Saarlane m 4<? TeisipäÄval, 19. nowemM 1902. XVIII, ttastakiiik. maksab - Saarimaal aastas . . I rbl. AO kp. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Pooles aastas ..... I „SA „ ^ — Ilmub lgaltoifi-pä-otVt»?. ..Saarlase" toimetus ja wSijsandmine Kuresaares Kauba-uulitsas nr.l 7. Kirsad käimad: Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste petit rida maksab F k> UW Kltiildi«c pilitil!» ljalkht All»- ia li,»»r«d»ilk. MW Kuresaare priitahtliku tulekaitse seltsi 35aastaseks alguspäewaks. 20. talwe k. p. s. a. pühitseb meie priitahtlik  tulekaitse selts oma 36-mat alguspäewa.  Selle tõttu tahame seltsi asutamisest  ja asjust järgmist lühidalt kõneleda. 12. talwe k. p. 1867. astus nimetatud seltsi asutamiseks koosolek kokku ja n»alis enda seast neljaliikmelise komisjoni ; need oliwad gümnasiumi ülemkooliõpetaja J. B. Holzmayer, kooliõpetaja F. Neuburg, maalmeister J. Kumetz ja poesell W. Klagin. See komisjon walmistas neljal koosolekul terwe asutamise plaani; seltsi asutamine ise sündis 20. talwe k. p. 1867. kõigi liikmete (65 meest) esimese pääkoosoleku  pääl. Seltsi juhatamiseks seati eestseisus,  keS kõigist ametnikkudest koos oli. Kõik tegewad liikmed jagati kolme jaoskonda,  keS kõik ühe komandeeri ehk päämehe juhatuse all seisiwad. I. jaoskondas oli 1 jaoskonna juhtija, 2 roormeistrit ja 2 roodu pritsimehi, igas roodus 10 meest roormeistriga kokku. 11. jaoskondas oli niisamuti 1 j. juhtija 2 roormeistrit ja 2 roodu pritsimehi, igas roodus roormeistriga kokku 10 meest. 111. jaoskondas oli 1 ülemronija, 6 ronijad ja üks rood korrapidajaid. (10 meest) Pääle stlle on 1882. aastast saadik mettetegewaid seltsiliikmeid  olemas, kelle arw wäga wankuw on. Eespool nimetatud tcgcwatc liikmete jaoskonnad  kestawad kuni l 885. aastani, siis lõppeb 111. jaoskond ära ja ronijad ning korrapidajad ühendatakse nõndasama iseseiswateks kalonncdeks. Iseäranis korrapidajad  on need, kellel ise oma päämehe all iseäralist eesõigusi on. Jaoskondade suurendamine oli juba 1882. ettewöetud, kui üks tagawara jagu juurde lisati, kes pritsiwankrite juures teenima  pidi. See tagawara jaoskond ühendati 1888. aastal asutatud juurdewädajate kolonnega  Nimetatud weemuretsemise jaoskond, mis UI. pritsikolonneks sisseseati, pidi 1887. aastal muretsetud weepritside juures töötama; selle järgmine tulekaitse suurendamine  sündis aastal 1895. Sel aastal läks korda kolmandamat käsipritsi muretseda  ja selle tarwis kutsuti IV. pritstkolonne  ehk nõnda nimetatud lendawkolonne  elule. Wiimaks asutati weel aastal 1899 päästjate jaoskond (BergercorpS),  ja ühendati ronijatejaoskonnaga. Nii elaw kui see osawõtmine sest asjast esimestes aastates ka oli, niisama ruttu kadus see waimustus pärast poole jälle ära. Kõige tüütawamad oliwad tegewatele liikmetele alatised harjutused, sellepärast leidub protokollidest kuni meie ajani kaebtusi juhatajate poolt, et tulekaitse mehed korralikult harjutusele ei ilmu. Kõige wiletsam oli lugu sellepoolest 1872—1876 aastatel; siis seisis tulekaitse selts ainult nime poolest ja tõsiselt peeti juba tema ära lõpetamise üle nõuu. Eeestseisus seisab ametis  ja hoolitseb ainult selle eest, et asjad korrapääl oleksiwad; meeste arw on 20 mehe pääle kokku kuiwanud. Wiimaks astub seltsi asutaja, ülemkooliõpetaja  Holzmayer oma siiamaalsest komandeeri  ametist hoopis tagasi ja abipäämeeS hra Th. Lange kutsub 14. mail 1876. uue pääkoosoleku kokku, kes seltsi edasikestmise  üle nõuu peab. Etteotsa astub nüüd gümnasiumi kooliõpetaja G. Favre, kes kuni 1881 aastani seltsi asju juhib. Kokku põrkamine linnawalitsusega, kes eestseisuse  arwamise järele wäga leigelt seltsi asjust osa wötab, sundis hra Favret tagasi astuma. Herra Holzmayer wõtab jälle päämeheja  juhtimiseameti oma kätte. Tema kindla 45 Mamsel Ilmaaegne. Mina tulen sind saatma, ütles Julia. Siia on wäraw aja sisse tehtud, seda ei olnud siin enne, ümises tema oma ette ja siis waljemine Juliale: tädi on aga manaks wiletsakS selle aja sees jäänud. Teretan teid herra Krautner. On mulle wäga rõõmustam, et teie oma majasse