Saarlane RM Nleiildille Dlitika ajaleht maa- ja liunarahlvale. UU w 43 Teisipäeval, 38. oktobril 1903. XIX. aastakäik. maksab- Ilmub igMsisipä,S4V«»s. ..Saarlase" toimetus ja wäljiiondimne . tluresaares Kauba-aulitsas nr.l?. Kirjad täiwad: Saarlase toimetusele,Karefaardr. Kuulutuste xetit rida maksad k k. Meie linna ehituse asjus. Linnaseaduse järele on Unna wolikogule lubatud muu seas ka iseäralisi reeglid wõi määrusid linna ehituse olude ute kokkuseada, mis siis kuberneri herra poolt kinnitatakse ja wälja antakse. Nendel reeglitel on pääülesandets  linnas ehituse olusid nii korraldada, et tule poolest mitte kartust ei oleks. Ka Kuresaare  linna wolikogu wõi duma poolt seati 1896 aastal ehituse üle reeglid kokku ja pandi pärast seda maksma. Kuid kahjuks, ei ole need reeglid mitte Kuresaare linna elu nõudmistest wälja tekkinud, waid nad on, enam ehk wähem teiste suuremate linnade ehituse reeglite järele kokku seatud, mis Kuresaare eluga kokku ei sünni. Olgu siin mõni näitus. Suuremates linnades on määratud majasid kiwidest ehitada. Sellel nõudmisel on oma tähendus, sest suurtes  linnades on üks maja teise kõrwaS ja kui sääl puumajad oleksiwad, siis oleks tulekahju kordadel lugu tõesti hädaohtlik. Ka Kuresaare linnakohta pandi see seadus maksma. Peaaegu terwes linnas peawad uued majad kiwist ehitatud saama, ainult mõned uulitsad on wälja wõetud, kus puumajasid  wöib ehitada. Nüüd küsime, kas Kuresaare olud nõuawod tingimata kiwi- majade ehitamist? Meie arwates ei nõua mitte. Sest meil ei ole mitte maja maja kõrwas seismas, waid üksikute majade wahel on suured aiad, nii et seesugusel juhtumisel,  kui ühes majas tulekahju sünnib, sellest teistele majadele mingisugust hädaohtu  karta ei ole. Juhtumised on ju näidanud, et asjalugu nn on. Teiseks on Kuresaar linn, kus WZõrad termist parandama tulewad. Kuresaare elanikkude ja majaomanikkude sissetuleku päähallikas on majade eest saadaw üür, mis supelwõöraZtelt  saab. Jällegi tõendawad juhtumised,  et supelwõõrad puumajades palju armsamini korterid wõtawad, kui kiwi majades. Meie supelelu nõuab meilt just puumajasid ja sellepärast ei ole puumajade ehitamise keeld mitte üksnes ilma eesmärgita,  waid linnaelule ka kahjulik, ja sellepärast  tuleks sarnane kitsendus ära kaotada. Kui aga linnaisad sellegipärast hääks arwawad,  seda keeldu maksma jätta, siis tuleks teda ometigi muuta. Sest praegustes reeglites on niisugused nõudmised sees, mis täiesti ilmaaegsed on, siisgi aga majaomanikkude  pääle hästi rõhuwalt mõjuwad. Ehituse reeglite § 14 nõuab, et iga uus ehitus ja ümberehitus kiwist peab olema- Kui seda määruMerwete majade kohta maksmas peaks peetama, siis poleks asi meelgi mitte nii paha, aga siin minnakse  juba üle piiri ja käidakse wäga kirjatähe järele. Meie arwates Möiks seda nõudmist selles mõttes mõista, et kui seesugusele  uulitsale, kus puumajade ehitamise keeld maksmas on, ühte terwet, uut maja ehitatakse, ehk wanat maja ümberehitada tahetakse, et siis need ehitused kiwist teha tulewad. Tahetakse aga Endisele puumajale  ühte wäikest juurdeehitust, näituseks eeskoda, wäikest tuba jnd, teha, siis möiks seda ju puust ehitada. Kuid meie linnawalitsuse  ehituse kommisjon nõuab ka sarnastel  juhtumistel kiwist ehitusi. See nõudmine on aga esiteks ilma otstarbeta. Sest kiwist ehituste sissesead on ju pääasjalikult  tulekahju asjas maksma pandud. Mis hädaohtu wõiks küll wäikene puust juurdeehitus majale tuua, kui terme maja ise puust on. Ega siis saatus ette ei ole määranud, et tuli just säält kohalt ülesse peab tõusma, kus puust juurdeehitus majale  juurde on tehtud. Siis on täiesti wõimatu, puumajale wäikest juurdeehitust kiwist teha. Ehituseteadus sarnast asja küll sallida ei wõi. Kui keegi ehitusemeister  meile sarnase maja ülesehituks, mis puust on tehtud ja sinna ühte nurka 13 Alatu ori. „Saarlase" jaoks kirjutanud H, Krahwinna kattis oma silmad kinni, ta Ml oli wiimaste sõnade juures juba kangesti wärisenud, sügama liigutuse pärast ei wõinud ta