Saarlane UZ Altiildiit xolitika lljileht maa- ja liaaarahmale. UM »k « Teisipäewal, 8. wevruaril 1905. XXI. aastakäik. maksab - PoStiza saadetud aaStaS. 2 ~ „ psoleö aastas l „ 2S „ Ilmub igal tsiftpäotVctk. KurrsaareS Kanva-imlitsaS nr.l?. Kirjad lii wa d: Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutulte petit rida maksab tk k. Kostikohad linnas. Maal elawad isad, emad, kes oma lapsi linna kooli wiite, ärge waadake mitte selle päälc, et mõni perekond teie lapse odawamini  oma juurde kosti pääle wõtab, kui teine. See on ise enesestgi mõista, kes odawamini wõtab, elab ka ise palju odawamini  kui see, kes paraja hinna nõuab. Hiljuti juhtusin P linnas olema kingsepa  juurde sisse astuma. Selle aja sees astus keegi noormees, gümnasist, kingsepa tuppa, ja küsis, kas tema ei wöiks siit korterit ja kosti saada? Kingsepp aga seletas,  et temal sugugi wõimalik ei olla suurt inimest oma juurde wõtta; parem ta wöiks taks ehk kolm wäikest koolilast pidada, sest laps ei nõuda nõnda suurt ruumi ning ei olla ka tarwis temale sängi ega täielikku õppimise lauda. „Õhtu toon küljealuse koti tuppa ja hommiku miin jälle wülja; lauaga saan nõndasama läbi: minu oma töö laua pääl wõib ta õppida, sest ega minu töö tema õppimist ei keela," lõpetas kingsepp. „Tõsi küll, kudas ta keelab, aga Teie töö teeb seda küll, et lapsel edasiõppimine  wõimata on," ütles noormees ja läks. Paned nüüd, armas isa, ema, oma lapse sarnase kostikoha pääle, kas ei ole siis finn laps päris kimbatuses. Tuleb laps koolist kodu ja tahab õppima hakata, siis ei ole kohta ega ruumi, sest korteri peremes elab oma 5 6 lapsega Mesti nõnda suures ruumis, et ümberpöörmiseks maadgi pole KuS peab siis kostilaps meel õppima  ja magama? Wäikeste laste jaoks seisawad söögi nõud terwe päewa laua pääl; töö laual töötab peremees, ning waene kostilaps jookseb sedasama kitsast ruumi mööda ümber, et aset õppimiseks leida. Aga tema waew on asjata, kooli ülesanne jääb õppimata, mille juures kooliõpetaja oma seadust täidab. Seesugused kostikohad on õppimise takistajad,  mis otsata palju kahju sünnitawad. Noh, ega eespool näidutud wiga üksi ole, neid on palju meel! Korra juhtus üks minu sõber ühte alamasse  kosti kohta öömajale jääma. Üks kostilaps maganud sääl perewanemate kolme lapsega ühes sängis, ja mõtelge ometi weel sääl, kus haigus laste seas walitses. Waadake isad ja emad hoolega ette, kuhu teie omad lapsed korteri ja kortile panete. Mõnes kosti kohus mr teie lapsed sagedasti palju halwemas kohaS, kui mus- tas maa hurtsikus. Et laste elu odawas kostikohaS korratu ja alatu on, ei tule teile sagedasti küll meelegi, sest teie mõtlete  ju seda: laps on linnas ja linnas on kõik hääd ja auusad kombed igas perekonnas.  Ärge waadake mitte paari rubla suurema kulu pääle, waid wadake oma laste terwise ja tulewiku pääle E. F. Eesti naesterahwa käsitöödest. Mis on naesterahwa tööd? Need ei ole muud kui näputööd Näputöö ja käsitöö wahel on wahe. Näputöö on naesterahwa ja käsitöö meeSterahwa oma- Aga kangakudumist  ega sarnast tööd ei wõi õieti näputööks nimetada. Seda peame fiiS küll käsitööks ristima, kuna meil weel paremad nimed puuduwad. Näputöö ja käsitöö on siis sugulased, üks kergem, teine raskem. WiimaSte aastate sees on kunst kangakudumine  meie kodumaal kaunisti edenenud, mis noorikutele ja neiudele täiesti auu teeb Wirgad noorikud ja neiud on oma nobedad näpud siin ja sääl agarasti töö kasuks ja kaunistuseks ametisse pannud. Oli aeg. kus kodumaa käsitöö üsna suikus; palju mitmesugust materjali wisati puruhunnikusse,  millest midagi walmistada ei Würsti käsu pääle. Saksakeelest eestistanud G. Markus. Möödaläinud aastasaja keskel sündinud lugu. Nüüd anti märku söögi tuppa astuda, aga selsamal silmapilgul tehti suured kullatud  tiiwuksed lahti ning kamerteener teatas: Hcrra baron Mehring on tulnud. Diana silmad wiibisiwad nähtawalt oma kätetöö pääl. Kui ta aga silmad ülesse tõstis, juhtufiwad nad ühe teise paari silmadega kokku, mis tema omade sisse ühe iseäralise imestellemisega waatafiwad. Ta nägu punastas ning kõrwad kohisesiwad,  tui herzog oma