K:o I tölO. KAIKU. Maanantaina Tammikuun 3 päivänä. OHJELMA: 1. Helsinki ristiin rastiin. 2. Rannerengas. (6-näytöksincn draama). 3. Citanon maasta. 4. Vilhelm Rateliff. HUOM.! Taidefilmi HUOM.! 5. Maalaisserkku lystäilee. V. P. K. Ull Am J.i (L. l:sti) Tiistaina 11 päivänä tammikuuta kello 10:ltä a.-p. ilmoitetussa huuto kaupassa, joka toimitetaan Keski- korsun tilalla N:o 3 Lapin kylässä myydään isompi määrä heiniä ja perunoita ja yksi asuttu huoneen kehä, joka on 17 metriä pitkä ja 7 metriä leveä sekä kaikenlaista irtai mistoa ynnä muuta. Paavola, 31 päivä joulukuuta 1909. Jaakko Keskikorsu. täysin tietoinen siitä, mistä nyt on ky symys. Sinun tulee ensinnäkin ottaa selkoa yhteiskunnallisista ja maltiolli- sista melivollisuuksista ja uhrata aikaa ja waiwaa symentyäksesi niihin. — Otaksun nimittäin, että harrastat ja- loja pyrintöjä ja tahdot amartaa hen- kistä näköpiiriäsi tutkimalla kansasi koh taloita, sen menneisyyttä, sen nykyi- syyttä ja sen tulemaisuutta ja kartut- taa tietojasi ihmisenä ja kansanlaisena. Eikö niin? Meille naisille on yleisen ja yhtä- Iäisen äänioikeuden kautta annettu oi- mallinen ase käteen taistelussa pimey- den ja pahuuden maltoja mastaan maailmassa, mutta olemmeko kypsyneet sitä myöskin käyttämään? — isänmaam me tosionneksi ja kansamme siunaukset- si? Oiivallammeko, mitä tämä isänmaa niaatii täysikäisiltä tyttäriltään ja on oikeutettu maatimaan? Wai täytynkö Suomi-äidin ivalittaa, että olet unte- loinen, pienipyyteinen ja tyhjänpäimäi- siä taivottelerva? Ia täytyykö meidän myöntää, että ne omat oikeassa, jotka mäittämät, että Suomen kansa liian marhain sai ylei- sen äänioikeuden eikä ole kypsynyt sitä käyttämään oikein. Siltä todella näyt- tää, kun tietää, kuinka suuri joukko kan- sastamme miehiä ja naisia sokeasti seu raa ja uskoo sosialistisia kansankiihot- tajia, jotka malheellisilla ja tunnotto- millä lupauksilla lumomvat mieliä ja kuinka he tämän lumouksen maltaami- na sitten äänestämät näitä suurisuisia sosialisteja ivaltiopäuville niin paljon, että ne muodostamat eduskunnan suu- rimman ryhmän ja niinmuodoin jar- ruttaivat jopa ehkäisemätkin kaikki luon- nollisimmat ja tärkeimmät edistyspy- rinnöt sekä sominnollisen kehittämän yhteistyön, sillä suurimmalle osalle sosialistejahan ei ole muuta pyhää kuin — luokkamiha — ei heille mer kitse mitään isänmaa, kansallisuus ja sen kieli, ei uskonto eikä kansankirkko, jota päinmastoin mihaamat. Luokkami- han lietsominen ja omanmoiton pyynti, kas siinä heidän harrastuksensa, maik- ka he näin maaliaikoina moimat wer- hota pyyteensä suurten sanain ja lu- pausten malhemaippoihin. Suomalainen nainen! Sinun tulee siis otta selmää eri puolueiden peri- aatteista ja pyyteistä ja muodostaa tietojen perusteella itsellesi mankka mielipide siitä, mikä puolueistamme to- della omaa semmoisen ohjelman, jonka moit hymällä omallatunnolla hymäksyä ja jonka toteuttajalle moit, lähinnä Ju- malaa, uskoa