Nro 158 - 1910 KESKI-SUOMI Perjantaina heinäkuun 15 p:nä 1714, Hänen tyttärensä kaup?.»lalwakap teenin lc-ki Carharina Carlottu Ealo- nius. syn>t. 1744 sekä mnmcnwiiu:im tijt- tärcnnjtiir, tvallesinannin lyiär Maria Mcssel. synt. 1S09, joi ka koikki oipot yjauroovta, ijällään fit-3 1W-, 166 ja 101 ivuoiiaat. E itäpä im kuuiiitctaon Turun raaslurvanoikeudclle itfcnfit piam- ntitcn UmoirtjiruNjn 'dcsmennccn, 3u. 1737 st)nrynccn laimurin Carl L::o Sa- loniukscn manhemlpic», «koska he vilcm- män ajan owar olleet kaleina, antamat- ta ticloja ilsesrään." — Biaytmixit nuo lÄKMiitoiilla Miyncet tvanhemmat saa pua! — Kymmenes vobjoismainen kouluko- f»u*. Wascniuksen kirjakaupassa ojcn- orr^ain mcrklrjemistä tvarten esillä ole- lvaan listaan on ilmottautunut muuia- >naa «mille seitsemän ja puoli sataa h:n- lilöä. suurin osa kansakoulun^zett^jia ja oPeilaijailaria. iL-sanottcrjis:a mainitta- k»>on prosessorit W. Ruin ^a B. Bcje- niu», kansakouluntarkastajat JL'i Pcso- ncn ja Albin farminen, :chior:t 3- T. Roscnqmist ja E. Meinander, jumaluus- opinkand. Arjö ^oimarania, 'cnautin kirkollisivimiluskunnan cftttcli'Äihtceci Hj. jtachclin ja ka^sakou>lujcn tarkas:aja louluihallilutsessa A. I. Tarjanne. — Suom. Ä. — Row. Vremjalle sähkötctaän Hcl- fingistä: Tuntien wälttämuii>m'it.si a- lictua hleismaltakunnallisen ^ain a^le. koerramat ruodsalaiset ja nuorsuomalaiset sanomalehdet keinotekoisesti herätt.iä wastustushalua maan w.icZ:ösji, joka on aiwan wälinpitämä-tömäl- lä kannalla lakiin nähden. Ecparalisnen johtajat tietäw'i:. eitä hei- dän pyrintönsä oivat saaneet surmanis- 'kun ja waölaawar wenäläisci kansallis mielisen sanomalohdislön ja Norv. Wrcm- jan ftrjoitit-ffiin määrennyknllä ja ilmei sillä liioitteluilla. Wenä>jän f-injaa :,tsi- miclisyys, joka on ilmrnnyt >e!i duumas- sa eriä neinvoStoSsa. on saauanur täällä ajarielemaan useat niistä. ennen sokeac>li tolteli«vat herrojen Mechelinin. Tiirn<zrcmn, Ne«viuksen ja »niinen Tuo- men kansan lvalheellisten i|»-i";roicn ncu* woja. rcoorofille" tDenqjcmlielellä pyy:äen ruc kita. Eilvät sanoneet saaneensa syödä pii» tään aikaan. Kerjääminen onnistui kilirenkin huonosti, sillä kenraalikmoer» növri oli jo mennyt maihin ja laitvan ruotsinkielinen miehistö ei ymmärtänyt cheidän »venqjä-Ktärvsä Pöhkö>ea pölähtä» Ivaä. — K: la. — ,Kuhniminen" wie halun tupakan- polttoon, kuhniminen" lvoiitaa alaa Raumalla aiwan tatvottomassa »nääräs- >sä sitä Mirkaan kuin sen siunauksellisetjäl- M lulnvat nälyoviin. Uusimman lMvän- Puolen on sillä chaivaittu oleman sen, eU tä se wähcntää tuPakoitsemishalua. Ra-ulaticläijet Raumalla peruötitvat joku aika sitten oikein ÄuhnnniSosuus- lkunnan. Hankririin amme. joka sijoitet- riin meturiralliin. Monet achncimmat tu- pakkainiohel silloin lvic-lä tvedcSjä lckoiel- lee-saan saivuja PölÄ)tte>liwät, »uuta nyt on anvan yleisesti tuipakka-:n:o lakan- nur. Micchelle, joka ennen poltti kokonai- »'en laatikon lpaPerossvja päiuoäcisci, kestää m;f iiiiiiutamain toi ittojen kuhnimisen jälfccn paperoqsilaatikto aina kolme nel- jä päiavää. Joku suurtupakoitsija ■lienee iy k känään luopunut tuipatasta. Luullaan että puolen ivuoden perästä ei osuus- lunnan jäsenistä kukaan cnää tupako^tse. — R. L. Ivar eraat ranta-jätkät hänelle hurraata.! — Kolera Venäjällä. Ki0wasta> ^Toilvoen tuletvansa paltitukii täStä mie- heinä?. 