N:o 242 — 1910 KESKI-SUOMI Sunnuntaina lokakuun 28 pnä hcts/rti k( I—I K 2ä"l I» joita wai ei. ,^os he eimät cle amio- puolisoita on jälfecnelaroä melmolli- nen h Pv in ^lUitieatjaa omaisuutta, jota hänen kuoltuaan lankeaa perilli sille; hän ei jaa myyoä U.ntei&öäeifä lahjoi laa irtaimistoa; h<in on luin- tekoiveltvollmen. Jos si^.mastoin jäl- leendiiiDä on puolijz, fajiuää hänen hellinto-oiku:enia iaiken jen oikeu den, minkä jakamattomassa pesässä eläminen fijdlidii, loe.a k».oincum nimittäin on tuat.i ii)iänni)t perin nönjaon ja perilliset c;:o.nmt osuuten sa jen perimMain mu.aan, joka oli motmasja ensin tuolleen tuol.ni)ettel- lä. Jos jenlähdett amtopuoltso: oli' wai mihilyt ennen w. 1sW aliua cn leskellä, setä miehellä et.ä vaimolla, jama oikeus ilman perillisen juostu- musia myydä yi)t>v.&.i kiimcisiöa kuin miehellä eläessään oli; hän woi myydä lai tayjoutaa kaikkea paitu kuolleen yksityistä ktin^itntstoä, johon johon taijella ei ole naima ojaa. Jos laas amioliilto on Päälety jälleen m. 1690 alun löytyy myyjän saada peril lisien suostumus niyö?kin yhteiseksi menttvän kiinteisiö.» myy'.u.in. Te s- t am e n i a t a woi le-ti kummassa- kin tapauksessa ainoas aan yksityisestä omaisuudestaan ja na.maosastaan pe sässä, koska hänellä ci ole tesiameni- tausoikemta muuhun omaisuuteen nähden loisen puolison eläessäkään. El. K. Heukilökunnan wä- hentäminen rauta- teillä. Zen joKosta, että eräissä sanoma- Iehdis'ä on sangen ankarastikin ar- mos:el:u rautat.ehallttutjen aseila- lnan n.s. sääSläwäist)ys:cmi'.ean leke- miä ja rauiatichallitul-en siitemmin «vahm.s.amta «chdoiu.sia ja kun mai- in:un konuiean töistä on »verrattain mahan naiyny: julkisuudessa ielwi- tys.ä. on U. Zuo.ne:ar kääntynyt rautatiehallituksen paäiirehiöörin puoleen, joka on aiuanut asiassa seu- raamat rieöot: Euoinen aikiliionmutdtciutit tolout- :a tutkimaan asetetun kmitcaii tarko- tus on tehoikaasli tutkia jelä asema- että junahenkilökunnan työtä ja sen lukumäärään, mevrattuna sekä laatia ehdotuksia tarpeellisiasi h<'maitusta henkilökunnan uudestaan sijoittami sesta sekä mahdollisesta ylimääräisen henkilökunnan mähentämisesta. Zen päätechtämä on säästää ja esiää tuh- lausla, jentohden jen tulee tutkia esim. mitä sellaisia asemia »voidaan muuttaa pysäkeiksi ja kokonaan lak kauttaa, jotka eiivär »vasta.» tarkoitus- taan. muta luulee sen tutkia Henkilö- kunnan työjakoa ja tasott.ta se niin, eitä siellä missä on liikaa. mähenne- .ään. missä :aas p-uuttuu. sinne lisä- tään. komitean ehtooi uksista on lopul lisesti rautaiiehlÄituksess.» käsitelty Turu»»—Tampereen—Porin wälisiä aiemia sekä toisesta ja.sosta Hämeen- linnan ja Riihimäen mälisiä asemia koskemat kohdat. Komitea käyttää ohjeenaan rauta- tiehallituksen uutta kiertokirjettä, joka koskee „rau:atichenkilökunnan liika- rasituksen ehkäisemiseesi annettuja AM tlGIls. (Suomennos.) Huutokauppahuoncusta oli run got >een asti täynnä. Kaikki oltmai halukkaat päästä omistamaan monia harminaisia ja avmoesineitä, jotka nyt joutuifttvat wasaran alle. Etäällä, pitkässä käyiÄvasp, lä- hellä »suurimman huuiokauppahuo- neen owea seisoi muutamia henktlöi- tä, jotka olivat olleet jaapumill» huu» rotaupan akusta asti. Ne olimat her- ra Hargrave tvatmonja ja erään pitkän mustiinpuetun naishenkilön tansja.