Mis nüüd teha? -t- Riigi alus-müürid on wankuinaZ, riigitoitjad,  s. o. põllupidajad, on ärcwuseS, riigimehed nõuta ja kindluseta. 80 miljoni rahwast Weue riigis on liikumas. Nad tunnewad, et neil midagi puudub, aga mis just puudub, ei ole paladele selge. Põlluharijad tahawad rohkem maad, paremaid  rendi ja elutingimisi. Kiik muu on suurema osa maarahwa silmis tühi puru. Mitmed ametnikud tahawad rohkem palka saada, wähem tööd teha ühe sõnaga ka paremaid elu korraldusi. Haritud ringkonnad  nvuawad inimlikku wabadust, tahawad  riigi asjade juhtimise juures kaasa rääkida, nõuu anda, seadusi korraldada, riigi sissetulekute ja mälMmnekute üle walwata ja palju muud- Noored mehed ja ka naeSterahwad, kellel waimuStuse tuli kõige kergemini põlema lööb, ja kes ikka pääga läbi seina jooksta mõtlewad, tahaksiwad  kõike täna kätte saada, mis inimese sool üleüldse wõimalik kätte saada oleks. Selleparast on hädasti tarwis meil, Saaremaa rahwal, enesele selgeks teha I) mis meil nüüd teha tuleks? 2) Mida nõuda ja püüda? 3) KuidaS nõuda? 4) Mil ajal nõuda? 5) Kelle nõuu järele käia? Nende küsimiste kohta saamad küll üleüldised  rahvakoosolekud otsusi tegema, aga igal üksikul mõistlikul inimesel on ometi tarwis kõige paalt iseenesega aru pidada, läbi kaaluda ja otsusele jõuda. Siis alles wöib üleüldine otsustamine küps ja asjalik olla. sPea tehtud pilla palla." 1. Mis meil nüüd teha tuleks? Kõige päält rahulisema kS zõäda. „Ohchhüüab mõni, „wõi nii?)" Tõepoolest jah! Ainult rahuline meel ja mc-WwS suudab segasel ajal õiget teed leiva. Siis on meil tarwis kõik rumalad SSsitamised tähelepanemata jätta. Reie ise tahame mehed olla ja itma kiikajateta ja kisajateta oma asju ajada. Põletamised ja lchkuimsed ja enneaegsed  nõudmised ja järelmõtlemata töö seismapanemine ei ole meile mitte ses abinõu, millega midagi kestwat ja õiget kätte saada ivõiksime. Kindel on, et need loomatoidu ja muud warmümse pvletamised,  mis peaaegu iga öösi siin ja Ml ette tulnud, mitte meie Saaremaa terme rahma töö ei ole, maid hukka läinud trobikonna  toorcS kuritegu. Iga auusa mehe kohus m nüüd kõigi rumalate !ihu L u Si c:va s t u külmaks jääda. EnamiSti on mõistuse poolest noorukesed, kelle ettenõgeMme kangele ei ulata, ja niisuguste tööriistad ei taha meie mitte olla. Reis rshwas ei ole mitte nii rumal, et ennast igast isandast, kellel ka sms erawiha ja oma kasu püüdmine põäasi on, ninapidi Vedada laseks. Aga lihtsalt päälrwaarajatekZ ei tohi ja ei taha meie ka mitte jääda. Meie peame nõudma, paluma, ja ikka jälle pääle käima, kuni seda kätte saame, mis meil tarwis on. 2. Mida ja kellelt nõuda? Muidugi seda, mis meil puudub. Nimetasin  juba, mis pvudub: talumehel maa, paras rent, paras ostuhind, omawalusuö. Ametmeestel ja töölistel kohaline palk, paras iõõ LG, j. n. e. Keiser lutaS: 1) WametmmMse Mi »M Wabsdvse, 2) sõna ja kükiwaba- ! duse, 3) ühisuste ja kokkutulekute mabaj  duse ja 4) isiku puutumatasc wabaduse.' See wiimane