Katsume, niipalju kui see praegu juba wõimalit, lühidelt ülewaadata, kuidaS teiSte riikide seisukord Wene - Jaapani sõja ajal olema saab. Prantsuse sõbralik olek Wenewaa waStu on muidugi kindel. Tegelikult Wenemaale appi aStumist ei ole aga niipea oodata ega wajagi. WälimiSte asjade minister Deleassee seletas, et Prantsuse saadik TokioS, Wene walitsuse soovik,  Wene tulusid Jaapanis oma kaitse alla võtab. Igaks juhtumiseks suurendab PrantsuS oma sõjajõuudu kaugel idas. Niisama on Sa?- samaa ja Austria erapooletus kindel ja ka Rootsi walitsuS on oma otsuse wälja kuulutanud,  et ta Wene.Jaapani sõja puhul täitsa erapooletumaks jääb. Mis aga Üdis riiki deSse puutub, siis on läal praegu kül ka rahu soowisi kuulda, aga tahetakse niisugust rahu. mis Jaapanile kasulik oleks. Usaldust ei ärata Ühisriigid Wenemaa! mitte, iseäranis sellepärast, et ta oma sõja jõuudu ida Aasia weteL järjest suurendab. Niisama on Inglismaa seisukord  tume. Wiimastel päiwil enne sõda tuli sääl kange rahu soow kuuldawale, aga paraku oli see kas hilja ehk silmakirjaks. Ühtlasi tõmmati  sääl kobe Tiibeti küsimuS päevakorrale. Londonist 28. jaan. tulnud telegramm ütleb, et Inglise Tiibeti saatekonna poolt wälja antud  sinises raamatus muu seas üeldud on, Wene walitsuse märgukiri 20. jaanuarist teatada, et Wenemaa Inglise sõjalisi ettewõtteid Tiibetis tähele pannes tarvilikul korral oma kasude kaitsmiseks sellekohaseid sammusi astuda tahab. Niikaua kui läbirääkimised wältasiwad, ei peetud  mitte tarwilisets, sõjaväge Tiibeti paälinna LhaSsasse saata. Hiljem teatas Mne saadik, et sellest hoolimata, et Wene valitsus kül mitte ei soovi, ennast Tiibeti asjadesse segada, ta ometi sunnitud Võib saada, selkorral oma ka- sude kaitsemiseks sõjalikult Välja aStuma, kui . AastaS praegu maksaw kord rikutud piakS saama. Lord Landsdowne waStas, et Inglismaa selle nõudmise juurde piab et Tiibet oma pääte Võetud lepingu tingimist täidaks. Kui Inglise saatekond Tiibetis edasi tungis, tuletas trahv Benkendvrff Landsdownele selle sammu tõsiseid tagajargefi meelde. Kõigest sellest hoolimata wõime loota, et Vähemalt läyemaS tulewikus väljamaa erapooletuks jääb, ja Väga Võimalik, et sõbrus avaldused kahe viimselt nimetatud riigi poolt Jaapani waStu ainult tundelisteks jäävad. »Now. Wremja" kirjutab sõja kohta järgmiselt  : -Km arvame, et sõjapidamine kummagi riigile 50 miljoni rubla LgaS tuus maksma lähab, siis on see summa protsenti meie riigi aaStasest sissetulekust, Jaapanis aga juba L 0 protsenti tema sisse tulekust. Jaapan kulutab  oma terve aaStase sissetuleku viie kuulise sõja ajal ära, meie alleS kolme ja poole aasta jooksul. Jaapani sõjavägi omas terves sõja arvus on ainult seitsmes osa sellest vaest, mis Wenemaal lipu alla võib aStuda." Baltimore linnas mässaS mitu päewa hirmus tulekahju. Kõik tõõstuSliue osa linnast on Sca hawitatud.  