tiistaina Ulokuun 9 xmä 1910 - N:o 91-3 Elokuun s p:nä. Vuoöenklotoiveet msazzsmme. Syksy lähenee suurin askelin ja maamies alkaa piakkoin koota — onpa osaksi jo koonnutkin — latoihin ja aittoihin vuoden antimia. Mikäli kai kesta woi päättää ei tänä kesänä.hy vää vuotta" uäh!äväs:i tule, mutta toivottavasti .»keskinkertaisen" vuo- dentuloa voimme odottaa. Mitä ensin heinään tulee, on kasvu koko maahan nähden ollut jokseenkin huonoa. Kyl- vynurmet owat kaivaneet hyvästi ai noastaan Uudenmaan ja Waasan lää neissä, keskinkertaisesti Turun ja Po- riu, Kuopion ja Oulun lääneissä ja huonosti Mikkelin ja ZLiipurin lää neissä. Luonnonniityt owat taasen an taneet huonon sadon kaikkialla. Syynä tähän on ollut se, että heinän kas vaessa kova tuimuus vaivasi. Mutta kun heinäntekoaikana vallitsi hyvät ilmat, ovatkin nyt kootut heinät hy viä. Kun siis heiniä on niukasti tul lut, min muistakoon karjainomistajat säästävästr heiniä käyttää, ettei ke vään tullessa tulisi hätää eläinten ruoassa. Ruislaihot kasvoivat viime syksy- uä hyvin, muita kun talvi tuli su laa» maahan meni laiho mädäntymi stä kautta usealla taholla aivan pi lalle. Ja kun rukiin parhaimpana kas vupaikalla ei paljoakaan satanut, jäi ruis harvaksi ja sato tulee olemaan useiimmassa läänissä keskinkertainen, jopa siiäkln huonompi. Poikkeuksen te kee kuitenkin Turun ja Porin, Hameen sekä Oulun lääuit, missä toivotaan jokseenkin hyvää satoa. Snviviljasta saa ylimalkaan odot taa jokseenkin hyvää tulosta. Hallan vikuuttaminen muutamin paikoin ei paljoakaan merkitse. Entäs meidän rakkaat potaatimme? Ainakin ne nyt ovat sangen hyviä ja ellei halla niitä pane, saamme oikein runsaasti noita hyvämakuisia »Pom- meriu-omenoita." Muutki.l juurikasvit näyttävät hyviltä ja tuottavilta. Tyytyväisenä siis kylläkin voi maa mies varata latoihin ja aittoihin vuoden varalle maaemon antimia- Ja ehkäpä joku muistaa kiittää kaik kien hymen lahjojen antajaa siitä, mitä on saanut ja tulee saamaan tä näkin vuonna elatuksiksensa. Pcrhc-uu lisiä. — Aihioihin owat menneet: Mnsiikkitai- trilija Theodor BiörUund ja opettasatar, nti Aino Raunio Helsingistä. — Aliopp., neiti Lempi Bärlund ja insinööri Alscli Laine. — Avioliittoon kuulutettuja: Noor markun kirkossa warainaanmittari A. G. Eke lund Porista ja neiti Ester Tallqvist Noor markusta. — Vihittyjä. Avioliittoon on »vihitty: Kansakoulunopettaja, ylioppilas G- staf An dersson ja nti Na mi Heuel Kollotasta. — Metsäherra Ernst Leopoid Blumenthal ja nti Toini Elisabeth Castren. — Morsiamen ko dissa Wiivnrissa t. t. 4 p:nä neiti Olga Lo- wisa Sägström ja maatalouden neuivoja Karl Ivar Lmtaneu Ilomantsista. — Syntymäpäiviä: 80 vuotta täyt tää tällää» rouiva Emuiy Ramsay Helsingistä. SS w u otta täytti lauantaina leslival- tioneuvoksetar Antoinette Termen. 