dused kätte muretseb. Meie ei jõua küllalt soowitada, et rahwas em-m hakuks lepinguid  walla kohtus kinnitada laskma. Nõnda toob siis aeg meile lepingu tegemises  kitsendusi endine lihtse suusõnalise maha tegemise astmele astub meie juureS kirjalik toimetus, aga ta pakub meile ka selleks kohalist abinöuusid, et meie sellest kitsendusest hõlpsasti mööda saame. Nagu ütlesime, oleks kirjalik lepingute tegemine kasulik selle poolest, et siis palju kohtukäimisi järele jääks, sest et siis kindlad dokumendid käes oleksiwad. See wäikene kulu, mis lepingute kirjapanemine maksab pole midagi selle kulu. kahju ja ajawiituse wastu, mis suusõnalik lepingute tegemine sünnitab. Aga teiseks oleks see ka kõlbluse waatekohalt waadaies hästi tähtis- On kirjalikud tõendused igas aSmS, siis mäheneks  oma kohuste ära salgamine ;a müks mehi enam oma kohuste täitmise tundmise ja meele armsuse poole, millest praegusel ajal mi suur puudus on- See kaotaks ka waletunnistuSte otsimist ja ostmist ning häwitaks ka niisuguste isikute ilmumist mailmast, kcS mõne kopiku raha wõi suutäie wiina eest igaweft nuhtlust oma hinge pääle wannuwad. See aitaks enam tõtt anastatama,  tõtt rääkima ja selle sõna järele käima,  mis ütleb: „Teie kõne olgu jah ja ei, ning mis üle selle, see on tigedast." S. ?. hulga rahwa põältkuulamisel, jutustama pidi. Sce oli üks kõue, mis kõikide juures  imestust sünnitas; isegi Willemann, lord Hildebcrt, Mr. Duulmann, kohtuuurija Dolfe ja Mr. Gloorben, kes sellest juba mõnda osa enne kuulnud oliwad, pikimad sagedasti imestuse hüüdi kuulda laskma. Kõne lõpul oli üleüldine hüüd: grahw Riehnberg elagu! kuulda, siis löödi grahwl terwiseks klaasib kokku, nagu seda Wille- WWV.si ja Maria terwiseks juba cnne tehtud  oli, mis paäle kõik tõttasiwad grahwile, uue elu alustuseks ja oma õiguste kättesaamiseks  õnne söönuma. Pidu oli «äga lõbus ja luStiline, aga sellega lähenes ka pidu lõpp wäga ruttu ja lahkumine läks raskeks. Mitmed laisimad  Willemannsi ja Maria't silmameega jumalaga, ;eft palzud jätsiwad neid jumalaga,  et neid ci ialgi enam naha saada, sest et Willemann, oma isa ja armukesega, paari pöeiva pärast tahtis oma kodumaale reisida. Uhke aurulaew „Sinibella" kõikus uhkelt ankrul, mida lord Willemanui kodu sõidu tarnas oli lastnud malmis panna ja ootaS oma sõidelawaid sisse aStuw-t- Lord ise, Mr. Duulmann ja Mr. Gloorben tahtsiwad nendega ühes Hamburgi linna reisida,  et sääl siis ka ühtlasi Willcmaniri ja Maria pulma rõõmust osa wötta. Järgmised paar päcwa lüksiwad Willemann',!  nagu unenäol mööda, kus ta oma aega sir Maplcn'iga seltsis, lordi istanduste pääl ümber sõites ja wauu tutwaid kohti meel korra waatamas käis, mis temale selle aja sees nii armsaks oliwad jäänud, vm ta siin elas. Ta pidi nüüd nende ithtadega jumalaga jätma, ta pidi lahkuma, ta pidi oma ametit fiin maha panema. Willemann tundis ennast küll wäga õnneliku  olewat, aga nagu inimesel ikka loomusest  see tundmus on, et temale lahkumine  ühest kohast raskeks läheb, kus ta tüki aega elanud on, oli ka Willemannstga seesama lugu. Kui