titiK-ja tiucra-;-Hujiu'i.:-;a t,cn;-.vi'.:i .ehier.nn.iu t)0.:.n-;-;;i tai? .ei^iuuiua auaim puHcJa |d in ii... Ula jucnniiid aitJja ;a «Jiojaljiv:-- ta, ;iiimwinin aihiai.oi.i. --.in cnncn- :::■. ....oannut «.peitata >,-. e^p:.a'.:a u- ui-tiiiarin aitutvuojuta ;..i tcsny: v tith,n iM.oetinuii. Mun tit.ii na iijoivM t iui:, min ta tie iina:-t:i'i 'y^an »a:n- t-.hi... Jmioc -uii -jiUa ;uu)i:;ua: il no i;".ii:;i-ai aihii]ci o^el a>a: >a q^ilaat iyvo:»' neiruiMii ^uouuui .--»jiuäii». Ann r.;i::tn ,^uin tapaa ivani?.')a opp'aai:aa» 0.» iuin uipaisi omia tynäriuä'.» ja poi- tie<t>'.', janoi lehtori ja L»'iz:sr:ntia t-Y- mainin, ^^piiasailu oli aiiuattotna n:i» pieni, r.iä saanti ivac-taanonaa op pi...i ta tetonaan. Uno i.;.jiweuljcUu ou oin..: »iMiiiui.jct iiiansa ja openajiUa oiucnsa. Eiiunan tvaa>ii:.>u!'cl choai ol lee: juuret eilä er.otiaw.ia juojaa ollui itltiii nyiuisin. ^icsopett.i^llla ou lau.u-- seura ja neiti soidanilla atn.iiic: '.aa- m a.) onunai. T,:)otä :eh.:.n aitaisin Iti! j 0 vanuilla; opeieiliin ja iajui'.c::::n oi- pi.:i>ja. Painoa innostus i.iÄU ivoiu .ia ja lino (itjijnetcutjcn icti^ca ;.. yhdistä mä Hinit tajctti erim:et:ii).)0c:. ^Laiieui- sia o.: iyllä. <!i tahionut iaaDa cdcs tun- non asunte^alaan eitä euotaa. Peixvian- titereamisia tvarten tchdä r.ia:i jj.i »liialle ja t«i!anpan a.ettua p:dc::>in ensi ailouta -toyhip)den i.ii-r!:.i:a !ät)>a siellä oc-iotsilla. Nytyin^n iauppalort o^- ttti silloin lehmien taitun ja l.)psii^a'!- ta", hucauinti lehiori ;::i:Ui;cvit. i'iäin muistcllesja m.ntiei.ä ciioja 'litu;: puhe ,ji:ten ldhcnuna;ii ntjl^isijyi- 1.t ja lehtori ^änietän >u>!.iis:.: toimin- taa, jota ivahitellen oii !o!^naan iuttn- lau.unut käytännöllijclle >-..a-l.'. .^.a-tu- n>an tainta ja »satsi pate>:a cf.n haltuuni cntsimäisen .sr-'>iattin.' ^Sclia- mon. «välittämään lii!c::ä ja Haaipakcskcn wät'llä". >ai-.ot lehtori. 31:icn mii lvahitellen ioionuiuen lai- u-it-to: Äh:i. Iatmar ja ^ainolii iclJ jetille prcjnuija. Mun n.i.fei'. aluslev tj: •iijniincn' iil!i>pui>l - Ua ^:;wäs!qiai :;;i• Zalliitsi, perusieniiii Väinölän n .-pi '-i«, missä sinen on r:::vetut tvaiuiis- tair.aan erilaisia koneita ja »ie:alti:coi- iin. Ttcnnbän jo ennakoi:.!. et:« esim. ^>a tto-än silMuIoneei o.va: huivui iun- \v: ja ki)si)»)l. ?.>»utia lchtvri ^än!eiä en tei.nini!! monella muullakin käyt.ai.ion alalta. u? tr>. on lehtsri L^änieiä o«tu: Pohjois- ui.iden !>sa?cpanltin Fy.-viis!.'iän i>aai.i' sentterin johtajana, ollut ^vusttiian Xi-i iapaino £. Z):n pcruc. uja ja i»,)ö- lieuunin nksin omisiaia, .>ic---tl-Tuomcn >ian'anoPision rahac-tonl>o-aaj>'., oitanu: ^"'aa M.-?, maamviliilii-:seuran loimin- :.v.n. latenomistaja »elä lvatnii smies in:.', 'aa!Ia kun kunnallinen it>edallii'.to •ui*.iiii luotiin. Äinalin ta-!., toulir.hitu •>: timifiivii Vänieiän lu't!!tria!'. ja Ii< ,-07in, ävÄientanin tiin.it!:» itcnee iitä- :oa:-:oin ^'ioimistekeini'en johdatus; t.!.-tennölli:-tä ciiimä'i ivartcn laaditin .t-f.ikiria, i.'n!a lebtori ^.jiUeiä on tn- ottanut ia lusiantan!!: kuien inuntkin !!>ienamania icok'et ^unni: oiitvai tulunce! nepcasii. 'l:n 'aanu: kuulla paljif mie!:äki:nni:- .