60 vuotta täytti sunnuntaina lehtori' L. Taunelin. Mmlta kotinmltll. — Maltiourautsteide» lukot oli> vat viime kesä!. 4,485,024 mk. 83 p., edellisillä kuu!.u«ula 17,139.315 mk. 83 p., si :s Ducden ensimätsella puoliskolla 21,624,340 mk. 66 p. Mastaavat luvut viime vuonne oli vat 4 ,222,275 mk. 75 p., 16,278,700 mk. 44 p. ja 20,500,976 mk. 23 p. — Isorokko ou raivonnut Io- HauueSsessa 2 tuuZautta ilman että lääkärille on siitä mitään ilmoi tusta tehly. Memsä on siellä ollut 13 eri sairaustapausta. Taudin ole massa-olo tuli aivan sattumalta ilmi. Johanneksen pappilan arentimies käy< dessään Lipolan kylässä sai näet sat tumalta tiedon isorokkotapm Osista. — Johanneksen pappilasta telcsonoitiin heti asiasta tohtori Edv. o?n W 'y- maruille, jo'? t. k. 3 pnä käwi jnr^iia tutkimassa ja ryhtyi toimenpiteisiin taudin levenemistä ehkäisemiseksi. Paik!akunta!nis!en isonrokon ole massaolon salaamisen, sanoo Karjala, ei uskoisi johtuvan tyhmyMstukään, siKs eivZ tähän aikaan enää luulisi löytyvän ihmisiä, jotka eivät esim. uskoisi isonrokontarttuvaisuuteev, eten kin knn silmien edessä olevat esimerkit sitovasti todistavat päinvastaista. Asianomaisten paikkakuntalaisten me nettelyä voi täydellä syyllä sanoa ri kolliseksi huolimattomuudeksi, sillä hei dän huolimattomuutensa kautta ovat monet terveet ihmiset joutuneet tauti vuoteeseen, joka voi johtaa kuole maankin. Toivottavasti tämmöiset tapaukset eivät enää uudistu. Katsokoon jokai nen kansalainen pyhäksi velvollisuu dekseen heti ilmottaa lääkärille tah» viranomaisille tällaisista — niin ison- rokon kuin muittenkin — tarttuvien tautien tapauksista. — Aesakat ajaneet »aisen yli Perjantai-aamulla tto 8 aikaan ajoilvat kasakat Fredriksbergin asemaa läheisyy dessä rouma Koskisen yli, niin että häa pyörtyi ja sai pienempiä naarmu- ia. Samalla hätvifi routva Koskisen käsi laukku, joka sisälsi noia 20 mk. rahaa. — Aaryu t»ppan«t S teymSS. „Karjalalle" kirjoitella Kiwennawatta: Kiwennawau pitäjän Miettilän ky lässä tappoi karhu heiuäk. 23 pnä ta lolliselta Fahtvo Kukkoselta Parhaan leh män ja hiehon. Luultiin ensin, että kar hu tämän tuhotyön jälkeen oli jo tal lustellut muille maille ja vuin men nessään tehnyt tuon ilkityön, mutta sii nä erehdyttiin suuresti, sillä tv. k. 26 pnä kaatoi mesikämmen samasta kyläs tä talolliselta Antti Kaimolaiselta leh mä» ja haaivoitti loisia pahasti. Isän tä itse sattui olemaan metsässä ja kuuli kyllä lehmän ammunnan ja karhua mö rinän, muita aseettomana ei uskaltanut mennä auttamaan lehmäänsä. Mutta tähänkään ei karhu tyytynut. Toissa perjantaina repi se taas pahasti talol lisen Autti Nokkosen Zehmaä, haavoit taen sitä selästä niin että on epätietois ta vieläkö elukka siitä toipuukaan. Useat henkilöt ovat karhun nähneet ja kertovat sen olevaa hyvin suuren. — Mi tuyat marLSaa käsittä- wi rahaSirje kadonnut KuriSessa. Wiime tiistaita vastaan yöllä n. kello 1 ajoissa jätti kansak.opett. I. F. Leh tovaara Kurikassa Koiviston kylässä Panttilan kaupan seinässä olemaan pos tilaatikkoon pitäjän postitoimiston hoi tajalle herra I. Oppaalle osotetun kir jeen, joka sisälsi rahaa 565 mk. sekä postiosotuksen 476 mk. 63 p. Samaan laatikkoon jätti hra Lehtovaara myös samalla