Saarlane UW Üleüldine politika njnlelj! Naa- ja linnarahlvale UW w 33. Teisipäewal, 32. Augustil 1900. XVII. aastakäik. maksab: Zaaremaal aastas . . 1 rbl. 80 kp, Postiga saadetud aastas. 2 „ „ Pooles aastas 1 ~ 28 „ -4 Ilmub igal Kurcsaares Kanba-uulitss nr. 17. 25. Augustiks! Kui meie magades mõtetes, lahutatud kõigist ilmalikkudest eluawaldustest, oma wiimses rahupaigas kirikuaedas  waiksesti  ümber käime, ja ühe ning teise äralahkunud  wenna ja õe wiimast puhkepaika waatame,  siis puutub meile-hommiku poolses kirikuaja jaos nelja suure puu wahel üks mana haud silma- Ei ole süäl enam ilubel'ga uhkust, kiivid on ära sammeldanud,  risti päälkirja woime meel waemalt  lugeda, ja wäikene rist suure kiwiposti otsas seisab pool wiltu, nagu oleks ta juba seismast ära tüdinud ja nagu tahaks ta meile näidata, et kõik, mis maailmas, on kaduw, muutlik, tühi ja paljas... Meie seisatame mähe selle haua koha juures, kuuleme haua ümber seiswate puude lehtede sala kahinat, üks iseäranis tundmus tekib meie südamesse — meie seisame ühe tähtsa mehe wiimse puhke paiga juures meie wiibime vr. Johann  Wilhem Luce haual, kelle sündimise päewast sel aastal 25. Augustil 150 aastat täis saab. Meie jääme weel wähe selle haua juurde seisatame, tuletame meelde mööda läinud päiwi, lenname mõtte tiinul sada aastat tagasi nende aegade sisse, kus Eesti elu ja rahwaS, Eesti waim ja meel pilkases pimeduses  magas, ja kujutame enese ette meest, kes palehigi sees töötas Eesti elu ede- nemiseks. Ta on suur talurahwa sõber, igal pool kus wõimalik, annab ta temale abi ja nõuu, püüab tema käekäiku parandada,  tema tundmusi ülendada, õpetada kõige hää poole. Suurt rõhku paneb ta sääl juures Eestikeele pääle, õpib selle lühikese  ajaga kätte, kirjutab rahwale rahwa keeles kasulikkusid raamatuid, manitseb rähmast  oma keelt ja meelt auustama. Ta näib rahwa harimata olekut, muretseb koolide  parandamise eest südisti. Aga ta näeb ka, et Eesti rahwal ka kallist maran' dust marjul seisab, ta uurib ja otsib seda warandust hoolega ja korjab hulga wanawara kokku, jäädawaks mälestuseks. Meie näeme teda siin töötawat rahwa seas kui õpetajat, kui kirja- ja koolimeest, kui kohtuherrat ja igal pool kui halastajat Samaria meest. Meie mõtleme ja ütleme siin juures ühes Or. Grewing k'iga: „Jah, Luee tuli siia maale sel ajal, kui Saaremaal alles pimedus ja rumalus ning ebausk walitses." Ei olnud ju sel ajal ühtegi õiget kooli, ei olnud ühtegi arsti, ühtegi apteeki, maapidamine pidi loomade kasmatamise  läbi kõrgemale tõstetud saama, milleks ka Luce ise kaasa aitas; lühidalt ta oli mees, kes igas asjas üleüldine abi oli." Meie peatame nüüd meel wöbe selle mehe kuju ees. Meie näeme, ta nägu läheb tõsisemaks  ja nagu ähwardawalt waatab ta meie pääle. Meie kuuleme ta suust sõnu, mis meie südametunnistuse pääle manitsewalt  mõjuwad. Ta ütleb meile, nagu ta seda oma kirjades juba ligi saja aasta eest on ütelnud:  „Wäga pahameelega olen mina juba uniwersiteedi pääl tähele pannud et, ehk küll enamisti kõik wöõramaamehed eneste keskel oma maa keelt rääkisiwad, Eestimaa mehed ialgi eneste seaS Eestikcelt ei rääkinud.  Mina küsisin mõnikord, mikSpärast see nõnda on, ja see keel minu arwateS nagu meelega rääkimata jääb. Mulle kosteti  pilgates: See olla ju üksnes talupoegade keel! Aga kas teiste rahwaste keeled ei ole ka talupoegade keeled olnud? Miks armastasiwad ja rääkisiwad need omamaa keeli ja mehed, kes Eestimaalt pärilt, mitte. Praegu räägitud sõnade läbi tahan ütelda, et kõik Eestimaa mehed nõnda mötleksiwad, nagu need studendid, kes sel aastal studerisiwad  (kes oma maa keelt mitte ei põiganud). Wöib ehk keegi arwata, et keel iseenesest puuduline on, olgu tuuma wõi kõla poolest. Aga asi ei ole tõesti nõnda. Et EeStikeelt tuuma poolest ei tunta, tuleb sellest et teda liig halwaks