Saarlane 1b S. Teisipäewal, 3. märtsil 1904. XX. aastakiiik. maksab: Pastija saadetud aastas. L „ „ Paoles aaStas 1 „ 2S „ - -4.- Ilmub tgaltei.ftz>ä,SsV«»r. „Saarlqfe" toimetus ja wäljaandmine Knrrsaarcs Kauba-uulitsas nr.l 7. Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste petit rida maksab 3 k Kleiildiac siolitika ajaleht «aa- ja lianarahwale. Eesti seltside ühendamisest Kuresaares rääkisime paari aasta eest. Selleaegsed asjaolud nõudsiwad seda. Kuni siiaajani ei ole aga asjaolud mitte muutnud ja nad sundiwad meid seda küsimust uuesti harutuse alla wõtma. Kuresaares on palju mitmesuguseid seltsisid  ja neid asutatakse ajajooksul weel juurde. Kõiki seltsisid ja seltslikkusid asutusi kokku- mõttes, leiame, et neid siin tükki 30 on. See on aga Kuresaare elu kohta palju. Ja sellest tuleb, et siin seltsi elu mitte ei õitse. Kui meie siin kohal seltside ühendamisest  räägime, siis teeme seda pääasjalikult nende seltside kohta, milledes Kuresaare Eesti sisemine elu üleüldse ja lõbu asi iseäranis aset peaks leidma. Meil peawad seda ülesannet praegu kaks seltsi täitma: Karskuse Selts ja Laulu ja Muusika- Selts „Lyra." Kuid ülemal tähendatud ülesannet  ei jõua nimetatud seltsid mitte täita. Karskuse nimi on rahwale nagu hirmutuseks,  rahwas ei taha palju karskusega ega ka karskuse seltsiga tegemist teha. Ka Lpra selts ei leia küllalt osawõtmist rahwa poolt- Ja pääle selle ei wõikögi nimetatud  kaks seltsi õitseda, sest kahte lõbu seltsi ülemal pidada ei jaksa Kuresaar mitte. Pidud ei leiaks küllalt osawötjaid. ja see ju ühe seltsi pää sissetuleku hallik ongi. Kuresaares wöiks selles asjas ainult üks selts õitseda. Siis ei tuleks pidusid mitte wäga sagedasti ette, ja kui selts selle eest ka meel hoolt kannaks, et mitte tühja paljast pidudel ei pakutaks, maid ikka midagi kunsti waärilist, siis on loota, et seltsi hää käekäik kindel oleks. Et Kuresaar ainult ühte seltsi ülemal wõiks pidada, siis tuleksiwad praegused kaks seltsi üheks seltsiks ühendada ja nimelt h ä ätegewaks  seltsiks. Ühte häätegewat  seltsi oleks Kuresaarde kohane ja tarwilik  asutada. Elu on näidanud, et Kuresaare  elanikkudel häätegewateks otstarbeks helde süda on. Seda näeme Kurttummade seltsist. Nii leiaks ka häätegew selts siin lahket ja rohket osawõtmist- Siis on kõigil tööl ja waewal suur eesmärk õnnetute ja waeste häda Vähendamiseks töötada. Ja pääle selle on meil sarnast seltsi wäga tarwis. Meie waeste elu on wähe korraldatud.  Ja selles kõrges eessihis töötades wõiks häätegew selts Eesti elu keskkohaks olla, temasse wõiksiwad kõik Eesti paremad jõud koguda ja Eesti elu awaldajatena häätegewa eesmärgi poole töötada. Aga ligemese armastuse ja häätegewuse põllul töötades wõiks selts ka kõiki teisi püüdeid taga nõuda. Ta wõib karskuse mõtteid laiendada, karskuse asja hääks töötada, karskuse lippu kanda, sest rahwast karskuse rüppe wiia on üks suurematest häätegudest. Ja seega täidaks häätegew selts karskuse seltsi aset. Ta wõib laulu ja muusikat edendada sest rahwast muusika armastusele,  puhta, taewalikule lõbule lähendada, on suur häätegu. Ja nõnda oleks hääte gew Patu läbi õnnistusele! S Jeaanvt Emil vvn Grotthussll jutustus. Eestistanud G> Markus, Sa olid iseenese pääle pahane, mõnda samati ka selle armastuse pääle, mis sul tema waStu oli, sa ei wõinud temast mitte lahti saada, ei tahtnud aga ise sellest midagi teada. Need mõtted piinasiwad aga sind. Sa neelasid neid küll omas uhkuses alla, aga lahti ei saanud sa neist siisgi. Nad mõllafiwad ja keelafiwad sinu sees, sa püüdsid  neid kinni katta, aga see oli sulle piinaks,  nad põlcsiwad sinu sees nagu tuli kaane all, mis aga wiimaks mitmest küllest wälja purskas. Neid tule haawafid sain mina ning mitmed teised igapäewases elus sagedasti maitsta. Sa läksid aega mööda hoopis teiseks meheks, kui sa enne olid. Ning siis siis läks kõik selleks, milleks ta nüüd läinud on. Ning minu hirm sinu eeS nagu ei oleks minu südametunnistus mitte puhas sinu muutlik olek sinu tahtlus minu wastu, mis sa juba sündides kaasa wõtnud Robert rahwa arwamised  ei mitte, ei oleks