ÜlepäS oodetakse Bosporuse kallastel lä» hedal tulewikus suuri sündmusi. Jldis-KioskiS peetakse sala koosolekuid, kuS miltte üksi sõja üle Bulgariaga ei arutada, waid räägitakse ka miskisugusest troonist lahtiütlemisest. Räägitakse,  et sultan nii wäsinud on, et elulusti suutu kaotanud on ja seda ainult nagu Allah poolt nuhtluseks paale pandud koormat kannab. Kojakondlaied sosistawad midagi üksteisele körwa lisse ja wahiwad hirmunult ümber. Näha on, et wälimised rahwuswahelised iündmnsed ras kelt Türgi riigi elusse mõjuwad. Pole kahtlust,  et Balkani poolsaarel weel kord lristlastja  türklaste weri woolab. Serbia. Kisklemised kuninga tapjate partei ja selle wastaSte wahel kestawad edasi. Nüüd paneb üks kõrges ametis olew Serbia ohwitser lehes „Politiken« järgmist plaani ette, et kõik ohwitserid kuninga tapjate küsimuse asjuS sala hääleandmise läbi otsustaksiwad. Kui hääle enamus kuninga tapjate poole langeb, piawad teised nendele ruumi andma. Kui aga enamus nende wastaste pool on, siis tuleb kuninga parteil teenistusest lahkuda. Ühtlasi saaksiwad siis kõik ilma põhjuseta lahti lastud ohwitserid teenistusesse tagasi wõetud. Nifchi sündmuse pärast teenistusest lahti lastud porulshik Brudarewüsh kutsus sõjaministert  selle eest kaksikwöitlusele. et see kõigile ohwitseridele ära keelas, Brudarewilshiga läbikäimast.  India. Bombaist sai „Rappel" järgmise telegrammi  : Tuttaw India astrolog Rammoroiona kuulutab ette, et 4. märtsist paale hakates wenelased  wõit wõidu pääle saama hakkawad. Juuni kuul wõtawad wenelased Port-Arturi ja terwe Mandshuria jaapanlaste käest ara. Kuid selsamal ajal tuleb üleüldine kokkupõrke mine. 1. weebruaril 1906 lähab üleüldine sõda lahti, mis 13 aastat kestab. Seesama astrolog kuulutab ette, et länawu septembri kuul uus iurmaw haigus Europas ja Jaapanis möllama hakkab. Nii siis lausa suuri sa koledaid asju jatab see India tähetark; muud kui ootame ära. Asja päewaraamat. Meie asusime tühjal kaljusel künkal. Siia seadsime omad suurtükid üles, et Jaapani wäe liikumist  takistada. See seisukoht oli meile igas asjas kasulik. Jaapanlased saiwad wäga hästi selle künka kasust aru. mis nende wägede liikumist nüüd aga takistas ja selle pärast otsustasiwad seda ära wötta, saagu mis saab. Aeglane suurtüki tuli muutus kella kolme ajaks wägewaks lahingu tuleks. Jaapanlased lafksiwad fiis halwaste, nad ei leidnud meie ilusaste peidus  olewaid suurtükka üles, aga nad ei hoidnud pommisid ja müristasid nendega meie kõrgustikku, mis meile aga mingisugust kahju ei teinud. Niisugune  tule andmine kestis üle kahe tunni, aga wastane  pääletungima ei otsustanud hakata. Umbes kella kuueks hakkas laskmine waikima ja weel pool tundi edasi, soikus ta koguniste. Oma wastasest hästi õppides, saime meie aru, et tal midagi saladust on, sest muidu ei oleks ta nii palju sõjamoona ära raisanud. Meie saatsime salga soldatist wälja, waenlase jöuudusi uurima. See teatas  meile, et, nagu nad aru saanud, jaapanlased tahta ümber meie wäe minna ja siis kahest küljest pääletungima hakata. Selleks, et nende tegewust takistada, saatsime jalawäe polgud wälja neile wastu. Meie walmistafime kärmesti uue lahingu wastu. Korraga kuuldufiwad pahemalt poolt harwad Püssi Paugud ja hüüded. Meie waatame sinna poole ja näeme, kuidas kaks pataljoni jaapanlast põgenewad, keda meie kasakad tagaajawad. Meie wastase põgenemine oli äge ja korratu. Kuni kõrgustikuni tagaajades jookfiwad jaapanlased laiali, igasse külge kiwide taha ära peites. Selsamal asal awasime meie ka tuleandmife kolmest suurtükist. Me nägime, kuidas meie pommid maad ja kiwisid pildustwad ja kuidas jaapanlased nende alla jäiwad. Waenlast koguni korratusesse ajades, pöörsiwad  kasakad tagasi. Warsti pääle seda nägime meie nende kaljude taga, kuhu jaapanlased ära oliwad peitnud, uusi waenlasc wägesi. Meie ei saanud nende Pääle tuleandmist atvada, kui nad juba