põhjusel teha wöjnud olla. Anne ei oleks teda tõesti mitte ülesse andnud. Aga ehk läheks surnukslaskmine ka praegu wecl õnnelikult korda! Aga ei, praegu oleks see asja ainult hullemaks teinud; laseks ta t.da praegu maha, oleks asjal kohe mõrtsukatöö maik juures. Tema imcstlcs iseenese üle, kuidas oli see ülepää wöimolik, nõnda sitgawale langeda, et sarnased mõttedgi pääs pesitada wõifiwad. Esimisel korral omas toaS oleks tema seda määratuma ärituse ja erutuse põhjusel küll teha wöinud - aga plaanilikult tappa jälestusega mõtles tema kui sügawaeti ta juba langenud pidi olema, et selle mõtte paale tulla. Wiimastcl päewadcl oli tema märkanud, et mana Dearborn ja poeg mitu korda oma all salaja rääkistwad, nii pea aga tui tema Neile lähenes, waikisiwad nemad ehk põõrfiwad  jutu teisele. Sellest mõistis tema, et nemad temast rääkinud oliwad. Teadfiwad  nemad juba kõike? Oli Carter oma temale antud sõna murdnud ja neile juba praegu enne wiimast tema oma poolt antud termiini, kõik wälja rääkinud? Kõige hirmsam ost, Julia tulek, oli temal oga meel ees oodata. Dearborn ei olnud küll pärast pidu õhtut, mitte sõnagi sellest enam rääkinud, aga just see tegi teda rahutumaks  Olimad tema waenlased nõuks wõtnud just Juliat oma käl'? tasumise tööristaks waljda. Milte kaua aja pärast oickis Dearborn Braddonile käsku, et tema suure pidu ettewalmiStuStega pääle pidi hakkama. Igast asjast, ta sellest koguni, mis ning kuida wiifi töSliSte pidu ning nende lõbustused olema pidiwad, rääkis tema põhjaui läbi, ainult Julia tulekust mitte sõna. Ka Carter ei puudutanud seda punkti, ehk tema ometi selgel sõnal awal- danud oli, et tema oma õigust Julia kohta maksmaks teha tahab. SaladuSline olek tema ümber tegi teda peaaegu hulluks. Sagedasti oli tema juba tee püäl minna Dearborni juurde, et temale kõik salgamatult ülessetunniStada, aga ikka tuli tema jälle teelt tagasi. Lugemata kirju kirjutas tema Juliale tema isa tuleku üle, aga ühtegi ci saatnud tema ära, maid rebis nad puruks. Meeleheitlikus olekus hakkas tema seda ja teist Aunele ettcheitma ja süüks andma, kuna ta teisel silmapilgul jälle polwili temale oma armastust ja seda kinnitas, et kõik mis tema patustanud, tema ülisuure armastuse sunnil sündinud olla ning siis jälle paluS tema tungiwalt nõu tema käest ja andeksandmist kõige eest mis tema läbi kannatama oli pidanud. Armastusest sinu wastu olen mina kõik teinud, ja nüüd ei tohi sina mind mitte bukkamõiSta, ärapõlgada ega tema pärast mahajätta. Tema tahab meile hirmsal untsil kätte maksta ning tema praegune rahu pole muud midagi kui waikus enne tormi möllama hakkamist. Tema tahab niihästi sind kui mind ning meie Ellenit hukka saata. Anna mulle nõu ja aita mind, Ütle, mida ma tegema pean ? I Tähelepanelikult uuris tema Anne nägu ning pilkusid, üksainus iseäralik pilk ehk muudatus tema näo joontes ning Braddon oleks külma mereliselt mõrtsukatööd  teinud ükspuhaS mis selle tagajärg olnud oles. Anne näost ei paistnud aga muud Ühtegi wälja kui sügaw walu ja kannatamine ning armastus mis mitte tema pääle ei täinud. (Järg tuleb.) Puude müümisest Kuresaares. Tarwilik ja wäga soowitaw oleks see, el kui „süllawiisi" puu müümise kaup seaduslikult maksma  pannakse, et siis linnowalitfus seda