kertaa toisen niinikään postin- hoitajalle osotetun kirjeen, jossa selitet tiin miten nuo rahat ovat lähetettä vät. Tämän viimeksimainitun kirjeen toi Ilmajoelta Kauhajoelle kulkeva pos> tinajaja Ivar Kokko muun posun mu- kana Kurikan postikonttoriin, mutta ra- hakirje sisältöineen on teillä tietämättö millä. Poliisitutkinta on asiasta pidet ty, mutta mitään selivyyttä ei siihen ole vielä saatu. — tzviöttomikst erämaassa jäi vät eräät niittymiehet Simojokivar- rella Kuivasojan niityllä, johon on matkaa noin kuusi penikulmaa ihmis asunnoilta. Niityllä asettivat he evään sä kotaan työhön mentyään. Mutta sitte sattui min ikävästi, että kota paloikin ja eväät sekä rvaatteet mukana. Kyl mässä ja sateessa sekä nälissään saivat he sitte värMellä, kunnes toiset ehti vät noutaa ruokaa ja vaatteita. — Samalla paloi eräältä seurueesta sie voinen summa rahaakin. — Suursaarelainen luotst huk- kuuut Lauantaina kun ruotsalainen höyrylaiva Helios saapui Suursaaren edustalle ottaakseen luotsin, sattui siinä ikaivä onnettomuus. Koroa aallokko heiiti veneen, kun se oli höyry laiman vieressä, kumoon ja si>na olemat kolme henkilöä, luotsioppilaat Eskoja F. Kurki sekä luotsi A. Kurki joutuimat veden varaan. Höyrylaivasta heitettiin pe lastusrenkaat, jotka A. Kurki ja T. Esko onnistuivat saamaan käsiinsä, mutta F. Kurli katosi laivan alle eikä enää noussut näkyiviin. Luotsi A. Kurki pelastui luotsikutteriin ja luotsioppilaS T. Esko höyrylaiva Heliokseen, jonka hän sitten luotsasi Kotkaan. Hukkunut luotsioppilas F. Kurki oli non: 25 vuotias naimaton mies. — Ikävä tapaturma. Mime maanantaina kun taupp. Hack^ell, hra Björn ja kultaseppä I. Maikkula Tor niosta ottivat kotimaikalla svrsanjah- dista, sattui seurueelle lemmoiuen onnet tomuus, joka vei hra Mukkulan tuo- nentuville. Hra M. nähdessään sorsa» parlven, sieppasi haulikkonsa, ottaen kiinni piipun suupuolella. Mutta samassa ta pahtui kauhea laukaus. Pyssyn nalli- maiarat tarttuirvat kiinni johonkin ve neessä ulevaaa esinecseen laukaisten mo lemmat latinkit. Toinen panoksista tun keutui hra Maikkulan käteen, mutta toinen sattui hänen kasvoihinsa sillä cnnettomalla seurauksella, että kuolema wei uhrinsa heti. Parhaassa iässä poismennyttä miestä jäi lähinnä suremaan nuori leski kah den pienen lapsen kanssa. — ZSefiämxäriin hukuttautunut. i Heinäkuun 30 p:nä iUapuiioällä hukutti ' itsensä vesiämpäriin päänsä painamalla torppari Ojalan l. Lammelan vaimo Pudasjarivellä. Syynä lekoon lienee mielenhäiriö. Tapahtuman sattuessa vUaiat ainoastaan lapset kotona, mies oli nse heu.»niltyllä. — Mainaja lie> nee zo piieazmän aikaa näyttänyt ta vallista hcrmosluneemmalta. Ei mikään elinkeinotoiminta ole sen laatuinen, ettei sille tnottaisi hyötyä sc, että se on mainittuna osotekalenterissa. Kuta vähemmin tunnettu joku liike ou, sitä välttämättömämpäa on sille tehdä itsensä muistetuksi osote kalenterissa. Ei mikään liike ole niin suuri, ettei sille olisi vahingoksi osotekalen terissa mainitsematta