Saarlane Aleüldine pilllit» gjalkht Aü»- ja liaaarahiaalt MM n° 34. Teisipäeval, 39. Augustil 1999. XVII. aastakäik. maksab - Saaremaal aastas . . 1 rbl. FO kp. Pooles aastas ..... 1 „ 2A „ i —S— Ilmub igal teisipcioivctk. Kurcsaarcs Kauba-uulitsö nr. !7. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulu t u s c rid a ehk selle ruum Enam südamesse! Meie oleme juba mitu korda selle pääle tähendanud, kui suur tähtsus kõlblusel, iseäranis  waimulikul kõlblusel üleüldise rahwa häükorra ja hää käekäigu kohta on. Kölbtus on iga perekonna, iga rahwa, iga riigi ülemal pidaja, edendaja ja hääl korral hoidja. Et kõlblusel nii suur tähtsus on, siis peaksime selle eest hoolt kandma, et ta ka oma tähtsust maksmaks ivoiks teha. Aga paraku, pannakse selle pääle wähe rõhku. Et kõlblusel täiesti eluwõimulik jõud sees wõiks olla, selleks peab tal igaühe südames aset olema. Et tal aga igaühe  südames jäädaw ase oleks, selleks peab teda sinna istutama. Wääna witsa, kui ta alles noor on ütleb wanasöna, ja nõuda on ka siin lugu. Kõlblust peame inimesele lapse põimes juba sisse istutama. Kölbtuse esimene hallikas on waimulik tundmus.  See on kõige kölbtuse ema, see on kõige täielikum kölbtus r,e. Koht, kus noortsugu kaswatakse ja haritakse,  on kool. Astume aga koolituppa, ja waatame, kudas istutatakse süül lapse südamesse  kõlblust ja waimMMr.tundmust. Päält näha on siin kõik üsna korras. Lapsele õpetatakse koolis piiblilugu, katekismust,  antakse ka muud hääd kombe õpetust.  On laps kooli- ehk üleüldise korra wastu etsinud, siis nuheldakse teda jne. Siin peaks ju laps kõlblust ja waimulikku tundmust küllalt omandama, aga waatame laste südameid ligemalt järele, kui suurt kõlbtuse ja waimuliku tundmuse wara leiame  süült! Sääl pole seda sinepi iwakese suuruseltgi. Ja millest tuleb see? See tuleb sellest, et lapsele kõlbtuse õpetust ainult  pähe tuubitakse ja selle pääle sugugi rõhku ei panda, kas see õpetus ka südamesse  mõjub. Kool töötab siin nagu masina wiisil mehanilikult Asi näib nii olewat, kool arwab, et laps nii ja nii palju peab õppima ja teadma ja kui see on tehtud, siis on kõik hüä, siis on kõik tehtud. Piiblilugu  ja katekismust lastakse koolilast kätte õppida mis sorab sõna sõnalt ja kui laps ta sorinal ette mõistab lugeda, siis pole muud tarwis. Ei panda siin selle pääle suuremat rõhku, et õpetatud sõnad ka südamesse läheksiwad ja sääl idanema  hakkaksiwad. Et koolis sarnane lugu tõesti on, see on igal ühel selge. Lapsele õpetatakse ristiusu kõige suuremat käsku „Sina pead armastama"  kätte. Waewalt on see tund, kus lapsele seda käsku pähe tüübiti, möödas, siis katsub ta jMa ühe teise Mures  seda armastuse jõudu, mitte südamega maid rusikaga. Ja kui nüüd liiga saanud  jõmpsik koolmeistrile kaebama läheb, siis ei ole siin enamisti mitte isalikku manitsust  näha, maid koolmeister nuhtleb kareda ja pahase näoga süüalust ja asi on lõpetatud, nagu oleks see armastuse käsu täitmine olewat. Seda sama näeme ka igas teises õpeasjas. Kool ei taha mitte palju lapse südamesse mõjuda. Ta on täis wormaliSmust, ja armab seda kõige ülemaks asjaks, kui koolilapsele  aga teadusi pähe on tuubitud, kui koolilaps hästi palju aga mõistab! KudaS aga lapse südamega lugu on, see poleks nagu kooli asi! Aga mis kasu on sest, kui inimene  kõige maailma omale saaks, aga oma hingele hukatust tooks mis kasu on sest, kui lapsele kõiksugu tarkust wormilikult pähe on tuubitud, aga ta süda on tühi, täiesti tühi kõlbtusest ja «vaimulikust tundmusest.  Mis kasu on sest, et laps teab, et Jumal on armastus, et Õnnistegija on ütelnud: „Armasta ligcmest, kui iseennast", „õnnista neid kes sind wihkawad ja palu nende eest, kes sulle kurja teemad," mis kasu on kõigest sest kui lapse südames  aga armastuse iwatgi leida ei ole. Ehk wõib ka sellel midagi kasulikku järeldust  olla, kui koolilaps wormilikult kätte on õppinud, et Kristus on ütelnud: „Mina olen tee ja tõde ja elu." Ons lapsele siin juures südamesse istutada katsutud tõe tundmist, õige tee tähendust ja seda sügawust, mis siin sõna „e lu" awaldab. Pole seda siin mitte tehtud, siis on meie töö tühine, meie õpetus tühine ja koolilapse pähe õpetatud sõnad armastus, tõde, tee Ilmasüüta ehk wöit öiguse teel. 67. Kirjutanud —on. Kas teie selle nwõraste maja nime teada ei ole saanud? Ei ole; seda pole Mayleni sõber kirjutanud.  