maamme tulemaisuuden, kuinka synkältä se nykyään näyttääkin. Silloin tiedät, kenelle luottamuksella moit antaa äänesi ensi maaleissa, jotka tulemat olemaan entistä tärkeämmät monesta syystä. Innolla ja malppau- della seuratkaamme siis kaikki suoma- laiset naiset asiain kulkua kehittämällä itseämme ja herättämällä toisia mälin- pitämättömiä, tehden työtä niinkauan kuin päimä on, kunnollisina Suomi-äi- din tyttärinä. -x. Llikkmkolllllkmiteliil ehdotus tulemien lukkari-urkurien kasmattami- seksi, on saanut harivinaista huomiota osakseen, useimmissa sekä pääkaupungin että maaseudun sanoma ja aikakaus- lehdissä on sitä pohdittu puolelta ia toiseltakin niitä mirallisia lausuntoja marten, joita asianomaiset sen johdosta Keis. senaatin siihen tilaisuuden mal- mistettua tulemat antamaan. Kuten tunnetaan on komitean ehdo- tus lukkari-urkurien kasmattamisen jar- jestämiseslä lyhyesti seuraama: että lukkari-urkuriksi ai- komien tulee läpi käydä täy dellinen kaksimuotinen dia- koonikurssi Suomen kirkon sisälähetysseuran perusta- massa Liikalan diakooni- laitoksessa Sortamalassa, jonka ohella he saisimat myös alkuopetusta heille tarpeellisissa musiikkia i- neissa, jatkaakseen opinto- jaan ja päättääkseen ne Helsinkiin perustettamas sa kaksimuotisessa lukkari urkurikoulussa. Kysymyksen suhteen ilmenee kaksi toisistaan periaatteellisesti eroamaa mie- lipidettä: toinen komitean ja sitä kan nattamien, jotka asettamat lukkarien kasmattamisen nöyriksi seurakuntapa!- melijoiksi ja heidän diakoonitoimensa ensi sijalle ja marsinaisen lukkari-urku- rin tehtämät ja asianmukaisen malmis- tamisen siihen masta toiselle ja taas toisten, jotka tuntemat ja tunnustamat musiikkitaiteen suuren merkityksen har- tauden herättäjänäkin, asettamat sen puolen lukkari-urkurin kasmatuksesta ehdottomasti ensi sijaan, maatien sitä kehitettämäksi ja muodostettamaksi enem- män heidän mastaista käytännöllistä tehtämäänsä mustaamaksi ja lisättä- mäksi lukkarikouluun myöskin entistään enempi makamamieliseen kirkolliseen henkeen kasmattamia aineita. Mertailkaamme mähän, kumpiko täs- sä on oikeammassa. Jos diakoonitoimen yhdistäminen lukkari-urkurin Mirkoihin seurakunnis samme yleensä pidetään sopimana, niin silloin komitean suunnitelma tällaisten diakoonilukkarien kasmattamisesta ehkä täydennellen ja muodostellen möisi olla hymäksyttämissä. Mutta sitä moidaan kuitenkin epäillä. Päättäen tuon Lii- kolau diakoonilaitoksen ohjelmasta ja siitä mähästä kokemuksesta, mitä maas- samme mielä on siellä täällä toimi- mistä diakooneista ja diakoonittarista, moidaan otaksua, että tuohon toimeen pyrkimillä henkilöillä täytyy olla siihen aiman erikoinen sisäinen kutsumus Diakoonin täytyy olla semmoinen efy tymätön rakkauden lähde, josta pal- melemaista uhrautumaisuutta muotaa kärsimiä kohtaan, missä niitä maan on, loppumattomiin. Ja nussäpä ei kärsimiä olisi! Jokaisessa seuratun- nassahan, pienimmissäkin, saati