Sakala X- 2. Mikjanäis, 13. Jaanuarit. 1904, Zlmub igal teisipäeval 27- es aastakäik. Politika, kirjanduse, põllu- ja käsitöö ajaleht. Tellimise hind: aastas poSNga Ä rbl. kop. postita 2 rbl. 50 kop. pooles aastas » 1 ,«0 „ I . Ükfik nummer maksab 7 kop. Kes 14 eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata eht 7 protsenti. Kuulutuste korpusria ruum maksab S kop. lehe eesotsas 1A kop. Toimetuse adrefs. toimetusele, Wiljandis. WenekeeleS: KT. rssei'^ Tähtjas otsus. Hiljuti kuulas walitsewa senati esimene Üleüldine kogu ühte asja läbi, mis juba 1889 aastal oli alganud. Selle asja sisu on järgmine. Wiiratfi mõisas, mis kõigekõrgema ukasi labi 18. aprillist 1789 Wiljandi linna tarvituseks  on antud (I. täieline sead. kogu, XXIU, tõide, 16,757), anti juba ammust ajast saadik  talupoegadele maakohte rendi vääle. Seda tähele pannes, et mõned rentnikud oma kohuseid,  mida nad linnaga tehtud kontrahtide läbi eneSte pääle olid wõtnud, ei laitnud ja et rendi maksu wõlg kaunis suure summani (kuni 5888 rbl.) tõusis, tegi Wiljandi linna volikogu 19. oktobril 1889 otsuseks, kahekümne ühe rentniku talufi, keS korratumad maksjad olid, ära müüa. Selle asja kohta tehtud linna nõuukogu otsuS pandi Liiwimaa kuberneri härra poolt kubermangu linna asjade kommisjoni arutada, sel põhjusel et kubernerile Baltimaa krovnumaade valitseja poolt teadaandmine tuli, et Wiiratsi valla talupojad palunud on, et nendest renditud talude kohta 1886 aasta 3. märtsi Kõigekõrgem ukas maksma saaks pandud, MllleS seletatud oli, et talumaade müümine möisadeS, mis Liiwi, Kuura, EeSti ja Saare, maa rüütli kogudele antud, seisma saaks pandud  (valitsuse seadluste ja korralduste kogu 1886 a. Aö 28 § 186). Sääl juures seletas krovnumaade valitseja : ») et tähendatud mõisat Kõigekõrgema ukasi läbi 18. aprillist 1789 Wiljandi linnale mitte täieliseks omanduseks pole antud, vaid ainult tarvitada, ja et linnale antud õigused nendega ühelovmulised on, mis Baltimaa rüütlikogudele kingitud mõisates maksavad; d) et kroonu omanduse õiguse selle mõisa tohta alleS on hoidnud, ja et Wiiratsi talupoegade, niisama kui rüütlimõisate talupoegadegi  kohta õige oleks, niisugust maa asjanduse  korda maksvaks tunnistada, mis selle sar. nane on, mida need talupojad omandafiwad, keS otsekohe kroonu kätte jäänud mõisateSke elama asutadi, ja ä) et eht kül kroonu õiguse küsimus Wiiratfi mõisa tohta veel mitte otsustatud  ei ole, oga ülemal tähendatud Wiljandi linna nõuukogu otsuS ei ole seaduslik Baltimaa  kohaliste seaduSte kogu 111. jao § 867 (1864 a. väljaanne) jõuul, mis linna mõisade Lra müümist keelab» kui selleks mitte Kõigekõrgemalt  poolt luba pole saadud. Kubermangu WalitsuS võttis, seda aSja läbiwaadateS, tähele panemise alla:.l) et Wiiratfi mõisa talupoegade kohta 18. märtsi 1869 a. seaduse maksma pa: nemike küsimus mitte valitsuse enese poolt üles ei ole võetud, vaid Wiiratsi talupoegade palve läbi krovnumaade mimSteriumini on jõudnud, mille lõpp veel teadmata vn; 2) et Wiiratsi mõis omal ajal kroonu mõisade hulgast välja sai arvatud, kuna Liiwimaa hovwikohtu kreposti raamatusse Wiljandi linn sekle omanikuna sisse on kipjutatud, nii et kroonu õigus selle mõisa kohta ainult sellekohalise kohtu läbi otsustatud võib laada, jg xum kõik õigused  alles piab jäetama, mis üheS Wiiratsi mõisaga omanduse õiguse põhjusel, on saadud, ja 3) et kohaliste seaduste kogu 111. jao §BB7 tarvitamise küsimus sisemiste asjade miniSteriumi  poolt selleS mõtteS seletatud sai, et parast 1878 a. linna seaduse maksma panemist Balti kubermangudes linna mõisade müümiseks Kõigekõrgemat  luba vaja ei ole. Sellepärast jättis Liiwimaa linuaaSjade kommisjon oma otsuse läbi 2. detsembrist 1839 Wiljandi linna nõuukogu  otsuse tähendatud mõisa 