Kahjud ulatawad üle 80 miljoni rubla. Wiimaste teatede järele on üle 48 linna osa maha põlenud ja kahjud umbeS 200—300 miljoni dollari suured. See on nii suur ja raSke tuleõnnetus, mille sarnast isegi AmerikaS ette pole tulnud. Doktor Nimeta.. Poll de Jvoifi roman. EeeSti keelde B. R. Seitsmes paätükk Kuldne tiiger. Schiwa wSrawa kohal seisis Brahma kangelase  kuju. Mölemil pool warawat oliwad kaks sammast: esimene oli Schiwa, teine ta naese. wereahne Kali kuju. Wõrawalt wiifivad kolm aStet alla, saalidesse." Doktor aSWS nagu kohaga tuttow kunagi mõlemast pesunöuust mõõda sammaskäikudeSse. Ilma ümberwaatamata jättis ta Dournar Laija seljataha, kuS usklikud brahminid puhtad riidid selga panemad. Nimeta ei waatanud Laija, selle määratu kujuraide töö pääle, mis Schiwat kuuekäelisena kujutas. Selle kuju ees süüdati ennemalt seljasolevad riided põlema, sest kombe järele ei tohtinud neid pääle Kailases käimist enam kanda. Niisama kiiresti läks Nimeta treppi mööda teise korrale, sammus tubadest läbi ja astus jelle tee poole, mis saalisid" palwehoone, wõi Naridiga ühendab. Siin piatas Aitar teda. „Härra, finu kaaslased ei tohi enam edasi tulla." Doktor norutas pääd ja käskis Rohusirtsu karu kinni hoida. See oli sellega tõöS, ja märkas  pääd ülestöstes korraga, et Aitar nende järele  polnud läinud. „Hei, härra Wischnu, ütles ta, rong lähab pea minema, miks te maha jõite!" See löbuS nali piataS ta huultel, sest ukse tagant kölaS hirmuS, wägew möirgamine, mille kõrval pantri kisa ühine näugumine oli. Igaüks tormas akna juurde, Ilma käsipuudeta kitsa sillakese pääl, mis üle kuristiku rivpuS, seisivad söjariisteta mees ja määratu kuninga-tiiger Vastastikku. Kolme sammugi ei olnud nende wahel. Anoor kiljatas koledaSte ja kattis näo kätega  kinni. Mischnu Kõigevägevam, hoia teda, kes Väetid ja nõrkasid kaitseb!" Isegi inglased oliwad erutuses. Korraga kõlas hüüe keset templi pühalikku Vaikust. . „Aoh! Dournor!" „KasS on otsaS, hiired hüpake !" hõiskas wäike pariSlane. Mis oli sündinud? Keegi ei teadnud: nad nägiwad ainult, et doktor Nimeta käe tiigri poole sirutas, see haledal kisal maha langes ja kuristikku kukkus. Endisel ühetasasel sammul läks doktor PühadepühaSse. See oli kõige esmalt määratu kumera laega kammer täis sirgeid sam bald, mis nii tihedalt üksteise ligi seifiwad. et inimene vaevaga nende wahelt läbi pääsis. SammaStua  taga seisis laialine ruum. Siin oli üle seitsme sülla kõrgune jumalakuju, selle hõbedast ja rubinist silmad waatafiwad sügaval, läbitungival  pilgul alla Aga doktor Nimeta sammus ümberwaatamata edasi läbi pikkade käikude lõvide  rõdule, mida sellepärast nii kutsuti, et ta lagi löwi kujulised sambad üleS hoidsivad. Pahemal  ja paremal pool seifiwad wiiS palwemaja. Wiiwitamato lükkas Nimeta ühe sandalipuust wärwiliSte klaasidega ukse lahti. Siin elaS vabatahtline  paigameeS ja wang fakir Beylad. Tark iStuS wõõni halaSti kaljupanga otsaS; ta keha oli kole kõhn ja armiline. Rinna, ölade, käte ja selja pääl ripuefiwad metall wigurid, mis peenikeste kettide ja terawate metallhaakide abil fakiri ihu sisse oliwad torgatud. Juba mitu aaStat piinas see inimene oma ihu, et kõrgema tarkuse osaliseks saada. Ta oli hirmu Srataw: ta oli päris elaw luukere, hullumeelselt hiilgawate, sissevajunud silmadega. Ukse avamise juureS ehmatas ta ja ütles häälel, mis nagu lõhkine kell kärises, aga siiski võimsalt ja vihaselt kajaS: Mine! Surelik ei pia selle läve üle astuma,  ega targa suuri mõtteid