auustusega waatawad ja ütlewad: „Waata, mis haridus teeb, aitab põldugi harida." Ou kooliõpetaja kõrge puhta raha palga osaline, siis on ta rahwale natuke wõõraS, kes kõigis omas tegemistes ja seisukorras neist eemal seisab ning linna herraSte poole kaldub, kes põllu harimist mitte ei armasta, maid pölgawad. Ning haige on see rahwas ja tema koolmeistrid, keS põlluharimist põlgama hakkawad. li. ei olnud ta ennast kellegile näidanud. See hirmus päew oli tema südant sügamasti  ja surmani haawannd. Juba üks nädal oli möödaS ning ta ei olnud ikka weel oma poega waatamas käinud. Tal tuli hirm paale, kui ta selle pääle mõtles, oma õnnetumat poega mangi hoones üksikult ja karmalt seistes näha. Täna tahtis ta aga omitcgi sinna minna ning temaga kokku saada- Just selle pääle mõteldes koputati ukse pihta. Teener tõi ühe kirja, millel wangihoone walitsuse pitsar pääl oli. Kiiresti tegi ta selle kirja lahti ning luges ta läbi. Natukese aeg waatas ta tumedalt enese ette maha, siis wõttiS ta Adolfi kirja ning luges seda mitu korda. Waene proua oli nagu kaswaja puu katki murtud. Ta wiimne lootus oli selle kirjaga hauda kantud- Tal oli nõu weel ühte armuheitmise palme kirja Adolfi pärast kõrgemale poole saata, aga nüüd oli ta surnud. Ta oli oma noorele elule ise otsa teinud. Liisa pidi ta nüüd oma juurde wõtma, pidi tema eest hoolt kandma oma poja tahtmise ja joomi pärast. Ja, ta tahtis ka oma poja soowifi täita, tahtis Liisale palju hääd teha, sest mi st oli ta nii hää laps olnud, et Adolf teda niiwäga armastas. Weel selsamal õhtul saatis ta käskjala lese Bolteni juurde ning laskis ütelda, et Liisa niipea kui wõimalik tema jutule tuleks. Kui Liisa tciscl hommikul krahwi prouale ennast teatada laskis ning pärast auupaklikku tctwitust küsis, mis proua soowlb, wastas krahwinna sõbralikult: Istuge, armas laps, mul on teiega palju jutustamist. Aga auulik praua Liisa ci saanud asjast aru, kuidas see wõimalik on, et krahwi proua teda istuda käsib. Kust see tuleb, et ta täna nii sõbralik on? Kuidas ta täna nii õrn ja nii ilma wihata wõib olla? Wõib olla, et see suur õnnetus ning ivalu oma üksiku poja pärast ta uhkuse ja kõrkuse kui õlekõrre katki on murdnud. Ärge häbenege mitte, ütles krahwinna käega tooli pääle näidates, kui ta nägi, et tüdruk weel istuda ei julgenud. Liisa istus ning mana proua jutustas edasi: Ma olen teist halba mõtelnud, aga ma olen nüüd õppinud paremini mõtlema. Liisa, andke mulle andeks, mis ma halba olen teinud. Jumal on mind nüüd sajakordselt  trahivinud, ta on minu armsa poja, minu Adolfi ära -võtnud. Ja minu armas preili, Adolf keda teie tundsite ning armastasite, on nüüd surnud ja minu kohus on teile tema miimist tahtmist awaldada ning teile need read, mis ta teile pühentanud  teie kätte anda. Nende sõnadega andis ta Liisa kätte Adolfi kirja, mille järele natuke aega waikne waheaeg tuli. Adolf on eile mangi hoones oma elule ise otsa teinud Ta laseb teile ütelda, et teie pilt ju kuju ka surma tunnil ta ees on seisnud ning et tema wiimne palme teie sest oli. Tema wiimne palme minu wastu on, et ma teid lapse asemel wastu mataksin ning teid armastaksin kui oma tütart. Minu kalli kadunud poja pärast palun ma Leid, unustage, mis meie wahel on olnud ja ette tulnud, ja ärge olge mitte enam sellepärast pahane, et ma teid ükskord  omast majast wälja tõukasin. (Lõpp tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Borki päcwal, 17. Oktobril  ja täna Keisri Hcrra Majesteedi  trooni püäle astumise päewal 21. Oktobril peeti meie linna mõlemates kirikutes  tänujumalateenistust, majad oliwad lipuehetes ja õhtul põlesiwad ilutuled. —To im etu selet u I n u d kiri. Meile kirjutatakse: Auustatud „Saartasc" ioimeius! Teie kirjutate „Saarlase" .M 4i) loomade pii» kaotamiseks tööd tuleks teha. Muu seas ütlete: „Katsugu selleks igaüks paraja! kohal oma mõju näidata. Juhtub keegi looma piinajat nägema, looma piinajaid manilsenud, loomadega paremini ümber käia, olen aga ikka ainult karedaid sõnu saanud. «Oled sina k ... . minu õpetaja, ma tean ise mis ma oma loomaga teen" see on harilik wnslus. Hää õpetus ci aita siin midagi. Siin peaks seaduslikku, sunduslikku wõimu olema, mis looma piinajat sunniks paremate mõtete pääle tulema. Kulap siis rahwas juba haru saama hakkab. Esimest korda kuulen, et Saaremaal  ka Loomakaitse Selts on. Selles! ei ole teine wiga, kes seda nüüd siin harutama hakkab. Igatahes rõõmustab mind wäga, et niisugune selts olemas on. Paluksin aga Teid nii lahke olla, ja teatada, kus see selts asub, keS on eestseisuse liikmeteks jnd. Tahaksin