9 p:nä: Koleraan on wiikon lenosolUlkscstaan meniwät he kencaaliku- Muessa isaimstMM 79 j<l kuollut 12. Ivnnoöriä saattawalle luot>silai!va .Aia-! Läänissä on sairastunut 190 ja kuol- luf 66. Donin RostÄvista, heinäk. 9 lp:nä: Miikon kuluesisa on kaupungin piiris- sä 1'airastu.nut koleraan 303 ja kuollut 97. Taudin alusta on sairastunut 2,871 ja kuollut 904. Nawotsherkaffista, heinäk. 10 p:nä: Miikon Muessa on kaupungissa jai-- rasrunut koleraan 59 ja kuollut 19 sekä PiireiZjä: Dsherkaskin ia i ra st ui 102, kuoti 47, enstmäises-sä j» toisessa Donin 31 ja kuoli 17, Salskin 31, tuo- li 22, Donetskin 196, kuoli 117, Ha- pe^skin 15, kucki 5, Taganrogin kau- ipuiigissa 106, kuoli 19, Nostomin pii- «Ksä 204, Fuoli 73, Nostowissa ja Nahiishewanissa 2cr8, kuoli 85. Kaik kiaan «sairastui wiikon kuluessa 1,002 ja Tuo.li. 409. Eewastopoiista, heinäk. 10 P:nn: 2 henkilöä ou sairastunut koleraan. Entisiä jairaita 6. Aleksandro>w,skista, heinäk. 10 p:nä: 'Miiko-lla sairastui koleraan 107 ja kuoli 33. Kerifhistä, >hemäk. 10 P:nä: K ole- raan on sairastunut 14 ja kuollut 8. Samoin ilmoitetaan Akkermanista, Sorokskin piikistä, NGninomgorodis- ta, Tiflisislä, Manhasta Pietarhmvis- :a. Nikolajelivista y.m. uusissa kolera- tapauksista. Saratolvista, heinäk. 11 p: Kesä k. 22 ja heinäk. 9 p:n wälisenä aikana on kauPungissa sairastunut koleraan 25 ja kuollut 11, läänisiä on sairastu- imt 111 ja kuollut. 47. Sainarassa on r.k. 4 w 11 P:n toäÄiUä sairastunut 11 ja kuollut 46. Kerifh-Jenikaleessa on sairaslmiut 14, kuollut 5 ja Jaros- lawissa sairasiunut 2. — Meniijänkieli — nittao waltakun- nan kieli." Ret>sh ilmoittaa: ?isä»nnis- teri on kat-sonut «välttämättömäisl selit- tää roomalais-katolilaisten hiippakun- tien ihallituksille, että kaikki waltiolliset toÄnet, in/m. wir7<Ävala, »tvai tchiäivät ehdottomasti yksinomaan roenäjänkiele-l- lä, joka on ainoa walba>kunnan kieli. töiääll duolimsttomuutsrmg. Mutta juuri sen vuoksi pitää talle tustodistus löydettämän. Te ym märrätte, että me emme voi käyt tää virkamiestä, joka kadottaa kä sistään 25,000 kruunua." Fönyes ei halunnut kauan neu votella asiasta. Kuulustelu päät tyi siten, että hän sai lähteä tois taiseksi lomalle. Oikeusjutusta ei ollut kysymystäkään, koska se olisi vahingoittanut laitoksen mainetta. Mutta pankk-in hän ei saanut tul la, ennenkuin asia oli selvinyt. III. — San fnrocrnööri Wuorinen nuk kuu Ätitn kuivernööri Wuorinen su<?pui sunnuntaina -Zaivonlinnaan eractä >r>:c- lä itseäänkin korkeanipaa herraa was- taanottamaan, Yöpi)i hän Ma:laiUj-ih^- lelliin. Ellalla klo 11 <rjois>a touhu.il botollin ediiSialla erä» S<xwonlinnan kaiip»n,zin poliiii ajellen kadulta ja t->uoparor:iia ihininä muuanne ja kiellellen