Saarlane Reedel, 29. detsembril 1906. XX». aastaliM maksab: V- .. k. ss „ v« .. -„ 7S .. maapoStiga: „ I„Sv ~ V- . !.. - „ .. -. 6V .. Üksik n«mber 2 kop. Ilmub ükskord nädalas, igal teist- Piiewal. Toimetus Kurcsaaree, PitkaS mil, Trrssrni mojiS ZH lg. Kuulutuste waStuwõtmiue kuni Kuulutuste x-tit-rida N top„ lehe reSolsai 20 kop. Politika, majanduse ja kirjanduse ajaleht. Saaremaa põllutöökool. (Lõpp.) Mis aga Lümanda 2-klasstlise ministeriumi  kooli watikusse puutub, siis ei wöiks seda sugugi mitte hüüks kiita. Ta asub linnast liiga kaugel ja on teistest kihelkondadest  niisama lahutatud nagu Tiirimetsa möisagi. Püäpuudus seisab oga selles, et siin kooli jaoks sündsat maad omandada ei saa. Sääl vsuw Loona mõis ei ole, ehk A- R. küll seda tõendab, mitte kroonu, waid ühe mõisniku eraomadus- Ka tormilised  hooned puüduwad sääl. A R. arwab, et kooliõpetaja ministeriumi koolist korteri wõikS saada ja et sinna ka kooli klassi wõiks asendada. Aga kuidas teiste kõrwaliste hoonetega lugu on, sellest ei lausu ta sõnagu Lõpuks soowitab A- R. Saaremaa põllutöökooli Kaarma seminariga ühendada. Sarnane ;, <-"wuS oleks kõoli elutekutsujate poolt lüll mõtlemata tegu. Seda nimelt «>äga nurm. silgustel põhjustel, milledest mõned siia üles panen : 1) Kaarma feminatis ei ole tarwilist  Maa d, sellepääle waatämata, ei AR. sõda tõendab. Ainult natuke põlluharimist wWH siin õppida, kuna karjakasivatannskga midagi põleks püäle hakkada, sest tt korraliste  kärjai ja heinamaa pUstduivad. Pästle selle on ühe eeskujulise talukoha sisseseadmine põllutöökooli jaoks liiga kitsapiiriliste  tööiväli. Põllutöõkõoli õpilastel pdaks tistgimata mõimalus olema mõisa pidamist lähemalt tundma õppida. 2) KaarMa seminaris ei o le kooliawaliiiseks  tarwisminemaid ruUwisid ka siis mitte, kui küll põllutöö klass juurde ehitataks'. Kus peaks sääl põllutöökooli kooliõpetaja ja õpilased elama? Kui Kaarmale kooli asutada tahetaks, siis tuleks sinna kõige päält uus, asjakohane maja asutada, mis aga liiga suuri kulusid nõuaks. Wsaülä puuduwad Kaarma seminari juure s ka kõik kõrwalised hooned: laudad, Mid, rehcd, keldrid j. n. d., ilma milledeta  põllutöökoolil midagi pääle poleks hätkada, ilma milledeta ta midagi eeskujulikku  ette wõtta ei wõiks. 3) Kaarma pole ka just iseäranis linna  killje all. 4) Kaarma seminariga ühendatud olekus  oleks põllutöökooli tegew»s tähtsalt kitsendatud. Seminar kaotaks oma otsekohese  tähenduse. Ta jääks õpeasutuseks, kus põllutöökooli sisseastumiseks ette walmistatakse.  On küsitaw, kas iliisugust ühinemist  ülemuse poolt iubatakje. Kui põllutöökool seminari küljes ripub, siis peaks seminari juhataja ühtlasi ka põllutöökooli juhataja, olema, sa see oleks Ühe inimese kohta liig. Päale selle on ka küsttaw, kas seminari juhataja oma maa põllutöökoolile tarwitoda annab, sest mitmesuguste katsetööde tõttu wõiks ta esialgul aineliselt enam kahju kui kasu saada. Weel ühe toreda ettepaneku teeb A. R. Ta ütleb: „Kõigs parem oleks, km saarlased ühe suurema mõisa kroonult paluifiwad ja selle mõisa fissiiulelu kooli hääks Larwitaksiwad, sest koolt üic wc lp avamise  hallikaid on Saaremaal raske leida. (Selliga on tga mõistlik inimene nõus). Aga edasi! Mõisa wõiks kooli lõpetajatele tormilistes osades  ära jagada, muidugi esimestele ja parematele õpilastele, kellel oma majapidamiseks  jõudu j« tohilmst on, ja rendi ehk wäljaostu maksu kvolite maarata. Pöhjus-mötteliselt on sarnane mõte õige mõnus, aga tegelikus eluS läbi wiia kaunis  täbar- Maajagamine oleks põllu.