- Kaksi enstnmainttiua eiwät nahtatvästi paljoakaan Mälittäneet huutokaupasta. He e.mät seuranneet tarjouksia eimätkä majaranlyöniejä erinomaisemmalla tarkkaamaljuudella, waan iuluuitva: aikaansa täavelemällä edestakaisin läheisessä, pitkässä käytä» wässä, ^onka isetnille ol» ripusteltu joukko silkillä kivjailiuja attiarilvaal- teitä, meKjukauihtanoua ja kobelin.a. Heidän seuralaisensa suämastoin ei liikkunur paikoiltaan. Kädessään oli hänellä luettelo, jota hän imäyänmaltä silmäili, mutta enimmäkseen ol.nxu hänen silmänsä kiintynee: huutokau- pan pitäjään ja niihn esineiyin, joiia hän «vuorollaan ja järjcsiykjess.i otti eräältä Pöydältä eteeniä. Useasti ku- mariui hän kuunteli tarkkaaivai- ^esti, multa niin pian kun hän oli farmit Almille, mikä esine tuli huu- dettalvalfi, palautui taas hänen rau- hallinen ryhtichä. ^ . luoretta > i» (Cocus rasp.) saatavana -S. Rohdoskaupassa määräyksiä". Sama !ier;c'irjc koskee myösiin ivirlamiehiä. Siinä määrätään, et.ä zviranteko- aika kuukaudessa on olema erinäisissä ^pauisis^a korkein.^^n 260 tai •_'80 tumia, mitkä määrät owat mol lein samat kuin Ruotsin rautaieillä ja i>ien-.'ntinäl kuin esim. Ta. san rau- ateillä. Nopeampilulk-tiSten junien .irijer:<ii«t.n tiMika on meillä kuutau- dessa 240 tumia' ja :Lhän aikaan on .ueitama sekin, mikä menee v'iranie- .oon iralmis:au:umiseen ja sen jäuä- miscen, luin myös n.s. res> r:v-piiiwät, joina aikoma 'lvarsinaisesia tviron- ^eosia ei oikeastaan moi puh^/a. kes kimääräinen »virantekoaika rautateillä maihielee 200—-240 tunn n Zvälilla kuukaudessa. (Sfim, He.siniiin yi:ko!i- öuftöörien mirantekoaika on 2-12 tun- ;ia. Kun komitean toimina rächänasti o-n tarkoittanut enemmän henkilökun- nait lähentämistä, on raulaieillä kat- soitu olevan liian suuren henkilökun- nan. Xäs;ö suhteessa Miit.an päänrch- ;ööri erääseen ulkomaa!aiieen ain.i^t- nlchteen, jonla mukaan iv. 190S eri maiden henkilökuntia alselikiiomeiriä köhii oli seur«a:va: iRnoisissa 2.96, Nvriasia 2.14, Ranskassa 2;S3, Preussissa 2.C.4, 'Baijerissa 2.50, Ta?sas'a 3.44, Itä- ^allbssa 4.21 ja Suomessa Z.34. Kun meidän rautateillämme ole- !ron raurctichcnfilöfunnan h:kua 'ivertaa <*sitn. Norjan rauiaieiden 'hen kilökunnan määrään m. 1903, oli meillä sanottuna muonna liikaa hen- iilökuntaa »?9. Jos meillä olisi pan tu w. 1908 toimeen uudisius, jonka mukaan henkilökunnan lukumäärän suhde kuhunkin 100,0.X) akselikilomet- riin olisi koetettu iaa^a samaksi kuin mikä se oli Ruorsissa, olisi meiltä täytynet erotpa 200 henkilöä. I. n. e. Niin oli laita w. 1908, muita uy- fiiään on ero:us pienempi, kun akseli- kilometrien luku on kasivaniit, eilä henkilökuntaa ole liat:y. Edistys tässä Ä:h:<essa astuu näkymiin rauta- tehden menojen kasivamisia eri wuc- sina tarl>a:taessa. Virailisiay m. yleisi;- uutisia. Ministerlwaltiosihteerl ryhtynyt wirkaansa. P i e.ra r i, >lokak. 21 p:nä. Mini-- lerimaliioschieeri Lancihois on !wirka- lomaltaan palattuaan ryhiynyt hoiia- maan tehtämiään. LMliklicklikMsistm jiiniA isinrn Snoratn SiiftmieStco ÄOMisl»». Suomen Liikemiesten Kanppaopis- ton joihiokunra on anennt, että ta- lvanmtrkaisella tilimeilvvllisuudella o- pistolle länä Muonna määrättäisiin maksetiamaksi aluksi mäliaikaisesii jär- jestettätvää kauppakorkeakoulu-ojos- toa warten 20,000 inkan llisämäärä- raha. Opisto nauitu nylyään ylioppilas- luokkiaan lvarien 2S.000 mkn waltio- — Taihtoisin niin mielelläni, eitä lahtisu meidän kanesamme syömään lai källv^listt