h.'itä inc- luama^ia, että .maaherra' j.i'si ra»l>as- sa nukkua. Lliko kaupungin esuvalta lu.veriioörin Kk-hic-tä 'tito-c-.a tärkeässä homiiiasia, Ivai lckikö se sen omasta a>sianharras:'i!sesta ei mcUlä ole tic:»a. samoin ci mc ■>ii- täiään tietoa, oliko siellä ma!iui'ain::r .es= s a nniöskin joku esiirxlUan palivelija uh- karehkcita kälPäsiä häkistelem.i»! i nn!!u- >wan »maaherran" ka»woi>!la. Vmilic- ivasti oli. sillä mist!ipäs muutoin kärpj- ifc: criltuivu tietäneet, kuka korkea persoo na siinä unten mailla uinaili. — iV:ia. — Korkean herran kokki harharettellä. Lappeenrannan kaiipungin purkaan jou- tui eroan korkean herran soppti!o!!l, tun isäntä livieraili kaupungissa ivun.c lau auliina. Mies nimiltäin oli junan ase- malle tullessa niin t.iynänjä makeaa mii naa. että poliisiiviranomaislt k-a:>oiuurt olemansa welivolli,set h oi iva a maa .i häiuä parempaan talteen. Ennen aamiaista sattui sitten niin, e!- tä patrulli soiaux»!eä piit:;:i 'aupungin- w:skaalin asunnon ja waa:i toi f ia put kasta uloeannettmoatiji. Siun tal)eti: >r<.- kuutiiivat, ettei korkea herra munien saa oikealla ajalla aamiaista, e f Ie: ruuan- Icritto.i;*! pääse pois ivriratuiuai-Sten „>uar- jovtii", täytyi luonnollis.zti sopankei::ä- jä >laskea Mirkaansa hoitamaan ja her- raansa palvelemaan. Millä menestyk- sellä hän tehtäivänsä täytti, on inntema- tonta. 1'iekö ollut sellainen soppa kuin oli kcktUin. — 2. — vimät saaneet syödäkseet. Kenra.:- likuivernööri Zei>nin saapuessa perjan- laina Zortarvalaan ja terwoh:ics'ä lai- wasalamaan kokoontunutta yleisöä huusi- Venäjältä. Parooni Uugeru-Stenbergin waltiopetosjuttu. Wiul»e Päiminä on M o on: Ungern- Siernborgin juiun luttimuö edislynyl mvltoisen piiikälle, i-lmoiietaan Pieta- risra (Äolos Äioskmylle. On saatu ilmi u sei ia uusia puolia ja loilniivia henki- loitä ulkomaiden Wenäjälle järjestä- mäÄsä tvakoilussa. Waikka Reuterin toimistoa Pieta- rii^kerjeenwachtc»ja kierrä Bcringerin luona toimitcius-ta kon.artasiuksesla ci mitään tulosta, puhutaan Pic- lorinsa fuiteiifi.il ujep.n.dijoi'!; hänen osallisuudestaan «Hifoiiumi. Epäili jöistä ei ole ensiniaäu ihmerlä, ettei hra Beriiigerin luota löydeitl) koinpro- meiieeraivia papereiia. Niiden «kahden wi!ikon aikana, jotka o!iwat kuluneet siitä kuin paroonin ivan,i!ije>ninen tuli tunneiuksi, ohti hän ei ainoastaan polt- taa kaikki wa<rrall>!«: paperit ^vaan imjös pae-a W.näjä rajojen sisältä, iinn.-ä hra Bcnnger juuri aifoifia teh dä. Äuten tuiiticiiuii onni S', u> lutii- inustuomarin lmmiuaa hänen luo- naan koii.arkastus inilt.n ainoas:.'^n puolia tumia ennen hänen ulkomaille lähiöään. Hra Beringer on ilmoitianut sano- malchtimiestomercillccn, jekä viko- maisille. er:ä menäläisille, ettei hän enää palaa Englannista Pietariin. MifiltäfunmuäMhä ieiffoju kerro» taan parooni Ungern-Tternbergin ensi askeleista wakoilun alalla Wenäjällä. ^u:en tunneitua paljasiut paroonin urkkijatoimi Nikolain akaicmian yleis- esikunnan kivjastonhoitajar. kollegineu- wos Masloivskin luona toimitetun koti- tarkastaen