Saarlane UM Uieiildiiic pi>!itil!l> lljalehi «sa- js linnntthmle UM 5S° IÄ. Teisipäeval, 36. märtsil 1903. XVII! aastakäik. maksab: Saarimaal aastas . . I rbl. AU kp. Poolis aastas I „ ZZ -4 .'ilmub igal tois» p Kauba-uulitsas nr.»?. Saariase toiiiictnfele,Kuresaarde. Kuulutuste petii rida maksab k k. Saaremaa matmise-kassa. (Lõpp.) Kui üra surnud liikme lesknaene edasi kossaliikmeks tahab jägda, siis peab ta selle üle kassa eestseisusele kahe nädala jooksul kirjalikult teada andma ja endist wiisi liikmemaksusid  maksma. Abiraha antakse aga tema pärijatele sellest ajast arwates, millal ta üra surnud mees kassa liikmeks hakkas. Ka sel juhtumisel, kui kassa liige pärast kassasse astumist naese wõtab, omandab naene kõik õigused abisaamise kohta, ja saab abi selle järele, kui palju üleüldse kassasse on makstud. Kui leskmees ehk lesknaene teist korda abielusse astub, siis u teise mehe, ehk teise naese eest sisseastumise raha kaks rubla maksta. Teise mehe ehk teise naese surmakorral antakse aga abiraha selle järele, kui palju nad kassasse on maksnud. Need määrused käiwad ka nende kassaliikmete  kohta, kes selle läbi edespidistest maksudest  on wabastatud, et nad 75 korda maksnud on. Kassasse makstud ja kassast saadama ab'"aha pääle ei wõi. mingisugusid nõudmisi põörda. Matmise abiraha maksetakse  surnu perekonnale, abikaasale, ehk tema pärijatele 24 tunni sees wälja, sest ajast arwates, millal kassa eestseisus surma tunnistuse sai. Muudel pärijatel, kohtu poolt ära lahutatud naefel ja nendel, kellel surnult midagi nõuda on, ei ole mingisugust  õigust matmise abiraha kätte saada, Kassaliige, kellel meest ega naest, ega ka lapsi ei ole, peab kassa eestseisusele kirjalikult  teatama, kellele pärast tema surma matmise abiraha tuleb mälja maksta. Pole tema aga seda mitte teinud, siis peab kassa ise ta maha matma, nõnda kudas ära surnud liikme seisus nõuab. Kuid sääl juures ei wõi kulud mitte sellest summast suuremad olla, kui temale maksetaw abiraha suurus wälja teeb. Kui aga matmise kulud -vähemad  on, siis läheb ülejäüdaw raha kassa kasuks. Kui surnud kassaliige mitu last järele> jättis, siis wöib üks nendest üksi abiraha kätte saada, ilma et tal teiste käest usalduse kirja tarwis oleks. Kassa raha hoitakse kas kredit asutustus, ehk wäärt paberites, millede eest riik -vastutab.  Minema aastasest kassa aru andest  on näha, et kassakapita! praegu 4361 rubla 65 kop. suur on. Nõnda on siis kassa praegu üsna hääl järjel. Oma hää ja kasuliku ees sihi tõttu soowime ja loodame,  et kassa seisukord ka edespidi kindel ja kõma saab olema, et ta paljudele perekonna liikmete surma kordadel oma amitawat kätt wõiks pakkuda. Selleks pole ka muud tarwis,  kui kassaliikmeks heita. Praegu on küll kaSsa liikmete arw 111 peaaegu täis, aga kandidaadiks -võib ju ennast igaüks ülesse anda, mida warem, seda parem. Sest, nagu minemas numbris juba räägitud,  astuwad kandidaadid liikmeteks ainult  selle korra järele, kudas nad ennast ülesse on andnud. Kes ennem kandidadiks on astunud, wöib selle järele ka ennemini liikmeks saada. Ligemaid teateid kassa üle wõib igapäew „Saarlase" trükikojast ja hr. Jssajewi kauplusest saada. Kas tubaka tarwitamine on kasulik  wöi kahjulik? Tubak, mida sa suitsetad wõi nuuskad, mõjub iseäranis häwitawalt meie pääaju ja närwide pääie, kes aga meie elu esimesed ülewaipidajad ja kaitsjad  on. Pääaju on see keha jagu, mille abil meie hing, kui nägemata keha üle waiitsew jõud oma olemist meile nägelikul kombel awaidab, mikSpärast ka pääajul  see meelewald on, et meis ühest kohast teise wöime liikuda, wõime arwata, mõtelda, otsustada, rõõmustada, nutta, muretseda, kurwastada, ahastust  tunda, meeles pidada seda, mis kord on sündinud  ja kätte õpitud j. n. e. Pääajust wõtawad kõik tähtsamad närwid oma alguse, kust nad siis mitmele poole meie keha sisse tuhandete kaupa laiale lähemad: kopsusse, mille waral meie hingame, südamesse, kes kõik were käima paneb, kõhtu, kus toit ära seedib, soolikatesse, kust toiduained endid merega ühendawad ja mereks muudawad,  lihastesse, kes keha liikuma panemad, naha sisse, mille abi! meie sooja, külma ja walu tun- 12 Mamsel Ilmaaegne. Pane tühele Ilmaaegne, et mina sind ennast ka jõest wälja tõmbama ei pea, kui sinu ära uppunud lina. Ning ütle mulle ometi mu laps, kuida sina seda paäle oled hakkanud, kahe aasta sees terwe pool küünart  pitkemaks kaswada, ja kus on sinu kitsas näokene jäänud? Sina oled ju, neiu punastamist märgates jättis tema oma meelituse pooleli. Kaks aastad on ometi hulk aega, ütles Julia ja hakkas jälle oma tööd edasi tegema.  