ed^s hetkisen meidän kanssamme, kuiskaisi rouma Hargrave kietoen kätensä Kornelian wyötäisille. Sinä olet ollut täällä kello yhdestä saakka, lja nyt se on jo kohta wiisi. Tästä ei seuraa Hyroää, sinä tulet sai raaksi. Puhkuu fatijio-i t)siäwäänsä ystä- mällisesti hymyillen. Rouiva Hargrave ei moinut olla ihailemalta häntä, kun hän kai«soi hänen juuriin tummiin sil- miinsä ja näki lämpimän hymyn leik- kiwän hänen huulillaan. Ja juuri oZ- ken hänestä tuntui, kun häneir ystä- iväiiärensä olijsi paljon >muut:uiiui niissä tymtmenessä muodessa, jotka tfiiitKil kuluneet hänen hääpäimas- iään. Nunnassa mus:assa> tukassa loisti siellä täällä joku malkea snor- tuma ja kal?peat kasivot ja hienot ry- pyt suun ja filmien ympärillä siimat katkerien kyynelien ja monien unelto- mien öiden todistajina,. — Minä en uskalla jättää Paikkaa» ni. Ajaiieleihan, jos lähden^täältä ja juuri filläaikaa jattuiisi se esine, jonka välttämättä tahdon, tulemaan huude tuksi. Se wois» kyllä niin käydä, jos poistuisin maan miideksi minutiksi. Se huuveiaan Mä pian. Oi, nyt se on warmaankin se! — Numero yhheksänsataa. huusi huniokaupanpitcijä ylsuoikkoisella^ aä- nellään. Äaunein taiteellisin käsityö, mitä koskaan on nähty. Alnarimaaie seirsemänneltätoista muosisadalta, se vn kotoisin Modenan herttuan kappe- lista. Oikea aarni Miisiikymmentä! apua, ja wnme huhtikuusla myönnet- tiin korkcimins-sa paikassa Periaa:- ieessa opisiclle sen kauppakorkoakou-- lu-osastoa trarten 48,00(1 mkn wal:io- apu osaston ensi lukumuodclta ja 78,000 mkaa seure.amilia lukuniuo- siliä. — Käsityötaidon edistäminen. Äu- icn muisietiancen on senaani kor- keimipean.Paikiaan aikoinaan esittänyt etiä määrätahz käsityötä d o n edistä-- niiselst koroieitailsim 220,CJO mksta 280,000 mkn. Tälmän Muoden meno- sääntöä wchwistet:aessa on senaatin esiiys hywäisyt.ykin paitsi mitä kulu- tr-aan ttrnofcen lulee. jolloin on mää- rätty iuoriteitawa!si tä.ä määräraha» 24.?,000 mk. Senaatti on nyttemmin paätiänyt, että yllämainilusia määrärahasta on ^vuosiisi 1910, 1911 ja 1912 käytettä- wa ivuolsutain 3,(X)0 mk. stipendeinä läsi .yi) n op e lajille. — Ennakkopäätös testamcnttiju- tussa. Talvillinen Juho Trland Herra ja hänen Traintonsa Katarina Joje- f i-jia Braiiider, K oi e ma en pitäjästä, oliivat kesiinäisellä testamentilla määränneet, eitä, ellei lapsia löydy, jäitte n jää nyt saisi kaiken se ui kiinteän eitä irtamen omaisuuden. Tämän .estcmeniin he jä;tin>ät kihlakumian- oiteudelle ja sÄitt'wät oikeudessa ies- lamcnim oleman heidän lviimeinen lähtönsä. 'Vaimcn kuoleman jälkeen Juho Herra wa!woi testamentin, MÄlta ainoastac-n jäljennöksenä, kos- !a altuperäinen o!i hukkunut. 5iun alitvpcräisiä testameluiia niinmuo- dc<n ei oltu '.raiirot n, maalimat muut !Pl?riÄiset :<s:a!uon in julista- misia mitättömälsi. Kihlakunnan- oikeus ja h!!wioikeus hylvälsyiiväk hei- dän wcatimuksen'a, kun alkuperäisiä ies:amenitia ei Moitu esi.tää ja tesia- meni ti mahdollisesti jo Äaiarina Lranderin eläesiä oli muutetta. Senaatin oiteusosasio sensijaan ha- maiisi Herra-^puolisojet kihlakunnan: oikeudessa mapaaeh oisesf. ja terioeel- lä järjellä 'selittäneen testamentin Niuodosimvan heidän miimeisen lah- ihonsa, sekä etiä Herra sittemmin lail- 'lijess^ järjestyksessä Äi Zvalmonut les^ameniin. Ja kun perilliset Juho Herran kieltea iras-aan eimät moineet nÄ>ttää to^n. etiä Ka ariina Vran- der olisi eläessään purkanut testamen- iin, on oikeusösasto inlis:anut, kumo^ ien kihlalunnanoikeuden päätöksen ja> ho>wioiketi!den tuomien jutussa, tesia- meiltiu !pä olväisi. — Hels.T. — Vastarakennettu ivaltion ^atras- hnone suljetaan määrärahan puut- teessä sen ^isustamisetsi. Lääiiniähal- liius on päättäifln ilmoiii.a >senaat.l- le. enä se on ollut ixt f o: .