nõuaks, et igal puu ostjal oma õige süllamõõt ehk raam õue pääl wõi puukuuris oleks. Süllaraam wöiks üsna lihtsalt nii olla! Aumbasgi otsas paar sirget teiwast ehk ka pinnalauda, karma päält üheksa jalga üks teisest eemale püsti löödud. Teibad olgu kuus jalga kolm tolli kuiwode ja kuus jalga löödagu tagumiste teimastele üks ja esimestele teine üheksa jala piikune sirge latt kommiks pääle ja raam ehk süllamõöt ongi malmis. Ühe kaupmehe õues juhtusin ma kord kouduminneS  sarnast roomi silmama. Sääl ei olnud see küll mitte mõõtmise tormis ülcSse seatud, maid selle tormis, et puud ilusasti pinus seisakfiwad sa mitte ümber et kukuks. Sarnane raam on nii tihlne, et seda iga puuostja  enesele muretseda wõikS ja mitme sugused pahandused puudemüüjate ja ostjate wahel jääkfiwad  tulemata. On raami kõrgus ja pitkus õige mõõdu järele pandud, siis pole puumüüjal muud teha, kui laob raami wahe ilusasti ja korrapärast täis ja puupoolt  antud õige mõõdu järele puid on saanud. Nõnda on siis kirik keset küla ja uks mõlemit pool küljes. nagu lugu uue kaalumise seadusega mõõda läinud sügisel oli, mis waesele maa rahwale palju segadust  sünnitas ja suurt kahju tõi. Need otiivad pahandused, mis kõik „sülla- ehk jälle «kogemata" seesuguse koha pääle oma kolm pinu laduwad, kuS keskmise pinu all põime kõrgune känd ehk kiwi on j. n. e. Aga nüüd heidame ka pilgu nende pahanduste pääle, mis toormaivlisi puumüümise juures ette tulewad. Esimene pahandus «koorma kauba" juures on see, et koormawiisi müüja sunnitud on oma koormat «võimalikult „tokki" üleSse laduma. See wiis wöi wiga on puuostjate asjatundmise puudusest  wälja kaswanud. EnamiSti kõik puuostjad waatawad ainult selle pääle, et koorm häsli kõrge wälja näeb. KeS selle seaduse wastu teeb, see rikub lse oma «puukouba" ära. Paneb keegi «koormawiisi"  müüja oma puud pitkalt ja laialt pääle, siis näeb tema koorm teiste «lokkis" koormate kärmal hoopis wäike ja madal wälja ja müüja saab ostjat? poolt itvomimist, haugutamist ja häbendamlst,  et kudas ta julgeda lelle natukese puude eest nõnda palju raha küsida, kas ta linna inimesi  lolliks pidada, kellel silmi pääs, ega asjast arusaamist  ei ole? Teiied «tokkis" koormad, kui hoopis wähem puid pääl on, saamad temale meel eesmärgiks seatud öeldes: „Näe, selle koorma eest siin wõlb seda hinda anda, aga mitte sinu koorma kõtsi eest I" Ta peab nägema, et teised oma «tokkis"  koormatest, mis sisu poolest tema omast küll palju wähemad on, lahti saamad, kuna tema oma tubli aga madala koormaga ostjatele pllkelauakS peab jääma. Seega on tema nüüd sunnitud teisel korral ka oma koormat tublisti „tokkl" ajama,  ehk see küll temale täiesti tundmuse wastu on. Teine pahandus, mis koorma kauba juures ette tuleb on see, et ostja pärast puude kojuwiimist ja äralodumist ei taha enam turul pakutud hinda wälja maksta, maid püüab muist maha tõmmata, tähendades, et «puud olla sandemod kui taarwanud" ehk koorem olla wüga wäike j. n. e. On nüüd müüja rahuarmastaja inimene, keS mitte riielda ci taha, siis pistab ta wiimaks, kui näeb, et osjast midagi paremat mälja ei tule, pakutud raha selle süü, et linna ligidal olew süld mitu aastat ilma parandamata peeti, nõnda et säält suuremate koormatega läbi pääsemine täitsa wõimatu  