Saarlane maksab: kr»»«»poStiga! aaSt-S S r. kop V. . ». 25 .. V. .. -„75 .. »»«P»S!ig«: „ I . S« „ . ».. - .. V. .. -„ sv .. Üksik «umber Z kop. Jlmnb k.ttt,.». n, U 1.,, igsl kesknädalal ja laupäewal. Auresaarci, Pitkai uul. Trrff-ni majas IZ. Kuulutuste waStuwStmiue luni lellu 1 xSewal enne l-h- ilmumist. KuulutuZte p«tit>rida L k»p. M 17. Laupäewal, 1. märtsil 1908. XXIV. aaStakiiik Perekondlik õnn ja tütarlaste haridus. Kärarikas, wäline maailm ei anna inimesele  ialgi mitte rahu. Seda wõib tema ainult omaste seltsis wiibideS, omas perekonnas  leida. Sellest paistab meile selgesti  perekondlise elu wäärtuS silma. Sellest  aga tõuseb ka tung perekondlises elus parandust tuua. Paraku leidub õiget perekonna  õnne meie rahwa seast wäga wähe, Wõib olla ainult mõnes perekonnas ammugi mitte kõigis. Millest tuleb siis see kahetsemise wüärt nühtuS? Mispärast ei ela perekondlik õnn mitte igas perekonnas  ? See tuleb sellest, et meie meel, suuremalt osalt waimliselt, wäga madalal seisame. Haridusest peetakse wähe lugu; tema edendamine jäetakse rahwa poolt kõrwale. Midagi suuremat ei taheta hariduse kasuks korda saata. Nii ei ole siis ka sugugi ime, kui meie waimliselt edenenud ei ole. Meie ise, lükkame perekondlise  õnne enesest eemale. Ja see on tõik hariduse puuduse süü! MeeSterahwaste juures leidub ometi juba rohkem neid, kes hariduses kõrgemale astmele on jõudnud.  Päris kurwaötaw on aga asi naeSterahwaSte  juures. Meie talutütred astuwad, peaaegu kõik, ainult puudukse wallakooli haridusega, täisealiste inimestena elusse. Igaüks teab, km wäikene see haridus on. Siisgi oleks ärksamatele külakooli lõpetajatele tee edasiõppimiseks  lahti- Sellepärast oleks tingimata  tarwis meie tütardele maal kõrgemaid  koolisid asutada, kus neile muu seaS ka käsitööd õpetatakse. Maal tuleks ju ülespidamine palju odawam, kui linnas. Pääle selle on kool maal õpilaste terwise kohta palju kohasem. Natuke kulu tuleks küll rahwale tütarlaste koolide asutamise läbi kanda ; aga kui meie seda õiget perekondlikku  õnne tahame silmas pidada, siis ei wöi meie teisiti- Mitte asjata ei kanna perenaene Kodukana"  nime. Nagu kana oma pesa korras hoiab, iMama peab ka perenaene maja korras hoidma, maja talitusi tegema ehk juhatama. Nagu kana oma poegi hoolsasti kaswatab, niisama jääb ka laSte kaswatamine  perenaese hooleks. Emal on kõige suurem mõju oma laste pääle. Ema rind toidab last tema wäetimas  põlwes, ema käest saab laps esimest juhatust elus. Sellepärast saab ema waim ka lapse waimuks. Kui siis meie tütred waimliselt kõrgemal  astmel on, siis on ka meie laste tulewik mureta- Perekondlik õnn õitseks siis ja saaks ikka ilusamaid õisi ajama. Nii on siis tungiwalt soonzida, et tütarlaste hariduse küsimus tähelepanemata ei jääks. Warsti tuleks aga selle kauni hariduse tööga algust  teha. Ja lootust on, et fee ka nõnda MMid. Suurt hvott peaks meie perekondades  ka puhtuse eest kantama. Temal on ju inimese terwise kohta suurem mõju. Kus puhtus walitseb, tuleb palju wähem haigusi ette, kui süäl, kus mustus igal pool silma paistab. Nimelt on meie rahwal  ühe hirmsama wamlasega tegemist, mis mustusest sünnib ja millele mustus rohket lõikust pakub- See on külgehakkaw, kuri pidalitõbi. Ehk tema laialilagunemiseks  küll takistusi tehakse, leidub seda haigust  siiSgi meel suurel mõõdu! rahwa seas. Ja see on puhtuseta oleku süü. Sellest juba paistab meile puhtuse suur tähtsus silma. Ja kui meis oma termist kalliks tahame pidada, siis peame ka puhtust  edendada katsuma. Sellepärast tuleks meie tütardele ja tulewatele perenaestele ka puhtuses juhatust anda. See oleks aga kõik koolis wõimalik. On koolid tütarlastele  asutatud, siis wõime ka oma perskondliseS  elus parandust loota. Astugem si's tööle oma tütarde hariduse hääks: lõikust on palju aga pisut töötegijaid  I I- Kodumaalt. Kuresaarest. Wiimane kursus te p ä e w. Keskn- 27- webr. rääkis hra Tael aiapidamifeft, nimelt wiljapuude kroonidest ja puude lammutamisest. Wärsket sõnnikut  puude lammutamiseks tarwitada ei tohi sel moel, et ta juurte ligi pääseb. Ainult pinnapäälseks wäetuseks kõlbab wärSke sõn-'' Kui ta pinna pääl ära mädal"- - wõib teda ümber xn..  .aneleS uucwiistlisest lehmalüpsmisest,  mille juures mitte nisadest ei wenitata, waid lehma udarast pigistatakse. Igatahes on sarnane wiis parem kui seniajani  meie pool tarwitusel olew lüpsmise wiis. Pääle selle rääkisiwad hra Markus ja hra Tamm ühistest piimatalituStest. Imelikkude elukate saar. H. Wales'i uudisjutt. 7 Muu wäike luup läks pilkamist laewast eemale. Ma ei teadnud midagi pääle hakata, maid waatasin, kuidas laewa pääl purjud üles tõmmati, kuidas need tuule kaeS paisusiwad ja kuidas laew pilkamist ümber pööris ja cdafi põhja poole sõitis. Mu luup oli peaaegu wett täis. Mul ei olnud mingisugust toidukraami, ei ka tilka magedat wett. Ühesõnaga, mu seisukord oli weel pahem, kui mõne päewa eest tagasi, kui mind taewale wõeti: siis olin ma ometi ilma mõistuseta. Ma waatasin saare poole ja nägin, et suur paat juba nii kaugel oli, et temas enam üksikuid inimest näha ei wõinud. Korraga sain ma omast rakkest seisukorrast aru. Ma tundsin, et mul pitkaldane, piissw  surm ees seisab ja ma tundsin ennast selle waStu nii wõimatu olema. Mis wõib seel hirmsam olla! Ma hakkasin nutma, nutsin nagu wäike laps. VI. Kahtlased saarlased. MU, korraga, tuli mulle midagi koguni ilma ootamata. Suur, täis laaditud lootsik pöSri» ümber ja hakkas ruttu mulle lähe» male tulema- Ma ei uskunud esiteks oma silmi ja waatsin ikka meel lootsiku poole, Wiimati Näisin ma juba wanamehe kuju üsna selgesti näha, keS lootsiku ninas kastide ja koerade keskel seifis- Mongomeri must teener litsus ennast kuguari puuri wastu ja waatiS üksisilmi minu pääle. Mongomeri seisis tüüri juures, kuna kolm pool metsiku näoga jõudjat söudfiwad. Koerad  urisefiwad ja hulufiwad. Kui lootsik minu luubi juurde jõudis, wõttis Mongomeri  köie ja sidus minu luubi oma lootsiku taha kinni. Siis palusin ma omale mingit riista anda, millega ma oma luubist oleksin wõinud wee wälja heita. Mongomeri täitis  mu palwet ja ma hakkasin oma luubist pitkamööda mett wälja tõstma, kuna lootsik minu luupi järel wedadeS rutusti saare poole hakkas sõudma. Kui wefi wäljaS oli, istusin ma pingi pääle maha ja hakkasin lootsikus olejaid tähelepanelikult waatlema. Ka wanamees waatiS minu pääle ja ta näost lugesin ma, et ta sugugi praegu ei tea, mis minuga pääle hakata. Kui meie pilgud waStamifi juhtufiwad, kummardas ta pääga madalamale  ja hakkas ühe koera kaela rihma seadma- Nagu ma juba kord olen tähendanud,  oli fee tüse wanamees ilusa kõrge otsaesisega ja tarkade näs joontega. Ta ülemised filmalauad oliwad kortsulisel» ja langesiwad silma pääle koti wiifi, nagu see enamisti elatanud inimeste juures ette tuleb. Ta terawad suunurgad tunniStafiwad  ta kindlat iseloomu ja meelekindlust. Ta jutustus Mongomeriga, aga ma ei saanud ühestgi nende sõnast aru. Siis pöörfin ma oma tähelepanemise sõudjate poole.  Nende näod oliwad minu poole pööratud ja need näod äratafiwad minuS arusaamata põlgtust. Nende naha karw oli tumekollane. Seda, mis oleks wõinud Ülikonnaks nimetada,  neil ci olnud, waid nad oliwad lihtsalt  ära määrdinud walge riide fisse mässitud.  Pääs oliwad neil turbanid, millede alt nende tumedad näod ette poole paenutatud  lõugadega ja wälkuwate silmadega liig selgesti wälja paistfiwad. Mustad, karedad juuksed tuletafiwad hobuse saba johwifid meelde ja see, mis iseäranis nende juures filmi paistis, oli nende pitk kasw. Wanamees oli minu arwamise järele kuus jalga pitk, kuna kõige wähem jõudjatest terwe päätäie temast pitkem oli. Hiijem sain ma teada, et nad keskmisest kaSwust pitkemad ei olnudgi, aga neil oliwad wõrdlemist  lühikesed jalad ja pitkad kered. Igal juhtumisel aga ei olnud ma enne oma eluajal vastikumat seltskonda käinud, mille  täienduseks weel nende seljatagant Mongomeri musta kaaslase põlewad silmad alati minu pääle waatafiwad,