-e,: n sulke- ■ir,c.a:i; Tamiperecn uud.il s.nraGuo- neen kuxpa^auiiosa-ten ja piiämatin auki sisäiautiosasiolla ainoasican kaksi salia. j>o's.a loin n on II miehelle ja loinen 14 naiselle. Tämä johiuu isii- iä. e.tä lOikeiinnas a paiiassa ei ole »ii»)ö»l-ne:ti) s»i'.a h.i^>e i! nsnsiami- selsi p-)'.'de. l)ä nniirä ol)iio. vSluteiii luiinet ua, on loinfictccll; Micr^t.u uusi na'. ii on sairashuone 130 sairasia war.en. Sairashuone tuli oiieissa ojoin »valmiiln, sillä jo- pimus wan!h>n saircÄiioneen omis- :ajan kansia lopjpuu ensituleivan mar- rasluun 1 pnä ja -.ullaan ivachan sairashuoneen rakennuksia läuttäiuään muuhun larloitukseen. Uudessa sai rashuoneessa. jonka io.mottiin mo-b Man täyttää sairaspaikkojen kipecn tatlpeen Tamipereen kaupunkia ja sen ympäristöä Ivorten, moidaan nyt aset- :aa yleipn käy:ei!Malsi ainoostaan 28 Paikkaa. Äuppatauuosasio on lääkintäjlMituksen, kuten mainittiin, kokonaan iäyiynyt vulfea, kun ehdo- letiu uusi menosääntö ei ole tulluthy- mäkftpyllsi. Samanlaineln koh:alo o«dor:aa Ka- jaanin mastarakennet-ua »valtion jai- m sh u o ne t ta,, joka piti aivanaman nämä päiminä. sitienlnn sopimusaika nylyisen 'sairashuoneen, joka on wan- Wiidenlym.menen dollari.', tarious. Sclljemantyili>i'.en.äwiisi! ^lornelia latuut i)s:äiva:tärenjä kä teen pmis.aen siiä totvasti, Hän huu- \i tavjouljensa teräivalla äänellä, jo- ka wap>lsi jänniiyljestci. Se oli sil- n.änräpayt>etsi torici.it tarions, tun nes eräs herra astui esiin. Nyt seu- ,iasi tarjous loi>jenja perästä, mutta vähitellen waiteniwal toijet äänet ja ne talsi, jotka »vielä leluvat larjoutsia, tohotlimal hintaa toinen toisiaan kor- teamimalle. Hargrave ja hänen waimon>a maih- toiMlV kiireellisen silmäyksen. — Kor neliä, sinun täy.yy lakata, kuiskas» rouma Hargrave hänelle. Dcik» si taihdot !wÄtlämät:ömäöti jaada tuon ivainhan aliiariivaaiieen? Si- nulla ei ole moraa kohottaa korkeam- malle. — Alol-me jataa — kolme sataa cn iarjoitu, huu,si huutotaupan piiäjä. KolmesaltaakaksikymmentÄviisi I — Muna Kornelia! Henrz, koeta saa/da hänet lcrkkaamaan! — He my, tahdotko tehdä minulle sen palllveluksen ja katsoa tuka kilpai lee kanssani, pyysi Kornelia. — Mitä se hyödyttäisi? Se on nähtäavästi joku herra, joka on mar- masu päättänyt huutaa juuri tämän. — Sen olen minä myöskin tehnyt. Minä tahdon kohottaa aina ^viiteen- jataan dollariin. Hän kohoili nel- jäänsalaan. Huutokatrpaitipitäjä jatkoi: — Neljäsatm wiisi!ymmcntä dolla ria komeasta alttariliinaska. Neljä- sataa kuusikymmentä! Neljäsataa «seit- ha lja puitteellinen, omistajan kanssa on loppuuntulunui. mu ta jonka yllä- piiämisiä waru.n ei äc ht>mäksy:ty määrärahaa naltion mcnosaäntöön. — Tukkitnuitto ja laiiualiife. iiuten muistcttanccn, iDmotli fn)v;inli'iUi'cr« nööri wiime eDofuftcUa ->uuol:l!c lawan» nccnsa hötMaiwamatla!laa.i kaivon- linnasta Ivcnlsulchun ictonaisi.i iukt -ja. joista ainoastaan toinen pa'i rl; n ii ky missä. se/ä p»)ysi sicnaa.tia t.imän icu waliilkc>clle haitallisen, jopa »vaaralli- scufin cpal^hdan pcistamu'c!si .t ia maan imaisen havlitt<Nva!se^'n sen kolo i<ia- jiiudcSsa, Tim fyämcn miclcS.