Perästä. Tärkeä osa parooni Ungren-Ttern- Hyvin lajiteltu varasto | Hienoja villa-, alpakka-, muslimi-kankaita, osia | pjq U9 hamppukankaita. Morsiustarpeita: huntuja, kukkia, sukkia. Hienoja Valkosia silkkinenäliinoja. Wilh Höglundin Kangaskauppa Pohjoismaiden pankin talo. — Puhelin 65. Kadonnut talletus todistus. Suomennos. (Jatkoa.) Huoneessa istui Laky, pankinjoh taja, jonka kunnianarvoisella val kealla parralla kauristettua mahta vaa päätä harvoin nähtiin virka huoneissa. Braun juoksi kiihty neenä nurkasta toiseen. Kun F&- nyes astui sisään, aikoi hän ruveta purkamaan sisuansa, mutta Laky viitt«si häntä vaikenemaan. „Herra Feoyes", alkoi johtaja epäillyttävän tyynellä äänellä, „tei dän käsisänne oli tänään muuan Vuorikaivos-Luottopankin kiije." „ Kyllä." «Kirjeen mukana oli eräs 25,000 kruunun talletustodistus." „Sitä minä en hv omannut." „Niin, se todistaa, että te ette tar kastanut kirjettä vallan huolellisesti. Mutta yhtä kaikki, talletustodistus v oli siinä, ja kun te ancoi:te kirjeen f»crg:.ii ja luttcivuiiiöen; t a kBisiij, oli sa — herra Braunin yniynuiessä on ollut eräällä l"ari<?tec ilmoitufesen. ir.ukaan — kadonnut. !aul«rjaitarella nimellä P. de L.. Lonenkuin vastaatte, katsokaa hti';- oiiintiji „9lftv<triitm" nun::Cö;ä teatte- lelliseeti kiijoituspöytsnne laatikot. Tullessaan kadulle olisi Fenyes voinut äänensä nauraa koko jupa kalle samoin kuin Braunin epätoi vollekin. Hän oli aivan levollinen ja uskoi varmasti, että selvillehän se joka tapauksessa tulee, kuinka talletustodistuksen on käynyt. Vasta seuraavana päivänä iltapäivällä, juuri niihin aikoihin, kun hänellä oli tapana mennä morsiamensa luok se, tunsi hän — luultavasti ensi- maisen kerran elämässään — sy- dämenahdistusta. Ensin mietiskeli hän, tokko ollenkaan menisi Kla- ran luo. Portailla hän pysähtyi ai nakin kymmenen kertaa, mutta vii mein hän kuitenkin astui morsia mensa eteen ja tunnusti hänelle kaikki. Tunnustus helpotti häntä kovasti ja vallan hän hämmästyi, kun Klara rupesi katkerasti itke mään. »Kyllä se selviää!" lohdutti hän honumattoman levollisesti. Kolmantena päivänä hänet kut suttiin pankkiin. Johtaja Laky pu hui hänelle lyhyesti ja ankarasti. Talletustodistuksesta ei ole löydetty jälkeäkään. Sitä haetaan vielä jon kun aikaa, mutta sitten on tutki mus loppunut. Fenyes sai vielä ar monaikaa, mutta sen kuluttua hä nellä ei olisi enää mitään tekemis tä pankin kanssa. „Ja voitte olla vakuutettu", lo petti Laky puheensa, .että te ette saa enää missään paikkaa, vaikka me emme teekään ilmiantoja. Sii hen on meillä kyllä keinoja ja neu voi»." Tämän keskustelun jälkeen hänen päätään hiukan pyörrytti. Hänen eteensä aukeni musta, syvä uhkaa va turmionkui-u, johonka joutavan- päivaiceo, hullu sattuma uhkasi hänet syöstä. „Joku kuolee keuhkotautiin", ajatteli hän itsekseen, „ minut vie hsutaan 25,000 kruunun talletusto distus." Hän osti revolverin ji mietiskeli itsemurhaa. Sitten seurasi täydel linen henkinen tylsyys, jonka ai kana hän ei ajatellut yhtään mi tään.. Hän