oli. Ma panen imeks, et säält ülepää koormatega läbi on saadud sa et mitte iga koorem sinna kui kärbes torma kinni ei jäänud. Jn meel wiimaks kõigist pahandustest kõige paham on see, et puumüiija. kui ta kõik pahandused on ära kannatanud, mis puuwedu, kauplemine ja ladumine sünnitas, wiimaks kõigest omast puu hinnast ilma jääbt Selles asjas on puumüüja läicSli ostja peos. Ja sest wiimosest köigesuuremast pahandusest teab paraku iga puumüüja mõndagi nutulaulu louida. Seda tuleb niihästi «sülla" kui ka «koorma" kauba juures ette. Kui puud juba ära laotud on, siis alles tuleb see wälja, et „läna ma ei wöi teid mitte äramaksta, tulge telnekord!" Teine kord pole' aga jälle „herrat" kodugi. Ja kolmat korda tulemise aegus saab kuulda, et terme perekond Peeterburgi ära reisinud olla!! Sõda. Mukdemst, K. dets. (Reuter.) Terwel wäerinnal kestab suurtükitule andmine edafi. Iseäranis äge oli tema 2. detsembril,  kui jaapanlased filmkirjalise pääletungimise  eelseisupaikade waStu raudteed mööda ette wõtfiwad. Wene sõjawägi on sawihoonetes küngaste kallakutel, külade ümber olewate wäljade pääl. Parem, kui ohwitseridel Hiina majades, on alamwäcliStcl  mullaonnideS wiibida. Inimestele on kõigi-pidi elu kergeks tehtud. Sooje riideid ja toitwat sööki on suures tagawaraS  olemas. Toidu-tagawara muretsetakse  täiesti õigel ajal kätte. Et maa kõmaks külmanud, siis on teed wäga hääkS korras. Suured heina- ja wilja-tagawarad toodakse Põhja-Mandshuria teesid mööda, mis otsekohe sõjamäe seisukohtade juurde wiiwad. Siinsed magasinid on tarwilikul hulgal igasugu kaupa muretsenud, hinnad on aga liig kõrged. Tshifust, 4. dets. (Reuter.) Wähem salga ülem Mistshenko, keS eila Port- Arturist madallacwa pääl siia jõudis ja kes 2. dets. wõitluseS 203 meetrise mäe pärast jalast haawata saanud, seletab seisukoha  wõtmiseft järgmist: Kui Jaapani lipukandja 203 meetri künka harjale lipu üles seadis, läks Wene weltwecbel, selle jürel kui tema taganejate seltsimeeste read maha jätnud, tagasi, ja hakkas lipu juurde tormates teda küünte ja hammastega katki rebima, kuni tema, seitsmest kuulist tabatud, langes. Kui jaapanlased, keda Wene suurtükituli tagasi lõi, mäeharjalt taganefiwad, wötfiwad wenelased  tema uuesti eneste kätte. Teine ja kolmas tormijooksmine oliwad esimese järjeks.  Üleüldse oli teine tormijooksmine kõige merisem, sest et käsitsi wõitluS kaua kestis. Kolmandamo tormijooksu ajal juhtus järgmine lugu: Kui Jaapani lipukandja, pääle selle kui ta mäe otsa oli jõudnud, lippu üles hakkas seadma, tukkus ta surnult  maha, ilma et ta lipuwart lahti oleks lasknud. Teine jaapanlane tormas ligi, kukkus aga ka warSti maha. KuuS järgmist  jaapanlast jogafiwad sedasama saatust. Kui üheksas jaapanlane teiste eeskujul lipu juurde tormas, hüüdis Wene ohwitser: «Ärge laSke lipukandja pääle; lipp pandakje  igatahes püsti.- Kolmandama tormijooksu ajal tarwitastwad  jaapanlased imelikku abinõuufld. Maharaiutud  puude määratumad hunikud süüdati  põlema. Tuli ja suits, mida kange tuul edasi kandis, sundifiwad wenelasi ruttu taganema. Tokiost, 4. dets. (Reuteri t.) Stössel saatis 2. detsembril Nagile järgmise kirja: «Minul on anu teatada, et Teie suurtükid  meie haigemajasid lasevad, mis Puusse Sl Saarlane. ISO4.