naabnrahrvale ettewõtteks õnne. Oleks auuw  äärt Vr. Hermann ka meie üleüldist teaduse raamatut selles suuruses ja selle hinna eest wälia andma hakanud, osawõtmine oleks w ististi wähemalt pool suurem olnud kui praegu. Kaubandus ja majandus. Harjumaalt kirjutatakse „Postimehele": N. kihest konnas kuulutas täuawu ühe suurema mõisa omanik kõik oma mõisa järel olewad renttalukohad müümiseks üles. Aga ainumat ostjat ei ilmunud, ei praegustest rentnikkudest, ei wõõrastest. N. kihelkonnas on 500 talukohta (ainult mõni rohkem), neist peaaegu pooled alles rendlkohad. (Umbes 270 on ostetud, 230 renditud  kohta.) Ostetud kohad on suuremalt jaolt 10 —20 aasta eest omandatud, wähem jagu hiljemalt. Wiimastel  aastatel läheb aga kohtade ostmine wäga wisasti ja näitab, nagu tahaks üsna seisma jääda. Wöib weel sada aastat mööda minna, enne kui sel kombel kohad kõik müüdud on. Rentnikkude seisukord  on aga wilets, kiratsew. Iga kuue aasta sees kord toob neile rendilepingu muutmine uued tingimised  ja rendi kõrgenduse. 70—80 rubla päält saja pääle tõstetakse renti korraga. Sellest siis ka tuleb, et siin põlluharijate peetus põllupidamise ja oma kodukoha külge järjest lodweneb. Enne oli iga sulase kõrgem siht kord maadepidajaks saada. Nüüd on linn ja wabrik selle asemese astunud. Aasta kolme nelja eest, kui Tallinna wabrikud palju töölisi tarwitasiwad, wähenes siinse kihelkonna elanikkude arw (see on umbes 5000) kahe aasta jooksul terwe tuhat. „Katsume weel paar aastat kiratseda, pigistan Põllust weel wiimse wälja ja siis linna, ehk minu poolest kas wõi „Siberisse", on rentnikkude jutt. Muidugi mindud ei ole mitte nii kergesti kui öeldud, aga lõhe põllu ja põllumehe wahel kaswab ja kaswab. Kodune tunne ja parema tulewiku lootus, mis kohaomanikkn kõiksugustes raskustes julgustab ja elustab, puudub rentnikul. Et se! wiisil wiimase seisukord ikka halwemaks läheb, on käega katsutaw. Kolme aasta eest kõrgendas R. mõisa omanik talukohtade rentisid. Räägiti: mõisat tahetud müüa, mõisa wäärtuse tõstmiseks olnud rohke koharentide kõrgendamine tarwilik. Rendi kõrgenduse järele jäiwad mitugi kohta tühjaks, tööliste puudusel ei jõudnud mõis neid ise ka mitte ära harida. Teisel aastal leidus tühjadele kohtadele küll kõrge rendi lubajaid need oliwad kaugelt rulnud tundmata inimesed aga rendi maksjaid ei leidunud. Uutest rentnikkudest räägiti küll, et nad wargust wastu wõtawad ja muud, aga põllud jäiwad  sööti ja seemendamata. Praegu on nimetatud mõisa walitsus kibedasti kohut käimas, et uutest rentnikkudest lahti saada. Waranduse üleskirjutamise juures leiti ühe juures ainult üks suremas haige hobusekont. Sarnane lugu on mitmes teisesgi kohas. Mitte harwa ei tule ette, et rentnik enne kohut kõige wara-natukesega salaja ära kaob, kohta ja maja ilma hooleks jättes. Miks aga krmviwad mõisnikud rendi ülemäära kõrgeks? See on üks hulga seast, kes seda mõisa müüma pärast teeb. Rentnikud ise kõnelewad rendikõrgenduse põhjustest kõiksugu kentsakaid asju. Ühel rentperemehel käinud Poeg kosjarada m poiss söötnud pulma tõttu ruuna rammu. Söödetud ruuna juhtunud mõisaomanik kirikuteel nägema ja rentnik pandud  nende ritta ülesse, kellele lähemal korral renti tublisti juurde lisada tuleb. Teine rentperemees toonud jõuluks metsast kuuse, seadnud mõningad küünlad külge ja hakatanud need jönlu-õhtnl põlema. Seda saanud möisaherra kuulda ja renti juurde. Kellegi kehwa rentniku juures teeninud tema Pojad, kolm tugewat meest, aastate kaupa ilma rahapalgata.  Selle tagajärg oli, et koha põllul wili ja rentniku taskus kopikate hulk kaswama hakkas. „Waata, mis koht sisse wvib teha, kui nad laisad ei oleks," ütelnud mõisaomanik ja jällegi renti juurde, niihästi ühele kui teisele. Wvib olla, niisugustes  juttudes on oma jagu luulet, aga tõtt tingimata ka. Mullu kõrgendas P. mõisa omanik  kohtade rentisid 80 protsendi wõrra. Kedagi aga ei olnud, kes seda suurt hinda oleks maksnud ja lõpp oli, et kohad kõik Manade rentnikkude kätte Vana rendiga, ehk üsna wähese kõrgendusega, edasi jäiwad. Sarnaste nähtuste järele peab arwama: nad körgeudawad rentisid, et talupojalt wiimast jõudu wälja pigistada, ilma selle pääle mõtlemata, kudas lugu tulewikus rajaneb, ehk nad ei tunne kohtade wäürtust. Kui parandust ei tule, jääwad rentnikud kiratsejaks põlluharijate liigiks, ja nad jääwad seda kauaks, sest praegustel oludel nende hulgast kohaostjaid enam ei sigine. -i Hiiu .Kõpust. Siin on rahwas oma suwiöte töödega lõpule jõudnud. Põllu saadused oliwad sel aastal keskmised. Päris ime, et nad niigi palju kaswasiwad, sest kõige suwe jooksul oli meil ainult mõni päew selget päewapaistlist ilma. Kerge ja liiwase maa meestel on kartulid  sel aastal imeilusasti kaswanud, kuna madala ja sawimaa meestel nende saak õieti kehw oli. Hallistest. Tänawu jäi siin wäga palju heinu tegemata; mõnes talus on koguni pooled  heinamaad niitmata jäänud. Saardest. Neil päewil reisis siin üks juut, kes Transwaali ja Oranje tarwis tuhandete  wiisil laudasid kokku Lahtis osta. Et La wäga wähe hinda on pakkunud, ei ole ta esiotsa  laudasid saanud. Nagu kuulda, tahab seesama juut palkistd ja muud ehituse materjali  eesnimetatud riikide tarwis osta; arwatawasti  loodab ta säält suurt kasu saada. 541 Lesti Postimees. M 2. Aossvllsso — 29. o«is6p« 1992.