suu- rissa, on sairaita ja onnettomia, joita diakoonin tulee hoimata ja lohduttaa. Hänellä ei ole mitään mirallisesti mää- räiltyjä työaikoja; hän ei saa ajatella, että häntä tarmitaan maan siellä, jo- hon mahdollisesti hakemaan tullaan, kuten pappia sairaan luokse. Hänen täytyy itse etsiä noita onnettomia tar- mitsijoita, mennä heidän luoksensa pi- täjän pisimmillekin perukoille, mökkei- hin matalimpiinkm ja ehkäpä useim- min juuri niihin niin että diakooni, joka tahtoo tunnollisesti täyttää mel- mollisuutensa — ja sitähän tuo toimi jo§ mikään juuri itse maatii — ehtii tuskin montakaan yötä muodessa le- päämään omalla muo^ellaan. Hänellä riittää lyötä „yö ja talo" kiertämistä muodet läpeensä. Tällaiseen työhön täytyy todella olla luontainen halu ja taipumus, jota ei mielestämme „pää- asiallisesti kasmatuksella saamuteta", kuten komitea sim. 144 sanoo. Mihin kokemukseen sinä lverrattain mähänä aikana, jolloin diakoneja on seurakunnissamme ollut, lieneekin tultu, niin aulakin allekirjoittanut olisi tai- pumainen uskomaan, että tällä alalla naiset ylimalkaan omat onnistuneem- mat, sillä miehiä käsittääksemme, aina- kin perheelliseksi tultuaan, alkaisimat melmollisuudet omaa kotia ja perhet- tään kohtaan häiritä tässä toimessaan. Mutta huolimatta siitä, että tähän toimeen pyrkijöillä on siihen todellinen harrastus on tuo toimi siinä määrässä maikea ja henkisiä moimia kuluttamaa, että hymällä syyllä saattaa epäillä, jaksaako sitä ihminen enempää nainen kun miestään, ikäänsä tehdä mai eikö usean täytyne siinä parhaat moimansa uhrattuaan, manhemmalla puolen ikään- sä elettyään, tulla huomaamaan, ettei hän enään jaksa täyttää tuota raskasta melmollisuuttaan, ja siirtyä syrjään, malmistaakseen sijaa taas mereksille montulle. Sitä kai edellyttää diakoo- nikasmatukseen yhdistetty käsityöopetus- kin, että diakooni toimeensa mäsyneenä kykenisi elättämään itseään ja perhet- tään jollain niistä ammateista, joihin hän on saanut opastusta. Mutta onko nyt tarkoituksenmukais- ta, että näin kokonaan eroänlaatuinen, tärkeä ja paljon työtä kysymä toimi yhdistetään lukkari-urkurin mirkaan, jota tosin nykyään syytetään mähätöi- syydestä, mutta jossa kaiken todennä- köisyyden mukaan tullaan maatimalla maatimaan mastaisuudessa mahdolli sesti hyminkin runsaasti työtä, juuri sille alalle kuulumaa, nim. kirkkolaulun parantamiseksi seurakunnissa. Sanottakoonpa diakoonitoimen suku- laisuudesta lukkaritoimen kanssa mitä tahansa, siksi kaukaista se nyt kuitenkin joka tapauksessa on, ettei sitä sen pe- rusteella ja kirkkolain lukkareja lasten- opetukseen melmoittaman määräyksen nojalla ilman muuta moida lukkarin mirkaan yhdistää. Oikeuden ja kohtuuden mukaista kai sentään olisi, että tuota lisätointa seu- raisi mastaama palkan lisä, maikkapa maatimatonkin, kuten tuosta toimesta luonteensa mukaan ainakin, koska se tulisi lukkareilta kokonaan kysymään sen marsinaisesta tehtämästään