kord MaSsachusetS'i osariigis 18SI. aastal tarwitusele.  Siit lagunes ta teistes osariikides ja EuropaS laiali ja pandi 1907. aastal ka Jaapanis maks«a. Igal pool, kuS tingiwalt süüdlaseks mõistmine tarwitusele wõetud, on tal suurepäralised tagajärjed, nimelt kuritegude kordamise «vähenemise mõttes. Tingiwalt süüdlaseks mõistmist peaks ennem katsumise süStemiks nimetama, sest siin põhjeneb terwe karistus esimene kord süüdlaseks mõistetud  isiku katsumise päül- Tingiwalt süüdlaseks mõistmise seaduS annab kurjategijale wõimaluse ennast parandada. Wangistuse tarwitamine tühiste kuritegude eest «üritab karistuse terawust,  «vangimaja loob elanikust kurjategija. Kohtuministeriumi eelnõus on kommisjon mõned muudatused teinud. Kõigepäält tahab kommisjon tingiwalt süüdlaseks mõistmist ka nende kohta tarwitusele wõtta, kes kindlusesse on mõistetud. MiniStcrium ise tahab tingiwalt süüdlaseks mõistmist rahatrahwi asemele tarwitusele  wõtta, sest et fiin miSgi asi hähjstawate tungide pääle ei näita. Kui ministerium rahatrahwide  juures niisuguse seisukoha on «võtnud, siis peab see ka iindlusewangistuse kohta maksvaks  tunnistatama. Siis tahab kommisjon weel wannutatud-meestele tingiwalt süüdlaseks mõistmise õigust anda. »Äsam." on samane kawal Kargus toime pandud? Mispärast  ei oie ms lord Groy't näinud, kes kõik seda käskinud on, nagu mulle räägiti? Teie nägite lord Groy'l. hertsoginna, kui Teis meist mööda läksite. See oli seesama herro, kes minMa jutustas ja ühel ajal minuga Teid teretas. Andke mulle andeks, mylord, ma ei teadnud,  kelle juures ma olen, ütles Diana. Ja et Teis lord Groy'ga rääkisite, kes Teie sugulane on, nagu ükS tüdruk mulle teatas, siis pidi ta ometi Teile teatama, mis ta minuga tahab teha. Ta teatas ka seda tõesti mulle, enne kui ta Jnglisemaale sõitis. Lord Groy ütles, et Teid, kui kuninga tütart, temale kätte juhatatud  on ja et tal õigus oli kolme mangi oma jaoks wälja Kalida, ruttsnud ta seda kallist saaki waStu wõtma, ilma et seda lcllegile oleks ütelnud. Ta eesmärk oli üsna lihtne: ta tahtis  Teie eest wõimalikult rohkesti raha saada, hertsoginna, ja mina kiitsin tema plaani hääkS. Ma nägin Teid ja sain kohe aru, et kui Teie sündimise poolest kuninga tütar olete, siis olete iluduse poolest ise kuninganna. Sest ajast saadik  ISkfiwad meie arwamised lord Grop'ga lahku. Ma ei tahtnud Teie eest lunaStuseraha saada, sest Inglise- ja Prantsusewaa wohel on praegu sõda js Teie eest wõib Znglisemaa kõige wähe> «alt ühe linna omale saada. Lühidalt, ma ei lasknud lunaStuseraha eest nii hääd saaki käest ira anda. Teie olete Calais, Inglise linnas, ärawõitmata  kindluses, ja Teid peab siin kinni hoidma ja ootama, mis edespidised sõja sündmused näitavad.  (Järgneb.) Mis tuleb meil karjamuretsemises tähele panna? Mitmesugused on olud mitmel pool üle meie Eestimaa. Mitmesugune on edenemine, mit> mesugused püüdmised ja tahtmised. Igal pool on ise mehed, igal mehel on eri waated. See «vib mõnest küljest häägi vllo, sest selle läbi tnlewad kõik asjad paremini arutamise alla. Aga kui mõni suurem ühine ette mõte kästi on, peaks katsuma kõik meeled ühe mütsi alla saada, sest ühenduses on jõud. Et afi mi on, näeme praegu iseäranis selgesti  meie karjamuretsemise küsimuses. Igal ühel on oma tõug wälja walitnd, kelle hääks tema tööd teeb, keda soowitab. ühed tahawad Hollandi, teised Angleri, kolmandad ehk Äyrshirc, neljandad maatõugu. Keegi ei taha omast lahti ütelda. SiiSgi on wäga soowitaw, et kõik selles asjas ühisele otsusele jõuakfiwad ja pea. Meie Eestimaa on