segama. Mine, kui püha tiiger sind minna laseb!" ei ole enam!" waStaS Nimeta. Fakiri näol heljus imeStuS ja tunnistavalt vahtis ta kutsumata võõra pääle. „Sa ütled, et püha tiigrit ei ole! Kuhu ta jäi?" „Mina tapsin ta ära!" waStas wööraS nib sama tasa. ..Kes sa oled?" küsis fakir WaStuse asemel tõmbas Nimeta oma pa» hema käe tuunika woltidest wälja ja ulataS sa» kiri poole. Tema peopesas seisis kuldne kuju, Schiwa kujutus, tiiger sümbolilise tuleleegiga. Seda nähes laotas tark paluwalt käsa jn sõnas ähkides: „See oled sina! Sina!.. Surnud tulemas hauast wälja!.. Surm annab oma ohwrid wälja! Kurbline naeratus lehwis Nimeta näol. ~3a, haud annab oma ohwrid saatusest mää» ratud tunnil tagasi!" Kolm korda heitis sakir kõhuli maha, kolm korda tagus ta pääd wastu põrandat, tõustS stiK püsti ja ütles: „Käse, ma kuulen; hinge ja ihuga olen sm teender ja ori! Ütle, mida nõuad sa Beyladi käest?" „Tuleta oma tõotust meelde!" „Ta seisab mu! alati meeles!" Waikus. „Sa tuled kohe minuga Mõrast ära!" „Sa saad oma kaaSseltsilasi fakirisid ja Radschpuutani islami usulisi marabuutilasi näha, ja ütled neile: „Sõja täht tõused üles. Aeg on käes, et brahminid, need India rõhujate sõbrad  ja tirannid otsa piawad saama... „See on i«s ikka sosistas Beylad ootamata uudistest rõhutult, ~Ja; tee pääl räägin ma sulle Veel mis waja on, aga nüüd wasta, mis ma küsin! Kuule, oled sa millalgi ühe reisijale waikese, muSta karu kinkinud ~Jah olen. ma andsin teda ühe Õhtumaa mehe Strigglele, kes kaugelt Hollandist pärit on, kus ka orjust Vihatakse. Ma armastan seda meest, sest ta oli hää ja õiglane!" „Kust sa selle karu said?" „Fakir Mahapori käest, kes paigamehena Delhi orus asub!" ~Kust Mahapor selle karu sai?" „Ma ei tea, aga wöin warsti teada saada!" „Ei ole waja! Ma lähan ise sinna! Sina ära unusta seda, mis ma sulle usaldasin!" „Wöid oma orja uskuda!^ Wäikefe waheaja järele küsis fakir: „On tarnus tulesid põlema süüdata ja brongs tiigrist puruks pigistada?" „Ia! Ühe kuu järele on tegevuse aeg käeS. Lähame nüüd, küllap pärast jutustame pikemalt" Wait olles sammus fakir pühalikult Nimeta järele palve saali, kus teised neid ootafiwad. RohusirtS ja Anoor kiljatastwad rõõmu pärast,  kui nad doktorit nagiwad. Aga brahmm töStiS wihast kisa: ~Kuidas, kõigekõrgem tark, tahad sa oma wandest üle aStuda, mis sa Wischnu pale eeS mandusid?" Beylad naeris pölgawalt ja lausus Nimeta päale näidates: „Wijchnu armas poeg tõi mulle käsku, mina ei wöi tale wastu panna! Tema tappis püha tiigri palja kaega ära!" ~Jaggernauthi jumalakuju ise andis mulle külma tule sees teed!" tahendas doktor. Kole korts mängis drahmini otsa ees. See mees, kes aastakümnete kaupa waeSte indude usaldust  mitmesuguste pettuste ja filmamoonutamiste abil kurjaste oli pruukinud, see mees oli nüüd teadusemehest ära Võidetud. Doktor Nimeta saatis  asju korda, mida Aitar kõige oma teadmiste ab,l ei Võinud ära mõista. Teadagi, et ta jumalikku  abi põrmugi ei uskunud, aga tundi? ennast  wöidetu ja allasurutud olema ja ta hing oli täis wiha ja kurjust wöitja maStu. Aga nüüd n olnud paras aeg, seda Välja kallata, sellep. kummardas ta peaaegu maani ja ütleS: 52 S a k a l a H 6. 1904.