kävi tuon tuostakin pan- kis^a, repi kirjoituspöytänsä auki ja tarkasti sen jofcaitea nurkan ja sopukan. Kaikki turhaa. Armonai ka oli lopussa. Fenyes makasi vuo teellaan j* ajatteli erilaisia itsemur- hatapoja. Silloin avautui ovi ja ku- maraharteinen, kalpea, laika mies a*tui huoneeseen. Se oli osaston- päällikkö Braun. Hänen kasvoil laan kuvastui pelko ja häpeä. Fe nyes katsoi häntä hetkisen ja huusi sitten ystävällisesti: „No . . . joko se on löytynet, mitä?-' „Mistä te tiedätte . . kysyi Braun ihmetellen. r .Muutenhan te ette kunnioittaisi minua käynnillänne, herra Braunl* Tämä huokasi raskaasti. „Se on Syyllistä ei voitu saada selville. Varmaa oli vain, että Fenyes ei ollut vähääkään syyllinen .... »Sanalla sanoen, minä saan tul la takaisin?" kysyi Fnäyes tyyty väisenä. »Tietysti .... vielä tänään, jos ei olisi juhlapäivät" vastasi herra Braun. »Siis huomenna, täsmälleen kel lo yhdeksän!" nauroi Fenyes. »Mitä joutavia! Nukkukaa te vain kylliksenns tämän sielunjän- nityksen jälkeen." IV. Kiertokoulun- opettajattaren toimi Uuraisten seurakunnan läntisessä koulupiirissä julistetaan täten haku- kelpoisten haettavaksi ennen tule* van elokuun 14 päivää Uuraisten kirkkoneuvostolta. Palkka on 200 mk. ja 5 hl. rukiita. Kirkkoneuvoston puolesta: Oskar Elovainio. Kirkkoherra. 2463 1-2 Ojastonpäällikön mentyä Fenyes nopeasti pukeutui ja riensi morsia mensa luokse. R^sstavat olivat vallan hulluina ilosta ja erotessa huusi Klara vielä hänen jälkeensä: „Nyt en pane pahakseni, vaikka minun pitäisi odottat vielä koko- nen vuosi." Seuraavana aamuna, kuin F6nyes — todellakin vasta puoli kymme nen — ilmestyi pankkiin, oli vahti mestari häntä odottamassa. »Hänen ylhäisyytensä pääjohtaja kutsuu teitä luokseen." Tuntien hiukkasen Bydäramen- kouristusta nousi hän toiseen ker rokseen, miljoonain pelätyn herran luokse, jota pikku virk» miehet ei vät koskaan saaneet nähdä silmäs tä silmään. Pääjohtaja ponnisti kaikki voimansa ollakseen kohte lias ja miellyttävä. Myöskin joh taja Laky kutsutti hänet puheilleen ja pyysi sydämellisesti anteeksi. Vihdoin tuli Fenyes takaisin o- sastoonsa. Braun otti häntä käsi puolesta ja talutti koko henkilö kunnan ohitse kirjoituspöytänsä ää reen. Vanhus oli niin liikutettu, että kyyneleet heruivat hlnen sil mistään. Fenyes teki ikävästä juh lallisuudesta sievällä leikinlaskulla äkillisen lopun. Viimein istui hän kirjoituspöytänsä ääreen ja alkoi verkalleen kaivella papereitaan. Kahdentoista aikaan itse hei ra Braun käski vahtimestarin mennä hakemaan ruokaa herra Feiyes'iUe ja kello puoli neljä lähetettiin tämä kotiin. Ovella var.ga kumarsi hä nelle vallan maahan asti. Seuraavana päivänä hänelle il- motettiin, että hinet on siirretty sihteerinkonttoriin, jotta hän unoh taisi ikävän erehdyksen. Johtaja pyyteli vielä anteeksi selittäen: se ei ole nyt suorastaan mikään ylen nys, mutta erinäisiä etuja muutok- senta kuitenkin on, esim. lyhempi virka-aika. Viikkoa myöhemm n puhutteli häntä laitoksen lääkäri, ihan vain sattumalta, Muutamien ylimalkais