ään mcsioi- scuslain määräykset (18 ^ > eiivät olleet ttihsentäwiä. ÄiriLllmvn johdosta vn 'cnaatii qrijt?* tänyt tie- ja wcsirakcnnus:cn oiii;alI::ufs srlUt laiiisuntoa lja 'fai'io.0 mainini', y',- iiallitus nyttcmlmin jatkäniuSsään ,au- sunncssa, cifoiitacn että iu r f i of e :i ö-I a i n e- vi pykÄlislsä on mahdollisinunan suures- ia määräsisä Ivaltvotiu 'aiwal:ilkecn e- tuja, ga huomauttaen eitä uppoamien tiifficn Pristannincn fin f ii.aiärvf i (tct nii tyistä suurcinma-Asa maarii-isa aiheut taisi livkanaisia hi>ötyä lvasiaamattemia kustanm^sia puiiltc :iwnra!!ikic>:i'. ihar>rt- uijille sekä eitä wain p^iklcuZtapauksiÄ- sa on sattumvt onnettomin,ijjia tai hinnoita ija wain antharioCiN kuultu '.ra- liintsia .Iii!enteen löaikciutamiieSM up- p.-awi.en tuk!lien 'kaantta. et:ci sen mie lestä cmmra?! toiimenpitfrt lirjelmaösä lVflirjilii&fa tar?vtuksessa ole tarpeelli sia. — Kutvernööri Gordien erohake mus. <Esitel:äes'iä kuivernööri Jwar Gordien ero>haikemnsta on senaatti päättänyt puoltaa sitä ja alistaa kor- teim!p?an paikkaan, että kumernööri Gordielle myönnettäisiin aietuksen- mukainen eläke. — Lopullinen niinitys. Kenraali- kuwer.nööri on yhtynyt senaatin pää tökseen Hämeenläänin Manyemman lomisionMainmiilarin F. L. Mahl- b e r g i> n nimittämisestä maanmit- lauslöiden tarkasiajalsi Turun ja Po- rin lääni s n- — Valitus ehdollepanosta. Filoso fian tch:o>ri. Martti K.owero on maliitanut ^naattiin liillihallituksen ehdollepanossa tullihollitnksen tilasto- ioiiiiorin csimichen Miraan. Ku:en muis^ettai.ee, ei t:ri Kotve- v7a oiettu huomioon ehdollepanossa, fun hänen wirka^ue:te'.onsa tullihallt» tulsen mielestä oli puu teellinen. .1 v väskylästä ja Keski-Snornesta. Maikki Järnefeltin konsertti Wiime !orsia:-il'.u!>!i oioixij nieibäii kelpo kylä iloine ivo iloansa ioic:.ä, kun siisi , tulee, iäyitää konserl .-iialin öä- riääiii majötcu, mikä miime aikoina on alkanut näyttää sulalla mahdolto- muudelta, olipa konsertit n.illainen tahayfa. Etiä iällä kertaa tehtiinpoik- keus, ei sentään ollut mikään erityt- nen ihme. Onhan Maikki Järnefelt aina Mut ja py?»)nyt paikkakuniamme musiikki-yleijön >lemmikkinä. Ja kuin- kapa muutoin »voisi ollakaan. Qivat- han ne toikveei, joita hän aito kitaan jo ettsi esiimymijellään herätti, nio- ninkeriaisesti täyttyneet. Tuo jo sil- loin niin juuri ja lhanas-iintuinen ääni on Muoisien pitkään yhä Maan mo ii tanut läHMäisyydessä ja mehe- myydessä, ja esitystapa, jossa alun- piläin on «ollut hamainamana harmt- nainen henkeMM ja sielulkaijuus, on nimikään sekin »)!)« edelleen fy- semänlymmeniämiist! Neljäsataa lah- delsanlymmenläiiviisi! korttelia oli aiman lnolonkaipea ja hänm silmissään oli luuineentapai- nen kiilto. Hargrave koeiti saada hä- net mukaansa, muita hän ^vaan pu- disii kieliäiväsii päätään. Hän woi tuskin jaada janaa suustaan. Toinen korotti taas. — USiilsijätaa dollaria on tarjottu altiarimaatteesta kuului huutokau- paihiiiäjän ääni. Miisisaiaa! Eikö kukaan kehota korkeammalle? Hänen filmänlsä etsimät Zorn:liaa. Han seisoi hetkisen Pitäen nenäliinaa huulellaan. Silloin tuli Pääiös; »va- sara kolchti pöytään. Äuulut helpotuksen huokaus ko- koontuneessa chmisjoukossa, kni. jän- nitys oli dvihdomkin lauennut. Moni Pää kääntyi katsomaan