Sakala X- 77. Mikjanäis, I. Nvwembrik. 1904. Ilmub kaks korda nckdaliS, ga eSmaspaew ja uekjapaew 27-es aastakäik. Politika, kirjanduse, põllu- ja käsitöö ajaleht. T-Mmise hind: aasta? poSttga S rbl. S 0 kop. postita Z rbl. S 0 kop kuu püüle » » Skd » » ,» UA » Wckljamaale aastas „ S , pooles aastas S , Sv . Ükstk summer maksab T kop. Kes 14 eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata ehk 7 protsenti. Kuulutuste korpuSria ruum maksab S kop. lehe eesotsaskop. Toimetuse adress. „Sa?alk" toimetusele, Wiljandis. WenekeeleS: pvA»urlLm rssorbl chvA^ss^. Päältnägija seletus juhtumise üle Põhjamerel. „Now. Wremja" sai 15. okt täieliku ja õige huwitawa teate Põhjamerel ettetulnud juhtumise  üle, mis kahtlematult ühe meie mereohwitseri  kirjeldus on, kuna see täitsa ümberlükkamatalt  selgeks teeb, et saladuslikud torpeedopaadid sääl tõepoolest olemas olid. Kiri on järgmine: Ma ruttan, teile laiemaid teateid Põhjamerel Hulli juures ettetulnud juhtumise üle awaldama, mida wäljamaa ajakirjanduses täiesti wöõriti kujutatakse. Wenemaal olid wäga karwapäälsed teated jaapanlaste ettewalmiStuste üle, et meie laevastiku  ära sõitu iga hinna eest takistada. Saadi sõnumeid, et Jaapani torpeedo paadid Norramaa fjordides (kitsastes lahtedes) asusiwad. Pääle selle üürisiwad jaapanlased kalapüüdjate laewu Hullis, Hamburgis. Southamptonis ja KristianiaS. Aga ka wenelaStel oli terwe agentide wörk Väljasaadetud  ja nad üürisiwad, jaapanlaste tähelepanemiseks,  terwe ria Väiksemaid aurulaevu ja kalameeste  paalist. Meie andsime sellest nende riikide  valitsustele teada, kus jaapanlased meie pääle tungimiseks endid ettewalmistasiwad, aga ainult Saksa ja Daani maad tuliwad meile selles asjas  wastu. Iseäralist lahkust awaldasiwad meie waStu daanlased. Kui meie nende väga kitsastest  ja suurte laevadele wäga hädaohtliStest wetteft  läbi sõitsime, mis kallale tungimiseks iseäranis sündsad on, käisiwad kõik see aeg Väikesed Daani aurulaevad meie laevade kaasas, keS kalamehi ära ajafiwad ja meile mitmel korral tuletornide jne. aset täitsiwad. Niiviisi jõudsime õnnelikult kuni Skageni maanina juurde, kust meie Pöhjamerde  sisse sõitsime, mis kõikide rahvuste kalapüüdjatest  kubiseb. Meie sõidu siht oli niisugune, er meie õige lähedalt tervest riast Norramaa fjordidest kõige lähemalt mööda pidime minema. Enne Skageni maaninast mööda sõitmist saime oma agentide käest terwe ria wäga rahutumaid teateid. Kõik need teated töendafivad ahel häälel, et üheS wäga kõrvalises fjordis neli miinipaati kellede rahvust tunda ei olnud, ühe aurulaeva saadetusel nähti, kui nad süsa pääle võtsid. Pärast  seda nähti nejd torpeedo paatisi Skageni maaninast õhtu pool. Skagenist sõitsime meie hommikul välja, sellepärast pidiwad jaapanlased meile järele tugema  ja öö kättetulekut ootama. ! Meie sõitsime jaoskondades. Kõige eeS läksivad  kõik torpeedo paadid kaheö salgus otsekohe ScherburgiSse. Selle järele sõitis parun Fölkersahm  nelja vanema soomuslaevaga otseteed TansheriSse;  nüüd ei ole see enam mingi saladus, sest enne minu kirja avalikuks saamist teab seda juba terwe ilm. Wäikesed ristlejad I. järgu kapten  Schenni kasutuse all läksid Arososse. mis üks laht 40 penikoormat Wigost põhjapool on, kuS neid Saksa süelaewad ootasiwad, kuna suured  ristlejad üheS weole-wa „Kamtshatka'ga" Tansherisse söitsiwad. viimaSteua sõitsime meie nelja parema soomuslaevaga  „Suvorow,"  „Aleksander lll." „Borodino." „Orell" ja veolaev „Anadõr" välja. Meie pidime Brest'iSse sõitma, et sääl süsa paale võtta. Meie juureS ei olnud ühtki väikest laeva ega torpeedo paati olemaski. Kõik need laevad olid juba kaugel meie eeS. Esimene öö, kuS meie veel Daani