samm aga oleks täiendatud eeskawaga rahwakoolide  eest hoolitsemine. Siin wõida nõuu sa jõuuga mõnesugused seltsid waldadele abiks minna. Et hää ja kindla tahtmise juures kõik wõimalik on, näidata Wana Psabalga kihelkond  oma kõrgema kihelkonna-kooliga. Selle täielisema õpeasutuse tulu olla ka kaugematele ringkondadele tuttaw. Täielisema hariduse tarwidust tunneb niihästi maa- kui linnarahwas. Ilma selleta on meie noortel meestel kõik teed kinni. Nõnda lõpetas hiljuti üks ministeriumi kooli kaswandik oma õppimise kõige paremate tunnistustega ühe siinse kunstaedmku juures ja soowis aednik teda hää meelega oma ärijuhatajaks  määrata, aga see ei olnud wõmalik, sest et noormees Saksa keelt ei mõistnud ja üleüldse hariduse puudusel ka kirjawahetuses osawuseta oli. Ses on aga suureks õnnetuseks, niihästi noorele mehele enesele, kui tema omaksetele  ja terwele rahwale. Mõtelgu meie wallaja  linnawalitsused oma ülesande pääle oma liikmete walimise ja ainelise hää käekäigu eest hoolitseda laiemas mõttes. Ses on nende kõrgem, kõlblisem ülesanne. Kui nooresoo haridust edendatakse ja tõstetakse, siis tõstetakse seega terwe rahwa hääd käekäiku ja seatakse ta kindla aluse pääle. Nagu teada, töötatakse praegu walitsuse ringkondades koolide parandamise küsimuse kallal. Nõnda teatatakse, et linnade 4-klassiliste alguskoolide  eeskawa uute keeltega täiendatawat ja et looduse õpetust ja kirjaliste teaduste tundide arwu rohkendatawat. Selle juures mõeldawat ka alguskoolide õpe-eeskawa laiendada. Km igal pool õpe-eeskawa laiendamist tarwiliseks pestakse, siis on seda meie juures kõige päält tungiwalt waja. Meie kodumaa elu oma paljude keeltega nõuab igalt ühelt, kes tegewa elu laiemasse toimetusesse astub, et ta siinseid keeli mõistaks ja et tal oma jagu üleüldist haridust oleks. On see tõsi, et koolid noori inimesi elu jaoks ette peawad walmistama, siis wõime seda ka oma koolidelt nõuda. Praeguses olekus nad seda täielikult ei suuda. Sellepärast on waja nende eeskawa täiendada ja aegsasti selle üle nõuu pidama hakata, kudas seda kõige paremini ja õigemini wõimalik oleks korda saata. „Russalka" mälestusesammas. Septembrikuu 7. päemal 1893, nõnda siis üheksa aasta eest, sõitis suurtükiwäe õpelaewastiku  soomuslaew „Russalka" Tallinna sadamast  wälja, et Kroonlinna minna. Tema pääl oli kommander, 11 ohwitseri ja 165 meremäe soldatit. Merel mässas maru, soomuslaew läks Soome lahes põhja ja laened katsimad koleda laevaõnnetuse jäljedgi kinni. Mis „Russalka" lael olewad meremehed oma elu wümastel silmapilkudel tundnud, mis nad kannatanud, missugune nende ots olnud, seda meie ei tea. Kõik katsed teada saada, kuhu kohta „Russa!ka" kadus, jäiwad tagajärjeta ja laewa ning tema meeste saatus on praegugi Meel paksu pimeduse katte all. 7. sept. 1899. aastal tõusis Siimeoni kirikus peetud hmgepalwest osawõtjats keskel mõte, „Russalka" pääl hukkasaanud meremeeste mälestuseks  mälestufesammast üles seada. Tallinna sadama kommonder, konwadmiral P. N. Wulff, pani plaani mereininistrile ette ja palus teda, kui plaan temale meeldib, sellekohast palwet Keisri Majesteedi ette kanda, et luba antaks terwes riigis selle hääks andeid koguda. Mälestussammast  mõeldi Tallinnasse Kadrintali tormale  mere äärde üles seada, kuhu kadunud meremeeste miimane maade sadamast lahkudes langenud. Januarituul 1900 sai P. N. Wulff meremäe  päästaabist teatuse, et korjamine kõige kõrgemalt poolt lubatud ja et tema oma juhatuse!  annete korjamise jaoks komitee asutaks. Sellesama aasta aprillikuul awas komitee oma tegemuse ja komitee esimesel koosolekul annetati esimesed anded. Aastal 1901 tegi kontr-admiral Wulff samba plaani malmis. Komitee otsuse järele kutsus La kujuraiuja A. J. Adamsoni omale appi ja ses malmistas ühe kuu jooksul mudeli, mis kõikidele meeldis. Maikuu algul tunnistas mereministerium ja 12. mail Keiserlik kõrgus Suurwürst kindraladmiral Aleksei Aleksandrowitsh  mälestusesambaplaani hääks ja ütles, et üks päewapilt mudelist Keisri Majesteedile ette mõidaks panna. 11. juulil 1901 oli P. N. Wulffil õnn plaani Keisri Majesteedile ette panna ja Keisri Majesteet kinnitas nii hästi plaani kui ka seisukoha, kuhu mälestusesammas tuli asutada. Seekord oli komitee kassas ju umbes 20,000 rubla ja komitee arwas wõimalikuks, plaani täide saatma hakata. Brongsijagude Valmistamine anti SOOO rbl. eest Mõrani äri kätte Peterburis, raudkiwijagu 20,000 rubla eest „Graniti" seltsi kätte Soomes. Aluse lubas Tallinna linna I. gildi kaupmees Chr. Rotermann oma kulul malmis teha lasta. Terme töö ehitajaks kutsuti arhidekt Tamm, kellele 2000 rubla maksti. Kõik nikerdusetööd ja terme plaani täidesaatmise üle walwamine kunstlisesi küljest anti 10,000 rubla eest kunstnik Adamsoni kätte. Et sammast tuletornide juhtjoone pääle ja Kadrintali lossi eest tulema puistes otsa kohale ehitada taheti, tull kaupmehe Pfaffi käest meel tükk maad osta, nulle eest 1500 rubla maksti, ja sel kombel 454 Testi postimees. M 2.