ta juba laewa tekil oli, waatas ta, tõusma päikese kullal kumal wee! nagu kahetsedes lordi asutuse ja India uhke palmide pääle tagasi ja pani omale ses küstnnse ette: Kas ma teid weel korra omaS elus näha saan, möi lahkun igaweSti? —> Kui wiimaks laewa kell miimast lahkumise  minutit kuulutas ja nemad Sir Moyleniga suud andes jumalaga jätsiwad, olid mõlematel silmad niisked. Laewa ankrud oliwad juba meest wäljas, kruuw hakkas käima ja laew hakkas liikuma.  Weel miimased lehwitused taskurätikutega,  maha jäänud sobradele wiimaseks jumalaga jätmiseks. Päike kuldas mere laeneid üli toredalt ja nagu lind, jooksis uhke aurulaew üle laenete, ikka randa kaugemale  maha jättes. Weel kaua wahtis Willemann maha jäänud ranna poole, kuna wiimaks Maria teda. tema mõtte paelust ülesfe äratas ja lord naljatades hüüdis: (Järg tuleb.) Kuu. linnas Kärla" kihelkonna koolimaja Kõneleja J. Kerg. (Järg). Weel on pikasilmoga üks imelik asi kun pääl näha, see on iseäranis selges walguses  paiftwad jooned, mis arwata IV- wersia laiad on, mõnes kohas suure hulga kaupa ette tulewad. Neid on üleüldse ligi tuhat leitud, ja nii pitkad on, et terwe weercmdi kuust läbi küiwad. Täiskuu ajal näeb neid kõige selgcmine. Mis need tähendawad? Kepler arwas, et need maanteed kuu pääl on, aga uuema aja uurijad arwawad, et need suured praod on, mis kuukera sisse kuu wärisemise läbi lõhkenud ja sinna sisse niisugust  paistwat asja on tekkinud- Sellest kõigest näeme, et kuu päälmine kord, ehk kuu maapind rängasti ära on lõhutud, tihcsti suuri maalõhesid ehk pragusid, kraaterid,  tulekuristid, ilmatu mäckuhje ja ringwallisi  äärest ääreni täis on. Kõik need kuu päälmise pinna omadused on palju suuremad, mäed kõrgemad, orud sügawamad,  kui meie maa pääl. See on ka arusaadaw.  Kui mäed sääl tulegaaside jõuu läbi kuu sisikonnast wälja heitud materialist on sündinud, siis pcawad nad ju kõrgemad  olema, kui maa pääl, sest et raskuse jõud kuu pääl 6 korda wähem on, kui maa pääl. Poisike wiskab maa pääl kiwi lv sülda kõrgesse, kuu pääl seesama poisike sellesama kiwi 60 sülda- Aga kiwi langeks kuu pääl 6 korda kuuemine maha. Maa pääl wõtab tubli töömees 2 wakka wilja selga, kuu pääl wõiks ta 12 wakka õlale wõtta. Lõwi üteldakse  maa pääl oma hännaga härja maha lööwat, kuu pääl wõiks ta 6 härga ühe wopsuga maha lüüa. Nõnda wõib siis ka tule õhk kuu õõncstuscst ehk kere seest laamat palju kõrgemale üles winnida, kui maa pääl ja sellega 6 korda kõrgemaid mägesid sünnitada.  Tule tcgcwus kuu sisikonnas peab kangemaid kuu wärisemisi ja selle läbi suuremat  kuupinna lõhkemist sünnitama, kui tule mõju maakera südames seda wõib teha. Sellest tuleb, et kuu pääliskord nõnda ära purustatud on. Täheuurijad öpetawad, et kuu pääl praegu wett, tuld ja õhku mitte sugugi ei ole olemaS. Wilets wõib sääl küll inimeste elukord olla, kus wett ja tuld ei ole. iseäranis  igaw elu meeSterahwal. sest kus wett ei ole, sääl ei wõi ka wiina ega õlut olla ja ilma tuleta ei wõi piipu ka suitsetada, ja mees ilma piibuta ja suitsuta, wiina ja õlleta on nii kui tont ilma