Sakala w 1. Wikjaaäis. 3. Jaanuarid IM Ilmub igal teisipäeval. 27- es aastakäik. Politika, kirjanduse, vsllu- ia käsitöö aialetit. Tellimise hind. aaStas poSttga 8 rbl. kop. postita 2 rbl. tkv kop. povles aaStaS » I p Sv I Sv . Üksik nummer maksab 7 kop. Kes 14 eksemplar! tellib, saab ühe ilma hinnata ehk 7 protsenti. Kuulutuste korpuSrm ruum maksab S kop. lehe eesotsas 1S kop. Toimetuse adrefs. „Sakala" toimetusele, Wiljandis. Wenekeeles: peAS«m«> rssörkl R 7. <ve^iuu^ Uue aasta teretuseks. Nüüd „Sakala" on lõpetanud Kord jälle wana aastakest, Ta sugurahwast õpetanud Ja armastanud südamest, Sest tänab rahwas, isamaa Ning Hüüab: Ela, ~Sakala!" Ei ole külw sul langen'd wette, Näed wilja wana aasta seest, Uus aasta astub ukse ette Ning kutsub kttlwile weel meest Noh, külwa siis weel „Sakala," Meid toida puhta wiljaga! Mis on kül ajalehe kohus, Ta rahwusline õige tee? Kui isamaa on öös ja ohus. Siis külwab sinna kiirest, Kui Mooses küsib rahwa eest: Miks peksad Jsraeli meest? Su siht on puhas, tee on tõde Ei läha lahku rahwusest, Kül seda tunneb wend ja õde Su lökendawaist leekidest; Suli' tänu toob nüüd rahwa suu, Et isamaale oled truu. Sul meeles seis wad end'sed ajad Ja Jakobsoni kuldne töö, Sul meeles rahwa walu kajad Ning orjapõlwe pime öö, Sest hüüad kindla meelega: Siin tõusku walgus särama! Ehk waenlasi sul wäga palju Saab uuel aastal olema, Sa seisad nagu kindel kalju Weel wanas waimus muutmata, Kui kõik ka piaksid kõikuma, Ei kõigu kindel,.Sakala!" Kül aastad tulewad ja lä'äwad, Nad kaowad elus kiireste, Meist mõned lang'wad, maha jääwad Surm. elu filmapilkline! Las' wahetada aasta a'ad, Weel järel' jääwad wõitlejad! Sull' soowin õnne, soowin sõuudu Ma selle uue aasta sees. Ning wõitlemisel wahwat jöuudu Kui kantsid, tornid teepääl ees! Weel ela, õitse kaua sa Mu truu ja kindel „Sakala!" Uut õnne uueks aastaks! hüüame kõigile armsate lugejatele ja söbradele ligidal ja kaugel, uut õnne, edu ja jöuudu Elu, kuidas ta ometi kihab ja keeb, kuidas ta saatuse salaliste jõuudude sunnil nii mõndagi kõrgesse kannab ja edeneda laseb, kelledel  selleks paremluse vaatepunktist otsustades  sugugi õigust poleks olnud, ühtlasi nii mõndagi, mis auus, hää ja elukölbline, alla hukatuse ja wiletsuse kurku wiskab, kes ei oleks seda ka praegu lõppenud aastal näinud ja tähele pannud ? Kui palju sisaldab ometi elu teenimata wiletsust ja kui Palju tasumata  jäänud kurjust! Iv. kas läheneb maailm selle silmapilgule, kus õiglus wõidupüha piab, fee on niisugune õiglus, nagu meie seda mõistame,  wõi toob tulewik koguni uusi walitfewaid aateid maailmasse?... Seda ja sellesarnast mõtleb mõnigi, mööda läinud aasta ja tema nähtuste pääle tagasi waadates. Aga kui ka mõnedki uued arwamised ja juhtmõtted elu ja kombluse kohta avalikuks saamad, kui ka inimese maim ja tegujõud uute mõjuduste alla langekfiwad, siis jääb ühistöö, wastastikuline üksteise tuetamine eluwöitluses ometigi inimeste seltskonna kindlamaks aluseks, tugewamad wõiwad ehk üksigi teatama piirini edasi jõuda, aga nõrgemate jõud seisab ainult ühenduses, suures kindlaste korraldatud  kogus. Seesuguse ühistegewuse, ühiswõitluse