liikenemän ajan, jota heidän nykyisin täytyy käyt- tää sekä maanmiljelykseen että sirvu- tointen hoitamisiin, taloudellisen toi- meentulonsa turmaamiseksi. Mutta minkälaiseksi sitten mahtaisi käytännössä muodostua tuo diakooni- lukkarin toimi? — Tuskinpa moidaan kokonaan kieltää, etteikö heillä jo kou- luun mennessään olisi enemmän lukka- rin kuin diakooniksi kallistumaa har- rastusta. Silti emme tarmitse epäillä, etteimät heistä kuitenkin useimmat ky- kentsi tamalla tai toisella, maikkapa mastenmielisestikin, diakoonikurssiakin suorittamaan ja todistusta siitä ansait- semaan, tietöissään että semmoinen on maalisijan saamiseksi ja siis mir- kaan pääsemiseksi mälttämätön. Mutta toimeen astuttuaan ehkä anas taisimatkin lukkari-urkurin »varsinaiset tehtämät, kirkkolaulun johto ja -har- joitus sekä harrastus niihin, taas etu- sijan, ei ainoastaan siksi, että hän sitä puolta tuossa toimessaan on alunpi- täinkin pitänyt pääasiana, josta hän saapi pääasiallisesti paikkansakin, maan myös siksi että näihin tehtämiin häntä lakikin nimenomaan melmoittaa, ollen koko se puoli mirkaa manhastaankin lakiin perustuma, jotamastoin tuo dia koonitoimi on siihen jälkeenpäin yhdis tetty. Ja kun tehtämiä siinä ei moitaisi niin tarkalleen määritellä, saattaisi muulle ja juuri tärkeimmälle osalle diakoonitoimesta, paitsi mitä tulee edel- leenkin niihin, joita lukkarit kirkkolain mukaan nykyäänkin tekemät, maikkapa puutteellisesti ja pintapuolisestikin, jää- dä siksi mähän aikaa ja harrastusta, että koko toimi olisi olemassa maan nimellisesti, mutta itse käytännössä ai- noastaan hämärä marjo todellisesta diakoonitoimesta. Ja kun lukkari manhentuisi, niin että hän itsekin alkaisi olla toisen pal- meluksen tarpeessa, kyeten kuitenkin mielä marsinaiset ja mälttämättömät mirkatehtämänsä siksi hoitamaan, ettei häntä kohtuudella moitaisi melmoittaa apulaistakaan pienestä palkastaan kus- kantamaan, niin mitenkähän silloin olisi toisten palmelemisen laita? Onko nyt siis tuolle kieltämättä tär- keäksi tunnustetulle diakoniasiallekin onnellinen ratkaisu se, että toimi kyt- ketään toiseen toimeen, jonka tehtämät tulemat anastamaan siksikin suuren osan diakoonitoimen juuri tärkeimmän puolen tehtämien ajasta, kun lukkari- urkurien mirkatehtämät kuitenkin kieltä- mättä tulistivat anastamaan. Eiköhän sittenkin olisi diakoonitoi- melle edullisempi, että diakooneiksi ja diakoonittariksi seurakunnissa otetaan maan niitä, jotka yksinomaan sille alalle haluamat uhrautua. Silloin on par- haat taakeet siitä, että tuo sinnausta tuottama toimi tulee tärkeyttään mas- laamalla tamalla tunnollisesti hoidetu- si, kun hoitajalla on ei ainoastaan to- dellinen harrastus asiaan, maan myös- kin kokonaan hallussaan aika, sen hy- mäksi uhrattamaksi. Tähän mastataan komitean mietin- nössä malituksella, että „tie tälle toi- nunnalle on malttettaivasti kyllä, useim- massa lupauksessa askel askeleelta rai- mattaiva