jääminen. Osotekalenteri on pitkin vuotta joka päiväisessä elämässä enin käy tetty kirja. Osotekalenteri on tasaistmmin levinnyt kirja — siitä kysyvät neuvoa pitkin vuotta niin kaupunkilaiset kuin matkustavaiset maaseudulta, muista kaupungeista ja ulkomail ta, tavarauostajat ja myyjät, suomea ja ruotsia puhuvaiset. Osotekalenteri on se kirja, josta niin yksityiset henkilöt kuin liikemiehet ja Virastot pitkin vuotta saavat seltvät, järjestelmälliset ja pikai set tiedot kaikesta siitä, mitä Turun kaupunki itsessään käsittää za miStä mitäkin on saatamana. Osotekalenteri on välttämättömän tar peellinen jokaisella toiminta-alalla ja jokaiselle henkilölle, jonka tar peet ja harrastukset ulottuvat kodin neljää seinää ulommaksi- — Murha Kristiinassa. Tors taina istuskeli useita miehiä juopotte lemassa Kristiinassa Hydenin omista massa olutkapakassa, jota kansan kesken sanotaan „hurjaksi kapakaksi". Eräs Lapväärtistä kotosi» oleva Erland Hjort joutui kiistaa» joittenkin juoma- meikkojensa kanssa. Suuttuneena Hjort otti esiin kääntöMveitseasä ja iski sillä erästä Kurikasta kotoisia olevaa, työ- mies Juho Ojalaa rintaan. Isku sattui sydämeen ja lähdettiin Ojalaa heti viemään lääkäriin. Mat kalla Ojala kaatui kadulle, jolloin ha ettiin kärryt ja niillä vietiin hänet lääkäriin, jonne saavuttua Ojala oli jo kuollut. Mitään aihetta ei Ojala ollut anta nut riitaan. Hän ei edes ottanut osaa kiistelyyn, vaan istuskeli varsin rau hallisesti omissa oloissaan. Mainaja oli jo 69 vuotias perheellinen mies. Lap sensa ovat jo kaikki aikuisia. Murhaaja Hjort, joka vangittiin, on perheellinen, noin 40 v. ikäinen mies. On enne» «seista kolttosistaan ran gaistu ja tunnettu pahantapaiseksi mie heksi, sanoo W. S. Jimiä tietoja. — Lahden kansanopiston käsitöiden opettajattareksi ou «valittu 2l:stä hali jasta opetlaiatar I. Schildt Sysmästä ja «aralle oeiti «aarina Noponen Jaakkimasta. — Toripäivät. Senaatti ou antaont latvan pitää toripäiviä Mesilahdeu kunnan Narinan kylässä joka arkiperjantai ja Salmin tilnnan Uuksun kylässä joka arkilauantai. — Eläinmarkkinat. Senaatti on hhväk- synyt Jmpilahdea kunnan anomulseu lunuassa olemain eläinmartkinain lakkauttamisesta. Senaatti on hylänryt Sakkolan kunnan anomuksen eläinmarktinaiu sallimisesta Sakko lan Kiiviniemellä. — Kurkkumätää raivoaa suuressa mää rässä Walkealan kunnassa. Niinpä hoidetaan parhaillaan Kou«olan sairashuoneessa 7 kurk kumätään sairastunutta henkilöä. Osa heistä ou kotosin Valkealan kirkolta ja Kouvolasta, osa Iitistä. — Kätilöksi Uuraaseen otti kaupungin terveyshoitolautakunta kokoulsesiaan maanan taina »viime lviikolla kätilö Lydia Nisulan. — Myrsky Laatokalla. Jo kolme wuo> rokautta oli iviiuie lauantaina Laatokalla val linnut itätuulen waikutmsesta ankara myrsky, joka on kokonaan lopettanut laivaliikleen siellä. — Kalan varkaita ou viime aikoina ilmestynyt Paakkolan kalavesille Vuoksessa. Useat kerrat sattuu niin, että kalastajat saa mat kokea tuhiiä rysiä, pitkäkyntinen kuu ou heidän edelleusä jo