kau nista naisia, kun tämä läh:i huuto- kauppahuoneesta. Hargravet oliwat olleet jamassa huoneessa kuin Kornelia. He climat peloissaan, että pettymys olisi saaila» nut hänet aiman epatoilvoon. Mut- ia he erehiyiwät. Hän pysyi ai ivan rauhallisena. — Minä en lähde täältä, rnnenkun olen saanut tietää kuka huusi ylem- mäl>si minua ja on nyt alttarimaat- teen omistaja. Ei ole ollenkaan mah- dotonta, eitä hän luopuu siitä, kun minä motisan hänelle mähän enem män. Oi, Hentt), sinä olet marinaan kin niin kiltti ja otat hänestä selmäö ja Pyydät häntä tulemaan luokseni! Hargrave kohotti hiukan epailttväs. n olkalpäitään, mutta kiiruhti kuitcn- kin ulos huoneesta. Kornelialta pää» treniynyt .ja jalostunut. Omituista todella on kuulla ima Järnefeltiä. Joka kerta tuntuu siltä kuin hair olisi saamuitanm korkeimman kehi.yksensä, josta ei enää ole pääsyä ylemmäs, ja kun jonkun wuoden perästä saa häntä kuulla uudestaan, niin on hänen lau- lunja taas ikäänkuin emijestäZn täy- dclltstyniyl. ^Sanotaan ettei suuri tai- teilija koskaan ole täijsin lyiittMäincn jaomutukseensa, maan pyrkii yhä kor- keamjpiin päämääriin. Tuo Pyrkimys se «n» joka ^äilyklää taiuUrjan esityk sille ja tuotannolle nuoruuden tuoreu- den elinmormaisultden, elkoon hän siiten lau>!aja, soittoniekka, s>Lveltäjä tai kuwaomalaiteiiij>, hän ei silloin kangistu kamvoDinsa ja, niinkuin on tapa janoa, rupea jäljittelemään omaa itseään. Näin on selitetiämissä jekin tuoreuden jo uutuuden leima, joka aina ilmenee rwa Järnefeltin laulns- ia. Häniä mainiiaan Tuomen „jata- kikielsi". Oikealta kannaliaach stet» runo tämä wert«ilu pitää lsi>win paik- kandia. Moni, joka ei ole tuullut jata- kieliä, kmvittelee m.elessään eitä jen lumoama miehälys on laulun moni- mutkaisissa limerrylsisjä. Niin ci kumminkaan ole laiia, maan paämie- häiys on jäivelren iul^sotntuisuudessa ja moninaistsja wär>wiwahdutsiS>a. Ja täsjä puhteessa on riva Järnefelt tu-on ihaMun, Harmoin kuullun lau- lajan kaltainen. Hän woi antaa jäwe- lillenjä mitä erÄaisiinpia joinlumäre- jä ja miuvahduksi-c», hän jaa ne soimaan kirkkaina kuin auringon paiste kesäi- senä sunnuniaipätlvänä tai himmeinä kuin riuimva päromalkea yksinäisessä salomaan pirtisjä; toosinaan tulmitvat ne niin lämpöisinä eitä kuulija on tuniQvinaitilifi niiden hohl-een jydä- meemsä asii, «toisinaan on niisiä niin laamea kolkksus, että melkein toäri- fi)ttaä. Lauilajatar antautuu täyve!- Icen esit«täwänjä laulun tunnelinaan ja lentlpaa kuulijan mukaansa, olipa laulun sisällys iloinen tai juruinen, leikillinen iai wakawa. kaikki »ulkitjee hän yhtä luont<wasti ja <aikesja ojoiitauiuu huolelliiuus ja tarkkuus, joka ei salli pienimmänkaän yksityis- ieilcn^äädä onten onnensa »varaan. Aleisö Äi kuulemiansa tietysti ihas- tuiVUT ja sen mitklaiiiin mieltymyksen- osoitulsiin. jotka »varsinkin muuta- micn laulujen jchdo-ta olimat wallan »«irs.yisät, mastasi laulajatar auliis- li ja ystÄvällisesti sekä uusimiillla et- tä U>illa lisäkuluilla. Edellisisiä mainittakoon Holmes'in herttainen Noöl (j-ulu) ja jal imäijiju S b - liuksen liikuttama „Täs, säf, susa". Lähemmän jelostuksen ohjelman eri numer-oisla jätämme silleniä, itinä kun tulisi enimmälseen kerratiaivaksi miiä «yleisin sanoin edellä on lausutiu. Säestystä hoiti neiti Kuitelius tot tuneesti ja Valppaasti, joskus oli ]t tumminkin ^voimallisempi fosletus saattanut olla sille