maha, kui neil kõhutäitmiseks tarwis läheb. Nende korralik söötmine ei kaotaks kiskumist. Ka wargused ei kaoks tõesti mitte, kui igale pikanäpumehele riigikassast 1000 rubla kitsikusest pääsmiseks abiraha antaks, kõigile hingemaad mälja mõõdetaks wõi warandus ilma pääl ühe tasa ära jaotataks. Anania ja Sawira lugu ning Tolstoi koloniid annawad selleks Näitlikku tõendust. Isegi siis, kui Bellamy plaani järele kõik isiklik omandus ja teenistus riigi kätte läheks, riik kõiki ühetasa toidaks ja ülemal peaks, leiduks niisuguseid, kes pääle riigi poolt saadama ülespidamise meel kõrmalisel  teel teiste tagasi endale paremaid palukest muretseda katsuks. Üleüldse on wõimata Marguse  objekti ilmast ära kaotada, niisama selle ärakaotamisest warguse lõpmist loata. Waranduse olude muutus mõiks ainult märgust wähendada, nimelt hädawargust ära kaotades. Joomine ei lõpeks mitte otsa, kui ainult praegused joomastamad joogid ära kaotataks ja joomatöbe juurele sügawamals ligi ei tungitaks.  Joodikud saaksiwad wiina ja õlle asemel liikwat, eeterit wõi mõnda muud uimastawat Zeemialist ühendust oma kire rahustuseks tarwitama,  nagu seda ju mitme! maal nähtud. Ei mitte, nii päälsikaudses mullas ohaka juured ei elutse. Nad Lungiwad aluspõhja. Nii kaua, tui seda ei puhastata, on paljas latwade lõikamine  ainult ajutine puhastus. Missugusest aluspõhjast tõuseb warguse idu? Kõigel turjal on ühine hallikas: ..Südamest tulemad  mälja kurjad mõtlemised, tapmised,  abielu rikkumised, wargused, maletunnistused, teo ta mis sd." See igawene tõesõna kipub meie moodilisel, targal ilmal ikka ära unuma. Õpetawad ju materialistid,  st inimesel nõnda nimetatud südant ehk hinge ei olegi, olgu siis, et rusikasuurust tailiha tükki selleks nimetatakse. Nende elu-keskpunkt on mats. Pääb ihuliku elu muud teist enam si ole. Nende arust ajab kõht margile, mis õpetuse wõimatus ülemal selgeks sai tehtud. Wististi ei pesitse märgus mitte kõhus, sest ka täissöönud elajad, kel märgus musiks saanud, on pahurad. Margust ega ühtegi muud ebatvoorust  pole wõimalik ilma südamehariduseta ära kaotada. Seda läheb kõigile maja. ..Kõik inimesed on matslikud/ ütleb Taamet oma 116. laulus 11. salmis. Wististi oleksiwad kõik inimesed margad, kui neid ei kaswatataks. Ladrom saarte metsinimesed on selle poolest iseäranis tuttawad; nende sasrtgi kutsutakse wargasaareks. Tähelepanemise wääriline, kuigi wäga käre, on keisri Nikolai I. sõna, mis ta sügawasti kurmastatult oma selleaegsete ametnikkude  pettust ja altkäepistmifi kuuldes lausus: „Wenemaal on ainult kaks inimest, kes mitt? ei warasta; mina ja mu poeg." (Maata loh. Scherr, Weltlitteratur N. jagu. lehek. 435.) Wõtmise himu ilmub juba Väetimas lapses. Kui teda õigesti ei kaswatata, ei keela paljas wälimiste olude muutus wõõra oma püüdmast. Marguse idu kaswmnist toetawad weel mitmesugused  teised olud, nimelt laiskus, waewapõlgamine,  priiskamine ja warapillamine ning neist wälja kaswaw puudus, aga ka ahnus, wara kokkukraapimine, mammonismuse kummardus.  Rikkus ei hoia warguse sest, kuigi rikkad seda peenemini toimetada katfuwad. Palju rikkaid on just teiste nöärijad. Kuid suur kasu on sellest, kui oma werewaewaga rahul oleme. Ei ole see paljas unistus: „Kui armsaks jääb sul auus wiis. Ei pööra õigest teest, Weekannu juures laulad siis, Kui jooks kuldpeekri seest." Wist on marguse kohta sel suur mõju, mis silmaga Varanduse pääle Vaadatakse, missugust  tähtsust rikkusele elus antakse. Tähelepanemise  Väärt on ses nähtus, et Vargusi just fääl nurkades rohkem ette tuleb, kus mammonismust  kummardatakse. Läänes ei tunta sarnast tungi waranduss järele, kui kodumaa jõukates ringkondades. Wiimastest leitakse waranduse küsimuses koguni teistsugust eluwaadet.  Püütakse igal wiistl, maksku, mis maksab, rikkaks saada. Naesegi Võtmine saab äriasjaks. Vaesemates nurkades pole waraküsimus  weel mitte nõnda tähtsaks saanud, neist pole ka nii palju Vargusi kuulda. Seega Võib üks eluwaade Vargust edendada, teine maha suruda. See on ka põhjus, miks Venemaal  wargusi Võrdlemist wähem leidub, kui Eestis. Liht Wene talupoeg elab suures kitsikuses,  paiguti on tal, nagu teada, nälg'gi suu juures. Meis popsi wõiks ta kõrwal jõukaks pidada. Siisgi on sääl warguste arm Võrdlemisi  wäike. Hingemaa süsteem seda üksi ei Võiks teha, sest ju meil on ka tükati hingemaa mehi, kuid nende juures ei märgata ses asjas paremust. Ma arwan, eluwaade teeb siin roahet, mitte pääasjalikult põlluolud. Liht Venelane ei korja põhjusmõttelikult endale tagawara,  ta ei pea rahast suuremat lugu. Mis saadud, ses söödud. Kui ta kümme rubla palka kätte saab, wõtab ta ennast mõneks päewaks teenistusest lahti, et lustiliselt elada. Enne ta uuesti tööle ei tule, kui näpud põhja puutuma hakkawad. See muretus pole küll kiita. Kuid seesuguse eluwaatega mehel pole warguse hädaohtu, ihnuse ja ahnuse järeldusi 557 Lesti Postimees.