Saarlane »° 4?. Teisipäewal, 2Z. nowembril 1905. XXI. aastakiirk Ilmub igal siurcsaarss Vitkas-uulitsas lir.lü. Saarlase toiMTtusole.Knresaarde. Kuulutuste petit rida inaksab Lk. maksab- Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Pooles aastas ..... l „ Ä«i „ UU Kltjildinc Zoütika sjaleht ma- >» UW Üleskutse. Wene ilmariik on uuesti saamas. Wiimaste sündmuste tõttu on riigielus muudatus sündinud, mida meel aasta eest kaugeks tuleivikuaSjakS peeti. Õnnetu sõja tagajärjel wõimsqke. saanud rahwa meeleolu mõjul kuulutati selle aasta 17. oktobri kuu päewal konstitutsion ehk seaduslik riigi põhjuSkord  wälja ja ametnikkude walitsus langes.  See muudatus on tähtsam kui meie seda korraga mõtelda mõistame. Konstitutsivni  wäljakuulutamisega tunnistati rahrvas täisealisteks wabadeks kodanikkudeks, mida ta siiamaani ei olnud. Nüüd on rahwal õiguS endise isewalitsuse ametnikkude  hoolekandmise ja eestkoStuse asemel ise oma saatuse ja häü käekäigu eest hoolitseda  ja oma tulewikku ise ära määrata. Sest uue seadusliku riigipõhjüSkorra järele walmistab rahwas oma asemikkude läbi nüüd seaduseid ise ja wastu rahwaasemikkude  tahtanst ei wõi üksgi seadus wälja antud ega maksmaks saada. Jsewalitscja  asemel on seaduse andaw wõim rahwa asemikkude käeS. Sellepärast on maa ja rahwa edenemise seisukohalt wüga tähtis, et rahwas oma asemikud riigi seaduste- andwasse kogusse tõesti oma soowi ja tahtmise järele walida oskaks ja saaks. Saare rahwas I Suure wabaduse liikumise  ajal jäid sa osawõtlnataks päältwaatajaks  Nüüd aga, kus su enese saatuse ja käekäigu üle otsust hakatakse tegema, ei wõi sa seda mitte enam. Sa ei wõi mitte enam teiste tööst ja tegemuftst osa ootama jääda, kuna sul iseomad nõudmised ja tarwitused on, mis teiste omadest mitmeti lahku lähemad, maid pead ise tegemistesse astuma. Asi saab selgeks, kui juba seda tähele panna, et meil oma saare geograhwilise  seisukoha pärast iseseisam (Ülemaast lahus) maa omawalitsus peaks jääma. Wõi on sul üks-kõik, missuguseks su tulemi! kujuneb, üks-kõik, kuda läbi saab; on sul ehk elu hää küll, puudust ja tarwitufi  mingisuguseid? On sul põllumajanduSlised  olud kõige paremas korras, maata inimeste ja tööliste elukord eeskujulik, rahwa  hariduse asi hiilgaw, maksude ja awalikkude  orjuste jaotus õigcd ja korraldatud, nii et enam midagi soowida ei jää, kogukonna  ja maaomowalitsus täiesti ajakohane, rahwal tema loomulikud õigused kõik käes? Seda kõik kaugeltgi mitte ! Meie ei wõi nende nõuete tormilist täideminemist  loota, kui mere rahwaelu politilifelt  mitte õigel alusel ei seisa. Selle- pärast on meil kõige enne politiliselt oma seisukorda õieti korraldada ja ühes sellega oma majanduslised küsimised harutamise  alla wõtta. Üksikult ei suuda meie küsimustes midagi ära teha. waid siin peame ühendatud jõuul ja ühisel sihil töötama. Et aga ühist sihti ära määrata ja abinõuufid sellele sihile jõuudmiseks  leida, on tarwis rahwale asja õige seisukord selgeks teha ja kõige rahwa nõudmised  ja soowid teada saada. Sellelt seisukohalt on Eesti seltsid Kuresaares Põllumeeste Selts, Karskuse  Selts ja Muusika Selts „Lyra" otsuseks teinud Kuresaarde Saaremaa üleüldist  rahwakoosolckut kokkukutsuda ja seda 7. detsembril hom. kellu 1.0. Bürgerklubi saalis ära pidada. Meie maa ja rahwa edenemise nimel kutsume üles sellest koosolekust osa wõtma: 1) maltsade asemikka igast wallast künni 12 saadikut. Need saadikud olgu walitud maaomanikkude, rentnikkude, maata inimeste ja mõisatöõliste hulgast igast klassist ühepalju; 2) Seltside asemikka; 3) Wallawanemaid ja wollakirjütajaid; 4) Rahwa kooliõpetajaid; 5) Kõiki muid isikuid, kes sellest koos- Meie ukse kelluke. Jõuluõhtu sündmus. Kirjutanud W. Heinberg. Eestistanud G. Markus. Ning iga kord ei läinud ema õpetuse tund ka mitte just lahedasti läbi, sest selle lapse karakter ei vinud mitte üsna lihtne ja tasane, sest mis ta tahtis, Ml ei annud ta sagedasti ka mitte