Saarlane Iv «. Teistpiiewal, tg. ottobrll !SO4. XX. aastttkäik. maksab: p«Atiza saadetud aastas. Ä „ „ NsoleS aastas 4 ,SS „ Ilmub igal teistpä^s»V«»t. toimetus la wäljaandmine KurcsaaresKauba-uulitsas nr.l?. Taarlase toimetusele, Kuresaarde. iiuulutuste petit rida maksab s k Ulkiildiue pilinlla lijaleht ««». ja linaarahioalt. Kumal õigus? Sagedasti tuleb ette, et kuralased lastele rohkem ja raskemat tööd annawad, kui nende jõud seda meel kanda ci luba. Kellele kaebab laps oma häda, kelle juurest otsib tema abi ? Sellest järgneb see, et mitmed oma peremeeste juurest „putket panemad", teisi paremaid leiwawanemaid otsiwad ja mahe ajal nälja ja wiletsuse sunnil maletama  ja warastama õpimad Mis ime see siis on, kui nende maim töö wastu wiimaks tuimaks läheb. Juba alatine, ehk küll kerge, siisgi ühesugune tüütaw töö, näituseks karjahoidmine, mõjub noore lapse maimu pääle halwasti Mis joomisesse  puutub, siis olen Kuuramaal ise peremehi näinud, kes oma teenijaid poissa enesega ühes kõrtsi kutsuwad, neile sääl raha palgaks kätte annawad ja siis õlut ja wiina osta käsiwad. Nägin kord jälle, kuda kuralane kewadel Ohtla kõrtsis poisikestele raha tulemase palga pääle ette andis ja käskis neid õlut ja suitsusid osta, öeldes: „Siis oled tubli poiss, saad parema koha I" Et need lapsed, keS Kuuramaal käiwad, koolis teistest taha jääwad, kirjeldab hr. M. nagu kõoliõp. oma süüks. Kas on kooliõp. ehk mõni muu hariduse edendaja selles süüdlane, kui laps kewadel, nii pea kui meri jääst maba, kooli maha jätab ja üle mere rändab  ning sügisel Wa ttZasi tuleb, kui teised lapsed koolis juba hää tüki edasi on jõudnud? Paljud nendest jääwad ka taimeks ära. Sest ei ole weel küll, kui Kuuramaal olejad lapsed koolis teistest taha jääwad, maid mõned neist on koguni kelmiks läinud. Toon mõned tõendused hiljematest juhtumistest. Tiinuse kooli kaswandik W. T. toppis teel kooliõpetaja kallale, et see julges teda wallatuse pärast noomida ja sai sellepärast õpetaja käest kantslist noomitust. Salmel oli kooliõp. ühe poisikesega kimbus, kellel wõõra omanduse  himustamine Kuuramaal liiga armsaks oli saanud. Üks Tiirimetsa poiss istus mullu samasuguse süü pärast Kuuramaal kinni ja teine Salme poiss kargas Kuuramaalt  Saksamaale. Wald maksku maksud ja ema olgu kodus puuduses, aga poja meelde ei tule teda aidata. Niisuguseid juhtumisi wöib kümnete wiisi silma ette tuua, aga olgu sellest, ruumi puudus ei luba rohkem. Arwan sellestgi küll olewat, et otsustada kumal õigus on. Kui laste mäljarAndamme ehk meel mõnda wabandust lubab, siisgi on see kindel, et ta neid wanematest täitsa ära wöörutab, nii et esimesed ka mehe põlwes wiimasi enam tähelegi ei pane ega meelde ei tuleta ja oma kodumaa pinda kalliks ei pea. Tihti kuuleme kaebawat: „ Minul poeg Wäntas", teine „ Liibus", pole ma neist abi midagi saanud". Teisel poeg Peterburgis,  kolmandamal Põhja-AmerikaS; neljandamal meel ei tea kus „Norkis," aga wanemad kannatawad puudust kodumaal  ja tihti toidetakse neid walla poolt. See on see kiidetud wäljarändamise wili! (Lõpp) L. T. Tennekstoni õnn. 17 A. v. Perfalli järele E. W. E. Ning siis pani ka minu hobune teisele järele kihutama, ja siis tuli kõik nõnda, tudaS ta tulema pidi, ning