sõnnikust, mida temale tüwi ümber andsime, mitte põrmugi oma toitmiseks. See on otse nii, kui oleks meil leiwa kott seigas, aga oma nälja waigiStuseks ei tohi meie säält üht iwakestgi kätte saada. Puu saab omale tarwiliku toiduse juurte läbi mulla seest. Kõige peenemad juurte otsakesed on suukesed, millega puu oma toiduse wastu wõtab. Need ulatawad tüwist niisama kaugelegi, kui krooni oksad. (Järg tuleb-) Meil ei ole usuks Jumala sisse muud tarwis,  kui et meie ära tunneme ning tunnistame,  et üks wägsw Issand ning Jumal olemas on. Mul tulemad ikka jälle need sõnad meelde, mis minu endine õpetaja mulle ütles : Kes õnniStawad ehk wammwad, need wannuwad ja õnniStawad sind, kes sa oled ning olid ja jääd ka igaweseks ajaks. Jumal on üle kõige, üle meie wiha ja waenu ning armastuse. Ma põlgan Jumalat!  Oh, sa armetu loomake oma Looja ees, sa waene ussike, keda Looja ühe jala astumisega ära wõib purustada. Mil wiisil wöiksid sa aru saada, et Jumal armastus  on ning et sa üksnes tema armust elad. Meie oleme patused ja süüdlased ning meie süüd ja patud antakse meile andeks. Kas on weel suuremat armastust, kui süü sa patu andeksandmine? Just patu pärast on ka andeksandmine. Kui meil poleks süüdi ega pattu, siis ei oleks meil ka andeksandmist tarwis. Mõni küsib: Miks pärast on Jumal inimest patuseks  loonud? Mil wiisil oleks wõinud Jumal weel suuremat armastust inimeste waStu üleS näidata kui just andeksandmise läbi? Ms olin sihs täis, et inimene patuseks loodud on. Ma wõiilestn Jumalaga. Kas see pole õnnetu, rumal mõte, sellega wõitlema  hakkata, kelle käes sa kui tolmu tibeke oled? Aga see wõitlus ei olnud ju mitte Jumala waid iseenese wastu, lühikse sõnadega  kõigi wastu, mis mu juures weel hüäd oli, ma wõitlesin oma terwisega, warandusega, suuga ning kõigiga, mis minu elulaewa hukka minekust üle oli jäänud. Wsl ei olnud enam mingisugust peatust, ma ruttasin alla poole, et aga kõigiga MMi walmis saaks, ka iseenese eluga, see oli mul üks kõik. Mis tulema pidi, seda ei teadnud ma mitte selgesti, kaS jocbnud olekus südame rabandus ehk mõnel pahasel silma pilgul ka püssi kuul wõi mõned surmarohu tilgad, see oli üks kõik. Mina olin juba algusest ikka niisugune, kes parajast  piirist üle astus. Mis ma ennemalt teaduse uurimises, töös ja tegewuses, kohuste täitmises, anu püüdmises ja korrapidamises piinlik olin, seda olin ma nüüd ka jälle wastases olekus. Olin ma enne tooruse ja kõigi muu wastane, mis inimese wäärtuft  alandas, nüüd hoidsin ma kõ-vaSti kõlbmatuse poole. Hukatuse tee leiab inimene wäga kergesti üles ning see on edasi jõudmiseks sile ja tasane, aga paremuse  poole hoidmine ning ülespidi ronimine on raske ning tarwitab wäga kindlat iseloomu  (karakteri) Kes tahab, jõuab hirmus nobesti alla augu põhja. Ja ma olingi küll juba sügamasse pori sisse jõudnud. Ma otsisin kõige metsikumad seltskonnad ülesse, ma ronisin igasse nurka, kuS aga kõige enam mustust leidsin, korratus ja häbematus oliwad mulle armsad ning tegiwad rõõmu, mul oli häõmcel niisuguseid  kohti ja kõige mustemat suure linna elamist uurida ja tundma õppida. Za niisugust elu pidasin ma kalliks