Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja taupäewal. ' Toimetus on KuresaareS, Pikas uulitsas, Trcffcni majas nr. IZ. Kuulutuste toastuivõtmiur luni kella 1 xäcwal Kuulutuste ?>t!i»r!da 8 i.. lehe rrsetsaS KK l. AdrcSsi muutmise rest IV kop. . Tellimisehind: " ... i . SS V. .. . . - . ?s .. maapoStiiia: „ . . k „ SV „ V- . . . - . S« .. Üksik number maksab » kop. SS. Kesknädalal, 3. septembril 1909. XXV. aastakäik Maade kruntimisest. On tuttaw, et Saaremaal talumaad wäga tükeldatud on. Oa ka selge, et talumaade tükelduse  läbi majapidamine edeneda ei wõi. Kui talukoht sajas ehk weel rohkemas tükis on, nagu see paljudes talukohtades ette tuleb, kuidas wõib Ml siis majapidamine edeneda. „Käega katsuda" seda kahju, mis tükeldatud  talukoht peremehele toob, muidugi ei saa, seda enam, et Saaremaa talumees weel aega hinnata ei mõista. Aeg ei maksa paljude, peaaegu  enamuse juures neil mitte midagi. Inglise mehe sõna, et aeg raha on, näikse Saare talumehe  juures üsna tundmata asi olcwat. Kes wähegi rahwa elu tunneb, wöiks selles aSjaS palju näitusid ette tuua. Kuid ometigi on acg raha, ja tükeldatud maad toomad tema peremehele rahaliselt suurt kahju, sest et nende harimine palju rohkem aega, mis niisama kallis on kui rahagi, ära wõtab. Maade kruntipancmine oleks seega Saaremaa  põlluasjanduse edendamisele suureks kasuks. PäriSmõisate maad on «viimasel ajal enamwähem  krunti pandud. Kuid see kruntipancmine  pole mitte põhjalikult tehtud. Krunti pandud puumaad pole ometigi mitte kruntis, pole ometigi mitte nõnda ära mõõdetud, et ühe talu piirid ühes kruntis olekfiwad. Kuid siisgi on fiin ikka midagi ära tehtud. Nõndanimetatud kroonutalukohad on aga selles küsimuses alles täiesti waesed lapsed, niisamasugused  waesed lapsed põlluasjanduses, kui Pöide õpetaja hr. Sitzka postipoisi üteluse järele Saaremaa koolid. Sest kroonuwolla talukohad on alles täiesti krunti panemata. Ja nende kruntipancmine on seda raskem, et nad täiesti fiilutatult ära on müüdud. Nüüd wõils ehk mõni öelda, miks müüs siis kroonu niisugused siilutud kohad talurahwals  ära. Mikspäraft ei pannud ta enne müümist  maid mitte krunti. Kuid ta fiin peame ütlema, et kerge on teise päüle kiwa wikata. Enne maade müümist on kroonu, nagu meie kuulnud oleme, taluperemeestelt  järele pannud, kas nad soowiwad talumaade  kruntipanennst ette wõtta wõi mitte. Kruntipaneiinsesr n ole aga keegi midagi kuulda tahtnud. «See on wöimata", ütelnud taluperemehed: „et maa, mille kallal ma waewa näinud ja mida ma rammutanud, teise kätte läheb ja ma selle asemele lahja, lammutamata maa, isegi põllumaa  asemele karjamaa saan." Ja talumehed otsustanud maadekruntimist mitte ette wvtta ning sellepärast müünudgi kroon» talukohad ilma kruntipanemsta ära. Seegi pärast ei ole kroonuwalla talukohtade kruntipanemine wöimata. Kroonuwalla taluperemehed  on oma talukohtade omanikud ja nad wõiwad nendega teha, mis tahawad. Nad wõineed  ka krunti panna, kui nad üksteisega kokku lepiksiwad. Aga siin tulebgi jälle raske ast ette. Kõiki ei saa mitte ühe mütsi alla wiia. Mõni taluperemees  soowiks ehk kruntipanennst, teine aga mitte. Kruntipanemine wõiks ainult üleüldise kokkuleppimise teel sündida. Üleüldiselt on seadus maksaw ja peabgi