ranna lähekorraS olime, läks rahulikult mõõda. Järgmisel  päeval 8. okt. saime meie, kui juba üSna pime oli, traadita telegrahwi teel teate, et weo!  laev „Kamtshatka" 30 penikoormat meie taga on, keS oma masinate rikkimineku läbi taha jäänud  ja oma jaoskonna silmist kaotanud oli. Ühtlasi  teadustas „Kamtshatko," et teda mitu torpedo  paati ümber piiravad, ilma et tema pihta torpeedos: lasekfiwad. Jalamaid anti admiral Enkwist ile. keS „Aurora" ja Donskoi'ga" meie ees oli, traadita telegrahwi läbi teada, et käiku vähendada  ja »Kamtshatka't" oodata ehk ka edasi sõita, et mitte torpeedo paatidele oma seisukohta selgeks teha, kes meie telegrammist iga taheS kinni püüdfiwad,  aga ometi ei teadnud, kust kohalt need välja lähavad. Siin juureS tegiwad jaapanlased  katset, seda kohta, kuS meie olime, üleS leida. Kuna meie „Kamtshatka'ga" telegrahwiliseS  ühenduses olime, saime meie järsku terwe ria telegrammist', allkirjaga ,Kamtshatka"" kuS, Wene keeles, küsiti: „KuS on laevastik?" „Ütelge oma laiuse ja pikkuse kraadi," ja „miSsuguseS paigas on „Suworov?" Need telegrammid tulid  meile kahtlased ette, ja meie küsisime „Kamtshatka"  käest, ilma nende küsimiste pääle vastamata,  et ühe saälse Wene ohvitseri eeS- ja isa nime öeldaks. Sellepääle tekkis täielik vaikus  ja meie «aheldasime „Kamtshatka'ga" telegrammist,  salamärkideS, ikka edasi, mis jaapan- lastele arusaamatuks jäi. Silmanähtavalt olid jaapanlased neid küsimusi telegrahweerinud, kuna nad meie teatede vaheldust „Kamtshat?a'ga" selleks  tarvitada tahtsid, et otsusele jõuda, kus soomuslaevad  on, keda nad otsisivad. Nähtavuste olid nad otsustanud, oma torpeedost mitte „Kamtshatka"  kallal raisata ja endid liig varajase kallale tungimise läbi üles anda. Wiimaks näisiwad  jaapanlased otsusele jõudnud olema, et meie nende ees oleme, ja otsuStasiwad, meid kinni püüda. Meie arvasime välja, mil ajal nad .meist mööda sõita ja vastu tulla jõuaksiwad, ja tulime otsusele, et meie neid kellu 12 ja 1 vahel öösel oodat; võime, sest et meie ainult 9 sõlme tunnis sõitsime, nemad aga meie arvamise järele, 15 sõlme "sõita wöisiwad. Kell 12,55 minutit öösel nägime meie eneste ees laenete harjadel, sest et meri sel korral kõrgelt laenetas, kahte ülesse alla hõljuvat pikka, musta kogu, millede korstnad kangesti suitsesiwad, mis tähendas, et meil kaks väga kiirelt sõitvat taeva ees on. Ühtlasi silmasime meie ühte punast-rohelist raketti.  mida laevad häda signalina pruugivad. Lähemal sekundil saime eest ühe elektri valguse viskaja läbi valgustatud. Meil oli nüüd täitsa , kindel, et meid häda-signali läbi ühte teatavasse kohta taheti meelitada, selles lootuses, et meie paigale jääksime. Elektri valguse viskaja mis nähtawaste selle aurulaeva pääl oli, keS torpeedo  paatide kaasas sõitis, pidi neile meie asukohta  näitama ja suurtükide juureS seisvaid mehi plmestama. Tõesti üliosavalt väljamõeldud plaan! Silmapilk valgustasime meie oma kiirtewiSkajatega  torpeedo paatisi ja hakkasime nende pääle tuld andma. Niipea, kui nad endid nägid ülesleitud olema, läksid nad kõrvale, saivad aga meie taga seisvatest laevadest „Aleksander III.," ja „Orell" tule alla võetud. Selle aja jooksul märgati kiirtewiskajate valgusel ajuti väikesi aurulaevu, mis kalameeste paatide laadi olid. kes endid aga kahtlaselt ülewel  pidasiwad. Ühelgi nendest ei olnud signali tulest, ühtki meest ei olnud laeva lael näha, neil ei olnud lippusi ehk signalisi ja nad sõitsid meelega meie eest põiki läbi. See võis väga kergesti võimalik olla, et nad ujuvaid mimisi välja wiskasiwad. Sellestki hoolimata käskis admiral,  nii pea kui neid nähti, tuleandmist jalamaid  seisma jätta, kuna valguse viskajad üleSse