jälle kadunud oliwad. Arwata wöisime,  et nad maa kuulamiseks wäljas oliwad, ja ka sellepärast, et oma haawatuid ära wiia. Jaapanlaste kawalusel ei ole piiri. Et meid petta ja eksitusesse wiia, panewad nemad sagedaste meie riided selga ja kisawad „huraa!" Aga igakord ei läha see neil mitte õnneks. Enamatel kardadel annab neid nende wäikene kasw ära ja ka huraa hüüd on neil kui prääksumine, aga mitte kui tubli ! Wenc soldati hüüd. Iga tahes wõtawad jaapanlased niisuguseid tukka ette. Ma ei räägi juba Hiina riietest, mida nad alati kurjaste pruugiwad. > Kell kaheksa õhtul saime meie käsu oma seisu- Johtc mitte käest ära anda. Nagu üeldud, oli sel kõrgustikul meie kohta hää tähendus: meie takistasime  jaapanlaste liikumist. Meil enestel polnud ka põhjust, seda seisukohta maha jätta, sest jaapanlased ei näidanud end weel senini. Aga, nagu meie oma luurajate käest kuulsime, korjata waenlane suuri wägesi, et meie Pääle tulla. Meie jalawäe polgud, nii kui üeldud, läksiwad kellu kuue algul waenlasele wastu ja oliwad meist kaks wersta kaugel. Nüüd ootasime meie iga minut jaapanlaste pääletungimist. Nii ohwitserid, kui ka alamwäelised oliwad waiksclt omas ametis. Kõik oliwad walwusel,  walmis meie wägewat waenlast auuga wastu! wõlta. Hämarik jõudis ruttu kätte. Soe päew wahetas  ennast wilu öö wastu ümber. Tarwis oli igat asja tähele panna, sest et jaapanlased ikka öösiti armastawad pääle tungida. Läks tund raskes ootamises mööda. Jutt ei siginenud  kellegil, kõik ootasiwad uut lahingit. Ja mitte kaugel wilkus tuli; tumedalt kõlas läbi õhu pauk, selle järel teine, siis kolmas. Seda lasksiwad meie wahi pääl olejad soldatid. Jaapanlased ei wastanud, waid nihkusiwad waikides edasi. Nende paljust ka umbes ära arwata oli wöimata, pimeduses paistis neid määramata hulk. Siis paukusiwad suurtükid. Must joon jaapanlasi  läks Puruks. Laskmine läks ikka tihemaks. Meie ootasime ägedat pääletungimist. Aga umbes tunni aja laskmise järele hakkasiwad jaapanlased tagasi  mmema, wahete wahel tuld edasi andes. Kahe tunni pärast jäi kõik waikseks. Meie ootamised, öösist  pääle tungimist näha, ei läinud mitte täide. Jaapanlaste liikumised saiwad meile koguniste arusaamatuks.  Nii, kuidas meie ette ju ära arwasime, et jaapanlased teisel päewal uuesti Pääle hakkawad tungima, nii see ka oli, sest nad saiwad 28. septembril  tagasi löödud, siis ka hommiku wara uuendasiwad  oma pääletungimist. Juba suurtüki wäe walmistusest wöis arwata, et tänane lahing wäga hirmus saab olema. Jaapanlastest maha jäetud ja meist ära wöetud  seisukohad oliwad täiesti häwitatud meie tulest ja üleüldiselt oli neil wäha tähtsust. Sellepärast sai otsuseks tehtud, neid maha jätta ja meie endistele  seisukohtadele minna, mis umbes kaks wersta meie nüüdsetest seisukohtadest eemal oliwad. Oma endistel paikadel ennast kindlustades, awasime meie kõigist suurtükkidest tuleandmist. Kindral Kuropatkin sõitis isiklikult meie seisukohte waatama. Tema ilmumine sünnitas uut meeleolu terwes wäes. Rahulik ja otsustaw, käis ta kõige kardetawamates kohtades ilma granatide müra pääle tähelepanemist pöörmata, mis tema körwal maha langestwad. Kõigil pool wõeti teda mürifewa „huraa" hüüetega  wastu. Lahing läks iga silmapilguga suuremaks ja ägedamaks. Suurtükide müra ei waikinud silma pilgukski. ümberringi, kuhu silmad lõid, igal pool lamesiwad hobused ja inimesed. Haawatute hoigamine  ühineS suurtükkide müraga. See oli hirmus, põrgulik Pilt! Mu oma filma all kukkus granaat pataljoni komanderi juures maha ja lõhkes. Silma pilgu järele ei olnud komanderist jälgegi näha. Just kui tuulispask ilmus ja wiis ta ära! Häkitselt teadustatakse,  et waenlane peidu paigast wälja tuleb, nagu näha, tahab ta pääletungimist ette wötta. Lagendikul ilmub kari jaapanlasi, kes kui sipelgad  meie poole ruttawad. Kolm suurtükki oli selle musta jaapanlaste joone pääle sihitud Meie suurtükid, purustasiwad kül seda suurt linti, siiski ei jõudnud nad jaapanlaste liikumist seisma panna. Haawatute ja tapetute asemele ilmusiwad uued. Sellel rial ei näitanud otsa olcwatki. Meie walmistasime tõsiselt selle pääletungimise  wastu löömiseks. Kõik, komanderidest pääle hakates kuni liht soldatini, walmistasiwad auusaste wahwat waenlast wastu wõtta ja nii kaua oma paigal  olla, kui wähagi wõimalik. Kui Jaapani eesmäed  lähedale jöudsiwad. külwasiwad meie suurtükid neid pommidega üle ja jalawägi algas wõitlust püssitikkudega.  