21 talu müümise kohta makSma. Selle kubermangu kommisjoni otsuse paäle andis Wiiratsi valla talupoeg Peeter Waldt iseenese poolt ja teiSLe sellesama valla talupoegade Saarseni, Kalama ja teiSte volikirjade põhjusel valitseva senatile kaebtuse, kuS ta, kaebatava otsuse muutmist ja tähendatud  müümise seisma jätmist paludes, seletab, et 1) sellel, et 3. märtsi 1886 aaSta Kõigekõrgema ukasi Wiiratsi talupoegade kohta makSma panemise  küsimust talupojad ise üleS Võtsiwad, aga mitte valitsuse asutusel, selles juhtumises tähendust  ei või olla, sest et talupoegade palvet Baltimaa krovnumaade valitsus tuetab; 2) Wiiratsi mõisa mahakuStutamine kroonu mõisade hulgast ei sündinud mitte Kõigekõrgema ukasi jõuul, vaid ainult kohalise valitsuse käsutusel, ja sellepärast ei ole tõendust olemaS, et Wiljandi linnal täielik omanduse õigus tähendatud mõika kohta oleks; 3) Kõigekõrgema ukasi põhjusel 18. aprillist 1789 võis hovwikohuS linnale ainult tarvitamise õigust kinnitada, aga mitte omanduse õigust, ja 4) Wiiratsi talupojad ei palunud mitte selle küsimise eelotsuft selle küsimuse  kohta, missugune õiguS kroonul Wiiratfi mõisa kohta on, vaid ainult seda, et talukohtade  müümine selleS wallaS seiSma saaks pondud,  kuni talupoegade poolt ettepandud palve otsustatud laab. Seda aSja läbiwaadateS leidis esimene Üleüldine senati kogu. et Baltimaa kohaliste seaduSte kogu § 887, seda seadust kindlaks määrates, mille jöuul nende mõisate omandamisega, mis rüütlikogude, linna- ja muude kogukondade päralt on, niisama ka haategewate  ja muude asutuste omad. Ühendatakse kõik 882. ja 883. paragrahwideS tähendatud õigused, ainult pääle seesuguste, mis mitte nende mõisate olu ja määruse kohased ei ole, mis seisuSte ja asutuste ülespidamiseks on määratud,  niisuguste wiljawõtete hulka käih, muu seaS. nii häSti terwe mõisa, kui ka tema üksikute osad? müümine, nagu oleks selle kohta Kõigekõrgema luba palutud ja saadud. Sellepärast,  ja seda tähele pannes, et Wiljandi  linna nõuukogu poolt Wiljandi linna päralt  olema Wiiralsi mõisa müümine ilma Keiserliku  Majesteedi luba palumata sündis, mtllega  kohaliste seaduste § 887 rikutud sai, leidis esimene üleüldine senati kogu, et Liimi kubermangu  linna asjade kommiSjonil seaduSlist põhjust  ei olnud, talupoegade palwet järelduseta jätta, maid ta oleks pidanud, kuna Wiljandi linna nõuukogu seda korda, mis § 887 läbi määratud, tähelepanemata jättis, tähendatud nõuukogu otsust muutma. Tähendatud põhjusel tegi üleüldine senati kogu otsuseks: Liiwimaa linnaaSjade kommiSjoni otsust, mille pääle tähendatud  kaebtuS sisse sai antud, tühjaks teha. Selle protsessi käigu ajal, mis 34 aaStat keStiS, saiwad mitmed Wiiratsi walla talud ära müüdud, nende hulgas jäiwad neli peremeest oma kohtadest ilma, need olid: Wald oma koolimajast,  mida wald kõrge hinna pärast oSta ei. jõudnud, siis meel J. Kullamaa, Joh. Kalam ja A. Saarsen. Wiimased kaks kohta lätsid linna walitsuse liikme kätte, teS muidugi tui uuS omanik, nende kohtade pääl suuri ehitusi ette Võttis ja maad telliskivide tegemise tarwis ümber kaemaS ja ära wedaS. Nüüd on aga kõik senised teguwõimud tühjaks tunnistatud ja seega endised, kohtadest väljaaetud peremehed õigeteks  ja seaduSliStekS peremeesteks tunnistatud, ilma kellede lubata kõik need suured muudatused nende kohtade pääl on ette wõetud ja millede ümbermuudatused vähemalt mõned kümned tuhanded  rublad on maksma läinud. Nagu ustavalt  poolt kuuleme, tahta kõik need neli väljaaetud  peremeest oma khte tagasi nõuda, kõikide kahjude tajumiStega, niisama ka ehitusi ja parandusi,  Balti eraseaduse UI. jao § 1223, 1226 ja 1227 põhjusel omaks tunnistades, omale pidada, et need köit ilma nende käest luba küsimata  ja võimuga vn tehtud. Tuleb sarnase^.