öõkooli  sisseastujatele Meelitamaks söödaks. Ma usun, et sus kõik noored mehed, kes maameheks tahawad halkada, tooli lähelsi» wav. Jah ljegi Kaarmal jääks niijugustel  iinglWisiet põllmöökool õitsema. Kust oga need mõisad kõik wälja wötta? Kuidas kooliga siis lugu jääb, km mõis, mille piiri püül ta asub, ierwelt talukohtadeks  jagatud on. Kas kool siis edasi teise mõisa kolib ja sääl jälle maad jagama  hakkab? Kuhu kool siis putkama peab, kui kõik Saaremaa mõisad jagatud on? Noh, sarnane unistus jääb küll wist igoweseks unistuseks. Nii siis hüüame nende uute ettepanekute  kohta omalt poolt ka: msns äsksl ja jääme põllutöökooli asutamise  komiteega ja Saaremaa Eesti Põllumeeste  Seksiga kooli asupaiga walikuga ühte nõusse. Praegusel ajal on maemalt sündsamat kohta leida, mida põllutöökooli asupaigaks wõiks walida, kui Turimetsa mõis on. Siin on tingimised kooli omamiseks  rahuloldawamad, kui kusagil mujal ettepandud kohas. Niihästi maa kui ka ruumide küsimuses pole siin sarnast puudust,  kui teistes eelpool nimetatud kohtades.  Wähese paranduse järele wõib asja Tiirimetsas kaunile järjele seada. Ainuke wiga seisab selles, et ta mitte just luma lähedal ei asu. Oleks aga andeksandmata ülekohus, kui selle puuduse pärast terme kooli asutamise asi teadmata aja pääle edasi lükataks. Tarwis kool pea elule kutsuda. Mida warem, seda parem! Kuidas just kool oma tööd saab tegema hakkama, missuguste jõudude ja õpeeeSkawaga  ta töötama saab, selle kohta loodame kooliasutajate poolt pea lähemaid teateid saada. Igatahes jääme lootma, et rahwas asutatawale õpeajutusele usaldusega wastututeb  ja edurikast ettewõtet oma ssawõtmiscga  kohe algusest saadik saab toetama. Pöllu-asjanduse edenemises, mis meie põllu- töökooli eesmärk saab olema, seisab ju ometi rahwa oma hüä tulewik. Usinasti tööle l Somo- Kodumaalt. Kuresaarest. Baltimaa kindralkuberneri määruste järele peawad hoawiwärawad ja wälimised uksed õhtul kell 9 lukku pandama. Seadusest üleastujaid ähwardab 3000 rbl. trahw wõi 3-kuune wangistus. KLrlakt. Orikülast kirjutab hr. N. vR. Kuresaare Saksakeelses lehes umbes järgmiselt:  Meie kirikuelust. Kui ma täna kirikuelust kõnelen, siis sünnib see ühe juba kaua aja eest waeseks lapseks jäänud Saaremaa koguduse pärast. Kahtlemata on wastumeelsed  asjad seda ette toonud, et see kogudus  tüli asjade pärast oma õpetaja ja kiriku ülemuse wahel juba kauasega ilma õpetajata peab olema, mille läbi nii hästi waimuelu kui ka wooruslik ja kombelik tundmus, mida iseäranis meie maa rahwas kergesti waStu wötab ja omale selles tuge otsib, kahju kannatab. Need read ei taha süüd otsida kiriku ülemuse ega muu isiku juures, maid need on ilmasüüta oma wahel  kõnelemine. See oli mõne päewa eest, kui ma ühe Eestisugust koguduse liikmega kokku juhtusin ja tema käest kiriklikkusid asju järele pärisin. Ma pean enne tähendama,  et see isik üks neist parematest koguduse  liikmetest oli. Ta seletas mulle nähtama kartusega, kui mahajäätud kogudus waimuliku elu poolest olla, kuidas kogudus  oma kaua aega ametist ära olewa hingekarjase pärast kurb ja iseäranis waestes hurtsikutes, kus kõiksugu puudused ja hädad kannatada, kinnituse ja troostita on waimu elu poolest. Sest mis wõiwad jutlused, mis 14 päewa järele peetakse ja lühikesed köstri ettelugemised kirikus neile olla, kes harjunud oliwad kõigis elu juhtumistes omas hingekarjases alatist nmuandjat nägema,  niisama ka neile, kelle juurde hingekarjase ilmumine ja tema sõna enam maksab, kui kõik ilmatarkus, sest et see sest tõe raamatust  pärilt on, kus need Õnnistegija sõnad meile kui särawad küünlad silma ette astuwad:  „Taewas ja maa lähemad hllkka aga minu sõnad ei lähe mitte hukka!" Sel korral kuulsin ma ka, et just see läbi, et õpetaja koht mi kaua tühi on, lahkusulised wõimust wõtwad : Nõnda olla wiimasel ajal kümme kõigeparcmat koguduse liiget priiusulistekS kuidas rahwas neid nimetatav läinud. Kus Jumalasõna walgus waka alla pannakse, sääl läheb pimedaks ja ebausk hakkab õitsema. Mul oli wäga walus kuulda, et ka üks palwekiri eestlaste poolt üle 600 allkirjaga, mis juba enam kui aasta eest Liimi konststoriumi fisse antud, tähelepanemata on jäätud ja kirjasaatjad mitte wähemÄt wastuse wäärkliseiSgi ei ole arwatud. Meie tahame wesl ühekorra