km mõni kiwistanud koleeluka luukere. Teiselt' poolt paisisiwad arwamata hulk ära murdunud kalju rahnusid ja pankasid teekäijatele  filmi. Ja nende wahelt kõwcrdaS tee läbi; kohati nii kitsas, et rändajad Üksteise  järele pidiwad sõitma ja nii kardetaw, et ainult harjunud ratsanik julges siit läbi Ms. Siiski, kõige nende raskuste pääle waatamata, oliwad reisijate südamed rõõmsad,  sest iga sammuga kaswiS rvahc nende ja surma walla wahel suuremaks. Siisgi pidiwad nad sarsi nägema, et nad ka siin wee! mormanlaste wõimu all oliwad. Nad jõudsiwad kõige metsikuma ja tühjema koha pääle, kui neiu korraga imestuse hüüdega üles poole näiiiS. Kalju harjal, mis tumedalt  tee kohal end järsku taewa poole tõstis,  seifis üksik maht. Ta märkas kohe retsijaid ja warsi kõlaS lõhcStikuS hüüd. Kes tuleb? Sõidame Newadasse, wastas Äcsferson Hope püssi järele kätt sirutades, mIS tal sadula lülgcS rippu?. Waht toetas end püsfi najale ja waatiS alla- Ta ei olnud wist Hope waStus. ga rohul. Kes teile luba andis? küsis ta. Pühitsetud nelja nõukogu, wastaS Ferrie, keS teadis, et see nõukogu mormonlaSte juures kõik tähtsamad asjad otsustab- Üheksa ja seitse, hüüdis maht- Seitse ja wiiS, waStaS Jefferson Hope ruttu, kellele acdas kuuldud märgusõna meelde tuli- Minge läbi! Aidaku teid Jumal l ütles waht- Wahift mööda jõudes läks tee laiemaks ja hobused wõifiwad traawi sõita. Reifi- jad waatasiwad tagasi. Üksik waht seisis püssi najale tmtades kalju harjal; reisijad oliwad wälja walitud rahwa piirist möödas, «ende eeS seisis wabaduS. (Järgneb.) Põllumeeste Selts on kõige paremal tahtmisel ja ühelmeelel meie põllumeeste ning EeSti rahwa eduks kursuse toimepane. mist senini edendada püüdnud ning kannab  weclgi hoolt, et kursuse õpejõuud tublid saakfiwad, kes osawõtjatele kasu suudawad tuua. Tuleb nüüd weel selle pääle wälja, kuidas meie põllumehed kursuse kasust aru saamad ning tähtjast aLjast osa wõtawad. Kui keegi arwab, et ta küllalt teab ja mõistab ning sellepärast kursust ei tarwitagi,  see petab iseennast, nagu köit koolide ja hariduse wastascd isecueste petjad on. Suuremal jüol ei ole meie Väikepõllumeestel  põllutöö teadust weel olemaSgi. Paljude teadus käib alles lapse kingis. Ärgu ütelgu siis keegi: „MiS kasu wõib kursus mulle saata?" Üks ainukene tähtjas  tund kursusel wõib sinu waadet mõjuwalt  muuta ning sellele uue sihi anda, mis finn talituses palju tulu wõib tuua. Uuemal ajal on ju tingimata laiemat teadust tarwiS. Käfikaudne tegcwus ei ulata enam otstarbe kobale- Inimeste tarwitused kasivamad alatasa, tööliste palgad suurenemad,  tööpäew lüheneb kuhu jõuame siis wiimaks, kui wauas tumedaS olekuS ilma wähemagi teaduseta oma talituses ümber kobasse. Rahwa «ehed, kes teis rahwa seas elate ja tegewad olete, seletage põllutöö kursuse kass neile ära, kellel osi küllalt weel tutta«  ei ole, kui teil rahwa hää käekäik ning edu wähegi südame pääl seisab! Kursusele wõetakse wastu kõik, noored ja Vanad, peremehed ja sulased, perenaesed,  nende tütred ja tüdrukud. Pole peremehi!  