mihin koskenut. Maanviljelijä Juho Kustaa Ruohonen kuoli Kuusjoen Kanungin I Iijoella t. k, 5 p. 51 vuoden ikäisenä. Häntä jäivät suremaan leski ja 6 lasta. Perjantaina kuoli Helsingissä verhoi lija A. S. Wikberg 30 vuoden ikäi senä. T. k. 1 p:nä nukkui kauvan sairas- tettuaan ikuiseen uneen Loimaalla ent. tilallinen Matti Leppämäki 83 ikävuodellaan. VensMlts. z — ZV0 takoa palanut. Us as ta, elok. 5 p.: Muutamissa kylissä omat tulipalot hävittäneet 300 taloa. Wa- hingot nousevat 150,000 ruplaan. — KivihiililSytöjä Ilralivuo- ristsssa. Jekaterinburg, elok. 5 pnä : U oivau asemaa läheisyydessä Lurjeivon piirissä on löydetty uusia suu ria kivibiilikerroksia. LittoiSte» Pefolaitos, omist. M. Hamps Maatteet uondatetaan ja lähetetään. Puhelin 12 27. — Littoinen 7. lllliomssllg. — Auotfista Meuäjälle hehku lamppuja. W. k. 28 p:nä lähetti Tuk holman hehkulampputehdas 40,000 heh kulamppua höyrylaiva Torneälla We- näjälle. — Miist naista palanut suu ressa tulipalassa Lontoossa. T. k. 1 P. puhkesi Lontoossa suuri tulipalo Accringtonissa. Tällöin sai liekeissä surmansa viisi naista. Kotvat rankkasateet ovat Ruotsissa pitkin kesää useasti teh neet laihoille mahinkoa, erittäinkin maan keskiosassa. Wiime päimiaä oa siellä satanut Mettä runsaammin kuin sitten v. 1S76 muistetaan tapahtuneen. Lau- wantoiua oli suuret alat peltoja ja niit tyjä Jtägöötaumaalla ja Smoolannissa weden alla. Muutamissa paikoin oivat maantiet ja rautatiet tul wawedea kautta joutuneet epäkuntoon. Kekseliäs tuomari. Jtsellisentytär Anna Milania oli haastat tanut talollisen Freedrikki Hoimelau .lapsen- ruokoSta" käräjiiu. Mastaaja Hoimela kielsi kuitenkin kitveukoroaau olemasta lapsen ijä. Asian olleSsa toisen kerrau esillä ketsi tuomari pieneu kepposen, joka wei tämän »kieroa" asian vähällä waiwalla oikeudelliseen loppuunsa. — Mälinpitämättömällä äänellä, hän katseli ulos akkunasta, kyseli: — Onko todistaja Antti Huhta täällä? — O ... ou. Kuului Hm ääni. — Onko Asarias Kompa täällä? — O'on. — Onko Eetva Kaisanpoika Stoor täällä? — O'ou. — Ouko todistaja Matts Mattsson Mik- kelssou täällä? — On. — Onko Anna Stiina HSHlä täällä? — O'ou. — Ouko Petter Hintikka täällä? — Oa. — Ouko lapsen isä täällä? — O'on. Se oli talollisenpoika Freedrikki Hoimela, joka siten huomaamattaan teli tuunnStuksen. Tuomari käski läsnäolijat ulos ja muutaman minuutin kuluttua julistettua tuomio tässä sotkuisessa asiassa, joka ilman tuomarin kek- keliäisyyttä olisi venynyt kyliinkin pitkäksi. Mvaerili kuikka Kirj. Jonas Lie. Aadvaerin kalastuspaikan edustalla on lintusaari, jonka rantaan ei kukaan pääse, olkoonpa meri kuinka tyyni hy- väänsä. Niin raivoisana kuohuu ja kohisee maininki sen ympärillä. Kauniina kesäpäivänä välkkyy se me ren autereen läpi kuin suuri kultaren- gas, ja vanhoista ajoista on kansa luullut että saarella ou jonkun meri rosvo aluksen jättämä aarre. Auringon laskiessa »ousee joskus esiin korkeakeulainen alus. Oa ikäänkuin se kulkisi myrskyn käsissä ja kaivautuisi syvälle