ten huomautusten jälkeen arveli hän, että Fenyes oa iltniinpistä- vän kalpea, minkä vuoksi hänen ehdottomasti pitää saada lomaa. Lääkäri teki ilmoituksen ja taas I kutsuttiin Fenyes siihen huoneeseen, Vekselinlankeamiskirjoja myytävänä Keskl -Suonei koittorbn. Jokainen esimies, pääjohtajasta alkaen, koki hyvittää näntä tuosta kauheasta loukkauksesta, ikävästä erehdyksestä. Ja kun herrojen muisti alkoi vähitellen pettää, loh dutti Fenyes nuorta rouvaansa: R Älä sure! Ensi keväänä ma matkustamme Rivieralle. Jumala kyllä pitää huolen siitä, että taas joku talletustodistus häviää." — förufialaijia ruhtinattaria loan* gittu. 3{ujf. 21 oio o Uc iähföieiään TislisiÄä, että siellä «ixu poliisit wan- ginncct ladulla naisen, joka jakeli myy- utälöchin grusinii>'kiclisiä julistuksia (Ärusian waUio>n uudivtamiseo:a. ÄLangitiu Ämoiiti olttvansa Cichti» uatar Batraiidi ja että tämän woi wal>wis:aa todevst läheism)de?sä asuma .ru!>iina:ar Miichabeli. !Zuoic>liis0M:on Päälliiön loimesta on molemmat ruhtinaat nxiitgitut. Tonniteitix'sia 5ot!t<irla?:us:a „Gu. tciiberg"°nimlj<^sä kirjapainossa, joka kuulun ruhtinatar Andronikotvalle, on 'iöijikMti) *2,528 kappaleita samaa julis tuvia. .^irjcrpaino on suletiu. Wan- giiin on imuiskin jtrlisiusien kirjapai» nosio tjllaaja Icseadze. iLioiitarkaÄuksta jatketaan. ri^sa ja rawintÄassa Pie:arissa. Muuramassa „Aka'ar:>im.n" nksilyi- ieqsä thuouec?ia painiin '.valoilujärje?- tö «tulle. Täällä tapailun kai kk: neu- siH>:u'lut sa sopimukset, erilaisien asia- titjain trt;i)iiti ja osio. Ei kenenkään pääkin juolah.anut nähdessään nämä fiVlft komeata herraa, jotka pitnvät iloa llMniisesisä chuoiil.vssa uarie:ee!au- lajaitaren seurassa, eitä iässä pelaitiin peliä, josta saattoi 'syntyä hämmästyt- tämä oikeusjuttu. Kaikki muut paikat on osastossa tarkastettu." Fenyes kääntyi kynnyksellä ym päri ja meni ulos. Parin minuutin kuluttua palasi hän takaisin. .Talletustodistusta ei ole siellä. Muuten en minä ole sitä edes näh nyt enkä tiedä siitä mitään." Laky virkkoi hänelle isällisellä hellyydellä: Katsokaas, nuori mies, kysymyk sessä ei ole mikään jättiläissumma. Minä tiedän, että syynä on oikeas- tosiaankin löytynyt talletustodistus; jossa oli pehmeiksi vuoratut ovet. nimittäin . . . älkää ol^o vihainen i Hänelle terjottiin kuuden viikon lo- »valtiollista ivapaulta, jota waZ>toin fntä ei woi olla puhett ikcian sellaisissa cloissa, missä hallitsemat owat ym- märtancer pitää kansan pohiakerrokset maallisen ja hengellisen holhouksen ti. k.sia. Meillä täällä iuout^h fi esiin, oi» lut mitään »rähinöi.ä" iriiii hyminä aikoina kun w:elä kansa uskot esiioall^n olcivan jumalasia", uskoa etu- päävsä mki se asianhaara, että korkei»:. m at. ja kaikkikin. hall>ius»!iehet kuu- luiivat ainakin kielcllij'ö.i ja snvisirk- seliään toiieen rotuun, re.uu,: jon'a kania käsi:ti ol^tvan io.akin pareinpa kuin sen oina rctu. jlai-iii asia^ kulk^- war rauhallista menoaan, kunnes Ivar- sinaisen s uoma laisen rodun mie^ä ai- fc*• Yksi toisensa jälkeen ilmcsiyä Hall:, tuksen