Ühest usust teise minemise scaduse-eelnõu kohta aru. PäämuudatuS, mis kommisjon ministeriumi  seadusc-eelnõus teinud, on see, et kommisjon 18 häälega 10 wastu, otsustas igale ühele, kes 21 aastat manaks saanud, õigust  anda igat usku wastu wõtta, mille eest mitte kaelakohtu seadused ci karista. Ministrite nõukogu president: Herrad, duumaliikmed I Walitsuse poolt sisscantud usutunnistuse  seaduse-eelnõud on terwe kirjanduse sünnitanud ja elamaks maie luste asjaks saanud. Sellepärast arwan ma, et ma waielusi lühendada ja asja rutemini läbi waadata aitan, kui nüüd kohe pärast aruandja seletust, üleüldisi waielusi ära ootamata, walitsuse waatepunkti selle küsimuse  kohta kirjeldan ja mõned waleStiarusaamised  ära seletada püüan. Kõneleja teeb lühikese ülewaate usuwabaduse aktide tekkimisest. Pärast patriarchati ärakaotamist  on kõik. juhtiw wõim kiriku üle sinodi kätte läinud. Dogma ja kirikuseaduste küsimuses on finod täiesti autonomileselt tegew olnud. Kõneleja  walgustab kirikuseaduSle küsimust õpetlaste arwamistega ja jõuab otsusele, et kui riik end kiriku kodanlisest seaduseandmisest lahti ütleks ja see täiesti kiriku juhtimise wõimu alla läheks, siis see seda sidet rikuks, mis riigi ja kiriku wahel aastasadasid kestnud ja millest riik waimujõudu  ning kirik kindlust omandab- Seaduseeelnõu  pääle üle minnes tähendab kõneleja, et selles sinodi soowiawalduS, õigest usust lahkuda  tahtjaid 40 päcwa manitseda, wälja on jäetud, sest et 15. aprilli käsukirjas selle pääle tähendatud ei ole. Duuma kommisjon on seaduse-eelnöuu  iseäralise tähtajaga täiendanud, nagu teile siin teatati. Niisugust tähtaega walitsuse seaduse-eelnöu ei tunne. Nüüd tekkib küsimus, kaS riik mitte walitsewa usu kasuks mingisuguseid karistusi, wõi kodanliste õiguste kitsendusi nende kohta maksma ei pea panema, kellede kohta manitsus tagajärjeta on jäänud. Kuid waervalt käiwad niisugused määrused usutunnistuse  wabaduse põhjuSmõttega kokku. Wäga kahtlema peab selle kommisjoni ettepaneku juu- res, kai see tarwilik on. seaduses ristiusust mitteristiuSku  minemise wabadust wälja kuulutada. Kommisjoni seaduse-eelnõuu põhjusmõtteid harutades  leiab kõneleja, et see oma walitud teed lõpuni pole käinud, maid ise enesele waStu räägib.  (Hääl paremalt poolt: Õige l) Kommisjou  läheb palju kangemale, kui paljud Curvpa riigid, kus awalik ristiusust mitteristiusku minek lubatud pole. Igas riigis peab südametunnistuse  wabaduse põhjusmõte rahwa maimu ja tema kommetele järel andma. Kõneleja toob Preisi, Austria ja Schweitsi seadusi näituseks. KuidaS wõiks rahwa waimu ja tema kombeid kuiwale, arusaamata usuwabaduse õpetusele ohwriks tuua. Kas selleks, et mõnekümnele  inimesele, kcS ristiusust ära langenud, «võimalust anda ennast awalikult kirikust lahti kiskuda? Kas tõesti meie waljuS SigeusuliseS riigis üks ristiusu riigi päätundemärkidest kaduma  peab? Meie rahwaS on kirikule uStaw ja teiste uskude waStu kannatlik, kuid ususalliwuS pole weel külmus usu waStu. Sellesse küsimusesse  ei wõi politilisi põhjuseid segada. Meie «valitsus ei wõi pahemale ega paremale poole kalduda. (Hääled pahemalt poolt: oi, oi!) Meie walitsnS wõib ainult seda teed käia, mida keiser ette näidanud ja mida ta weel hiljuti nimetas. (Hüüded: brawo! Kiiduawaldused.) Nüüd seisamegi selle suure küsimuse ees, kuidas 15. aprilli ja 11. okt. manifesti suuri põhjusmõtteid  läbi «viia. Selle ülesande täitmiseks abinõusid otsides ei tohi erakondlised ega politilised  põhjused mõöduandwad olla. Kõik, usklikud ja mitteustliiud on meie metsanurga külades käies maakirikutes olnud ja näinud, kui südamlikult Wene rahwaS