raskaiden, valkoharjaisten kuo hujen väliin. Pitkin karia istuu rivissä mustia kuikkia katsellen purjeita. Mutta oli aika jolloiu niiden luku tarkkaan tunnettiin. Nutä ei koskaan ollut enempää eikä vähempää kuin kak sitoista ja kivellä kuohujen keskellä istui kolmastoista niin ettei sitä nähnyt kuin silloin kuu se nousi lentoon aavaa merta kohti. Ainoat, jotka asuivat kalastuspaikalla talviseen aikaan, kun ei kalastettu, oli vat vanha nainen ja nuori tyttö. Ela tuksensa ansaitsivat he suojelemalla turs- Turun Siemenkauppa. Mm Xevxt-VIut os alkoholimieto, ou paras aamiaisolut, hyvin kevyttä juoda. 8400 Alituinen vmsto Pilsncr- ja Laakcri-Olutta '/» ja V, Pulloissa meillä ja tilaukset maa seuduilla tehtaan hinnoilla ja senlisäksi toimi tetaan vielä lähetykset 35«5z Rudolf Gardberg» Liunankatv I5b. kankuivauslaitteita petolinnuilta ja kor pilta, jotka mielellään hakkasivat siteet rikki. Tytöllä oli paksu sysimusta tukka ja silmät, joilla hän kummallisesti katseli ihmisiä, oli niinkuin häa olisi ollut kuikkien näköinen tuolla kaukana. Ja muuta hän ei juuri ollut näh nytkään. Kuka hänen isänsä oli, ei ken kään tiennyt. Silloin tapahtui, että kun venheet kesäisin lähtimät Andtvaeriin hakemaan tuimaa kalaa, alkoirvat nuoret miehet kilpailla keskenään sinne pääsystä. Jotkut hylkäfimät sekä palkan että osansa saaliista ja sisämaan kylissä va litettiin kihlausten purkautumista. Se, joka sai aikaan kaiken tuon, oli Andmaerin tummasilmäinen neito. Waikka hän kulkikin repaleisena ja likaisena, oli hänessä kuitenkin jotain sel laista, mikä sai aikaan, että ne, jotka puhelivat hänen kanssaan, hämmentyi vät ja näytti kuin he eivät olisi voi neet elää ilman häntä. Easimäisenä kosi häntä poika, jolla oli sekä talo, että kalastusaitat. — Jos tulet takaisin kesäksi ja annat minulle sen oikeaa sormuksen, joka minut sitoo, saavi hän — niin asiasta tulee jotain. Ja ken seuraavana kesänä palasi, oli poika. Hänellä oli paljon kaloja tuotavana ja kultasormuksen saisi tyttö, niin ras- kaan ja kauniin kuin hän vaan tahtoisi. — Se, jonka minä tahdon, sanoi hän, on rautakirstnn kädensijan alla tuolla saarella. Pidätkö minusta niin paljon että nskallat mennä sitä hake maa». Mutta silloin poika kalpeni. Hän näki laineen, kuin valkea vaah- toseinä, nousevan ja laskevan kirkkaana lämpimänä kesäyönä. Ja saarissa iS- tuimat kuikat ja aukkuivat auringossa. — Pidän paljon sinusta — sanoi hän — mutta tästä tulee hautajaiset, eikä häät. Samalla nousi kolmastoista haahka vaahtosumusta ja lensi merelle päin. Seuraavana talvena kosi erään aluk sen perämies. Hän oli ollut kaksi vuotta onneton tytön takia. Hän sai saman vastauksen. — JoS tulet takaisia kesällä ja an nat minulle se» oikeaa sormuksen, joka minut sitoo, myönny». Mutta kuu häa kuuli, missä sormus oli, itki häa koko illan jo yö», kuaues auriako alkoi kuumottaa luoteeapuolella meressä. Silloin läksi kuikka lentoon ja leijaili merelle. Kolmantena talvena oli ankara myrsky. Useat purjehtivat kumoon ja rantaan