Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja lanpäewal. Toimetus ou Kuresaares, PikaS uulitsas, Trcffcni majaS nr. IS. Kuulutuste waStuwõtmiuc kuni «ella 1 püewal Kuulutuste xekit-rida k k>, lehe cesoisaSiiv i, Adresfi muutmise eest lv kop. > TeMmisehmd: kroo»«posttg«! aoSl-z . . s rbl. kop. '/z . . . » „SS . -/. „ . . - .7S . maapostiga: . . . Zi .S« » V- .. V. „ . .-. s« . ck 7S. Kesknädalal, 28. oktobril 1909. XXV. aastakäik Haridus ja ühistegewus. 11. oktobril Waljala Põllumeeste Seltsis IvaaStase seltsi kestuse päeval peetud G. Tamme kõne. Meis peame kõik oma jõud» selleks kokku võtma, et hariduse käiku kaasa teha, sest ilma selleta on asjata loota, et meie elujärg paraneks. Aga ma tean, et paljudele ehk koguui suuremale hulgale veel ialgi meelde ei ole tulnud, et meie elu igapidi kängu» on ja et võimata on tardunud olekus edafi tukkuda. Kui ka paljud paremat elu ihaldawad, nimelt ainelisest küljest, siis loodetakse, et see õun kuskilt  -väljastpoolt meie juurde nagu taewast maha langeks: Ühed oodawad riigiwalitfufe käest midagi saawat, teised jälle usuwad kindlasti,  et sotsialistid ja mitmesugused käremeelsed  ja punased meie elu paradiisiks muudawad, aga seda unustatakse ära, et pääafi meie eneste tublidus ja edasipüüdmise agarus on. Meie selts on kümme aastat läbi elanud; palju on rahwa elu selle aja sees muutunud ja mõneSgi aSjaS on seltsi tegevuse mõju märgata,  aga fiiSgi, mis tehtud on, seda wõime ainult hakatuseks pidada. Suurem seltsi Löö seisab kõik meel ees ja ma soovin, et seltsil selleks eestuleval ajal arusaamist, tahtmist ja jõudu jätkuks, et tal korda läheks suuremal arvul meie põllumehi oma ümber koguda, kui see minevikus sündis ja neid Lagast kihutada ja vaimustada tööle rahwa hariduse ja majapidamise  tõstmise kallal. Rahwa haridus olgu meie kõige suurem hool ja mure, meie tuleviku esimene ja kõige suurem ülesanne. Meie oleme küll vaene ja väikene rahvas, ja meil ei ole mingisugust politilist tähtsust, aga kui meie selle juures siisgi hariduse püüetes  ja oma majapidamises tublid oleme, siis wõime ometi teiste rahvaste lugupidamist võita, ehk vahest weel enamgi, kui need rahvad, kellel suured kindlused ja uhied sõjalaevad on. Mõni ehk mõtleb selle juures: sõnadega on kerge suuri asju ära teha, on aga sõnad õhku kõlanud, jääb kõik jälle wanat wiifi; sõnadega  ei suuda keegi rahwa elu paremaks teha, kui tegu puudub. Selle pääle wastan, et niisugune  armumine mitte õige ei ole. Tegu ühes awaiikus seltskondliseS aSjaS ilma sõnadeta ei ole sugugi wõimalik ja ma usun kindlasti, et kui meie keskel sagedamini ja ikka sagedamini sõnad koStakfiwad rahwa hariduse kasuks, siis ka sõnadele warsti tegu järgneks. Kui meie ka sõnu ei kuule, siis on asjata tegu loota see markides iseenesest ei tule. AaSta 7—B eest tekkis Pühas 4 mehe keskel mõte, ühte paremat 2°klaSfiiist «vallakooli  asutada. Esiotsa muidugi räägiti ainult, aga sõnadele järgnes rahakorjamiue parema kooli  kasuks ja nüüd on ometi PühaS wolikogu poolt otsus tehtud kooli asutada, mille maja 2VOV rbl. maksma tuleb. Selle asja kordamiuemiseks  on suuremaks eestwõtjaks olnud agar ja waimuetatud hariduse poole hoidja Püha õpetaja. Millega ta on suutnud seda ära teha? Sõnadega I Sellepärast hakkame ka meie südist! tööle I Haridus ja ühistegewus olgu meie lipukiri I (Lõpp.) Riigiwolikogu. Koosolek 23. oktobril. Juhatab «vürst Wolkonski. Päewakorral on maakorralduse seaduseprojekt.  