wüike maa, ja ei oleks sugugi soowitaw, et enam kui kahe tõu hääks hakataks parandusetööd tegema. Karjapidamise tähendus on karja niisuguseks  kaSwatada, et ta paremini oma otSlarbet tSidaks, s. o. et ta wähcma kuluga enam sisse tooks. Kaugemale ettenägija karjakaswataja ei wõikS aga üksi lühikese-aegset, filmapilklist karjast  sissetulekut ja kasuandmist mõtelda, waid ta peab kaugemale ette waatama. Hää ja tõesti  otstarbekohane on kori alles siis, kui iga üksik lehm karjas kasu sisse toob ja wähemalt nii hüäd järelsugu annab, kui ta isegi on.' See kindlus Lulewiku eest on karjaparandamise eesmärk,  kuhu meie peame püüdma. Töö, mis meie selle otstarbe kättesaamiseks peame ohwerdama,  o« raske ja nõuab pikka aega, aga seda kaunim on selle wili. Daanist saame iseäranis kauni ja huwitawa eesmärgi sellest, mis ühine kindel tõuparandamise tahtmme wõib korda saata.  Sääl arwab iga husmand (wäiksemaa omanik),  et tema oma karja paranduses ainult enese HSSkS tööd ei tee, waid terme maa karjaparandamiseks,  ja sellepärast on neil ka nii häüd karjad ja nii hääs korras, ja wõiwad maalt palju fuguloomi hää hinna eest wälja müüa. Ja hääd hinda maksetakse sellepärast, et nende karjal kindel sugujäreljätmise wõim on. Sellest näeme siis, et Üks paranduse töö päätingimistest  on see, st suguloomad puhast sugu peawad olema. Iseäranis käib see sõnni kohta, sest hää sõnn wõib aaSLaS 50—70 lehma ära sugutaba, ja kui tal kindel sugu järeljätsise wõim on, siis wõib ta 10—12 aastaga, kui teda nii kaua peetakse, terwe ümbruskonna karja hääks muuta. Sellepärast sugusõnni muretsedes peame  waatsma mitte ainult, et meie selle hää saaks, wald kõige parema, kui saada wõime. Kui meie 500—750 rbl. hääst sugu!onnist mak- same ja selleläbi mitusada hääd lehma omale saame, see ei ole siis kallis. Muidugi ei wõi enesele iga peremees niisugust muretseda, waid selleks on sõnniühisufi tarwiS. (Järgneb.) Ruhnu saar ja tema rahwas. s Põllud ja heinamaad. Saare õhtupoolse» jaos, Kuramaa pool küljes, on läbisegi  ruhnlaste põllud ja heinamaad- Kõrgemad künkanukid on põlluks haritud, madalad westsed  kohad ja mercääred on heinamaade all. Sellepärast paistab see õhtupoolne saarepind, uagu kirjukasst nahk wälja: lapp põldu, teine heinamaad, nii nagu maapind seda ühsSgi kohas  teha lubab. Põllud jaotatakse kuude osasse, mida saarerahwas omaS keeles „Djädo", „Gjä« do" ehk ka „Gjäro" kutsub. Igal põllu-osal ou oma nimi. 1) Kuns-djädo põhjapool saare serwas, 2) Mia-djädo teeääre põld, 3) PreiS-djädo laipõld, 4) Garbins-djädo wana küla põld, 5) Austrenge wälja põld, ja K) Rings djädo waStu Ringsi nina lõuna pool saare otsas. Pääle nende 6 põlluosa asuwad  metsas mõned wäitesed saadud, nagu „GauberS-djädo  Gauberi mäe ligidal ja .Estosein"  „ooüte" (hobuste) saat. Põhja pool saare jsvS leiawad aruta hulk wäikest kartulija  kapsaaed» aset, mis isa Abrahami aegse wiifi järele on sisse seatud: wüikesed põllulapikesed,  nõnda ehk waewalt mati-maa suurune, on umbringi aiaga ümber piiratud. Kõik põldaiad  on kahtetalla raudkiwidest laotud ja päält hirtcga ära «arutatud. Põldude jaotus talude wahel on RuhnuS wäga imeline. Päris Wenomaa  hingemaade fiilakad tulewad meelde, kui meie Ruhnu põldufi waatame: IV^—2 sülda laiad pölluribad ulatawad sagedas» IV»—2 wer?w kaugele- Selle pika reisi pääl muutub see põllu fiilakas, wõi nõöritüU, puhu põlluks, teise heinamaaks. Selle läbi on siis mõni põllulapikene ainult hää suure härjanaha suurune  (mitte Karthago moodi mõõdetud, waid otse terwelt). Niisuguste stilakats kaupa