Saarlane RW Ileslldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. UU Ik ss Teisipäewal, 23. junil 1904. XX. aastakäik. maksab: Ilmub igal tsiftp«s»V«Z,r. Kuresäares Kauba uulitsas nr 17. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste petit rida maksab 3 k. Mesilaste pidamise kasust Saaremaal. "95 aastat tagasi ei olnud meie saarekese pääl mesilaste pidamisest paisu juttugi kuulda ja isikuid, kellele wäike mesilane täielikku ülespidamist annab, ei olnudgi. Mõnel oli paar wanat moodi pakkmesipuud,  oga seegi pidas neid pool salaja kusagil aianurkas, et „wõõras silm neid ei näeks". Keegi ei mõtlenud ega mõistnud siis mesilasi suuremal armul ja uuemal wiisil pidama hakata. See oli öö aeg meie mesilaste pidamises, kuS sajade ja tuhande rublade eest melt ja maha põldude ning heinamaade pääl lasus ja sinna sammasse ilma kosuta ära kodus. See ei mõinud aga mitte enam kauaks nii jääda, sest öö oli lõppemas ja koit algamas. Nagu hoolas peremees, kes oma töörahwa koidu ajal üleS äratab päewase töö wastu walmistama,  nii tegi seda Saaremaal endine Pöide õpetaja herra baron N olken. Esmalt saatis ta oma toimetusel hsrra Paulmeistri Saksamaale mesilaste pidamise kursuse pääle, kes pärast seda reisi ilma hinnata igaühele mesilaStepidamises õpetust andis ja wäikesed kursused toime pani, kuna ta ise sääl juures eeskujulikult ja kasu andivalt mesilasi pidas. Selle järelduse! algasiwad ärksamad mehed mesilasi uue õpetuse järel kast-mesipuudes pidama ja paljudele isikutele sai see täielikuks elu ülespidamise hallikaks. Imestamise wäärt on küll, et wäike kärbse sarnane linnuke, nagu mesilane on, nii palju kasu «õib saata. Aga kasu saab ainult sel korral, kui temaga mõistetakse hästi ümber käia, kuna aga wastasel korral kahju ka mitte tundmata ei jää. Selle tõenduseks wõtan ma siia juure mõne isiku mesilaste kaswatust ja ühe kahepere mesipuu ajaloo: 1888. aastal ehitas minu Naabruses üks talukoha  pidaja enesele lahepere mesipuu ja ostis sinna järgmisel aastal pered sisse, aga kõigel pidamise ajal ei käinud ta käsi mitte hästi, ehk ta küll kõige paremad õpetused kokku korjas. Sageli jäi puu mesilaste õndumisei tühjaks nii, et ta koguni uued pered pidi muretsema. Mee saagist ei olnud juttugi. Ehk mesipuu temale ainult tüli ja kahju tõi, siisgi pidas ta seda kuni 1897 aasta kewadeni, ikka paremat oodates. 1897 aasta kewadel tuli ta abiotfiwalt mu juurde ja pakkus mesipuud ära müüa. Sääl juures seletas ta, et tema „käe järele" mesilased ei sigine ja ainult kahju teha, mille pärast ta mesilaste pidamisest tüdinud olla. Hinnaks küsis mees ainult 12 rubla paari päält. Kõige suurema lahkusega wõtfin ma selle ostukauba  wastu, sest suur meefika meesaak oli alganud.  Sel samal päewal tegin kauba kindlaks sa järgmisel ööl tõin ma juba mesipuu ära. 1897., s. o. ostu aastal, andis see kahepere-puu 5 puuda mett. Järgmisel 1898 a. 4 puuda ja 2 peret; 1899 a. ühe pere, 1990 a. ei aimud midagi; 1901 a. andis jälle 5 puuda mett; aga et järgmisel aastal meesaaki oodata ei olnud, siis müüsin ma selle mesipuu ühele asutajale mesinikule ära; hinnaks sain 98 rubla. Kui meie keskmise hinna järele mee 10 rubla puud arwame ja 5 rub. pere, siis oli sissetulek ö aasta, sees kokku (ühes müüma hinnaga) 183 rub. Wäljaminek oli: ostu hind 12 rubl., õ rubl. eest kuntskärgede tarwis waha ja 5 rub. eest sukrut ja õlle mesket, kokku 20 rub. Nii jäi sula kasu üle 163 rub. Ostja käes on mesipuu kahe aastaga 70 rub. sisse toonud, millest summast ostu hinda 28 rub. mõttes, 42 rub. kasu üle jääb. See teeb 7 aasta sees kokku 205 rub. sula kasu. Kui meie siia juurde meel ka seda arwame, mida sellest puust siginenud noored pered, ja jälle nende pered on sisse toonud, siis wõimc kõige -vähemalt 200 rub. meel juurde arwata s. o. kokku 405 rub. See samma kaheperemesipuu ei toonud aga endise peremehe käes 7 aasta jooksul midagi kasu, maid ainult kahju ja aja wiitust. Nende armude awaldamise ja -võrdlemise juures näitab ehk wälja, nagu saaks ühelpool liialdatud ja teisel pool alandatud, aga asi on ometi just nõnda. Niisugusid juhtumisi wõib meesaagi poolest iga aasta tähele panna. Meil Pöide kihelkondas saamad 50 mesinikust ainult 10 teiste körwal suurt saaki. (Järgneb). Wiimaks ometi. Elly Põllu!ill'e jutustus. 