ajautuneessa rungossa riippui nuori pyörtynyt poika vyöstään, joka oli kiin nitetty köliin iskettyyn veitseen. — Se on minua sulhaseni, sanoi hän. Ja häa otti pojan syliinsä ja istui koko yön lämmittäen hänen sydäntääa. Kun aamu tuli, sykki se. — Minusta tuutuu kuin olisin kui kan siipiea välisjä pää untuvaista rin taa vasten — saavi hän. Poika oli vaalea, kaunis ja kihara tukkainen ja hän ei saanut silmiään tytöstä. Häa jäi töihin kalastuspaikalle. Mutta pois täytyi hänen mennä pu helemaan tytön kanssa aiin varhain kuin myöhäänkin. Ja hänelle kävi käin toisellekin. Hänestä tuntui kuin hän ci voisi SO O OO Ainoastaan kunnollinen ^5»' ja kokenut « Kelloseppä z » wot hankkia teille W Z 17232 oikeinkäyvän K z A-rro«! z H Ostakaa siiS niitä ^ I. G. Juliuiu Jälkltä, Linnankatu S b ja Eerinntatu 7. (X) «»»»»»»»»»»»« O0 elää ilman tyttöä. Ja samana päi vänä, kun hänen tuli lähteä, kosi häa. — Sinua en tahdo pettää — sanoi tyttö. Olet lemännyt rintaani vasten ja jos moisin suojella sinua suruilta, antaisin mielelläni henkeni. — Saat minut, jos panet kihlasor muksen sormeeni, mutta saat pitää mi nut waia niin kauan kuin päilvää kes tää. Ja nyt tahdon odottaa sinua ia leivottomana ikämöidä sinua aina ke sään asti. Juhannuksen aikaan saapui poika sinne yksin wenheessä. Ja silloin kertoi hän sormuksesta, joka hänen piti hakea saarelta. — Otitko minut laivahylyltä pan naksesi minut sinne jälleen — sanoi hän. Sinutta en »voi elää. Mutta kun hän tarttui airoihin sou- taakseen saarelle, astui tyttö venheeseen ja istui Peräkeulaan. Häa oli uii» kalpea ja omituinen. Oli kaunis kesäinen ilma ja pitkät, kirkkaat mainingit liukuivat merellä. Poika vaia istui, sousi ja katseli häntä, kunnes jyrisivät ja kumistivat saarien aallot salakarin ympärillä ja hyrskyt ruiskahtelimat torninkorkuisina. — Jos rakastat henkeäsi, niin käänny nyt ympäri — sanoi tyttö. — Rakastan sinua elämääkin enem män — vastasi häa. Mutta juuri kun poika luuli että keula kaivautuisi laineihia ja kuolema edessä ammotti, tuli äkkiä sanomaton hiljaisuus, niin että venhe saattoi las kea rantaan ilmaa että aaltokaan ko hosi. Säärellä oli vanha, ruostunut ank kuri, joka puoleksi pisti esiin maasta. — Rautalippaassa, ankkurin alla ovat myötäjäisesi — sanoi tyttö. - Wie se venheeseesi ja pane sormus, jonka näet, sormeeni. Sillä kihlaat sinä mi nut ja minä olen sinun siksikuin au rinko kuumottaa luotteesta merellä. Sormus oli kultainen ja siinä pu» nainen kivi ja sen pani häa hänen sor meensa ja suuteli häatä. Kiven halkeamassa saarella oli vih reä kivi. Siihen he istuutuivat. Ja ravin tonsa saivat he tavalla, jota poika ei käsittänyt ja jota häa ei välittänyt ajatella suuren ilonsa tähden. — Juhannuspäivä oa kaunis — sanoi tyttö — ja minä olen nuori jo sinä olet minun sulhaseni. Ja nyt me mennään yhdessä. Hän oli niin suloinen, että poika unohti kaiken rakkautensa tähden. Mutta kuu aurinko yön tultua alkoi kuumottaa kaukana merellä suuteli tyttö häatä ja itki. — Kesäpäivä on