Niisugune löök wältas mõne minuti! Mõlemate wastaste ärewus tõusis kõige kõrgema  tipuni. Wiimaks, ei jõudnud jaapanlased meie jalawäe pääle tungimisele wastu seista ja hakkasiwad meie tule faadetusel korratuses taganema. Aga neile tnliwad uned wäejaod appi. Pääletungimine algas uuesti. Uute jõuududega kindlustatult, tormasiwad jaapanlased suure õhinaga meie pääle. Et waenlase jõud meist kaugelt üle käis, hakkasime meie taganema  ja jaapanlased wõtsiwad meie suurtükid ära. Meile diwision päästis meid. Nüüd tormasime meie jaapanlastele pääle. Nemad ei ootanud seda ja pistsiwad jooksu. Jaapanlased  weeresiwad kümnete kaupa järsudest kaljudest  alla. Ehmatuses jooksiwad nad igasse külgi, Wahel ka otse meie püssi piikide otsa. Meie saime omad suurtükid tagasi. Waenlane, kes hirmust kahju sai, jooksis korratuses minema. Oli minutine waikus. Ka meie kahju oli wäga suur. Siis olgu weel paar sõna staabi-kapteni Tarnowski  wägiteost. Kui meie tagasi lõime, tormas Tarnowski üksi oma patarei juurde ja oma käega laskis ta weel pauka suurtükist pääletungiwale waenlasele.  Mis temast sai, et tea, wõib olla, et jaapanlased  teda tiikideks raiusiwad. Aga tema wahwa tegu julgustas meid kõiki. Ohwitseride kahju on meil wäikene, suuremalt jaolt haawatud, kuna nende haawad ka kerged on. Waewalt saime meie kõiki haawatuid kokku koguda,  kui jaapanlased uuesti pääle tungimist alustasiwad.  Meie kahe korpuse wastu tuli kõik Nodsu wägi. Wastupanek oli wöimata, sest wastase jõud oli 3 korda suurem, kui meie omad. Murtud südamega  pidime meie taganema. Meie taganesime oma wäe pää jõuudude liinisse, sest meie kartsime, et waenlane meid muust oma wäest lahutab ja ümber piirab. Selle taganemisega lõppes ka 29. septembril.  30. septembrist pääle, kui meie uut wäge ligi saime, hakkame meie pääle tungimist. (Järgned.) Kuritöö wangistuses. 6 Reinhold Ortmanni romani järele J. Lill. Tema tume hääl läks õige pehmeks. Tema ei katsunudki wastu seista, kui Sandori tema käest kinni hakkas, et oma huuli selle Pääle rõhuda. „Noh, olgu siis!" ütles ta järsku. „Siis annan  ma teile nõuu: ärge andke mitte järele!" „Tema tõendas, et ta isegi awaliku tüli eest tagasi ei kohku, kui mina tema soowist ei hooli." „Ja teie arwate, et ta selleks mees küllalt on, oma ähwardust tõeks tegema?" Põlastawalt kehitas Doora õlasid. „Kes seda ilmaski ette wõib ära näha, mis nende kitsarinnaliste  kilplaste poolt kõik wõimalik wõib olla. Aga mis sellest wiga! Wõib olla, et see üsna hää on, et ma sellel wiisil ometi kord tema armastust wõin proowi pääle panna." „Aga teie isa, preili Doora? Nagu näha, on temale ta tulewane wäimees wäga südame külgi kaswanud." „ Nõnda see kül on! See oleks temale hirmus löök, kui tema lootused weel wiimasel tunnil Piaksiwad  tühja minema. Lõpuks aga on see ikkagi minu eluõnn, mis kaalu Pääl seisab, ja mitte tema oma." „Ja mina arwan, härra kohtunik saab ettewaatlik  küllalt olema, et ta tühja kiusu pärast asja täitsa hukka ei hakka ajama. Ilma tungiwate Põhjusteta  ei põlata nõnda suurt kingitust mitte ära, nagu seda taewas temale laseb rüppe iadada." „Kas teie seda tõesti nõnda suureks õnneks piate?" küsis Doora tasakesi. ..Mina ei tohi seda ju ütelda, kui wäga ma sellepärast tema pääle kade olen." Tema oli neiule weel lähemale nihkunud, aga see tegi tõrjuwa liigutuse. 1905 S a ka l a U 16 123