palub. Rahwas, les palwest omale troosti otsib, saab sellest aru, kui oma usu ja palwetamise kombete eest seadus kedagi ei karista, kuid sellest ei saa ta mitte aru, et õigeusk, ristiusk paganausuga, Juudi ja Muhamedi usuga ühe wäüri pääle seatakse. (Hüüded paremalt poolt: õige! Kiiduawaldused  paremalt poolt ja keskelt). Ärge tehke seaduse eelnõu meie rahwale arusaamataks, pidage meeles, et see seadus Wenemaal maksma saab ja et teda Wene keiser kinnitab, kes enam kui saja miljoni inimesele õigeusklik keiser on olnud, on ja jääb. (Kiiduawaidused paremal pool ja keskel.) Pärast -vaheaega kõneleb piiskop Jewlogi. Kõneleja ei hakka duumat üleüldiste harutustega  -väsitama. Terwitab ministrite nõukogu presidendi  kõnet. Kõneleja arwamise järel poleks -valitsuse seaduse eelnõu waStu midagi ütelda olnud, poleks mitte kommisjon seaduse eelnõu raamist laiendanud. Arwustab kommisjoni seaduse  eelnõu. Leouow teatab 17- okt- ühisuse fraktsioni nimel, et fraktsion käeSolewa seaduse eelnõu poolt hääletab. OktobriStid usuwad, et talupojad  üleüldse ja õigeusk iseäraldi mingisuguseid südametunnistuse wabaduse kitsendusi, wügiwalda  südametunnistuse waStu ei tarwita. Maklakow arwab, et kui walitsuS ühte usku minemast keelab, teise aga lubab, siis wiimane rah-va silmis tõepoolest õigeusuga ÄhewSäriliseks saab. Kõneleja lõpetab sõnadega, et te«a mitte nii naiwline ei ole, et uskuda, nagu suudaks walitsuS, kes nii sagedasti paremale ja pahemale  poole on kõikunud, ühe o»a kõnega selle politika eest waStutada, mis ta ajada mõtleb. Piiskop Mitrofan näeb käeSolewaS seaduseeelnõu»  ainult õigeusu kiriku õiguste kitsendamist. Teiseusulised ja muulased on ühte heitnud, et õigeusu kiriku ja Wene riigi wahe! lõhet sünnitada. Pawlowitsh teatab, et rahwuSlased käeSolewa  seaduse eelnõu ainult iseäraliste tingimistega  wastu wõtta wõiwad. „PoSt." Diana, et ma näen ja aru saan, mis ma tunnen.  Tule ja luba mind tõesti oma otsaesist suudelda, wcnnaliku suuandmisega, seda nõlb ometi mõrsja mulle lubada. Ta tõmbas Diana oma rinna wastu ja suudles tema otsaesist ja juukseid kaua ja kirglikult. Ah, ma eksisin, ütles ta, sellest õrnast puudutamisest waimustatud, see ei ole mere hääl, mis minu sees räägib, waid sce on armastuse  hääl l Ma tunnen seda, missugune õnn! Mis sa räägid, mu sõber? küsis Diana. Sa räägid, et sa mind armastad: see on kõik, mis ma kuulda ja teada tahan. Jah, ma armastan sind, mu jumaldatud ingel, ma armastan sind tuliselt, meeletumalt. Ma armastan sind ja tunnen su südame tuksumist,  väed sa, kuid äkitselt kisendas ta ennast Diana käte wahelt «vabastades. Mine ära, mine ära, jäta mind, ma olen ära neetud! Ja ta jooksis nagu meeletu toast nälja, kuna Diana hirmu ja meeleäraheitmise mõjul, Nagu kiwistaiud seisma jäi. Mis aga GabrieleSse puutub, siis ei teadnud  ta, kuhu minna, ehk mis teha. Masina wiifil aStuS ta tuikudes, nagu joobnud, trepist olla. Ta mõistus ei jõudnud kõiki neid kolme hoopi ära kanda. Kui Gabriele suure Louvre lossi galerii püäle astus, lõiwad ta silmad mustaks,  põlwed nõrkes! wad ära ja ta kukkus seina äärde põrandale maha, kus juures ta huuled sofistafiwad: Ma teadsin wäga hästi, et ingel mind rohkem kannatama paneb, km mõlemad kurjad-waimud. Ta mõistus kadus. Öö tuli ja keegi ei käinud enam galeriis. Ta tuli siis wast mõistusele, kui ta tundis,  et wäike pehme käekene ta otsaesist puutus ja kui ta õrnat häält kuulis, mis taie südamesse  tungis. Ta awaS silmad. Wäike Maria Stuart seifis ta ees; tal oli põlew küünal käes. See on teine ingel, sosistas Gabriele. Drgnch.) Kodumaalt. Kuresaarest. Riia ringkonnakohtu  istumine. (Lõpp.) K) Riia