omal aega kursusele tulla, saatku o«a poeg ehk tütar. Kursus awatakse webruari kuus Kuresaare  linnas ning kestab kaks nädalat. Lähemaid teateid antakse edaspidi ning parajal ajal- Kursk sest osawõtjatele teatatakse: Iga S E. Põllumeeste Seltsi liige maksab terwe kursuse aja eest 1 rubla, wõõraS ehk mitte liige 2 rubla. Ühe nädali õpetundide kuulamise eest: liige 50 kop., wõõraS I rubla. Ühe päewa õpetundide kuulamise eest: liige 15 kop., wõõras 30 kop. Ühe tunni õpetuse kuulamise eest: liige 5 kop., wõõraS 10 kop- KeS kursusest osawõrta soowiwad, audku oma nimed Kuresaares hr Liiw'i raamatukaupluses  ehk „Saartase" trükikojas üles. ÜlcSandmiSte tähtaeg kettab kuni 20- jauuarini  1903 a- Tähendame meel, et kurfiSlid päüle õpetundide  kursuse ajal ka õhtuti kokku wõiwad tulla, kuS soowi järele mitmesugusid  põllu talituse kohta käiwaid küsimusi  arutatakse ja sellekohasid seletusi antakse. Kodumaalt Nuresaarest. Enne Mlu astus Saaremaa  teise jaoskonna rahukohtunik hr. Melnikow  jälle ametisse. Waesetel wallaliikmetel on sagedasti wallast abisaamisega raSkusi. Sest abiandmise  küsimusega on walla wolikogud enamisti wäga kokkuhoidlikud ning ütlewad harilikult abiandmise palwete paale: „ÄH, saab niisama läbi!" nagu endine wöimumees K-gi, kes siis ütles, kui tale waene hädaldas,  et ta nälga ära sureb: „Noh, mis sest suuremat õnnetust, ega maa pääle ei jääta, külap juba maetakse maha!" 20. detsembril  oli rahukohtukogus asi harutada, mis waestele walla liikmetele parema tulewiku pakkumiseks põhjuseks wõib olla. P. wald ei annud oma liikmele K-le mitte abi, sest et K. lapsi olla, kes teda toitma peawad. K. kaebas walla rahukohtusse. Rahukohtunik  mõistis nõudmise tühjaks. Rahukohtukogu  mõistis aga walla käest K«le 36 rbl. aastas abiraha. Siiaajani toimetati abiandmise asju ainult administratiwlisel teel. Nüüd on aga kindel, et abiandmist walla käest ka kohtulikul teel nõuda wõib. Selsamal rahukohtukogu istumisel tuli muu seaS ka protsess ühe Tori kalakoha  õiguse pärast ette. Hr. M. oli 4—5 aasta eest oma wäimehele lubanud oma platsi pääl, mille ta ühe teise käest ostnud,  kalu püüda. Sel aaStal tahtnud ta aga platsi jälle kätte saada ja pannud sinna ka oma wõrgud sisse. Et iväimeeS sellega rahul ei olnud, siis kaebas ta äiapapa kohtusse, ja nõudis wõrkude iirawõtmist. KohuS mõistis ka nõudmise õigeks. Asi enesest polegi suuremat huwitaw, kuid huwitust sünnitab siin see asjalugu, et Tori mehed enesel päranduse ja omanduse õiguse kala-püu kohtade pääle arwawad olewat, mida neil aga ometegi ei ole. Kui ka küesolewaS asjas „äiapapa" omast õigusest wöõriti aru sai ning tal seaduse ees seda õigust mitte ei ole, mida ta enesel  arwab olewat, fiiSgi o« tal, meie ärwates,  kölbliselt püügi koha pääle rohkem õigust, kui „wäimehcst pojal," ja seda