än-ää ja o.?c::awaa. Ei ivoin in aau"^ j :..e.!aan, että edessäni o!' pit!ati eiämän ! tnöit 'uorittanm 76 n'toiias kunnian- 1 arwoi-a nvanhus, ioka toii i j aamusta .v-irbain akertaa päimäkaitdet. i'.>a!ivoc ^ a ja lebdasta, mt-t> ja piiää huo- tn liiietuttmvisiaan. Tn kaikkialla ja ennättää kaikkialle. Eikä oiekaan kummaa eitä !unnianimekii on »ttllitt patkkaktin- iialia ..Pnuba-^aakko". Väkiin ivirk.stn- in tn mielin Väinölästä ia kiitin ?ve:;ni kaitilla Suomen o?et:aiilla oli>i 'tinalla in en innosins 'a tarmo, ei oitii- !a-..-a tanvis epäillä maannne kobta!o-t?:a. a-atteiin tullessani kotia. N ix. taminen olisi annettava". Hän vaa tii lisäksi, että »tieteellisesti sivisty nyt teknikko olisi keskushallitukseen jäseneksi kutsuttava" ja perustelee vaatimustaan seuraavin, pastori-si vistyksen saaneelle henkilölle siihen aikaan oudoin sanoin: perustuvat vakavaan elämän koke mukseen. Jälkimailma onkin pitä nyt näitä Cygnaeuksen työkoulu- aatteita helmenä hänen koko mo nipuolisessa ja kauvaksi tähtäävässä kansakoululaitoksen suunnitelmas saan siitäkin huolimatta, että J. W. Snellman aikoinaan arvostellessaan »Mutta yhtä välttämätöntä kuin tätä suunnitelmaa lausui juuri hänen on, että uskonnon ja kirkon, samoin- [ »yleisestä kätevyys"-ajatuksestaan kuin pedagogisen tieteen edut ovat varsin halventavia sanoja. Olkoon edustettuina keskushallituksessa, yh-1 lopuksi huomautettu, että Cygnaeus tä välttämättömältä näyttää minusta ' alati valvoi kansamme kätevyystaidon että sanotussa hallituksessa on istuva j edistämistä yleensäkin. Varsin sattu- miehiä, jotka valvovat, ettei fysillistä' vasti hän arvostelee esim. kansam- kasvatusta eikä teknillisiä käsitöitä j me tilaa 1868 nälkävuoden aikana, tulla huonosti hoitamaan, ja yleensä, sanoessaan: pajatirehtööri A. Fr. Soldan, hän, I ettei kansakoulun ajanmukaista jär- »Tokkohan sellainen auttamaton joka sitä ennen suomalaisvenä-1 jestelmää varten tarpeellista käytän-1 maan ja irtaimen väestön tila, joka nyt Iäisenä tykistöupseerina innostui: nöllistä suuntaa laiminlyödä." — vallitsee olisi mahdollinen; tokkohan osaa ottamaan Ranskan vallan- j »Jos tämä laimiinlyödään, pelkään olisi peljättävissä sellainen vaikeus kumoukseen ja siksi sai paeta ; että teologiset ja lingvistiset tarkoi- hankkia elatusta sadoille tuhansille Amerikaan kymmeneksi vuodeksi, ! tusperät, jotka meillä yleensä ovat'nälkää näkeville, kuin nykyhetkenä mutta sai armon palata isänmaa- ylivoimaiset, tulevat yksinomaan j on olemassa, jos Suomen kansalla hansa, jossa parhaillaan 1860 lu- pääsemään valtaan, sekä että Suo-:olisi suurempi määrä älykästä työ- vulla »Uutta Suomea" luotiin. Tämä; men kansakoulu tulee muodostu- j voimaa, yrittelijäisyyttä, keinotaidol- sama A. Fr. Soldan liitti komitean maan abstraktiseksi ja yksipuoliseksi j lista kätevyyttä, kuin mitä sillä nyt mietintöön vastalauseen, joka sattu vasti ruoski yleistä mielipidettä kas- oppikouluksi, valtalaitokseksi, joka nykyisin näyttää olevan", on entistään enemmän kehittävä Tämä lausunto soveltuu yhä vie- vatusasioissa ja etenkin komitean. yleistä taipumusta tietoilemiseen, läkin oleviin oloihin meillä, mietintöä, mikäli se koski Cygnaeuk- j mutta ei edistävä käytännöllistä