oliwad Armastus on igawene. Ehk elu toob ka raskust palju. Ei armastust ses tõmmata. See südames mul elab jiisgi Nii laua luni elan ma. Ja kui kord silmad kinni lõewad. Jääb tema siisgi elama. Kai loetud minu elu põssad Ta taswasse läeb hmgego. WllKelsj/ne Etruk. Hukatuse läwel. S Mulle tuli ta sind nähes jälle meelde, nimi oli tal niisama ka Mari. Meie tulime temaga nõndasamuti linna õnne tatsuma, nagu sinagi oma mehega. Ma tean ju sinu loodjärjed  kõik, tulite MoskwaSse, et raha kokku kühme idads! rääkis Nikolai mõttes, tardunud pilgul enese ette wahlides. Sa saitegi! Nagu tuhk ja tolm, kõik korraga kadunud, ha ha hai naeris ta mõrudalt, ja palju pidi tal küll kibedust  südame pääl käärima, sest et pisarad korraga ta silmad» st wälja psrSkafiwad. Mari waatas meel suurema kaastundmusega  rääkija otsa. Näe nüüd, juba nutt lohu, memm ikka olen ka! ütled Nikolai ja hakkaö jälle järsult, nagu tahtmata rääkima. Ta kargas mu juurest ära! Nüüd on ta kadunud, hoopis pori sisse wajunub, ja pole minagi sellest toibunud! Seda teab üksnes Jumal, kui mäga ma teda armastasin.  Noh, tahtsin siis esialgul muret wiina sisse ära uputada. Jõin, uputasin niikaua, kuni wiimaks wargate seltsi saiu! Oh sa Jumal küll! ehmatas Mari. Aga sina, emand, ära mind karda ühtegi. Ütlesin juba, et ma paha asja pärast sinu juurde ei tulnud, tahtsin muidu kellegi ees oma koormatud  südant wälja puiStada ja sina juhtusid mulle sel silmapilgul just käe pärast olema! lausus Nikolai turwa naeratusega. Ei, mis mina nüüd. . . mul pole selle mast» midagi. . . Kuidas, pole midagi; nüen ju et sa mind kardad. Aga ma ütlen jällegi : su kartus on ilmaasjata. Niipea, kui ma su pääle waatasin, tuli mulle kohe minu autu naeue meelde ja süda hakkas nõnda imeliselt walutama. Mõtlen: .Fedotjewnal pole enam esimese kord sihukest liudufi püüda; ta on oagu wilmwd kass, kelle küünte wahelt raile on w«ja rabeleda... Külap ma su, kelmi, järele katsun luurata I" mõtlesin ma iseeneses, za see lüksgi mul õnneks! Nooremehe tohletanud näo pääl mängis õnnelik naeratus. Nähtawasti elas ta hulga aja järele jälle mõned selged, rõõmsad silmapilgud  üle. Kulla HSS inimene, miks sa mind ikka hirmutab  ? rääkis noor naeSterahwaS paluma häälega. Mitte hirmutada, maid tõsise asja üle tahan ma sinuga rääkida. KaS tead ka, kust meie mana Kiiewi nõid Feodotjewna sulle koha on leidnud? Nikolai «vaatas küsiwalt Mari püüle, kuna Mari sõnalausumata, nagu puutomp, Nikolaid silmitses. Lõpuks tõusis «viimane moodi ääre püält üles, läks noore naesterahwa juurde ja soststas  tale salaja midagi kõrwa sisse. Püha aeg! hoigas Mari «värisema häälega. Wat, sääl ta'p siis on l ütleS Nikolai liigutuse  pärast kinninööritud kurguga. Oh minu kulla-kallis Nikolailene, kaS sa ikka tõtt peaksid rääkima? sõnaS Mari umbusklikult. Ma ütlesin .sulle juba, et ma küll hukkaläinud  inimene olen, aga sinu üle sai mu meel kohe haledaks, niipea kui ima sind nägin. Tähendab,  et «valetada ja sinu üle hirvitada pole mul «vähemalgi põhjust. Ma pole sellepärast sugugi siia tulnud. Aega maksa muidu kulutada  ühtegi. Nüüd kuula, kui ma asjast hakkan  rääkima. (Järgneb) Seda ja teist. Soaa sõnalt. Kord pillab khalis H«ssein'i ori palama toidukausi maha, mis peremehe jala pääle kukkus. Sääl sai Hussein wihaseks, tõmbas mõõga tupest ja tahtis pärisorja  läbi pista, kui ori aga pölwili langes ja järgmise lause koranist (Muhamedi usu Piiblist) ütles: „Paradiis on ainult neile lahti, kes ei wihasta." „Ma ei wihaSLa mitte/ ülteS HuSsein mõõka tuppe pistes. M 80 Saarlane, ISO9.