peaks wiimane siin tähelepanema—  Need Kuresaare gorodowoid, kes Kaarma Suuremaila wolikogu poolt walla, maksmise asjuS esimese liigi maksjate hulka  arwati, on wolikogn otsuse pääle kaebtust  tõstnud. Kadunud Daani aurulaew „Dora", mis 12. dets. Riiast WindawiSse minemiseks  wälja läks ja sellepääle teadmatakS jäi, on „Jermak" Ruhnu saare juures üles leidnud. Laew oli juba kuni laeni Seda ja teist. Tont kohtu eeS. Alamal kirjeldatud  lugu näitab, et kõrgesti haritud Saksamaal weel ikka tondikartust ette tuleb. Asi, mis tänawu sügisel järjega koguni Dormundi linna kohtu ette ulatas, on järgmine  : Rahwa seas oli jutt, et Koppenbergi  nõmme pääl tonti nähtakse. Sellele tondrloole tahtsiwad Lünsni turniscltsi liikmed  lõppu teha. Ühel auguSti öösel tänawu aastal läks hulk liikm.id nõmme pääle tonti walwama. Põõsa tahu jäiwad nad ootama. Ei tuurinud kaua, kui eemalt walge kogu paistma hakkas ja pikkade sammudega  ja salalise sahinaga põõsale lähenes. Turniseltfi liikmed paniwad iga nelja tuule poole põgenema ja tont takka järele. Kahte noortmeest näis ta iseäranis silmas pidama. Kui ta wümaStele juba nii ligi sai, et üsna kinni oli haaramas, pöörafiwad noored mehed ümber ja, ehk küll hirmuhigi otsa ees, tõmbasiwad nad noad wälja ja hakkastwad  wehklema. Hulguwa häälega pani walge kogu selle pääle Koppenbergi poolt tagasi jooksma. Mõne aja pärast sai terwe tondilugu selgeks. Ühe iurniseltsi-lnkme isa, kes oma poja hulkumaSkäimist pole sallinud, käinud noorimehi tonditegemisega koju peletamas.  Asi polnud sellega weel mitte lõppenud.  Kollitegija oli kahe nooremehe tagaajamisel  raskesti haawata saanud ja kae» bas mõlemad poifid kohtusse. Kohtus tõusis  küsimus: missuguse karistuse alla noakangelasi  panna? Prokurör nõudis karistust, ehk küll mitte nii walju, kui mõnele kallaletungijale.  KaebealuSte adwokat aga seletas, et noored mehed noad hädakaitsel wälja tõmmanud, kuna nad tagaajajat tõesti tondiks  pidofiwad; asja pääle tulla nõnda waadata, nagu oleks kaebealuStel tõsise tondiga  tegemist olnud; ja ühe tondi jõud see wõib wäga suur olla, nii et seda sugugi süüks ei wõi lugega, et noored mehed noad appi wõtsiwad. Pikema nõupidamise pääle tunnistas kohuS adwokadi seletuse õigeks ja mõistis poifid priiks. Töö on õnne alus, aga see peab kehaliku jõuu tarwitaja olema, siis annab ta söögiisu ja magusat und- Praegu armutakse  õnnelikkudeks neid, kes tööd teha ei tarwitse ja sellepärast töötegemist häbiks peawad, aga selle läbi on nad õige õnne alusest ilma- Tisleri noorik (iseeneses): Pagana  pihta, nüüd olen ma ÜSna kimpus. MesS käskis mind liimi keeta, «a olen kõik kokaraamatud läbi otsinud, aga niisuguse  nimelist sööki ei ole kusagilt leida. Armas mälestus. Naene: Täna öösest saadik oled sa mulle jälle armas? MeeS: KudaS nii? Naene: Sa norskasid jnst nii, kudaS minu esimene armas mees, ja see tegi sind minule nii armsaks. Saarl « n «. ISO7. 78