Aruandja Kapnist wõtab paragr. K 3. ja S 4. kohta tehtud parandused kokku. Ta arwab, et tööerakonna ja kadettide parandused senised maakorraldusel, hoopis Sra hüwitawad ja neid uut moodi kokku seada soowitawad. Komisjon on need parandused tagasi lükanud. Maakorraldusekomisjonis  ei wõt talupoegadele enamust  anda, nagu kadetid soowitawad; ja niisuguseid  haritud elementifid, nagu mõisnikkude esimehed, ei wõi komisjonidest eemale tõrjuda. Kr. Bsbrinski soowitab kadettide poolt ettepandud paranduste waStu suurt eitewaatust, sest k-d. partei olla alati maakorralduse «vaenlane.  Kõneleja loeb ühte kadeti kirjutatud maaküsimuse  artiklit. Keskpaigast nõutakse artikli kirjutaja nime. Purischkewitsh teeb Kutleri kohta tähendust. Krupenski aitab Purischkewitshile naija heita. Mõlemad saamad esimehe käest tähenduse. Hääletamisel lükatakse kõik ettepandud parandused  tagasi ja wõetakse paragrahwid, mis maakorraldusekomisjonide kohta käiwad, sel kujul  waStu, nagu wolikogukomisjon ta kokku seadnud. Selle järel wõetakse päewafel koosolekul  weel hull paragrahwistd (kuni 88.) waStu, ettepandawad parandused lükatakse tagasi. Õhtune koosolek 23. oktobril. Juhatab Homjakow. Päewakorral on arupärimine Urali «vabrikutöölistele  arStiabiandmise pärast. Arupärimine wõetakse ühel häälel waStu. .Wir.« Sügisel wäljakaswanud rukkioras. Tänawune soe ja pikk sügise kipub nii mõnelegi põllumehele muret tegema rukis kaswab liiga wälja. Ühed peremehed sõõdawad selle sügisel ära, teised kardawad aga loomi orase pääle lasta wahest häwitawad rukki lõpulikult ära! Kumb teguwiiS on õigem? Rukis ei karda meiemaa külma; 25—20° alla nulli wõib ta lahedasti wälja kannatada- Palju hädaohtlikum on aga paks lumi. Taim hingab ja tarwitab selleks õhku, nagu iga elaw olewus. Mida suurem taim, seda põhjalikum on hingamine, seda suuremal mõõdul läheb tal õhku tarwis. Katab aga lumi maad, fiis on õhu ligipääsemine raskendatud ja mida paksem lumi, seda wähem würsket õhku saamad taimed, seda ligemal seisawad nad lämbumisele, surmale. Arusaadaw on, et lume all, kus suurem, rohkem  wäljakaswanud oras ära lämbus, wäiksemal weel midagi wiga ei ole. Kaks Dianat. 7S Prantsuse kirjaniku Aleksander Dumas ajaloolik roman kolmes jaos. Eesti keelde J. Piklep. Asjata, hra PccoiS, wastas kord Wsnt« kvorth, ma lasen ka Teid ausõna pSSIe -vabaks. Ma tulen ise homme wõi Ülehomme vicomts d'Ex«aise juurde külaliseks ja wõtan selle raha eest Pierre Pecois'e käest sõjariistu, mida ta nii hästi oskab -valmistada. Kuidas ise hääks arwate, mylord, wastas Jean. Nüüd, vicomte d'Exmaise, ütles kuberner, ei pruugi mul seda enam korrata, et igakord, kui Teie HSSkS arvate minu juurde võõrsile tulla, olete fiin soowitud wõõraS, sest et Teie siit vabatahtlikult olete ära läinud. Aga kui Teie ennast minu eest kõrvale hoiate, siis ütlen ma Teile ette ära, et ma ise Teie juurde Teid tüütama tulen. Tänan väga, mylord, ütles Gabriele, ma võtan Teie lahkuse waStn. Üks kord elus juhtume  ikka vaenulisel viisil