jutlustajana  astub „Sakala" uue aasta sisse, kindlaste  teades, mida ta tahab, kindlaste uskudes, et see meie rahwa edenema elule tingimatalt Maja on, ja kindlaste lootes, et need püüded tarwilist wastukõla saamad leidma. Sellepärast ei kirjuta meie oma uue aasta tegevuse lipukirjaks mitte „rahu kosutab" ega muud sellesarnast, Maid „wõitlus on elu!" Eksib see koguni, kes siin mingit keelatud wõi salalikku võitlust mõtleb, seda Pole meil Maja. Eesti ajalehe tööpõld on juba lubatud wõitlustekski lai küllalt, piab ainult oskama, parajat sõna parajal Paigal ütelda. Mitte oma rahwa wigaduste avaldamine alaliste kuritöö sõnumete rodis, Maid palju enam nende Põhjuste valgustamine ja säält kaudu pahandustele  paisu tegemine, oma rahvale seaduse  piirides lubatud täieliste kodaniku õiguste kätte võitlemine, rahwa tükeldatud ja lahus seisvate jõuudude ühendamine ühiseks võitluseks parema põlve kättesaamise sihiga, suikujate ära- tamine, rõhutute ja koormatute hädade kuks tegemine, kõik see ja Meel palju muud selle sarnast pakub materjali küllalt. Iseenesestki mõista, et seesuguse tegevuse juures vaenu nooled ära ei jäe, mis tihti kaunis wõimsaltU poolt tulewad, aga - seda sõjameest sõimatakse õigusega wiletsaks argpüksiks, kes oma seik supaiga tähtsust tundes vaenlaste ähwar-. duste tõttu taganeks ehk koguni mis veel jälgim vaenlase kullakottist oma kindluse müüride üle „rahu sobitajatena" fissesadada laseks. Wõitlus nõuab sõjariistu ja abinöuusi, ja meie tahame ainult niisugust tarvitada, mis auusad ja awalikud on ja tahame ka, kus wähagi  võimalik, ära hoida, et mets nii wastu ei kostaks, kui metsa hüütakse; ometi on iga pakule sellekohalist talwa Maja. Eestis on „häälekandjaid," kes oma kohuseid  oma rahwa (õigem ütelda, oma tasku) wastu küllalt täitnud arvavad olevat, kui oma lugejatele merest ja komberikkumisest nõretavaid  juttusi ja hää rodi sõnumeid (nendest muidugi suur osa kuritöö kirjeldust) toovad ja fääl juures päälegi seletavad, et kõikide „küsimuste"  arutamine ja „juhikirjutamine" täitsa tühi töö ja asjata paberiraiskamine olla. Neil võib osalt õigus olla, sest niisuguste arvamiste  väärtustajaid ja kääride abil kokku „ toimetatud"  häälekandjate lugejaid on veel küllalt. Mikspärast? Sellepärast, et suur osa meie rah-1 vast alles suigub, et ta veel mõtelda ega ar- l wustada ei oska, et ta rahwuslistest ja selts-! kondlistest küsimustest arugi ei saa ja needZ temas huvitust ei ärata. Koguni suur meie rahvast ei lue ajalehta veel sugugi ja ü ' ole veel nendestki puudus, kes ajalehest ikkagi „hingemaa" ja kuulutamist otsivad, ja kui nad säält sedagi ei leia, siis ei saa nad kuidagi aru, kuidas ajalehe tellimine kasulik võib olla, kui tema eest aastas mitu rubla ära tuleb maksta, mille eest mujalt näituseks monopolist ometi tublistegi „toitu" saaks. Ainult aeg võib siin asja parandada ja ärksamate rahwapoegade ja tütarte misfioni tbü, kui need omale pühaks kohuseks teevad, o«W ümbruskonnas ajalehe, õpetliku ajalehe W gemise kasu ära seletada ja ka niisugust kM ral arvustada aitavad, kui kuskilt poolt mõnda lehte niisama agaralt kui teist kirutakse.