maksma jääma, et eraomadus püha olgu. Ja sellest seisukohast wäljaminnes ei tohiks ka mitte loota, et siin kedagi sundida wõiks maade kruntipanemifcga rahul olema. Kuid on määrustd olemas, mille läbi ka eraomaduse õigust kitsendada wvib. Ja need määrused käiwad pääasjalikult üleüldise hääkäekäigu  edenemise kohta. Tahetakse, näituseks, ühest mäakrundist raudteed läbi wita, M mrndakse  siin eraomaduse õigusest mööda, ning raudtee aetakse maast läbi, selle pääle -vaatamata, kas omanik sellega rahul on wõi mitte. Maaomanikule  maksetakse aga sellekohane tasu teatawate määruste järele, sest raudtee on üleüdiselt kasulik, ning sellepärast peab erakasu siin üleüldisele kasule maad andma. Nii wõiks ka kroonumaade kruntipansmisega  sündida. Maade kruntipansmine on ka üleüldine kasu. Üleüldine rahwa hääkäekSigu edenemine ripub ka hästi suurel mõõdul maade kruntipanemise küljes. Ja nii wõiks ka maade kruntipanemine sunduslisel kombel sündida. Pääle selle nõuab maade kruntipanemine suuri kulusid, mis taluperemeestel raskeks kanda lähemad. Need kulud wõikfiwad ainult kroonu s. o. üleüldsuse  kanda jääda. Sellepärast oleks tarwis, et Saaremaal kroonumaade kruntipanemine seaduseandwal  teel sunduslikelt ette wõetaks ning et kruntipanemise kulud kroonu, s. o. üleüldsus enese kanda wõtaks. Sammusid selleks peaksiwad niihästi meie wallawolikogud kui ka põllumeesteseltsid tegema. Kanade nuumamine ja Faverollikana tõug. s Pää ja jalad jäetakse otsa. Paljud algajad  kunakaswatajad murrawad pääd, mis sorti kanu nuumamise jaoks kõige kasulikum kaSwatada oleks. Nad on mitmedgi kanatõud käsile wõtnud, aga rahulolemist ei ole leidnud. Oli aeg, kui Langshani kanade häädust nuumamisel kiideti ja isegi Langshani kanakaswatuse  seltsi asutati, nii Wene, kui wäljamaal. Langshanide halb omadus on aga, et nad pikkamisi  kaswaioad. Wiimasel ajal äratab Favsrolli  kanatöug tähelepanemist ja neid kanakllswatuse  asutusi, kus ainult Faverdllifid, kui lihakanu  kaswatatakse, tõuseb iga päewaga, iseäranis  Wensmaal, ikka rohkem elule. Mma, nende ridade kirjutaba, olen ka nii mõndagi kanatõugu proowinud/ kõige paremaid liha omadust leian aga Aaverollldel, res ruliu kaswawao, res sean keskmiselt lihawad on. Lihaturul peetakse ka Favsrolli üh-ks esimeseks lihakana tõuks. Fave> rollid loetakse üheks nooremaks, alles hiljuti Väljatöötatud kanatõuks. Nende kodumaa, kus nad teiste kanadega ristsugutuse läbi wälja töötati, on Prantsusemaa. Sääl pandi pää rõhku mitte looma ilu, waid suuruse ja lihahääduse  pääle, sest ainult need omadused maksa- Kaks Dianat. 63 Prantsuse kirjaniku Aleksander Dumas ajaloolik roman kolmes jaos. Eesti keeldu J. Pikkep. Sellel Vaheajal oli Gabriele ja de Wolpergi  nõupidamine lõpule jõudnud. Nad jagafiwad  mäe kolme osasse, et kolmest küljest korraga  linna püüda pääseda. Arnold palus, et tema wõiks Gabrielet saata wallonlaste telkidest mõõda juhatada. Seda teed pidi nimelt  päris Martin Sõdija tulema ja sellepärast tahtis Arnold süül olla, et Martinit wastujuhtumije  korral ära tappa, ehk ise ära kaduda. St aga teda laagrite lähedal kusagil näha ei oluud, jäi Arnold täiesti muretaks. Linnas aga walitses rahutus, sest kõik teadfiwad, et Gabriele ja Wolpergi õnn wõi õnnetus ka