wabadus tähendab seda, et sind ilma kohtuta mitte nuhelda ei tohita ega kinni ei panda, muidugi mõista, kui sa teise kallale wägimallaga ei lähe Teed sa aga seda, siis tassitakse sind ikkagi kohe kinni. Ilma selleta ivalitseks >u ainult rusika õigus. Aga nii tuleb wälja, et meile üSr.a teisi asju on lubatud, kui me ise saada tahaksime Z Mc tahame ju maad, paremat palka, jnd. Mis me nende Vabadustega teeme? Ega need kõhtu ei täida! mõtleb ehk mõni. Ja jah ei täida küll, aga nad teemad Meid täisõiguslisteks Wene riigi kodanikkudeks,  teemad meie lapsed korralisteks, otsekohesteks  inimesteks, tõstawad meid terme haritud ilma rahwaste silmis kõrgemale. Ja kui me ueid mõistlikult tarwitada ei oSka, kui me neid wabadusi ei taha. ega siis neid ei antagi, maid maetakse meel seegi, mis lubati ja anti, jälle ära. Ja siis hakatakse uuesti jälle aastate kaupa, wõib olla, ka kümnete kaupa, järele uurima, mida me siis õieti saada tahame. Ei saarlased! Nii ei saa me midagi, ei maad ega muud. Wõtame seda wastu, mis praegu kätte saada wõib. Ja siis no nain  e jälle, mis tarwis. Ikka tasa ja targu. Need, kes kõike hääd praegu suure suuga anda lubawad, uäitawad pärast, kuidas nende eneste koiwad wülkuda wöiwad,  ja jätawad meid häda ajal tühja suuga ja paljaste kätega wahtima. „Suur tükk ajab suu lõhki!" Aga mis siis teha, kellelt nõuda? Ikka walitsuse käest. See annab meile aegamööda, aga kindlasti, ilma werewalamata,  ilma tuleta ja tapeluseta kõike seda, mis me ise soowime, ja mis üleüldse wõimalik kätte saada on. Me peame nõudma,  et Riigi Wolikogu kokku aStukS, nagu seda terme Weneriigi mõistlikumad ja targemad  mehed nõuawad- Me peame nõudma, et Wolikogu saadikud igast seisusest ja igast rahwusest salaja j. n. e. hääleandmisega walitud saaksiwad. Külap need meie soowid ja hadad terme riigi paremate ja targemate inimeste kätte kannawad, külap need kõik seadused aega mööda ümber muudamad,  nii et me küllalt maad ja kõike hääd saame. Nii siis on tarwis kõige päält nõuda, et laialine konStltutjioniline walitsus siSsese a t a k s. See on Niisugune riigi Valitsus, kus terme riigi rohiv  a saadikud seadust ühes koos teemad, ametnikkude käest aru mõisad pärida, ka ministrid kohtu oga anda, kui see tarwis on, kõige riigi asjaajamise üle walwawad, kuna riigi pääks ikka keiser jääb. Siis tuleb ka kohaliste m a j a ndusliste  olude parandamist nõuda. Seda nõuame möisaomamkkudelt. 3. Kuidas nõuda? Esmalt märgu- wõi nõudekirjade saatmise läbi. Ja km see ei sita, siis soowitatakse streiki. Aga see on paha obinõu. See toob kõigile ajutiselt hirmust kahju, Vaesematele inimestele  kõige rohkem. See wõib ka riigi «pankrotti* ajada. On riik pankrott, fiis on ka kõik riigialamad „pankrottis," s. o. puuduses ja wacsuseS. Tcrwe Wemriigi alamad, kellel mehist meelt ja orusaam st. xec-Wod ennast ühenda  Ma. Ka meie peame kui üks mees meie wäilftl saartl ennast n< ndc nõudmiste  MkssamisekS ühendama. Muidu ei tvle nõvdmistst midagi wälja. Kmd meil Peab kannatust olema. Aga paljud on meie hulgas läbematad. ~Anna ruttu anna kohe ehk muidu!