nimetatud seltsiga ligemalt  tuttawamaks saada. Ja et ka paljudel teistelgi  wist niisugune sooni saab olema, siis oleks küll kasulik, et Teie selle üle «malikult teadustaksite. AuuSladeS L,. Kt. kiri loomade piinamise üle tähelepanemist on leidnud,  niisama ka selle üle, et meie soowi wõi nõuannet mitte otstarbekohalissks poto peetud. Wiimane asi annab meile põhjust meie soowi üte ligemalt rääkida. Peame ütlemm et meie oma söömist —hää sõnaga looma piinajat parematemõtete pääle wiia —mitte ära ei taha lahkuda, ja seda ettepanekut paremaks peame, kui sunduslisi abinõunfid. Inimene on waba olemus, ja sellepärast  peab tema tegewus wabadusega ühendatud olema. Meie peame sellest seisukohast wälja minema, et rikkiläinud iuimene eneseteadiisett oma wiga ära tundes, priitahtlikult ühes ehk teises asjas paremate mõtete pääle tuleks. See aeg peaks kaduma hakkama, kus waljusega ja sundustega õigest korras! kõrwale sattunud isikut parandada tahetakse. Inimest parandada püüdes ei pea meie mitte kehalikult teda karistama, waid waimulikult, ja waimulikult karistamine on parandamine. Parandada tuleks waimulikult iga ühte kurjategijat ja waimulikult tuleks ka parandada loomade piinajat. Ning seesuguse parandamise juures on hää sõna kõige parem rohi. Hää sõna ja mõnusa kõne läbi tuleks ioomapiinajat sellele arusaamisele  wiia, et loomade piinamine kõlbmata, inetu ja toores tegu on, ja kui meie hää sõna läbi teda paremate mõtete pääle wiinud oleme, siis oleme tema juures palju teinud. Ta on paremaks saanud, miite üksnes ümberkäimises loomadega, waid ka teistes asjades, sest meie oleme tema seesipidift tundmust pehmendanud, peenemaks teinud, kuna sundisline abinõuu seda mitte korda saata ei wõi. Niisugune on meie arwamine „hää sõna" kohta, meie jääme oma soowi juurde kindlaks, ning lisame sellele svowile ühe soowi meelgi juurde, ja nimelt, et meie kõik, igaüks omal kohal, katsuksime „hää sõna" läbi kõigesugustd kurjategusid mahendama katsuma hakata. Ja kui meie seda teeksime, meie töö põieks mitte asjata. „Hää sõna" läbi parandamine on kui jalgade pääi käimine, nuhtlew ja sundusline karkutega kõmpimine. Aga et meil häädusega parandamine alles wäga nõder on, siis ei wõi meie praegu meel mitte sunduslikku parandamist körwale heita. Rumal tegu oleks ju karkusid siis maha misata, kui meie jalgade pääl käia ei saa. Ja sellepärast peame ka sundislikku abinõuusid  loomade piinamise kaotamiseks tarwitama. Õnneks poie meie ka mitte ilma abinõuta selles asjas. Rahukshtunikkude nuhtluse seaduseZ43 karistab  igaühte 10 rublaga, kes looma ilmaasjatae piinab. Hiljuti mõistisgi rahukohunik ühe mehe 10 rubla lrahwi maksta, kes oma koera kurjalahtlikult  piinas. Siis on igalühel, kes ioomapünamist  on näinud, õigus politseile seda tegu sisaldada.  Politsei kirjutab tema awaiduse protokolli Mõtteterad. Ära karda mitte asjalikku laitust waid karda põhjuseta kiitust. Püüa päewatõusu näha, sest sa ei tea mitte, kas sa weel päewa looja minekut näha wõid- Naljaks. NäitaSõieti! Ohwitser õpetab soldatid märki laskma: „Üks ! kaks ! lase!" Pauk käib, aga soldat märki ei trehwanud. „ Eesel!" hüüab ohwitser wihaselt. „Anna püss siia, mina näitan sulle, kuidas märki lastakse!" Ohwitser sihib, laseb ja ei trehwa ka. Rahulikult ütleb ta: „Waata, nii lased sina!" Selle järele laseb ta uuesti, aga jällegi kõrwale. „Waadake, nii lasete teie kõik !" Wiimaks, kolmanda korra aegu, trehwab märki. „Nii peab laskma!" ütleb ohwitser rahulikult, püssi soldatile tagasi andes- Armastuse käsk. Kes Jumalat nii laseb teha Kui kõrgest taewast tunneb Ta Ei ole mina oma meelest Siin misgit püüdnud algada. Ma kuulsin Tema püha käsku Mis kostis minu kõrwa nii: „MikS peidad minust antud andi „Eks tööta armuS hoolsasti!" „Ma tahan elus sulle näita, „Mis pead ettewõtma sa „Ja abiks tahan Mina olla, „Et see sul korda läheb ka." Ma olen alandlikult teinud, Mis käskinud mind Looja hääl! Ma olen imetähti näinud: Mis juhiks olid minu eel. Ma olen imestades aimand, Et minu ümber taewa-wäed; Ma olen imestades mõistnud, Et mind on hoidnud ingli käed. Ja kui ma poleks mitte täita Ta püha käsku püüdnudgi, Siis oleks Ta ehk taewas wõinud Mull sõnu öelda järgmist. „Ma olen maapääl wõoras olnud, „Sa pole wastu wõtnud mind! «Ma olen nälgas, jänus olnud, „Sa pole söötnud, jootnud wind!" „Ma olen haige, wangis olnud, „Sa pole püüdnud päästa mind! „Nüüd mine minust igaweSti „Nüüd mina ka ei tunne sind. Kes Jumalat nii laseb teha Kui kõrgest taewast tunneb Ta, Ei sellel pole langmist karta, See pole mitte eksija. Saarlane. 1903 M 42