neile õnne wõi õnnetust toob- Sellepärast  käis admiral kella kahe ajal kõik wahid läbi ja manitses neid oma kohtade pääl ärksad ja tähelepanelikud olla. Siis ruttas ta üleS torm, kusi linna ja tema ümbrust wöis näha ja kuulas hinge kinni pidades, kas öõ pimedusest  misgi häält kuulda oleks Aga midagi ei olnud kuulda. Eemalt paistfiwad waenlaSte laagrite tuled ja kaugemal pimeduses muStaS dDrigne metZ. Rahutuma südamega tuli ta tornist maho, istus hobuse selga ja sõitis mõne ohvitseri saadetusel la Rene puiesteele, kus üks maaalune käik oli, mida mõõda. Wolperg pidi tulema. Siin astus ta üles müüri pääle jg HMS ootama. Kui tornikell kolm lõi, kMiS Somme soo poolt öökulli huikamine. Tänu Jumalale l Need on nemad! hüüdis admiral. Herra Brcyle pani käed toru wiifil suu ette ja wastas tormilinnu häälitsemisega. Kuid kõik jäi waikseks. Admiral ja teised  seifiwad kui kiwikujud ja kuulatafiwad hinge tagasi hoides. Korraga kõlaS säält poolt, kust öökulli huikamine oli kostnud, suuretüki pauk, millele üleüldine püsfilaskmine, hoigamine ja hirmus segadus järgnefiwad. Esimene salk oli nähtud. Sada meest wähem! ütles admiral. . Nad ruttafimad malli päält maha, istustwad  hobuste selga ja kihutasiwad St. Martini kantsi juurde, kuhu Wolpergi teine salk pidi tulema. Gaspar de Coligne oli nagu mängija, kes kõik oma waranduse kolme kaardi pääle oli pannud ; esimese oli ta kaotanud; mis pidi teisest küll saama? Aga, oh häda! Seesamasugune huikamine kostis teiseltpoolt kindlust ja seesama hääl waStaS.tale  linnast waStu, siis algas esimene etendus'  pääle: maht tegi kära, meel kuulfiwad ehmatanud  St. quentinlased suurtüki ja püssi paukusid, hoigamist ja kära, siis oli ka teise salga saatus teada. Kakssada weretunnisiajat l ütles Coligne meelt ära heites. Ta kargas hobuse selga sa kihutas tuule tiiwul finua kohta, kuhu Gabriele oma salgaga pidi tule«a. Esimesena ronis ta waN Mic, kuna ohwitserid alles wähe aja pärast sinna jõudstwad. Põksuma südamega kuulatas ta kaugusesse,  aga muud ei olnud kuulda, kui surejale  hoigamised ja wõitjate rõõmu hüüded. Admiral armas, et kõik kadunud on. Waenlase  laagris oli suur segadus. Kõik Hispania soldatid oliwad jalul. Wist armas kolmanda salga juhataja, et inimest asjata kaotada ei maksa ja põõris sellepärast tagasi. Nõnda oli ka kolmas ja wiimane kaart mängijal kaotatud. Palawad meeleäraheitmise pisarad meeresiwad  admirali päiwitanud põskesid mööda alla. Mõne tunni pärast saamad abita linna elanikud uuesti linna allaandmist nõudma ja kuigi nad seda nõudma ei saa, siiSgi pidi GaSpar  de Coligne tunnistama, et surmani tüdinenud  ja ära kurnatud söjawägi esimesel tormijooksu  puhul hispanlastels St. Quentini ja üheS ka sellega Prantsusemaa wärawad lahti teeb. Ja tormijooks ei lase enese pääle laua oodata, ta wleb hommikul, ehk ka praegu, öõ ajal ja siis wõiwad 30 tuhat meest, kes 300 soldati pääle wõidu saanud on, oma wõidupidu  täielikult pühitseda. Nagu GaSpar de Coligne mõtete tõenduseks  ütles kuberner de Brcyle korraga sosistades: „Kuulake l" ja tui admiral end tema poole põõris, näitis ta kraami poole, kuS üks mäe salk tasa ja matkides, nagu must mari linna wärawate poole libises. Kes need on, sõbrad wõi maenlased? küsis de Brcyle sosinal.