* —-- Nii teemad ainult isemeelsed lapsed km nad ühe aSja näewad, mis neile anda lubatakse,  wõi mida nad saama peawad. fiis ei jõua nad kunagi selle kättesaamist ära oodata. Nad küsiwad juba Küünla päewal, kas homme juba uued Jõulud on. Küpsed ja mõtlejad mehed annawad aega, walmiStawad ja ühendaMod ennast oma nõudmist? poolest. Meil on mehi, kes ühe kahe kuuga seda kätte saada tahawad, mida teised palju kõrgemal järjel seisivad ja targemad rahwad aaSta kümneid ja sadofi ootanud ja püüdnud on. Ja fiis saab ka antult üks tükk teist Mele. Kõik käib ilmas, laaduses ja igas üksikus riigis kindla korra järele. Midagi ei sünni uifapüisa.  Rendi- ja mitmesugused muud majanduslised küsimused mõisnikkudega tnlekstwad  ära õiendada, selleks kokku kutsutumatel  koosolekutel, millest nii hästi mõisnikkude  kui ka talurahwa saadikud osawöta» ivad. Siin saab wist ka praegU asutataw Saarema Eesti rühma meelne eduerakond palju kaasa aitama, TMillal nõuda? Kohe. Parem täna, kui homme. Aga enne mõtleme kõik asjad kenasti järele, stis teeme oma nõudmise kindlal kujul malmis, ja saadame sinna kuhu tarwiS. Külap see siis mõjub, ja kord hakkab rahwa enese juhatusel paranema. 5. Kelle nõun järele oma nõudmistes käia? Saaremaa rahwas loeb tüna»päewal palju Ülemaa ajalehti. Neil on igal ühel oma sihid ja oma mõtted» Kahjuks ei ole need mõtted kõigil ja alati mitte õiged. Üks osa kuulutab ennast „rahwa-sõpradeks" ja „ häälekandjates" ainult sellepärast, et rohkem tellijaid saada ja oma kotti kas» watoda. Need on iseenese kummardajad rahws petjad. Need annawad nõuu ksik tormiga  ise mõtta ja wõi t a. Aga ootame, missuguse otsuse tulemit niisuguse tegewuse üle toob ! Kahjuks ei suuda ka mitmed  meie seast oma eraaSju ja kasust üle» üldistest osjadest ära - lahutada. Selle pärast on meie rahwa ettewõtted enamasti ikka kraami sõitnud. Näitust on palju. Ka ajalugu ei pane me suuremat, täheke ja see teeb meid riigi- ja rahwa asjade üle arupidamises jõuetuks. Meis ei mõista  ära kaaluda, mil ajal ja mil wiisil omale õigusi nõuda, ja jääme sellepärast ikka teiste alla. Need, keda rahwaS oma juhtijateks psawad,  tömbawad sagedasti igamees, ise külge, kas oma sõgeduse mvi ka wäiklase erapolitika pärast. Sellepärast »n meile ainukeseks õigeks uõuuandjaks  riikide ja rahwaSte edenemise ajalugu. Seda tahame omale juhatajaks mõtta. Tulema kord waatame lühidalt, mis ajalugu meile fiin õpetuseks ja nõuks annab. (Järgneb). „Saarlane kotti!" Nende päewade see» sain ma kirjaliku teotuse, et Poidel peetud rahwakooSolek otsuseks teinud, .Saarlast* boikoteerida,  sest et .Saarlane* mitte rahwa maimus ei töötada. Selle üle tahtsin mõne sõna rääkida. Meie elame praegu mitmesuguste mõtete, nõudmiste ja püüdmiste wallaS. Meil oa käremeelseid, parajuümeelseid, tagurlast. Kõigel on omad tahtmised ja sihid. 1 S a a r" l 'a n e 2