järele. Näituseks: Ühel suweõhtul ma arwan, et ta siis alles seitsme aasta wanune oli tuti Muraka, Poola teenijatüdruk jookstes minu juurde paludes, et ma sedamaid neile tuleks, wüikene grafipreilike olla haige. Ma läksin ka kohe sinna, kus proua mulle seletas, et keegi olla wäikesele preilile ühe nuku kinkinud, mis punase ja mitme muu kirju riietega ehitud olnud. Seda ei olla tema aga mttte sallinud, kuna see aga lapsele jälle wäga meele järele olnud. Korraga kadunud aga see nukk täiesti ära ema oli teda tulde wiskanud. Lapse tahtmise järele pidi nukk ülesotsitud saama, mida aga kusagilt leida ci olnud. See tõi lapsele niisuurt üritust, et ema sunnitud  oli tohtri järele saatma. Ta wiis mind sohwa juurde, kus pääl laps lamas ning ärituseS kibedasti nuttis, ehk kill üks teine nukk, mis wäga maitserikkalt wälja oli ehitud, tema kõrwal seisis- Ma ei taha mitte, ei taha mitte, kisas ta «valjusti ilust nukku ära tõugates, ma tahan oma wana armast nukku jälle kätte saada. Ja mis pidin ma siin tegema? Rääkida selle pärast ei maksnud mitte. Grafi proua toppis oma kena nuku lapse kaenlasse. Siin tõusis laps järsku asemelt ülesse, jooksis akna juurde ning wiskas uue nuku aknast, mis lahti oli, wälja. Ma ei taha mitte uut nukku, ma tahan oma wana, kisas laps edasi, kuna ta ise haledasti minu otsa waatis. Ma tähendasin grafi proua poole käega, et ta ära läheks ning meid üksi jätaks, mis sce ka kohe täitis. Nüüd tootsin ma Ilse käckcse oma kätte ning lasksin teda kõneleda. Ta rääkis, et ta oma endist nukku nii hirmus armastanud, et ta teist sugugi enam ei taha, ma püüdsin talle seletada,  et uus nukk hoopis ilusam oli, kui endine wana, aga see oli ilma asjata. Wiimäks andsin ma talle rahustuseks mõned tilgad arstirohtu ning laps jäi magama, aga tõsi on - ta ei mänginud ialgi enam ühe teise nukuga. Aega mööda kaswis lapsukesest kena wiisakas neiu, aga kõigis wiisides mitte just ema meele järele. Missuguse julge ja hoolimata wäljaüteluste  wiistga minu tütar kõneleb, sellega ei ole ma sugugi rahul, kaebas ema kord minule. Tohter, seda on tema kõik teie käest õppinud, palun teid sellepärast edaspidi  natuke wiisakamalt ning ettewaatlikumalt  kõneleda. Ma olin seda kuuldes üsna kohkunud. Prantsusekceli sõnade killukesi ja kõne käänakuid ma muidugi ei tarwitanud, aga ma ei teadnud oma kõne wiisist midagi halba. Ilse waatis naerul näoga minu otsa, mina tema otsa ning hakkasin ka naerma. Aga siisgi kahetsesin ma, et preiliks sest ajast saadik meie majasse wüga arwasti tuli. Kui ta ka siis wahetewahel tuli ning minu abikaasa kambri astus, oli ta seesama mis ennegi, lõbus rõõmus ja naljakas, naeris, mängis klaweri Ml waltserit ja muid muufikutükrifid j. n. e. Mõnikord jäi ta meis raamatukapi ees rvagusi seisma ning waatis ja luges raamatuid mis tals meele järele olimad. Oma kodused prantsusekeeli  raamatud olimad ta ära tüütanud ning häid teise Eelseid raamatuid Probsteis ei olnudgi. Ise oli sügawate tundmustega naesterahwaS.  Kord lugesin ma talle Faustist mõnda kohta ette, mida kuuldes ta silmad mesiseks laisimad ning kui ma salmikest kui jõed ja ojad on jäest priid, lugesin, hakkas ta kibedasti  nutma ning palus minu käest seda raamatut omale lugemiseks. Ei, armas preiliks, ütlesin ma, teie olete alles 17 aastane ning kui mamma seda teada saab? Hiljem, hiljem mõite saada. Mamma ei saa seda kunagi teada, tõendas  ta mulle kindlasti. Ma raputasin naeradates pääd öeldes: Tulge meie juurde nii sagedasti, kui tahate, ma loen teile häämeelega ette, aga teile kõdusse kaasa anda ei mõi ma seda raamatut mitte. Nõnda tuli ta siis jälle sagedamini meile. Ta mõis nüüd ka enam aega wiita kui enne, sest ta pidi kösuma ning kenaks minema ühe wõõraspeo tarwis, kuhu kõige kenamad kokku olimad kutsutud. Grafinna oli ka malmis oma tütrega sina minema ning kauples nende kulude pärast juba ühe päälinna kullassepaga, kes talle kallikiwide eest hääd hinda pakkus, oli aga kõigi selle