linna kodanikku Herman Herrenbergi  ja Liibawi linna kodanikku Karl Fleischeri süüdistati selles, et nad ühel nõul olles Saaremaa  rahukohtukogu nime pääle Saaremaa I. jaoskonna rahukohtuniku otsuse üle edafikacbtuse Nägemine. s Manpasianl'! Mustus. Palun andeks, ma kannatan hirmsasti, wostaS ta ja hakkas nutma. Ma läksin keskpäewa ajal teele. Ilm oli imeilus. Ma traawifin üle heinamaade, kuulasin  .lõokeSte lõõritamist ja mõõga ühetoonilist klirisewaid lõökifi saapa wastu. Metsa jõudes pidin ma hobuse sammuda laskma. Puude oksad  filitafiwad minu palet, mõnikord nähwasin ma mõne lehe hammaste wahele ja närisin peeneks.  LoSsi juurde jõudes wõtstn ma kirja taskust  wälja ja nägin siis alles oma imestuseks, et see kinni pitseeritud oli. Ma olin nõnda kohkunud ja ühes ka wihane, et peaaegu tagasi oleksin pööranud. Järelemõteldes leidsin ma parema olewat asja ära toimetada. Sõber mõis ju kirja kogemata kinni pitseerida. Loss näis juba mõnikümmend aastat mahajäätud olewat. Puiesteed oliwad rohuga täis kaSwanud,  wall paiguti ära warisenud ja puutoimedega  ära umistatud. Minu põrutuse pääle wastu aknaluukt ilmus manamees kõrwalolewa ukse wahele, kes minu ilmumise üle nühtawasti imestust tundis. Ma hüppasin sadulast maha ja andsin kirja ta kätte. Ta luges selle läbi, waataS wiltu minu pääle, pistis kirja tasku ja küsis: Mis teil siis tarwis on? Ma waStafin terawasti: Teie peate ju teadma, mis herra kirjutab; ma tahan lossi minna. Ta pomises kohkunult: Teie tahate tuppa.. . tema tuppa minna? Ma sain wihaseks. Pagan wötaks! Nagu näha, tahate teie mulle siin weel küsimusi ette panema hakata. Ei, kogeles ta, lugu on niisugune. . . et selles toaS. . . tema surmast saadik. . . keegi pole käinud. Kui te' pisut aega wõikfite oodata.  . . ma waatan. . . waatan, kas on Üleüldse  wöimalik. . , Ma rääkisin wihaselt wahele: Mis te' enesest tõepoolest arwate, kas naerate  wõi minu üle? Wõti on ju minu käes, kuidas te' sinna pääsete? Ta ei teadnud, mis wastata. Kui nii, siis lubage, et ma teid juhatan. Näidake mulle trepp kätte ja minge kus pagan i Aga. . . lubage. . . ma. . . Seekord katkes mu kannatus- Wait, wõi ma waigistan teid oma moodi... Ma lükkasin ta eest ära ja astusin sisse. Esiteks sattusin ma kööki, siis tubadesse, kus aednik oma naesega elas. Scllejärels läksin  suurde efikotta, leidsin trepi ja ukse üles, tegin ta ilma suure waewata lahti ja astusin sisse. Toas oli nõnda pime, et ma esiteks midagi  ei näinud. Niiske läpastanud õhk tungis mulle wastu- Wähehaawal hakkafiwad silmad pimedusega harjuma ja ma wõifin üsna selgesti suurt ruumilist tuba näha. Woodi oli ilma waibata, aga aluskoti ja padjaga, wiimasel koguni  suur lohk sees, nagu oleks hiljuti nukili tema päül lamatud. Toolid oliwad korratumalt seinte ääres- Ma panin tähele, et kapi uks pooleni lahti oli- Kõige enne läksin ma akna juurde ja püüdsin seda lahti teha, aga luukide riimid oliwad nõnda ära roostetanud, et neid wõimata oli paigast liigutada. Ma katsusin neid ka mõõgaga katki murda. Ära näheS, et minu waew kõik ilmaasjata on, istusin ma kapi ette leentooli pääle, lükkasin kapi ukse seljani  ja tegin tähendatud kaSti lahti. Ta oli kuhjani kõiksugu paberitega täidetud. Mul oli ainult kolme pakki tarwis, millede tundemärgid ma wäga hästi teadsin. Sel ajal, kui ma filmi  pärani kangutasin, et päälkirjadest aru saada,  kuulsin, wõi õigemine, tundsin ma enese taga kahinat. Ma ei pannud seda esiotsa tähele ja mõtlesin, et läbitõmbaw tuul riideid kahiStab. Tõepoolest oli nõnda häbi karta, et ma oma ifiklise autundmise pärast tagasi ei waadanud. Hargneb.^ M 36 Saarlane, isos.