taistelemalla seurakuntain me- roamaksamain jäsenten sitkeätä mastus- tasta mastaan palkkauskysymyksessä." Siinä sitä siis ollaan? Seuratun- nat eimät tahdo tällaisiin tarkoituksiin myöntää maroja, kun he tuntemat mak- samansa jo tyllin runsaan palkan ope- tustoimesta papistolle. Mutta kohtuutointa toki lienee maa- timus: että lukkarien pitäisi entiseen, merrattain maatimattomaan palkkaansa rumeta semmoisiksi ikiliikkujiksi, joilla ei olisi yön lepoa eikä päimän rau- haa, maan joiden täytyisi miikot kier- tää pitäiällä ja pyhät toimittaa kirk- kotehtäioiään. Jos taas tahdotaan koko tärkeä dia- oonitoimi seurakunnissamme kuitata maan sillä, että tyydytään semmoiseen puolinaiseen diakooniin, jommoinen ukkari-diakooni möisi olla, että hän »auttaisi papistoa rippikoulu- ja pyhä- oulutyössä, kiertokoulujen tarkastuk- essa j. n. e." kuten mietinnön sim. 29 sanotaan, niin tähän tarmittama kyky saamutetaan toki asianmukaisem- Mallakin tamalla, kuin harjoittelemalla Liikalassa kokonaista kaksi muotta mie- lipuolten hoitoa, suutarin, räätälin ja leipurin ammatteja y. m. Jatk. Teeri 1 mk. 50 p. kpl. Mettikana 70 p. kpl. Pyy 70 p. kpl. Jänis 1 mk. 20 p. kpl. Auulutuksia. ♦ Koska kaupungin uusi asemakaama nyttemmin'on otettu käytäntöön, huo- mautetaan yleisölle, että sanottu kaa ma, jonka mukaan kaupunki on jaettu kuuteen kaupunginosaan ja josta kort telijärjestely on kokonaan poistettu, tulee ensi muoden alusta noudatetta- maksi poliisikamarille annettamissa henkilöilmoituksissa, henkikirjoituksessa, taksoituksessa, kruunun- ja kunnallis- merojen kannossa sekä kaikissa kunnal- lisissä maaleissa, minkä muoksi asian- omaisia kehoitetaan kaikissa kaupungin miranomaisille jätettämissä hakemuk- sissa, ilmoituksissa y. m. käyttämään uudessa asemakaamassa määrättyä järjestelyä kauvunginosien ja tonttinu- merojen suhteen; ja tulee asian- omaisten talojen omistajien ja isännöitsijäin wiipymättä ja wii meistään ennen lähestymän maaliskuun 1 päitvää asettaa kadulta talon Pihalle wiemälle ajoportille, nimittäin sen oikealle puolelle, kartanon oikea osoite- numero sekä kulmataloissa myös- kin ristikatna warten määrätty numero sopimalle paikalle. Oulun raatihuoneella, joulukuun 15 päimänä 1909. Maistraatin puolesta: •p. W. Snellman. w. t. Oulun torihinnat. Joulukuun 30 p:nä 1909. Talkkunukset 35 p. kilo. Ruisleipä, kova 40 p. kilo. Ruisleipä, pehmeä 30 p. kilo Ohraleipä 40 p. kilo. Lestyleipä 45 p. kilo. Vehnäleipä 60 p. kilo. Jästileipä 30 p. kilo. Potaatit 4 mk. — p. hehto, 25 p. kappa. Kupukaali 60 p. kilo. Sipulit 35 p. kilo. Vlaito 35 p. 2 litraa. Meijerivoi 2 mk. 70 p. kilo. Ruokavoi 2 mk. 60 p. kilo. Tali 1 mk. kilo. Tuore naudanliha 1 mk. kilo. Tuore lampaanliha 1 mk. — p. kilo. Tuore vasikanliha 60 p. kilo. Tuore sianliha 1 mk. 45 p. kilo. Tuore siika 1:50 p kilo. Tuore säynäjä 70 p. kilo. Tuore taimen 2 mk. 50 p. kilo. Tuore ahven 60 D kilo. Tuore hauki 1 mk 10 p. kilo. Tuore