eduksi. * * * — Koululaitos. Jy:väs.'yiän ptiiin fomafoufuijen' tarka«>iajan Mirka ja sen sijaisuus omat julisietui hoet ta* milsi, edellinen 30 p:n kuluessa t.ftu ■19 ^:siä lakien ja sält'mainen tämän kuun luluessa. Tisaiivuden hakijain on ilmoitettava Palkkion^aiimukjen- sa. Itse Mirkaan pääsemtien ehroihin nähden miiiataan arm. aieiukseen rou- kok. 4 Ptliä 1909. si si)!vä huokaus. Hänen täytyi koet- laa pyiyä NMenä; ci ja.fi näyttää tuolle ilvieraaille kuinka hän sl)öämcs- tään halusi alttarimaatena. Han ei moi aamistaakaan että se oi: olltaril- 'la, silloin kun hän ensikerran näkt miehen, joka tuli hänen puolisokseen ja ei:ä se oli heidän edesiään kuin hei- däi Mihitiiin. Hän kaisoi roulva Hargravecn, joka mälinpitämätöin ilme kasmoissaan kämeli ympäri katsellen kudotuita ja koruommeliuja esineitä. Surulliner hymy lemifi Äornelian kasmoille. Et- ta hänen lähin ysiämättärensäköän ei siis moinur ackvistaa mitä tämä hä- ttelle merkiksi. Mutta kuinka hän siiä möisi, kun hän iisckin on tarminnul liiimnenen muotla tulla!icen selmyy- icen, minlä kauhcan creh)y:ien hän teli jätiä:s>'ään miehensä. Jos ne ihmiset, joita raiaslamme tekemät Hntiä meitä mastaan, niin tulee meidän silloin, ien sijaan että tuomitsisimme tehdä suoltamamme heitä auttaakseen. Ensimaisessä suu- ressa surussaan ja tuskassaan teke- mänsä erchdyksen muokn oti Kornelia ailvan huumautunnt ja hän kumitteli, eriä hänen rakkautensa oli kuollut ai- niaaklsi. Mutta Svuosien kuluessa huo- masi hän erehtyneensä, ja että hän yhä edelleenkin rakasti miestään ja oli jo kauan sUten anlanut hänelle an teeksi. Siinä lyhyessä ajassa kun hän seisoi siinä odottaen eli hän cjatuksis- saan uudestaan miimeiset ?ym»n«nen wuoita', ensimäisen onnellisen muoden Honvren rinnalla ja yhdeksän seuraa- waa ilman häntä ja hän ojattel: kau» hulla menneitä yksinäisiä wuofia. Hän — Kuuluisa tohtori Tanner on P^» tänyt luennoiman Äänekosken t. y:a talolla ttmme Niiikolla. Tiistaina hän luennoi a>!violii>tosta ja simeellisyydeS- lä. Puheet kokoncvijuudesiaan tekiloä: iiettälivän ja likaisen maikutukjen. Wapaa:a rakkamta hän piri ainoana oikeana amioiiillona. Ei hymäksynyt kirkollista eikä suviiliamioliitloa. Pu» heensa a>mioliil>osta oli niird irstainta ilrocil.i)ä. Er tattvitse olla matsieri eikä lää>5. tohtori »ojakseen samoin luennoida. „Rantajätkät" osaamat Yh:ä hijtvin. Jos lohiori Tannerin luenno: ei- wät ole epasimeellisiä, ntin sit:e ei tot- totosiaan enää woida suomenkielellä epästtreellijesti luennoida. Kyllä sit« tcn sanat epäsiweelli?l)l;s, siioeutö- ntyys, irsta.suus joutanet suomenkie» lesiä jäädä merkiiy5sel:öm:nä pois. Rahallinen tulos oli Tantterille hy. itvä. ^a se kai olikin pääasia. Dyöläijet ne sellaiseikin herrat elät- tämäl. Kuinkas muulen? — Talonkauppa. Vuokraaja 23. Lchlinen Äcuruulla on uk. 17 p :nä ostanut Huhkolan talon Holiioslah- den kly.ässä 12,l6<X1 mkn hinnaila. — liUiyynri taipahtut huuiokaupalla. — Keuruun niaalaisseura aikoo loiimia iltaman iuleman kuun 6 p:nä 'iansallispirtMä, josta toisie ilmoi- telaan lähemmin. — Kansakoulun jatkokurssit alka- iv-at Jämsän Haamisl-on kansakoululla marrask. 