kaunis — sanoi hän — ja ilta on vieläkin kauniimpi. Mutta nyt hämärtää jo. Hänestä tuntui äkkiä kuiu tulisi tyttö Vanhemmaksi ja ikäänkuin laihtuisi. Kun aurinko laski meren piaaan alle oli hänen edessään saarella main pikkusen rypistynyttä liinukangasta. West oli tyyni ja keskikesän tyynessä yössä lensi kaksitoista kuikkaa yli meren. — Sota-aikana tuli eukko kauppapuotiin kynttilöitä ostamaan ja kuu luuli että niiden hinta oli kohonnut, kysyi ihmetelle», mistä se johtuu. „Se ou sodan seurauksia" selitti kauppias. „Jopa jotakin", ihmetteli eukko, ,en kos.aau ole kuullut että sotaa käydään kynttiläniva- lossa!' 156 Klairon katsoi heitä kumpaMn, kun he meni- ivät tyhjän toierashuoneen lapiise: „Han tulee myö!Mn", mutisi hän itsekseen. .Tunnen kuole man jo lähestyvän." II. KHtootta. Kun ehtoo samana päimäaä alkoi hämärtää, niin seisahtuvat taaskin siistit rattaat saman yksinäisen, rapistuneen talon edustalle Passy'-sa, ja taas oli se Menneval, ministeri Chaptal'ia kirjuri, joka lähestyi porttia. Mutta tällä kerralla ci hänen tarvinnut soit taa ja odottaa portin aukasemista. Portti oli auki, eikä tukaan estänyt häntä sisään tulemasta. Jopa itse koirat, jotka aamusella niin raiivoi- sesti haukkuimat häntä, makasivat hiljaa huo neen oven edustalla, eitvälkä edes liikahtaneet kaan, vaikka vieras lähestyi heitä ja uskalsi heidän välitsensä astua sisulle huoneeseen. Mutta huoneessa myöskin vallitsi sama hil jaisuus ja sama tyhjyl,s. Wanhaa subicttia ei näkyl.yt missään, mitään ihmisolentoa ei löyty nyt mistään. Oudolla kauhistuksen tunteella cstui Menne val tyhmän hvljättyya viei-ashuoneejeen. Ku- :sz — „AH, neiti, mun kallein, jumaloimani neiti!" nyyhkytti ja tuskitteli vanha subretti ja kiirehti esiin nojatuolia takaa ja pani po.villensa Klai- ron'in viereen. ^Armahtakaa minua! Älkää pu huko kuolemasta! Älkää raadelko minun kurjaa, kivistävää sydäntäni, joka ei koko maailmassa rakasta ketään muuta, kuin Klairon'ia yksiö tänsä!- .Se on totta, Senay, sinulla oa uskollinen ja jalo sydän", sanoi Klairon ja pani kätensä itkevän kamariaeitsyensä pään päälle. „Hywä herra, antakaa anteeksi hyvälle Senay raukalle hänelle liikutuksensa ja pelkonsa. Hän on pal vellut minua kolmekymmentä vuotta; häa on elänyt kanssani hyminä päiioinä ja kestänyt kans sani köyhyydessä, jolloin minulla ei ollut muuta jaettavat» hänea kanssansa, paitsi minun kyy neleitäni. Älä cnään itke, senay! Salli minua kuolla ja kohoutua niiden kuolemattomain luokse, jotka minua odottavat. Ah, minä hilaan pu hutella kuolematonta ystämätäni Voltaire'», minä ikävöitsen tamata Molier^a ja Laron':a!" »Minä ilmoitan teille", jatkoi Klairon, „sen surullisen uutisen; niin, miaua täytyy janoa se suoraan, että Ra»skassa ei ole enääa mitään taidetta, eikä taiteilijoita. Ah aika oa jo Klai- ron'in kohoutua ylös tästä maailmasta; sillä maailma ei ansaitse mitään Klairon'ia." „Mutta nyt täytyy sen kuitenkin osoittaa it sensä niin kiitolliseksi, kuin suinkia mahdollista Neiti Klairon, 3S.