j Edellä olevan esityksen nojalla sen käytännöllisten ehdotusten re- luonteenhalua, yrittelijästä elämää, rohkenen tehdä kysymyksen: eikö meillä nykypäivinä ole tärkeätä opit tavaa Uno Cygnaeuksen työkasva- tusaatteista? Vastaan omasta puo lestani: on, totta totisesti! Oppikou lut, joissa mc itse olemme kasva tuksemme saaneet ja lapsemme par haillaan oppia ammentavat, ovat sillä kannalla, ettei niisiä kätevyys- kyvyn kehittämiseksi ole suinkaan hyötyä; pikemmin päin vastoin. Pää ahdetaan täyteen tietoja semmoisia,; jotka elämän varrella pian haihtu-; vat; kylmää, järkeä kehitetään liian yksipuolisesti. Käden ja silmän ke hittämiseksi tuskin rahtuakaan on sijaa oppikoulussamme; sydämen sivistäminenkin tapahtuu vain tyrkytetyllä tavalla. Kun olemme läpikäyneet tämän oppikoulun, tun nemme paremmin, kuin koskaan ennen, mitenkä lapsena ennen as- kartelemiseen halukas kätemme on tiedottomaksi, tunnottomaksi ja tah dottomaksi muuttunut. Kehittynyt ; järkemme sen selvää selvemmin ! meille ilmaisee silloin, kuin luulem- | me elämämme oppitutkinnou suo mittaneemme. — Kysyn emmekö me voi mitään asiassa tehdä? Em me voi pitkään aikaan odottaa, että toden teolla ryhdyttäisiin muutta maan oppikoulujamme työkasvatus- kouluiksi, että edes ammattikoulum- j me semmoisiksi toden teolla muut- | tuisivat. Kaukaisena kangastaa aja- | tus sellainen, että polyteknillinen i korkeaopistomme, että yliopistomme ! näyttäisi esimerkkiä tähän suuntaan | tarjoamalla opiskelevalle nuorisolle ! edes vapaahetkinä tilaisuutta kät tensä kehitykseen. Ei — vaikka tie- idämme, että Amerikassa ja Jaapa- | nissa jo kymmeniä vuosia, yksinpä ' yliopistoissakin vaaditaan kädenkehi- ! tysopia lääkäreillä, luonnontiedon 'tutkijoilta, opettajilta y. m., puhu mattakaan insinööreiltä, arkkitehdeil ta j. n. e. — Mainitsen vain, että esim. Tokion yliopistossa jo parikymmentä vuotta on vaadittu ylioppilailta käy tännöllinen puunleikkauskurssi, joka kehittää kättä ja silmää tulevaa elä mäntyötä varten. Niin me emme voi tässä suhteessa suurta edistystä kouluiltamme toi voa! Mutta, mitä me voimme on se, että voimme jälkimaailmalle osoittaa näiden Cygnaeuksen työ- kasvatusaatteiden elähyttäneen jo meitäkin ainakin ajattelemaan asiaa, hyväksymään sen. Näytteeksi siitä ja Cygnaeuksen 100-vuotisjuhlan muistoksi perustakaamme me Jy väskylän teknillisen yhdistyksen jä senet vielä tänä iltana vaatimaton pohjarahasto, joka pienestä alusta voi vuosien kuluessa kasvaa suureksi pääomaksi. Tästä pääomasta voidaan sitten — sanonpa vaikka 100 vuo den kuluttua — käyttää ainakin korkorahat Keski-Suomen tai Jyväs kylän oppikouluissa käyvien lasten kätevyystaidon kehittämiseksi, eri tyisessä käsityöpajassa, joka sitä varten perustetaan. Rahaston kar tuttamisesta ja sen tarkoituksesta sekä käyttämisestä lähemmin ehdotusta tekemään olisi asetettava erityinen valiokunta. Jos tällaisen muistora haston tänä iltana alkuun panemme ja sen Cygnaeuksen juhlassa 12 p:n ensi kuutaj lopullisesti perustamme, olemme varmaankin tehneet työn, jonka arvo, ei ole hetkellistä laa tua. Ja lopuksi: Kunniaa työkasvatusaatteen esi taistelijan, kansakoulumme isän Uno Cygnaeuksen muistolle! c