asi ialgi nii halwaks läinud, tui ma oma kohusid sinu wastu õigel wiifil oleks täitnud, oleks ma enam sinu südame sisse tunginud ning sind palunud: tõuka mind jalaga enesest ära, nagu koera poega ära tõugatakse, mi» sest ometigi on! aga tee oma süda mulle lahti, ütle mulle, mis sind waewab, walntab sinu süda, siis ütle mulle, mis walu see on. Ma olen sinu naene, su abiline ning kui ma seda oleksin teinud, siis oleks sinu süda tõesti kergemaks läinud imr pean tunnistama, et ma sinuga kaassüüdlane  olen oga minu meele õraheit- MW oli nii suur, ma oi teadnud enam sugugi, mis pidin tegema. Oh, ma olen kõige selle õnnetuse juures palju, palju patustanud Jumal antku meile kõigile andeks. Õhtu poole jäi ta magama. Lamp põles rohelise sirmi all, mis haige kambrit tumedalt walgustas. Ma istusin leentooli päül ning walwafin ning mõtlesin, mis ikka meel teha wõiksin. Kõik oli wagusi. Ainult kellu tiksus seina pääl. Iseäranis kui arst olin ma täiesti ilma troostita. Ei ka mitte. Ma mõtlesin, ehk wõiks aga omitegi mõni imetegu sündida, et ta weel terweks saab. Naeru wäärt oli see lootus, aga ma lootsin fiisgi- Ja, ta ei tohtinud aga mitte surra, mitte nüüd, kus ma teda tundma olin saanud. Oh, ma oleksin teda hoidnud, teda teeninud kui kõige alam sulane, ma oleksin kõik ta soowid ta silmist ära lugenud, oleks tale kõik annud, ohwerdanud,  mind ennast, oma nime, auu ja uhkuse, kõik, kõik oleks ma tale kinkinud, et weel paar aastaid temaga ühes elada wõiksin, ja, kui see ka üksgi aasta oleks. Aga see polnud arsti teaduse järele sugugi wõimalik: mõned päewad, ehk hääl korral mõned nädalid, kui mitte imetegusid enam ei sünni! Ja, imetegu pidi sündima. Ma istusin haige woodi ees ning kuulasin kuidas ta raskesti hingas. Mul tuli ette, nagu oleks keegi nägemata waim minust kinni hakkanud ning mind tooli päält maha kiskunud. Ma waatastn kohkudes enese ümber, lasksin ennast tooli päält libistes tasakeSti põlwili maha ning palusin. Ma panin omad käed risti, sirutasin nad ülesse taewa poole wälja ja palusin! Ma palusin südame põhjast ning liigutult Humalat, keda ma ise ei uSkunudgi: Päästa, päästa armuline Isa minu kallist abikaasat surma suust! Halastaja Jumal, heida armu meie pääle, tee selle haige juures imetegu, tee teda terweks. Ma tahan ennast põrmus sinu ette alandada ning tahan sind teenida oma elu aja! Issand, tee imet ning päästa minu naest haiguse maiust. Higi oli mulle palwetades otsa pääle tulnud. Pärast palwet tundsin aga, nagu oleksin ma mõnda narri tempu ära teinud. Mul tuli häbi palgesse, ma pidasin ennast nõdraks inimeseks üteldes: Nõnda palusiwad juudid, kui nad õnnistegija waStu ütlesiwad: Oled sa Jumala poeg, siis astu risti päält maha! Kui ta teisel homikul üles ärkas, tundis ta ennast palju tugemama olewat- Palawik oli wähenenud. Jumal oli minu palwet kuulnud, imetegu oli tõesti sündinud. Ma olen täna palju parem kui enne ialgi haiguse ajal olnud olen, ütles ta, wist saan ma meel terweks- Üks ingel on täna minu moodi juures walwanud. Ingel? mõtlesin ma iseeneses. Armas Ernst, ma tean, sa ei pea sest paraku küll midagi, ütles ta kurwalt, aga ma ma tahaks küll täna kes teab, kui kaua mu mõistus nii selge on kui praegu püha õhtusöömaaeg» wõtta mul on wäga suur igatsus selle järele Ah, Ernst, kui sa oma uhkust wähendaksid Ja, kui ta minu uhkust näinud oleks kui ma öösel ta moodi ees põlwili maas olin! Saadeti õpetaja järele. Ta tuli, tugema kehaga, walge habemega, pitka käsmuga  wanakene. Näost ei olnud ta sugugi kena, nina oli wahe ning ülespidi otsaga. Kaugele Idasse MmWe meie haawatute ja haigete soldatite hääks palutakse andeid, ja nimelt: raha, pesu, linasid, käte- ja ninarätikuid, tubakat, paberossisid, kasukaid, saapaid, jalanartsusid, nõelu, niiti, nööpisad, seepi, kirjutusmaterjali,  lõuendit ja poollõuendit, willaseid kamsolid, sokkisid ja kindaid, lõnga, willu, theerohtu, suhkurt, konjakit, kuiwatatud mustikaid, kuiwatatud aiawilja, fissetehtud kalu ja liha, makaroonisid, küünlaid jn?. Andeid wõtab wastu ~ Saarlase" trükikoda- Wastuwõetud andide üle antakse „Saarlases" leada.