ning lühidelt  öeldes looduse krooniks. Wäga ilus kroon! Oh ma wilcts wiletsematest inimestest,  ma wõisin ära unustada, missuguse ilusa ja kalli krooni Jumal minule elu tee pääls kaasa kinkinud oli, mu Gertrud, Gertrud,  kelle sees armastus ja hääbus ülemad elu õilmed oliwad. (Järg tuleb.) Sõda. Jaapanlaste wiimane Port-Arturi kallale kippumine ei ole neile mitte mingisugust  kasu toonud, ehk nad küll sellest suurt wõitu lootsiwad. Ei wõi aga mitte arwata, et jaapanlased oma katsed nii pea pooleli jätawad, sest kui nad Lõuna-Mandshurias  wäge tahawad maale saata, siis peawad nad Port-Arturi all enne mingisugusele  otsusele jõudma. Nii hästi Port- Arthuri kindlus, kui iseäranis meie laewasti! on neil pinnaks silmas, aga hammas ei hakka mitte kummagi püüle. Berlinist. (Era telegramm.) Söulist tulnud tcatede järele on Jaapani wäed Paktscheni jõeni tulnud; 53 inimest Jaapani  jalawäest, kes üle jõe põhja poole tungisiwad, sattusiwad kasakate ette ja saiwad ära hüwitatud. Jaapani sõjatsensori waljuse  pärast sõjamäe seljataga kinnipeetud Inglise lehtede sõnumesaatjad awaldawad oma pahameelt; waimuStuS jaapanlaste wastu on isegi Londonis silmapaiftwolt wähenenud. Ljaojonift. (Era telegramm). Esimene wcnelaSte kokkupõrkamine Jaapani mägedega  põhja Koreas andis Wene sõjariis- tadele hiilgawat wõitu. Jaapanlaste kahjud on kümme kord suuremad, kui wenelaste  omad : Korealaste teadete järele matsiivad  jaapanlased S 0 surnut maha ja palgati õ<)o korealast, et 120 haawatud jaapanlast  ära kanda. Jaapanlaste segadus oli nii suur, et nad kaks punase risti lippu üles tõstsiwad, armupalumise täheks. Niisugust  segadust ei awaldanud jaapanlased Hiina sõja ajal mitte. 17. märtsil pühitsesiwad  kasakate polgu Aleksei jumala-inimese püha, kes Priamuri kasakate kaitsja on. Pärast jumalateenistust lauldi „palju aastaid" suurele Wcne mägede Juhatajale. Kasakate püha ajal tuli esimene teate Priamuri kasakate esimesest mõistusest jaapanlasega,  keS rasket kahju saiwad. Ljaojani  mägedes walitseb üleüldine määratu waimuStus, mida teade wenelaSte esimese ja hiilgama mõistuse üle Koreas sünnitas. Port Arturist, (Era telegramm.) 13. märtsil läks meie lacwastik merele, Mjaodri (?) saarte poole sõiteS; kell 11 hommikul nägi „Nowik" ühte aurulaewa, kes Hiina paati enese järele wedas; aurulaew  pidas alles pärast teistkordset tuleandmist  miini paadi „Wnimatelnõi" poolt kinni. See oli Jaapani aurulaew „Hamienmaruaurulaewa  ja paadi pääl leiti 10 jaapanlast ja 11 hiinlast, mitmesugused  paberid, telegrammid, kaardid ja kaks Uaitheidi miini. Inimesed wõeti pääle, aurulaew wõeti oma järele, pärast lasti aga puruks. Pärast seda läks „Nowik" üheS miinipaatidega laewastiku juurde tagasi, kes Port-Arturisfe tagasi pööris. Nokrai awaldab pikema kirjelduse öösisest mõistusest 14. märtsil, millest suurtüki  paat „Otwashnõi" ja miinipaadid „Silnõi" ja „Reschitelnõi" kõige rohkem osa wõtsiwad. lk. märtsil oli sel juhtumisel, et wenelased kuue aastasel päewal Port- Arturi oma alla wõtstd. Jumalateenistus sõjamäe kirikus ja sõjawägede parad. 