3. IV. Oli ilus Jaanipäewa ilm. Päike säras selgest sinisest taewast kulla kiirtena maha. Tolmuse maantee pääl traawiS körw täkk wedru wankriga otse Kruufiaugu talu poole, kus umbes neljakümmne wiie aastane mees ivankris istus. Sõitja ei olnud keegi muu, kui Saare talu peremees Mart MüttaS, kes Elsa kosimise pärast õnne tuhinal Kruusiaugule  sõitis. Kruustaugu õue jõudes, wõeti tal hobune talu poisi poolt wastu, kuS ta ise mana Madisega kes wastu oli ruttanud kambrisse astus. Jutt oli ka peagi Elsa kosimise pääle sihitud ja mana Madis kinnitas, et tema tütar Saare talu tulewane perenaene peab olema. Aga uudistada on mul ka midagi teile, pööris Mart jutu otsa teisele. Sillaotsa Siim olla mõne päewa eest oma koha ära ostnud tuline tutt seda ära jõuab mõista, kus ta selle raha on wälja wõtnud? Siim koha ära ostnud! imestas Madis käsi ringutades. Nüüd Mart on sinu mokk Silla otsa talust puhas! Küll oleksid Saare ja Silla otsa kohad kokku passinud aga mis ära on ära! . . . Siim oStis küll koha, aga kellele ta teda ostis? Poeg mängib saksa, ja ega seda loota ole, et see mees meel adra käsipuust kinni hakkab. Olgu mis on, aga ajajooksul Sillaotsa koha ikka omale saan, rääkis Mart käega Üle oma hiilgama päälae siludes. Wat see on mehe jutt! naeris mana Madis, saksast, logelejast, laisast krantsist ikka põllumeest ei saa- Laene Siim, et laps raisus on. . . . Ärge nüüd ilmaaegu teisi inimest laimake, ütles Elsa, kes nende jutu ajal kambrisse oli tulnud. Sillaotsa Siim mõib meel wiimaks oma pojaga kõige õnnelikum koha pidaja olla! Ah, mis nüüd naesterahwad niisuguse asja wahele oma nina topiwad, pahandas mana Madis. Räägime parem sellest, et Mart täna siia tuli kosja kaupa kindlaks tegema Ei, ei, ei! Mina ei lähe Mardile! Nõnda üteldes jooksis Elsa teise kambrisse. Sinna läks ka Mart järele ning istus tooliga neiu ette, kes akna najal seisis ja wälja waatas. Miks siis Elsakene ei tule mulle? küsis Mart, aga Elsa ei wastanud midagi. KaS teie ei taha tõesti armastamas hõlmas hingada? lausus Mart jälle. Elsa waatas üles ja ütles: KaS teie siis mind armastate kah? Enam kui iseennast! Kui teie mind armastate, siis täidate ka minu palwet? Ja muidugi olgu ta siis nii raske kui on? See soow et olegi nii raske, lausus Elsa. Jätke mind rahule ja ärge könelege ialgi enam minule sest asjast. See ei ole mul kudagi wõimalik, wastas Mart segaseks minnes. Sinu isa on sind mulle lubanud ja sääl ei ole siis muud midagi kui meie pulmad saamad warsti ostma. El, ja kord meel ei ialgi ei saa ma teile naeseks tulema- Wäewõimul ei wõi mind isa mitte mehele panna, ma lähen ainult sellele, keda ma armastan sind aga sellepärast üsna wihkan, et mind wäe wõimul kosid! ütles Elsa nagu wihaseks saades. Elsa, ära rumalasti räägi! hüüdis mana Madis, kes ukse pääle oli ilmunud. WarSti on sinu ja Mardi pulmad! KaS mõistad! Mõistan küll isa, mis ütled, aga enne tulgu mul surm, kui Mardile pean minema! ütles Elsa ja läks kambrist wälja. Rumal laps! .... Noh, Mart, küll ta sulle wiimaks tulema saab, ära aga lootust kaota! rääkis Madis Mardi õla pääle patsutades V. Paar nädalit weeresiwad jällegi ajamerde ja mana Madis jäi oma sõna juurde kindlaks,  et tütre ja Mardi pulmad warsti pidiwad tulema. Elsa paluS küll isat aga see ei mõjunud. Elsa läks päew päewalt  kahwatumaks ja nuttis nii, et nina punetas. . . Täna oli Kruusiaugu talus tähtsas päew, täna õhtu pidiwad kosilased tulema, kellede wastu hoolega walmistati. Täna õhtul taheti siis Elsa ja Saare Mardi kihlused ära pidada, et tõrkugu tütar nii palju kui tahab, aga Mardile pidi ta oma truudust lubama. Elsal ei näinud ka enam miskit lootust selle pääsemiseks  olewat. Ernst pidi ka kord küll selle aSja wahele ennast segama, aga nad arwasiwad Elsaga, et see wahele minek midagi kasu ei too, ennemaga wana Madisele rohkem wiha ja paha meelt. Sõda. „Russkoe Slowo" sõnumisaatja telegrahweerib: See ei ole weel täiesti kindel, kui palju jaapanlastel Wafangou juures wäge on olnud. Wõidule olime me paremal tiiwal nii lähedal, et waenlane jooksukraawidest ja oma patareide juurest lahkus. Wõitlejad wäed oliwad külg külje juures, nii et jaapanlased meie kuulide pääle kiwidega wastasiwad. Meie soldatid ei tahtnud taganeda, waid nõudfiwad wiimaseks kallaletungimiseks muusikat. Kahju