Aga, kust Sina praegu tuled? Loputa teine kord oma pesu wee sees, aga praegu istu minu juurde siia pengi pääle, sooh, nõnda teie juures on aga ka alatasa pesu pesemine. Kust mina praegu tulen? Berliinist, see tähendab täna Rüüdesheim'ist, eile Kölnist; ja, et teile ootmatalt kaela langeda, tulin mina paadiga,  et ilma tähelepanematult majasse pääseksin.  Minu teades ootab finu ema sind esiteks nelipühi laupäewal koju, ütles tema. See wõib küll olla; aga, minule jäi Berliin korraga kitsaks ja «vastumeelseks. Minul ei olnud jääl enam midagi teha, sellepärast panin süült tulema ja olen nõnda kuda isegi näed, täna juba siin. Ja kas jääd nüüd päriselt siia? Wõimalik see küll on; emale wähemast olen seda tõutama pidanud, et seda teen kui aga auusad Andersheimi kodanikud eneste sureliku osad minu hoolde usaldawad. Kas sina ei taha oma ema terwitama minna? Ei! minule meeldib siin, kus praegu olen wäga, emale tuleb see kohutiS, kuida tema seda nimetab, et enne seatud aega koju tulin, juba warakult küll. Jutusta sina mulle parem, kuidas teie selle aja elanud olete. Neiu oli waheajal jälle oma lööd pääle hakanud. Ikka wanat wiisi, ütles tema. Noormees waatis tema toimetust päält. Mis iscwärki neiu oli mamsel Jlmaegsest saanud ja kui troostitult kõlas tema: Ikka wanat wiisi! ja ka tema nüüd siin. Ikka wanat wiisi elama hakama ja jääma kõigeks elu ajaks. Kuule Ilmaaegne, palus tema, lase ometi see hirmus pesu loputumine tüdruku jaoks! Rõõmusta ennast parem selle üle, et noor oled! Ja korraga tõmbas tema, neiu ümbert kinni hakates teda enesse kõrwa pingi pääle ja ütles, käsiwart tema ümber hoides: Harilikult suutlesid sina mind ikka, kui mina wahete wahel kodu käisin, mäletad sina seda weel? ja kui mina siit lahkusin, tegid sina ka sedasama. Aga täna, kui sinu sünnipäewal, pean mina seda tegema. Ja enne kui neiu seda märkas, oli tema oma ilust pruuni habet neiu punaste huulte wastu surunud. Wälgukiirusega rabeles Julia ennast tema käte wahelt lahti ja waatis iseäraliselt sätsndawate silmadega tema otsa, siis lõi tema nemad maha ja peaaegu waenlik joon ilmus tema näo pääle. Palun seda mitte enam teha, mina ei ole enam laps, ütles tema lühidalt. Ära pane pahaks, preili Zlmaegne! ütles  tema, hüpas paadist kaldale, kumardaS sääl meel sügawasti Julia poole ja sammus  trepi mööda ülesse. Mina pean ennast nüüd emale näitama, et tema meel teatud wasika lõunaks tappa jõuab. Jällenägemiseni,  Jlmaegne. Tardunud pilgul wahtis Julia temale järge, kõik puna tema palgelt oli kadunud Rammutult istus tema, nägu kätte sisse surudes ka siis weel paigal, kui pesunaene juba teise korwi täie pesuga tema juure tuli. Noor tohter astus niisugusel silmapilgul oma ema tupa, mida tema, kui temal wähegi aimdust sellest olnud, mitte Valitsenud  ei oleks. Ema seisis, just kui oleks temal külm olnud, tume punase ja pahase näoga, täitsa külma ahju taga ja akna juures istus tädi Rieke ja hoidis kahwatanud  näoga ühte kirja käes. Sina, Fritz? hüüdis proua nõunik. Noh, see on aga kena, et sina tulid, just kui kutsutult tuled sina! Ja kui tema poja palet oma huultega pääliskaudselt puudutanud oli, tõmbas tema teda erutatult  tädi tooli juure. Noh Fritz, räägi sina temaga nüüd, mind tema ju ei usu. Tere, armas tädi, mida sina siis jälle ei usu? päris tema hääsüdamlikult. Et tema kallis Frieder midagi muud ei ole, kui pehmelt ööldud, paljas kergats! hüüdis proua Minna. Tädi Rieke waatas paluma pilguga oma õepoja otsa. Halasta, palustwad tema silmad,  halasta minu pääle. Kahjuks ei tea mina sinule Friedrist ei midagi rääkida, armas tädi, ütles noor arst lahkelt, arwa aga juhtusin teda uulitsal  nägema. Sina ei mõista seda wist, kuidgs see nõnda olla mõis, aga ühes sar-