kokku, lisas ta naerdes  juurde, sest sõja õnn on muutlik: tänane sõber võib homme vaenlaseks saada. Oh, vastas lord Wentworth, ma olen fiin mureta, liig mureta nende tugevate müüride  taga. Kui Prantslased mõtlekfiwad Ealais't  Sra võtta, siis tuleks meil kakssada aastat oodata. Igas asjas on Jumala tahtmine pääafi; pdqiral Soligne, kellest ma hiljuti vast lahku- fin, ütles ikka: parema osa «valitseb see inimene,  kes ootab (kes kaua ootab, see kauni saab). Olgu nii ! Aga niikaua, kui meie ootame, elame wöimalikult rõõmsasti. Ah soo, ma unustasin juba, vicomte, wist on Teil raha puudus? Olge HSäkS ja ärge unustage ära, et minu rahapung Teie jaoks alati lahti on. Tänan wäga, mylord; ehk mul küll niipalju  raha kaasaS ei ole, et ma kohe ennast «võiksin lahti osta, fiiSgi on mul mu «väikeste wäljaminekute tarwiS Larwiline summa. Mind teeb aga see rahutumaks, et Pierre Pccois kolme kutsumata wõõra läbi liig palju tülitatud  saab. Ma arwafin paremaks mõne liire eest teist korterit wõtta. . . Pole tarwiS I rääkis Jean ruttu «vahele. Tänu Jumalale, Pierre maja on küllalt nii ruumikas, et sinna kolm perekonda elama mahukfiwad,  kui seda tarvis peaks olema. Kreisi linnades ei ehitata nii kitsaid majasid, kui Parists. See on tvst, ütles lord Wentworth, ja ka mina tõendas Teile, vicomte d'Exmaise, et sõjariistade meistri maja Teid lahedasti wõib waStu wõtta. Weel suurem seltskond, kui Teie, wõiksiwad Ml «vabalt ruumi leida ja kaks ametit ei tülita ühtteist. Eks ole tõsi, herra PecoiS, et Teie siin kangru töötoa fisse seate? Lord Groy Ales mulle saar sõna sellest plaanist ja ma rõõmustaksin w>M, kui see täide läheks. Wõib ka olla, st ts täide läheb, ütles Jean PecoiS: Ealais js St. Quentin saamad warSti ühe malitfuse alla ja mnl ei ole selle waStu  midagi, kui sa s«t fvgnkooua lähemal ela». Ja, waStaS lord Wentworth, keS kawala Pecois'e sõnade tähendust ei mõistnud, ja, see wõib wäga wõimalik olla, et St. Quentin tulewikus  Inglis linnaks saab. Aga ma pean Teid kinni, lisaS ta juurde, Teie olete «väsinud ja tahate puhata, vicomte d'Exmaise ja Teie, herra, olete wabad. WarStise  jällenägemiseni, eks ole? Ta saatis Gabriele ja Pccois'e nkseni, jättis neid jumalaga ja laskis nad minna. Nad pöõrfiwad Martrois'e uulitsale, kus Pierre Peeois'e maja sõjajumala Marsi sildiga oli. Jumala eest, ütles lord Wentworth iseenesele,  ma arwan, et ma üSna õieti tegin, et ma vicomte d'Exmaife siit eemale saatsin. Ta on rüütel, on kuninga kojas käinud, «väga wõjmalik  on, et ta sääl minu ilusat mangi on näinud  ja teda igaweSti meeles peab. Ja, mina nägin teda ainult korra, kui ta paari tunni eest minnst mööda läks, ma sain tema iludusest nagu nõiutud. Kui ilus ta on! Oh, ma armastan  teda! Ma armastan teda! Mu maeae süda, keS sa nii kaua üksinduses matkinud oled, kuidas sa nüüd tuksud! See noormees on päält näha wäga tuline ja wahwa, ta wõib snd meie wahele segada, kui ta kuninga tütre ära tunneb ja fee oleks mulle õige paha. Kui Diana teada  saab, et ta isamaalane, «või koguni sõber stin on, siis saaks ta «vastupanemiseks jõudu js ajaks kõik mu plaanid nurja. Li, kolmandat  inimest ei ole meie wahele tarwiS. Ma tahan teda «vastuarmastusele wõita, aga omakohaste  abinõudega-