Mtnd jälle wastawõtate; kuidas tcie käsi tänini käinud on? Julia oli Krautneri märgates jalapäält ümber pöõrnud ja minema pannud, kuulis oga meel kuidas mana herra ütles: tere tulemast mu herra, kuidas siis teil selle ajani elamisega läinud on, kas olete mulle mu nõu järele mis teile wiimaks andsin paar tugewat nöupuud oma luStilise pea sisse Loeks pannud. Rõõmustaks mind kui seda teinud olete. Aga, nüüd astuge tahkesti sisse ja tehke oma elu niikaua kui minu majas olete, lõbusaks ja rõõmsaks- Kui Julia jälle majasse astus oli klaweri mäng lõpnud. Esikojas sai tema tohtriga kokku, kes just omast toast wälja tuli. Kuule Ilmaaegne, kas ma eksisin wõi mängis Tereese tõesti klawerit? Jah, tema mängis natukese aja eest. See on imelik, sosistas tohter ja Julia poole pöördes ütles ta: Kas su wend on õnnelikult siia jõudnud? Jah, wastas Julija lühidelt- Ülewcl tema elatis toas leidis tohter oma abikaasat erutult edasi tagasi käiwat. See on hää, et sa tulid, mul oli iseäranis hirm ihuS, see tuleb wist tänasest ilmast, Ales noor proua mehele maStu minnes. Oh sina wäike tark, ütles tohter naerdes, ilm on ometi nõnda waga, et üksgi leht ei liigu, aga lund sadab, suurt, laia lund, nõnda, et sina mu wäikene jõuluks saaniga sõita saad. Oled sina ahwrikaanlasega ka juba kokkupuutunud? Mina? Mis minul temaga asja on? ütles Tereese järsult. Noh, ära saa kurjaks waranduseke, see pole ju kellegi põhjus pahandamiseks. Ma ei olegi pahandanud. See on siis hää! Aga, see rõõmustab mind, et sina korra jälle klawerit mängisid- Tereese ei wastanud midagi. Noor Adami oli juba kolm nädalat kodumaa! wiibinud. Tema oli palju elu enesega kaasa toonud. Waen mõlema kooliwenna wahel näis sootumaks kadunud olcwad. Nemad auustafiwad  üksteises tublit meest, kes omas ametis osaw ja ustaw oli. Enne oma reisu uhke leitnant oli nüüd päris sõbralik ja lahke iga ühe wastu ja endine terawa sõnaline tohter oli ka hoopis pehmemaks muutnud. Ja nõnda oli nende kõikide läbisaamine lahke ja lõbus. Õhtutel istuti tohtri korteris teelaua ümber ja puhuti juttu; pühapäewadel söödi herra Krautneri juures Üheskoos lõunat ja koguni proua nõunik oli kõiki korraks enese juurde wassikaprae pääle kutsunud. Jõulupuu all oliwad kõik jälle tohtri juures olnud ja lapse rõõmust hiilgan? nägu ja wäljasirutud käekeste üle oliwad kõik koosolijad huwitust tunnud. Isegi Julia hingas kergemalt. Tema südame päält oli raske koorem kadunud. Haaw, mida ilus Tereese tema wenna südamele  löönud, näis täiesti paranenud ja Tereese Tereesel ei olnudgi ühegi teise kui ainult oma mehe jaoks silmad ja kõrwad. Jälgi ei märkanud Julia et Frieder ja Tereese ühtegi iseäralist pilku ivahetanud olekfiwad. Nemad käisiwad üksteisega nõnda ümber, kui ei oleks ilus walgejuukseline pääkene ilmaSgi Friederi rinna najal olnud ja kui ei oleks wiimane ei elusgi neid roosilisi huuli suutlenud ja kui ei oleks Tereese ei ühtegi palawat pisarat tema pärast nutnud. Julia meelest oli see täitsa arusaamata asi, et see nõnda olla wöis. Kuidas oli see wõimalik, et Friederi süda nõnda rahuliseks  oli jäänud- Karnewali aeg (karnewaliks nimetatakse nädalite kaupa kestwaid näokatte pidusid, mis weebruari algusel pääle hakawad ja tuhkapäewa öösel kellu kaheteistkümne ajal lõpewad) jõudis pea kätte ja sellepärast uuris Tereese hoolega moodiseitungisi. Herra Ada mi istus teises laua ääres ja joonistas ühte Rootsi ülikonda, mida tema Tereese walget merd iluduse kohta kõige sündsamaks pidas. Nemad oliwad mõlemad  söögi tuppa jäänud. Isa Krautner oma wõõraga oliwad mõlemad täna lõunaks noorepaari juurde kutsutud. Fritzi oli kuhugile haige juurde palutud ja wana herra oli kohe pääle söömist koju magama läinud. Frieder ja Tereese oliwad sellel juhtumisel esimest korda üksi jäänud. Lehed Tereese käes kahisesiwad ja Adami pliiats lendis poole kiiremalt üle paberi. Tereese pani lehed ära ja waatis ainiti nooremehe poole. Soh, ütles Frieder, pliiatsit käest pannes, waadake nüüd siia ja mõtelge sellele pildile kõik ergud wärwid juurde, kas tema ei ole siis ilus. Mina juhtusin sarnast ülikonda