1 Ptnä klo 4 iltapäivällä, a jaiktevat ne jcn jälkeen kolmena iltana Miikassa. Paikkakunnan opin» t ')fliuisia kehoiietaan tulemaan kurs» eille. Netin, jotka eimät ole kansa- koulua käyneet, «rat iermetulletta. Äskeiset liitkeiden . romahdlltsct ja yleistä laatua oleman tilintar- kastuksea aikaan saaminen. Kauppalehden n:sj«l i! kirjo.ie- taan yllä olcCDuQa otiikda seuraamaa: Pori »iififoa lsitten otit IywäS ky » Iän fcaujpakculiui johtaia, ma.st^ri Ar» ivi Kuha Mercsioriss^ puh«'tft kysy» my!se« titintar?astajayhoiS!li!sen p<» ruolamiiesta maahamme, ja on kyiymyl jui!ki>s«mlm<m ja tvhcKa.imman tUintar» kaöruklscn aikaansaamisesta aitaiiem» niinkin cflur icSf!uoiflun aluisena mm. ^ari kertaa myöskin KauppalehdeSiä. ^5hdolu>.1sen tot>euttamin:.r ti lititjrliän oie Ämcm wai5cuksia. »väärin- luyiöisc^ään liioin sen kauti.7 lÄeskaän Zäwi,si maiht»otte«ni?si. L'u!.'a cpäilemät» lä citifi Kn>»)ni»)Ijsesjä alc^va toimenpide kehi»)saskcil oikeaan suun:aan. A.ime Mcrcatorin numerossa on Cuomen ^uotonanaojayhdistyksen luonottcdonan» totoimision jcchlvija, herr.i Ed :vin «5« dc isotun lähän il^?ymyiscen w> .ialen iau- 'UMII muulamia i a noja uryoskin wlime ailoina usriesa tiikk«iZsä ilm» tulleiden rärkeiden wäärinlkäylös:en johdoöla. Tä- mä iausunto zefa ansairsee eri:yl4:ä huomiota jo senkin tähden, rtlä kirjoit» taja asemania tai ia omaa näiStä :a« pauhsivta lächemmät tiedot ku:n mi:5 niislä ^sancmalchtien lautta on tullut iMisuuteen, on lse>llraawasisä!töinen: Moistc-ri Kuhan ehdoiuS litin:arka»» :aj«/hdistykscn peruötamisesn» ulkomai» sen mallin makaan ei ole suinkaan tiurn aikaiseen herätetty. Juuri nykyhetkellä e-siintyy taitctvan ja lahjoma!:«man ti» iintarikaStaijislon tvrive ielroäS:i myös kin siinä osassa lnlemiesiuntaa sekä o» sakkoen«>mist<rjia ja lainanantajia, joka ei moi inuuda kuin ailvan pintapuoil- ieoii seurata ,ja ymnu^irlaä niiden il» miöiden >sisättöä, joita tMvallise^tl nimi- teiään liikkeiden romahdulsiksi. Kristiinan «Miahdus on we:änyt puo- leerrsa «rikoista huomiota pääalassa icntähden. etlä ^'e on »vaatinut «>sei?>a ihmisuhrvja ja «ttä toiminimen omista» ja naulti jakamatonta luotiamusta. T<u» halusi ftQi loikesia sydämestään saada itselleeiv lohdutiotnaan tulelvaisuu» teensä altiariliinon jamo.n kuin ole» ican kukka hauella ja kätkelääu je. Han näki mielikumituksissaan niin >elwään itsensä herttuan kappelissa .un hän kerran »varhaisessa messussa ensikerran näki Honoren polmistuman läheisyl^dessäön. Ja hän näki kappe» ii/n. tulkakoristeet iuotaivai» huonee- seen lnyytäwöksi! .Hänen su'mäi^ä läyltytmär kyyix- iistä, mutta hän kiiruhti pyyhkiuiään ne pois nähdessään Hargraven palaa- man, anukanocrn herra, joka oli osta- nut alltari-Iiinan. — Kiiläon teiiä iydämelliscsti kun oletie.;<yneet minulle sen valmluksen. eitä tulitte luokseni. Ttlhioisin kvsyä lei^a. etiekö tahtoisi olla niin hyivä ;a luomuitaa iminulle jostain korkeam- .nasia hinnasla alliatimaateila, jonka äsken huu.si.tre. Te oli numero yhdek- sänsataa. Sillä on erityinen »nerki» .ys minulle, ja — Mieras firatatfsi Maliticen päätään. — Täyttäisin mielelläni toimomuk- senne, jos en olrsi oslanut sitä erään loisen henkilön lastuun, was:asi hän. multa minä olen ostanu: jcn toiselle. Eräälle herralle — hän on minun marsina isiä ostajiani ja hän on PYY' tänyt minua hankkimaan hänelle alt- tattCiino mistä hinnasta tahansa. — Kuka hän on? Tanokaa hänelle, että hänen tatjtyt) luumut taa se minul le. «anokaa hänelle — Kornelia mietti hetkisen — sanokaa hänelle, et- tä se on ollm sillä alttarilla, jonka sä» ressä minut on vihitty ja etä sillä on