istuimelle. Silloin ikääittuin nousi se esirippu, jonka taaNc kani.i ei ollut sitä ennen milloinkaan nähni.u e-kä odes pitänyt tarpeellisena katsoa- kaan. Tille ikäänkuin nyt ivasia selirisi eitä hallitus ei ckekaan mikään sellai- nen pyhäkkö, mihin waan oniharivut walitur ihmiset pääsewät, ji päästät lvielä korkeampien, ja lopu!l!sesii ju- malan, armosta. Kansa, nllo:n nim. kun se wielä peltiisi jumalaa ji kun- niciili herroja, kumuteli '.i.ike'i>änsä ivcltaisiuimen ja esiwallan häämöttä- wana taustana toisella nuolen ja tai- ivaan ja ien sotajoukot ja toisella tuli- kimessä kiehuman HMvetin kaikkine per. kcleineen. Ja m otvai asioita, joitten i^icheilla ei kateus miihdti. v.i.-n Pelko ja kunnioitus. Potstakaa tämä tausta, ja te saane nähdä, etm kania alkaa hie» roa.silmiään, wi>lkua ympärilleen, kc« hoitaa kasto on sa maan tomusta, kom- puioida seisaalleen, kohottaa kumartu- nutta niskaansa, tulla >)hä ro-hkeamtnak- si, ruweta armosi elomaa n ja uinte- maan kateutta. — Kai-kkialla :»aatl- mavsa on näin käynyt, miimeksi meillä täällä Tuomessa. Äukapa sitic tienitee, onko 'se ollut onnetsi ivaiko onnetto- muiidelsl tälle kansakunnalle. Se waan näyttää warmalta, että kaikki, mikä on :apa>hm»ut, on topahtunut olojen pa- kosta, joten siis toisin ei olisi lvoinut kä>,däkään. latvus on ttfsi niitä inhimillisiä ta^pumutsia, jo:ka. pairsi että ne esiin- tyivät Pää:valikuttimma ytsit.>isen ihmi- sen elämässä, samalla määrääivästi iraikuuaivar kokonaisien kaniakuntaiii elämään ja kohtaloihin. Eikä se, eitä asioita werrattain Harmoin tältä kan- noita katsellaan, jumkaan merkitse että asianlaita ei sellainen olisi. 2. E. K. . . . Suokaa anteeksi ... Te ette ole syyllinen." Braun änkytti ja «opetti käsittämättömiä sanoja, joit ten oli määri ant*a jonkinlainen kuvaus tästä salaperäisestä tapahtu masta. Fenyes ymmärsi vain pää asian Mainittuna onnettomana aa muna oli talletustodistus ollut vie lä kirjeessä, mutta ennenkuin se joutui Fenyes'in käsiin, oli se kan nettu erään toisen liitteen mukana talletuskaesan säiliöön. Siellä sitä oli uskollisesti säilytetty. Jutun ta kia pitäisi erottaa koko joukko vä keä, mutta sehän ei käynyt päinsä. ma ja palkka etukäteen koko a- jalta. „Tuu siunattu talletustodistus!" huokasi Klara hartaasti, kuulles saan, että häät vie ettäisiin tämän loman aikana ja että jäi varoja vie lä häämatkankin tekemiseen. Uutena vuotena sai Fenyes vir- kaylennyksen. Hänen komea tak kinsa ja hienosti hoidetut kyntensä tekivät hänet erittäin sopivaksi yl häisten pankki vierasten odotushuo neeseen. Siellä ei kukaan vaatinut häntä tilille työstä, nautittiin vain hänen iloisesta naamastaan. Niitä näitä. „W!elä kerran" fauoi tuomari. AnuverPenin rikoscikeudessu oli nnime lauantailta käsiteltävänä eräs jumi, josia tuomareille anncuiin wa- I>a,anäy:äntö. i'[ :l)c oli j<uraa!va: ,/^heatre Modcnesia" esitettiin äs- keitain <räs kappale, jonka poliisit 5at« soiivat niin sääÄiittömäts-, että jouffo poliisi miehiä keskellä näy.än.