silahka 1:50 p. kilo. Tuore maiva 40 p. kilo. Elävät mateet l mk. kilo. Suolattu lohi 4 mk. kilo. Suolattu siika 1 mk. 60 p. kilo. Suolattu silakka 50 p. kilo. „ 9 mk. Vi, 5 mk. Va astia. Palvattu naudanliha 1 mk. 10 p. kilo. Palvattu lampaanliha 1 mk. 45 p. kilo. Palvattu sianliha 1 mk. 75 p. kilo. Palvattu poronpaisti 1 mk. 60 p. kilo. Kalanmäti 3 mk. — p. kilo. Punasta 20 p. litra. Juusto 70 p. kpl. Kananmunat 35 p. pari. Lehmänkieli 1 mk kpl. Rimapuut 14 mk. syli, 7 mk. kuorma. Koivuhalot 21 mk. syli, 8 mk. kuormaa. Mäntyhalot 19 mk. syli, 8 mk. kuorma. Kuusihalot 19 mk. syli, 8 mk. kuorma. Heinät 8 p. kilo. Oljet 50 p. kupo. Metto 2 mk. 50 p. kpl. Koppelo 2 mk. kpl. Huutokauppoja. Kuulutus. Ellei laillista estettä väliin tule, myydään julkisella pakkohuutokau palla, joka toimitetaan Maistraatin virkahuoneessa Torstaina ensitule van Helmikuun 10 päivänä kello 12 päivällä, Leski Maria Järvelinin pe rillisten omistama kartano ja tontti N:o 138 Oulun kaupungin llrssa kau punginosassa (ennen 1 /-2 tonttia N:o 49 II korttelissa) Oulun Säästöpan kin 7,200 markan saamisen, paitsi korkoja ja kuluja, suorittamiseksi, josta asianomaisille ja halullisille os tajille täten ilmoitetaan, huomautuk sella, että kaikkien asianomaisten tu lee huutokaupassa oikeuttansa vai voa sekä että saaminen, joka U. L. 5 luvun 26 §:n mukaan on tiedoksi annettava, pitää maistraatille ilmoi- tettarnan viimeistään velkojain kuu lustelussa ennen huutokaupan alkua. Oulun raatihuoneella Joulukuun 28 päivänä 1909. Maistraatin puolesta: P. W. Snellman. Valkosta 1 markka 50 penniä 500 arkkia Oman Kannan Kirja- ja Paperikaupassa. ' OULU IM Mli Mk. ffiri l vähän käytetty, myytävänä 100 mar- can alennuksella alkuperäisestä hin nasta. Jenny Sarlin. Vihanti. Ilmoituksia. Helsingin ftSimiDH lillUtllU V. t. Vuokrata halutaan. IR ilmoittaisi Puhelin 4 t>9. Alyytälvänä. (Omistaja Carl A. E. Lithen) Helsinki, VVIadlmlrinkatu 17, alottaa uudella 10—12 viikon oppiluku- kaudella 14 päivä Tammikuuta 1910. Opetusaineet ovat: kaksinkert. ital. ame rikkalainen ja maanviljelyskirjanpito, las kento, kauppalaskento, kauppakirjeenvaihto. kauppaoppi, kauppamaantiede, kielet ja yleiset konttoritehtävät. Yksityisiä kurs seja annet tan kirjanpidossa, lasku- ja ko nekirjoituksessa n. k. amerikkalaisen pika- kirj. järjestelmän mukaan. Pyytäkää kou lun ohjelma! Kysymyksiä ja ilmoittautua kouluun voi joka päivä Palkanvälltystä toimitetaan. HUOM.! Ei ole sekoitettava Hra Oskar Zetterblomin kouluun. (H. 4749) Carl A. E. Lithen. A. Lindfelt-Lehtisen Kuusamon Pohjanperällä J F Virkkula ja S. H. Virkkula, Lapissa Antti Paulus. Limingassa J. V. Väisänen, A. Matturi, H. Tuomikoski. Muhoksen Laitasaaressa A. Rovala. Oulaisten Piipsjärvellä Mikko Kiviranta nuorempi. Oulaisten Petäjäskoskella Mat ti Laulumaa ja Matti Uusikangas. Piippolassa J. H. Partanen. Pudasjärven Hetekylässä Antti Hiimala ja Aukusti Loukkusa. Pudasjärven