Aga teie loodate ometi teda säält leida? küsis Maria ägedalt. Üsna julgesti, ütles Mr. Duulmann, ma lasen kohe sir Mayleni sõbrale telegrahweerida.  Aga Willemann peab ju ennast hoidma, kui suur kurjategija! ütles Maria ohates. Oh, kas teie jõuate seda ülekohtu süüd tema püält ära lükata! Selle pääle wõin teile julgesti oma kätt anda, preili Helm, ütles Mr. Duulmann  kindlalt. Meil on juba paelad peoZ, millega meie kurjategijat pimedast nurgast lagedale toome! Teie peate aga weel wähe aega kannatama, siis on teie peigmees sellest süüst woba. Ja mina muretsen selle eest, et ta teile tagasi saab! hüüdis lord. Ärge kurtke midagi preili Helm, meie ei taha mitte enne puhata, kui kõik Willemanni waenlased  oma kurjuse ja ülekohtu palka kätte saanud on ja Willemannile kõik, tema wara, auu, wabadus, isamaja ja armastatud  pruut tagasi antud on. Seda oleme meie mõlemad wandega tõotanud ja nüüd, kus see jo korda minemas on, ei pruugi teil mitte enam kurb olla. Lootkeind- lasti meie kindla tcgcwuse ja Jumala armu ja abi pääle, keS teid nii imelikult siin jälle kokku juhata?, teid hääde inimeste hoole alla saatis ja teile tugewad ja mõimurikkad  sõbrad abiks andis, kes teie eest wiimase hinge tõmbamiseni wöitlemad ja teile oma abi pakkuwad. Mina ütlen puhtast  südamest: Willemann on mulle armas, nagu oleks ta minu oma lihane wend, ja ka tema pruut on püha minu ees! Armsad sõbrad, ütl.s Maria liigutud häälega ja andis lordile ja Mr. Duulmannile  kätt, teie olete mõlemad kulda wäärt mehed! Ma ei ütle seda mitte ainult  püäliskaudu, maid südamest, sest minul, nagu Willemanni kihlatud pruudil, ei ole see mitte teadmata, mis teie tema häüks kõik teinud olete ja seda ma usun ja loodan  ka kindlasti, et teie seda kallist armastuse  tööd enne seisma ei jäta, kuni Willemcnnile wõidu pärga pähe pannud olete. Mina ei mõi teile küll selle hääteo  eest muud pakkuda, kui südameliku tänu, aga kui Willemann õnnelikult tagasi ja jälle omanduse peremees, saab ta teile seda grahwlikult tasuma. Tasumise cest, ütlcS lord, ei tee meie midagi, kallim Maria, maid mida meie teeme, seda teeme ainult oma armsama sõbra hääks ja armastuse töö ei nõua mitte tasumist. Peaks meil õnnelikult korda minema Willemanni teile tagasi tuua, siis oleme selle eest just kõige paremini tasutud, kui kahte crmastatud südant ühendatud  leiame ja kahte õnnelikku inimest, teine teise käe rörwal, encste ees kõndimas  näeme, kes nii mitmest kiusatuse marust  õnnelikult ja ilma wigata läbi läinud  ja nüüd kindlas rahu sadamas kõige kaunimat armastuse õnne maitscwad. Ja need õnnelikud pulmad! hüüdis Mr. Duulmann naljatades. Oma waewa palgaks  nõuan mina kindlasti, et teie pulmadest  osa wõin wõtta ja lisas ta tõsisemalt juurde tulewikus teie sõbraks tohin jääda. Aga, ütles Maria nuttes, meie õnn ei wõi Willemanniga mitte täieline olla, ka siis mitte, kui meie käed ja südamed täielikult ühendatud on kui õnnetu isa kaugel maailmas, koleda metsikute hulgas elab wõi juba surnud on! Ei, grahw Riehnberg ei m i meel surnud olla; ta saab elama, tagasi tulema, Willemanniga ära leppima ja teie ühendust õnnistama! Teie näete nii palju waewa, et Willemanni  jälle õnnelikuks teha, aga kui teie tema õnne tüieli'uks teha tahate, siis tohin  ma reid weel Willemanni nimel paluda: Kas ei wöiks teie ka tema isa ülesleidmise tarwis midagi teha katsuda! Teil näib ju mõju ja lvöiinn küllalt käes olema igasse ilma nurka tungida ja kõige suuremat saladused  awalikuks teha, kas teil siis ka seegi korda ei peaks minema, teda koleda metsikute  hulgast ülcsse leida, inetu wande wöimuse  alt lahti päästa ja jälle armsate omaste kaenla tagasi tuua. Olge mureta, armas sõbranna, ütles lord, ka selles mõttes ja tegewuses ei ole meie