öä ry n- liisi ikÄvalle käskien toitcilijn',ivcu kes- kl".!uämämi esityksen ja uvtii.iiten pri- madoiuian, roMva (5arisct:e:i, jonka tanssi eriiyisesu katsottiin 'jimeettö- mäksi. ^ Panamankanawa omataan lii- kenteelle tammikuun 1 p:nä 1911. ^ Wirall.isesli iilntoit-ctaiin, ^tti Pana« | maii'kanaum todenmukaisesti moidaan aivaia liikenteelle tammikuun 1 >p:ttä 1911. ^uUiijv.n rofeiutustfi)i>t' sujuivat no- peoeti. Urakoirsijar owat kahden kuu- kauden kuluessa on aneet työhön 1 ,200 työmiestä kiirchtiÄseen jäuiiäisntäis- ren r «ennustöiden suorittamista, - 121 - — Noo? kysyy valtioneuvos ja ovesta kurkistaa. Harry menee hänen luoksensa ja kysyy: — Uskotko todellakin, että minusta voi tulla senaattori? — Uskon. Ja sinusta pitnä tulla. — Niin ... niin, hymisee Harry hymyillen vas taan. Valtioneuvos puristaa poikansa taas syleilyyn. Ja nyt vielä lujemmin kuin eilen. Sillä nyt on Harry hänen unelmalleen voitettu. Ja se tieto sykäyttää syvästi papan sydäntä. Sillä tänä aaniuhetkenä tuo unelma jo tuntuu hänestä kuin puoleksi todelta. Se samainen unelma, joka arkana hänen sielun- pohjallaan on vuosia värjöttänyt. Eikä mitään muuta sen kalliimpaa elämässä ol lut enää hänellä toivottavana. Nyt se täyttyy! Valtioneuvoksen vanha isänsydän sulaa tämän tähden kauniiseen perhetunnelmaan. Veret hänen hienonkalpeille kasvoilleen nousevat kuin iloliput häätalon harjalle. Pitkien ... pitkien aikojen takaa tuntee hän taas olevansa onnellinen. Hän heltyy ja yhä lämpenee. Siihen tulee mam makin. Harry rientää mammaa syleilemään. Sillä Harrykin on niin kovin onnellinen. Kohtauksessa on Harrylle veriin menevää lumousta. Pappa unohtaa kaiken vanhan katkeruuden mam maa kohtaan. Kaikki ne monet kapakkayöt, jotka - 121 — on aina ollut hänen lempiaineensa... ja koko olemus paremmin kauneuden palvelijalle kuin kylmän lain lukijalle ... ylevän aatteen miehelle kuin järjen jättiläiselle, sillä sellainenhan nyt kai kissa tapauksissa pitää senaattorin olla, vaikkapa sitten vain allekirjoittaisi. Harry sytyttää vielä palamaan suuren pöytälam pun ja viheriän amppelin katossa. Sillä hän tah too pitää öisen ilotulituksen tulevalle senaattorille. Eikö se sitten onnistuisi se senaattoriksi tulo? Nyt on huoneessa runsaasti valoa. Tyynnyttä vää haaveikasta satumaista hohtoa, sillä amppelin viheriä loisto seottuu kynttelien ja lampun kirk kauteen fantastisesti. Ja Harry siirtyy uudelleen seinäpeilin alle. Jo nyt ponnahtaa kuvastimesta häntä vastaan taas ihana ja kaunis laulu. Se laulaa hänen silmäinsä syvää sielukkaisuutta, hänen kulmakarvojensa när kästyneitä ryppyjä, otsan korkeutta, poskien vere vää tuoreutta, mustien kiharain hiilikiiltoa. Se vanha hyvä tuttava kuiskaa: .Kaunis ja ylhäi nen." Yö soittaa ympärillä hänelle hiljaiset, mutta kii hottavat hymninsä kuin nuorelle tytölle, joka vain sille rohkenee sulonsa paljastaa. Siinä hän seisoo peilin alla lumivalkoisessa yö paidassa ja paljain säärin kuin roomalainen yli mys. Ja papan loihtimat mielikuvat pyrähtävät nyt hänen aivoissaan pesimään ja ne täyttämään asunnokseen.