Kollajankylässä Aukusti Jussila. Pyhäjoen Yppärissa Heikki Nis silä. Pyhäjoeila Pietilän kaupasta. Pyhännällä Samppa Eskola. Raahessa Lennart Keso. Rantsilassa Elo Leinonen. Rautiossa Efr. Haapakoski. Revonlahdella P. Tervo. Sievissä Pekka Kiuru. Sangijoella: Veli S. Kivi. Suomussalmella P. Moilanen- Kuurtola. Tyrnävän Kirkonkylässä maan- vilj. Aappo Kaakinen. Tyrnävän Ylipäässä Torpp. Antti Väli. Ylivieskassa Joh. Hjalmar! Kauppi. H. Melender. ^ Ylitornion Raanujärven Ala päässä Arvid Välitalo. Ylitornion Lohijärven kylässä J. E. Harri. Huoneita ja ruokaa matkustavaisille ja kuukausittain. Nykyaikaiset mukavuudet. Hinnat kohtuulliset. Olli Piipari. Aseman vieressä. ja jotka toimivat Talousseuran pii rissä, kehoitetaan täten ennen tulevan tammikuun loppua — vuosikertomuksen keralla lä hettämään anomuksensa apu rahoista. 1 ji m V. V. J. Pahkala. O myöpi O □ . □ □ koko- ja □ n puolisko- D □ v □ □ astioissa □ F. A. Riekki, Oulussa. □□□□□□□□□ fvaltion kannattamana) alkaa 22:sen käsi- työopettajattaria valmistavan oppijaksonsa 15 p:nä helmikuuta. Opetusta annetaan liinavaate-, pukutaide-, silkki-, korko-, pujotus- ja aplikatsioni-om- peluksissa, parsimisessa, paikkaamisessa, nimeilyssä. erillaisten vaatteiden mallipii rustuksessa, kaikenlaisten käsi- ja kc.r*.u-- töiden mallisuunnittelussa. kir' ; > '. .• misessä, tyyli ja värien• kävtän nöliisillä har",.,;!-W-iV, . tauksilla. Ope tuksen oV .'ti käsityöhön sovitet tuja kä; {•' mi jssä kokeiltuja opetusopitlisia neuv" O.i^us on vapaa, työaineet hankkii koulu rukalla. Työt saavat oppilaat omikseen. ' uitakin kuin opettajattariksi aikovia ote taan kouluun Hakemuksiin liitettävä vä- imit i:;;:: ..> ' kansa'-«vilut. jäljennös. Kouli' ; , p,-< - uotensa. Tähän asti on koulun kayiieiu» .^hes 1,500. Viime aikoina on ollut noin 150 oppii, kaksilla kursseilla vuodessa. Koulussa toimii 4:jä opettajaa. Lähempiä tietoja saadaan joh tajattarelta. A. Lindfelt-Lehtinen. Tampere. KAIUN tilauksia v:delie 1910 vastaanottavat m. m.: Hailuodossa Kustu Pirkola. Kiimingin Alakylässä J. E. Hai- pus. Kiimingin Huttukylässä Antti Karjalainen. Kiimingin Ylikylässä Juuso Kar jalainen. Kittilän Alakylässä A. A. Nei- tiniemi. Kuusamossa S. H. Virkkula. Nämä merkit panemme käytän töön. Kuusamo, 12 />5 09. J. Käsmä. Aokouksia. (K., L. ja K. T. l:sti). Maanantaina t. k. 10 p:nä kello 7 r-p. kokoontuu seura kunnan kirkkovaltuusto kirkko herran kansliassa. Käsiteltävät asiat: 1) Muutoksia kirkkohallinto- kunnan johtosääntöän; 2) Kollehti-kysymys vierasten saarnamiesten kirkossa esiin tyessä. Oulussa, 1. 1. 1909. Eljas Lönnrot. Oulun työväen Sairas- ja Hautauskassan ealraan- y~ tui hoitajatar Neiti RIIKA LAN KINEN asuu Isokatu N:o 66. Telefooni N o 524. ffigy Vrstanottaa sairasilmoituksia arki päivinä klo 8 10 e. pp. ja klo V26—Vi 7 j. pp. sekä sunnuntaisin ja juhlapäivinä klo 8—10 e. pp. Oulussa, Osakevbtiö Oman Kanna* (Kaiun) Kiriap 1-J09.