nüüd enam edasi kõneleda. See kestis hulga aega, kuni ta jälle natuke jõudu kogus. Adolfi surma sõnum mõjus Liisa pääle nii hirmsasti, nagu oleks keegi talle raud kepiga otsa löönud. See, keda ta nii wäga armastanud oli, kelle pääle ta kõik oma lootuse oli pannud, see oli nüüd igawescle kodumaale läinud, ta oli teda sinna saatnud  ja tema süüpärast oli ta surnud. Kui ma tema armastust mitte sallinud ei oleks, ütles ta, kui ma ta wastu külm oleksin olnud, siis ei hingaks ta meel mitte haua põhjas. Kui meel õigust maa pääl elab, siis ei tohiks mina ilma trahwita jääda. Minu armas lapsuke, ütles wiimaks krahwi proua raske ja tasase- -häälega, ma olen ikka wali inimeste wastu olnud, ma pole nende palmid ja nende kaebtusi palju ialgi kuulnud, mul on ainult oma sugulaste wastu lahtine süda olnud, aga et karistuse wits mind trehwanud on, olen ma aru saanud, et meil üks ülem ja suurem õnn olemas on, kui mõned päewad prüskades elada. See on see õnn, teiste häüks ja kasuks siin maa pääl elada. Teisi inimesi õnnelikuks teha on parem ja õndsam, kui ise õnne sees pöörleda. Adolf oli alati armuline ja hää südamrga ning sõbralik kõikide waStu, kes hädas ja wiletsuses oliwad ning ma usun, meie ei wõi tema mälestust  enam paremini meeles pidada, kui et meie alati püüame oma ligemise häda ja wiletsust kergitada. Ning nüüd, minu armas lapsuke, tulge minu rinna waStu, tulge oma sügamast! kurwastatud ema sülle. Sellest hirmutawast juhtumisest räägiti palju. Aastad ja jälle aastad waibusiwad ajamerde ning sellega ühes kattis unustuse hõlm ka juhtumise mälestuse aegamööda kinni, aga sellegi pärast ci olnud krahwinna oma üksikut elu mitte maha jätnud, ta oli aegamööda tuttawaks isikuks saanud, kellest palju räägiti. Oma seisuse liikmed ütlesiwad, et ta rumalaks olla läinud, kuna aga waesed  terwes ümbruskonnas teda küllalt kiita ei jõudnud ning mõnegi waese inimese lapse süda põles kõige palawamas tänu ohwris tema wastu, kus tema suu seda mitte awaldada ei suutnud, mis süda tundis. Mis ta oma kadunud pojale tõotanud, seda oli tema ka kinni pidanud. Liisa oli temale südame põhjas armsaks saanud nõnda samma kui oma laps ning ta oli Liisa ema,, lese Bolteni oma juurde tuua lasknud. Ümberkaudsetele waestele oli ta pea poole oma warandusest ära jaganud ning kui nad Liisaga pühapäiwiti kirikuaida läksiwad, siis püüdis igaüks, kes neid nägi, oma kõige suuremat armastust neile üles näidata. Surnuaia müüri lähedal seisis aga üks igapidi kenasti ülestehtud haud, mille pääl mitmesugused roosid ning lilled õitsesiwad. Nende keskel seisis ilus marmori kiwi. mill pääl järgmised sõnad kirjutatud oliwad: Krahw Adolf Osterfelds. Waestele marjuks, nõdradele nõuandjaks, ja orjadele hoidjaks olla, olgu igas südames ülemateks  aatedeks. (Lõpp.) Armastuse proow. Uudisjutt. E. Annuste järele Elly Weltmann. Oled Sa warsti malmis Elly? Ja. Mis siis? Ma tahaksin Sinu käest midagi küsida? Kohe'. Elly istus oma sõiduratta pääle ja sõitis korra ühe tiiru ümber ja meel teise. SiiS hüppas ta maha ja seisis tema, ühe noore pikka sirge meestcrahwa ees. Ta nägi nii ilus wälja oma sinises willases kleidis, roosa põskede ja naeratama silmadega. Meesterahwas tõmbas Elly oma kõrwale pingi pääle. Elly, olen ma Sulle armas? Ja muidugi. Imelik küsimine! Sa tead, meie pidime ju kahekesi abielusse heitma. Õige. seda olen ma üsna unustanud. Aga iseenesestgi mõista ei tule sest wist midagi wälja.....Eks..ole...õigeZ - - Mikspärast siis mitte? Ja, Hans, seda tead Sa niisamma hästi kui minagi. Meie ei armasta ühte teist ju mitte; ja niisugune abielusse heitmine  ei ole midagi. Kas Sa ei ütelnud mitte praegu, et ma Sulle armas olen? Ja, aga armas olla ja armastada, see on kahe sugune. Waata, meie tuttneme ühte teist lapsest saadik, oleme koos hobust mänginud ka ühes koos tapelda saanud ja ka mõnikord paremate pirnide kallal riielnud.  Eilagi istusime weel õnnelikult ühe teisega kirsipuu all, mikspärast peaksime siis kui õnnelikud olime, korraga surmani kurwastatud olema?