sarweta.. Aga ka naeSterahwa elu wõib sääl waewaline olla, sest kuS wett ja tuld ei ole, sääl ei wõi ka kohwi joomisest juttu olla, ja naeSterahwa  elu ilma kohwijoomiseta, on kui kala ilma weeta, kui laul ilma hääleta, pruudipõli ilma peigmeheta. Kuu pääl on päris karskuse paradiis ja õnnemaa. Sääl ei wõi wiina ega õlut, konjakit ega kümmelit, ei kõrtsi ega monopooli poodi olla. Sellepärast ei ole ka Kuusaare linna uulitsatel ialgi wiinast wäsinuid inimesi näha. Küsime aga, kas sääl ongi inimesi ela» mas? Wastus on wäga kerge: Kui kuul tuld, wett ja õhku ei ole, siis ei wõi sääl ka niisuguse loomuga elanikkusi asumas olla, kui meie sugused inimesed ja meie maaelajad on. Nendel on ju wcsi, õhk ja tuli elutingimised. Siisgi wõime arwata, et kuu ka mitte ilma elanikkudeta ei ole. Jumal on meie maakera pääle nii palju eluolusid loonud, et kõik wefi, tuuleõhk ja maapind nägemata ja nähtawaid pisielukaid  ja suuri elujõmpsalaid kubinal täis on. Kudas wõiks see suur ja wägew elu Looja üht nii ruumikat laia elukohta kui kuu on, ilma elawa hingeta tühjaks jätta! Nii tõesti kui Jumal kõige elu hallikas  on ja ta ülem tegewus elawaid hingi ülewalpidada, nii tõestion ka kuu täis elawaid hingi. Muidugi peab nende iseloom kõige elutarwitustega täiesti teistsugune olema kui meie oma. Kuuelanikud ei tormita wett, õhku, Möndasugust. Kslbmata komme. llpsala arsti-seltfi poolt on Dr. Karl Hedbomi teaandmine awoldatud, milles tähendatud aszad ta meiegi olude kohta käiwad, ja mille pääle meie asjaosaliste tähelpanemist püüame juhtida. Dr. Hedbom  kirjutab: Ühe haige juures käieS panin säälseS korteris töötawat rätsepat tähele, kes walmisleigatud  suuremaid riidetükka pressis. Tema tegi seda nii, et aeg ajalt suu wett täis wõttis ja siis suure osawusega riide pääle purskas. Et ma enne niisugust kopsutõbist rätsepat  olin rawitfenud, kes kuni wiimaSte päewadeni tööd oli teinud, panin hoolsamalt  seda kõlbmata ameti-tempu tähele, mida siin nägin. Linna rätsepameistritelt järele küsides kuulsin selle kombe üleüldise olewat: õpipoistele antakse koguni wee purskamises õpetust. Neid lastakse põrandale  purskata kuni ameti kätte on saanud. Kui meie õnnetuseks niisuguse rätsepa käest tööd tellime kellel suus wöi kurgus külgehakkawa haiguse idud on. siis -võime kindlad olla, et uus ülikond haiguse batsillusi täis on. Sest purskamise järel ette wõstaw pressimine ei wõi batsillusi ära tappa, raud ei ole nii palaw ega hoita  ühe koha pääl nii kaua paigal, et riiet ja sellega Ühes algelukaid ära põletaks. Ja seda tähele pannes, et kopsuhaigust rätsepate  seas wäga palju ette tuleb, usun ma kindlasti, et inimesed uusi riideid oSteS rätsepatelt hää trobikonna eluwõimulifi haiguse  batsillusi pääle kauba saamad. Keegi noor mees, kes hiljuti Inglise ja Saksa suuremates riideärides on töötanud,  jutustab, et neis maades riideid pressimise tarwis käsna ehk mammiga niiskeks  tehakse. Et see komme niihästi miisakas  tui ka kahjuta on, siis oleks soowida, et riidewalmistajad seda meiegi maal tarwitusele  WötakfiMd. stN 13 Saarlane, 1901.