peetakse. Eestikeel on tuuma poolest wäga rikas. Siis läheb Eestikeel minu arwates oma ilusa kõla poolest kõigist keeltest ette, mis mina tunnen." Niin ütleb Luce ja annab meile weel mitmesugust hääd õpetust ligemise armastuse,  ja kõige hääduse ja wooruse üle ja ütleb: „Tchke midagi hääd, et te mingit Ilmasüüta ehk wöit õiguse teel. Kirjutanud —on Tasa sõber, ütles lord, meil on selleks jälle oma ise põhjused. Waadake! Praegu hingab ooberst Dooleri mõrtsuka süü üsna tõeliku põhjuse pärast, minu sõbra Willemann  von Riehnberg'i pää pääl ja et meie teame, et Willcmann sellest süüst tõesti puhas on, siis tahame teda ka sellest wabastada  ja õiget mõrtsukat kätte saada- Meie aga ainult arwame seda Faringa teoks, aga tõelikud tunnistused puuduwad ja sellepärast on kannatust tarwis kuni meie selles asjas rohkem tunnistust saame, et siis ühe korraga terme mängu kokku lüüa. Aga see aeg ei ole enam kaugel ja ma loodan kindlasti, et meie nüüd marsi kisa lahti teeme. Wäljus ukse ees kuulti kiiret jala astumist  ja kohe, selle pääle astus Mr. Duulmann  ühe teise mehega seltsis sisse. Duulmanni  nägu oli üsna pahane, siisgi mõis tema huultel wöidu naeratust näha- Noh armas sõber, ütles lord Hildebert, uus sõnumit teie toote? Ma ei ole teitest mitmel päewal enam midagi kuulnud ja ma hakkasin juba teie üle peaaegu kartma. Praegusel kurjal ajal ei wõi ju palm jMe olla. See on ka üsna õige mülord, ütleS Mr. Duulmann- Praegu on jo põrgu lipud igal pool lehwimag ja ma loodan, et teie mitte ei ehmata, kui jälle uut kuri- tööd kuulete. Mõtelge ometi malai tüd ruk Emmi on tapetud! Emmi tapetud? Enese tapja? Ei. Emmi on küll kihwtiga tapetud, aga enese tapja ta ei ole, selleks on tunnistused  käes- Tunnistused? Kuda? See on uii selge, et midagi kahtlust ei ole- Oleks Emmi enese tapja, siis ei oleks kcllegil põhjust olnud teda salaja maha matta, nagu see temaga sündinud on, ja päüle kauba weT niisugusesse kohta, kuhu kellegi inimese jalg naljalt ei puutu Siis on teda ka juba maetud? Kus kohta? See on Hondani piiril ühe suure raba sees! Oh te jäledad saadanad! Ja kuda teie teda leidsite? Kogemata juhtumis, l. On arsti poolt täeks tunniSiatud, et Emmi tõesti kihwti läbi suri? Ja, ja päälegi meel sellesama kihwti läbi, mida meile anda taheti. On see asi kohtule teada? Muidugi on; Kalgutast saadeti, minu soowi pääle, terwe kohtunikkude osakond siia, seda asja salaja järele uurima. Kohtunikkude  esinik Mr. Gloobe asub Wallingtoni  mõisas, kuS kõikse julgem koht on, et kurjategijad temast haisu ei saa. Meil on nüüd t> rwe ümbrus sala poli sei ametnikka  täis, kellel kõigil ime teraw kuul- mine ja nägemine on- Kui meie nüüd nii kaugel oleme, et kurjategijatele terme patu registri puhtalt ette wõime panna, siis ei ole meil ometi mõega meeste puudust,  kes meid aitawad. See on wäga hää, aga annaks Jumal et see püüd meil õnnelikult korda läheks ja need hirmsad kurjategijad ükskord jälle kindla hoiu alla saaksiwad! See saab marsi sündima, ärge kartke enam midagi, mülord, minul on ju selleks rohkem käes, kui teie uskuda wõite. Kas teie teate siis meel midagi? Emmi mõrtsukas ei ole minul mitte enam teadmata. Nagu arwata wõib, ei surnud õnnetu tüdruk just mitte sinna kuhu teda maha maeti, maid teda sai sinna kantud. Et see asi muidugi ka kardetaw oli, sest et õnnetuma suust wälja woolaw kihwti lõhn ka kandjale kahjulikuks oleks wõinud saada, siis oli temal suu selle takistuseks tugema tasku rätikuga kinni seutud ja mis teie arwate mülord, kui ma selle rätiku päält grahw Leonardi nime leidsin! See on imelik ja tõesti midagi wäärt! Ja kuhu see rätik jäi? See on kohtuniku käes. Siis on grahw ikka see suur kurjategija?  Muidugi on, ja weel Noh? Ka see naesterahwas ei ole minul enam tundmata, kes Hamburgis Faringa Weikselit  kawalustga põgenemisele amitas; selle