17. märtsil maeti, suure rahwahulga osawõtmisel auustusega 14 märtsil öösises wõitlufeS langenud  kangelasi inshener mehanikeri Swercwi ja 7 madrust miinipaadi „Silnõi" püält. 17. märtsil tuli Suurwürst Boris Wladimi» rowitfh, keda ülem stabi esimees kindralleitenant  Shilinski waStu wõttis; selsamal  päewal waataS ta laewaStiku laewu. Siinses rindkonnas on kõik waikne. Kindral - adjudant Kuropatkini sõjatelegramm  Keisri Majesteedi nime pääle IK. märtsist. Annan Kõigealandlikumalt Teie Keiserliku Majesteedile teada: Praegu sain kindral Mishtshenko teate kätte, mida ta IS. märtsil kell 10 õhtul ära on saatnud  : Kolme päewa jooksul panime Tshontshus  wäikeste wahisalkadega Jaapani ratsawägs meie poole liikuma, aga nende wahisalgad pöörasiwad, meie omadega kokku puutudes, silmapilk ümber ja läksid ära Tshontshusse. Teada saades, et neli nende eskadroni wiis wcrsta Tshontshust eemal seisawad, läksin ma 14. märtsil Noossani juurde, ja jõudsime 15. märtsil kell 10, 30 min. päewal kuue sotnjaga Tshontjhu alla. Niipea kui meie eeSkuulajad  linna alla jöudsiwad, hakkas waenlane müüride tagast tuld andma. Ruttü tuliwad kaks fotnjad hobuste seljast maha ja wõtsiwad  linnani ulatama kõrgustiku oma alla. KOO sammu kauguselt algaS wõitlus. Linnas oliwad warjul umbeS rood jalawäge ja eskadron. Meie sotnjad saiwad weel kolme sotnja läbi tugewamaks tehtud, kes jaapanlasi  rist-tule alla wõtsiwad, aga sellest ja ka meie walitsewast seisukohast hoolimata  paniwad jaapanlased wisalt wastu; alleS pärast pooletunnilist ägedat tuleandmift  jätfiwad nad laskmise pea täitsa seisma, peitsiwad endid wallide taha ja paniwad kahes kohas „punase risti" lipud üles. Warst ilmusiwad Kassanist kolm eskadroni, kes peaaegu nelja sõites Kassani poolt linna sisse läksiwad. Kahel neist läks korda, linna sisse tormata, kolmas põõris aga, meie sotnjate laengute all, korratumalt tagasi, oli näha, kuidas inimesed hobuste seljast maha sadasiwad. Pärast seda lasksiwad  meie sotnjad weel terwe tund aega linnas olewaid jaapanlasi, neile wõimataks tehes, uulitsatelt ja mallidelt wälja tükkida ja tuleandmist korraldada. Poolteist tundi pärast wõitluse algust ilmusiwad Kassani pool teel neli roodu, kes jookstes lähemale tuliwad- Ma käskisin hobuste juurde minna ja kõik fotnjad läksiwad, ühe sotnja kaitsmise all, täielikus korras orgu mööda sammu ja asufiwad mäe all parade järjcsse, haawatuid  ees wiieg. Puruks löödud eskadronidel ei olnud nähiawaste wõimalik, meist maha jäetud kõrgustikku ruttu oma alla wõtta, aga jalawägi wiibis. Meie wäe-salk. Lagast warjatult, jõudis rahulikult Kuaksam, kus ma, haawatute sidumiseks, kaks tundi puhata lasksin, ja kell 9 õhtul RooSsani jõudsin. Ma usun. et jaapanlased inimeste ja hobuste poolest tähtsat kahju saiwad, aga kahjuks on meil raskesti haawatudkolm  ohwitseri stab-kapten Stepanow ja porutjhik Andreiks rinnast ja komet Bastlewitsh kõhust. Tõsiselt on haawatud sotnik Schilnikow käest ja puusast aga jäi ritta. Kasakaid on tapetud 3, haawatud 12, nende hulgast raskesti S. Kindral Mischtschenko tunnistab, et ohwitserid  ja kasakad wõitluses ülitubliSti eadU» üles pidanud, iseäranis kolmas sowjq 13 Saarlane 1904.