sõpra talle efitelles. Ta kimlis aga fiisgi, nagu läbi kohisema õhu, tudaS keegi nobedasti ta poole sammus, temale oma käewart pakkus ning pool wärisewa,  aga fiisgi selgelt kõlama häälega nagu und aäheS palus: Olge nii hääd baroni proua, kas tohin teid lyuna lauale wiia. Ehk need kül lihtsad ning sagedasti kuuldud  sõuad oliwad, tungifiwad nad siisgi Diana südame põhja, kus nende waStukõla edasi koStis, nagu mõne kellukese helin wahel metsast waStu kostab. Ilma tahtmata aStuS ta oma saatja tõrwaS edasi. Diana senine kestaw südamerahu oli sellesama õhtuga otsas. Esimest korda elus juhtus ta ühe meesterahvaga  kokku, kelle sees kõik ülemad omadused  olemas oliwad, milledest üks naesterahwaS  ülepea und võib näha. Selle mÄhe olek «SjuS, ilma et ta ise seda tahtnud  oletSgi. Ta launiS nägu, ta kena keha ehitas, ta maim ja teadus käifiwad üle kõigi teiste ning kõige selle juures oli ta omas oletus iga pidi viisakas ning palju alandliku» lm mitmed teised. Ning just selle mehe silmad wiibisiwad Diana näo juures. Iga silinawaade ütles Dianale midagi, mis ta südame sisse tungis. KudaS see õhtu mööda läks, ei teadnud Diana isegi, sest kõik, mis sündis, näitas nagu unenägu olewat. Wiimsed lahked sõnad ning silmax waated oliwad kadunud. Ainult igatsus oli weel järele jäänud, kui Diana leentooli pääle langes, mille juurde baron Mehring teda jumalaga jättes saatnud oli, oma õrna südant waigistades ning filmi kätega kinni hoides. Walu ja wõitlus waidlesiwad ta südame põhjas, kui ta oma magamise kambri astus, mis teda kui haigusest nõrgaks  tehtud inimeseks muutis. RaSke tulewik näitaS talle waStu aStuwat. Ta ei tahtnud milgi tingimisel uue patuste rvõimude alamaks jääda, ta wõitleS omas mõtetes nende waStu ning tahtis nende peremees olla, sest ta soowis selleks jääda, mis ta enne oli kaine ja wiisakas,  niihästi mõtetes kui tegudes. Aga keS jõuab armastuse wastu wõidelda? Tema kawala kutsetele ja tõotustele wõikS ehk weel wastu panna, aga tema wägewa nõiduse waStu wõidelda on wõimata. Diana wõis küll oma mõtete, tegude ja sõnade peremees olla, aga oma noore ja tormilise südame wastu ei suutnud ta mitte wõidelda. Kõik ta noore ea idealid aStufiwad nüüd korraga tema ette ning muutfiwad ta hoopis teiseks, kui ta enne oli. Seda muutust nägiwad kõik ta ümbruskond  ning ta meeS, aga keegi ei teadnud, kust see tulnud oli. Ainult kaks inimest pääle Diana faiwad aru, kust tuul puhus ning need oliwad herzog ja baron Mehring. Herzog oli nagu tark inimeste tundja mees, sest et ta igaühte osawalt tähele mõistis panna ning baron Mehring tundis oma südames ise kõige paremine, kudaS see esimest korda elus armastuse pärast temaga kõneleS. Kokku juhtumised würsti lossis, niisama ka omaSgi majaS andfiwad hoogu ning õhutafiwad  tuld, mis noorele prouale alaliseks piinaks oli ning teda wõitluse wäljale kutsus. Sagedasti peeti würSti loSsts pidu õhtuid, mis endid baron Mehringi juures oleku läbi palju armsamaks oliwad muutnud, kui endised. Nende piduliku koosolekute pääle mõteldes õõruS Diana mõni kord omas kambris üksikult olles oma käsa nii kangesti, et need meriseks läkfiwad. Ta soowis, et ta baron Mehringit ialgi poleks näinud ja mõtles, et ta siit ära peaks minema oma mõisate pääle ja mitte ialgi enam tagasi wlema j. n. e. Wahelt kujutas  ta jälle omale ette, kudaS siis oleks, kui ta Mehringi sugugi enam ei näeks. Siis näitas elu tal jälle täis pimedust, tühjust ja igawuft olewat, kuna ta nüüd sagedasti õnnelik oli. Ja, ta arwaS, kui ta Mehringit mitte enam ei näe, siis ei wõiks ta mitte hingada, elada ega mõtelda. Kõigi nende waewajate mõtetega hakkaS Diana termis nõrkema, ta nägu läks kohwatuks,  ta silma alused siniseks ta tundis ennast täiesi haige olewat. Ta wõitleS ja waemaS ennast mitmesuguste mõtetega. Kord armas ta, et ta siis kõigist hädast pääseks, kui ta oma mehele kõik üles tunnistab,  mis sündinud on ning teda palub, et ta oma naist niisugusest ümbrusest päästaks, mis neile mõlemile õnnetuseks on. Aga tema mehe kahwatavud ja haiglane nägu, ta kannataw olek takiStafiwad seda hääh ettewõtet. (Järg tuleb.)