kudas lugu praegu on. Soh, sellest on nüüd sedakorda küll. Edaspidi peab teil ratsasulane selle tarwiü kaasas olema, et sul enesel waja ei oleks rihmasid korraldada. Mina lähen nüüd mamma käest selle pärast nõu küsima ning räägin ka herra Braddoniga selle üle, aga, Richard, mis ma sulle meel ütelda tahtsin, ole mõistlik poiss, ning mõtle selle pääle, et Julia auu tänasest päewast saadik ka sinu oma on. Richard tundis oma isa ja teadis, et asi nüüd täiesti joones on ning et papa tänuawaldust  ei taha ega armaSta; sellepärast läks ta ruttu toast wülja. Wana Dearborn wiSkaS ennast seljali leentooli pääle ja naeris südamest, naeris korratumate sadula rihmade kui ka selle suure õnne üle, et Julia Richardi kaenla rippuma jäänud oli. Aegamööda jäi tema aga mõttesse ja waibus wiimaks magusasse unistusesse. Tema maimu silma ette kerkis ilus, õnnis minewik, lus ka tema noor olnud oli ja Graysoni terawat, wallatut tüttart kosis. KudaS oli temal sel korral kahju ja häbi olnud, et tema ratsa ei osanud sõita, ja kuda oli mallatu neiu teda selle, pärast nokkinud ning piltannd. Ning ükskord  oligi tema sõna kuulma ning seltsis minema pidanud, oli aga kohe hobuse seljast maha sadanud ning käekondi murdnud, millepärast  mana Groyson tütre üle «äga pahan- danud oli. Nüüd põetanud wiimane nädalite laupa teda ja «võtnud «viimaks just käeluu murdmise pärast, et oma süüdi tasuda, tema kosjad waStu. Nojah, waatke nüüd igaüks, kas sellel inimesel pole enam õnne kui igal teisel. Suure osamatuse pärast kukub teine hobuse seljast maha ja jääb «vigaseks, aga just selle pärast langeb temale rikka Graysoni ainuS lapS kõige oma lugemata waraga temale rüppe, öeldi juba sel korral. Kui aga Richard oma palama mere tõttu mitte lollidufi ei tee l Temal enesel ei olnud ju Julia waStu midagi, aga üks punkt oli ometi, millesse tema enne selgust oleks soowinud. KeS ja mis oli Julia isa õiguse poolest? Braddon, kui ka tema abikaasa oliwad mõlemad igakord, niipea kui tema jutu sinna poole.pööris, osawaSti kõrwale põikanud. Oli proua Braddon tõesti enne seda lesk, wõi oli tema lahu» tatud naene, wõi koguni midagi pahemat weel? Miks ei rääkinud tema ialgi oma endisest abikaasast? Tulgu herra Braddon minu jutule, käskis tema teenrit, kes kohe pääle helistamist  tuppa aStuS. Braddonil ei ole see nina järge, et Richard Juliat wõtta tahab, mõtles herra Dearborn edasi. Tema soorvib, et Richard tema oma Elleni jäoks jääks, just kui oleks Richard niisugune, kes nõnda kaua oota läbeb. Kui arusaamata ning pime on ometi iga armastaja inimene! Braddon astus sisse. Teie tahate Juliat siit ära saata? algas Dearborn ilma eeskõneta. Mina pean seda tema edasiharimisele kasulikuks, waStaS direktor. Sääl juures wõib teil küll õigus olla, aga mina olen Juliat kui oma last armas» tanud ja olen teda ka peaaegu selleks pidanud,  ning sellepärast on mul siis ka wist õigus, paar sõna selle kohta sekka rääkida. Mina tahtsin üsna praegu seda asja teile ette panna Seega tulete minule siis just tee pääl wastu. Mina tahtsin teile nüüd ainult tähendada, et teie oma ettewõttega weidi hiljaks olete jäänud: Sest kuda lood praegu seiSwad, ei ole Julial edasi harimist nüüd enam waja ja teie ei saa oma otstarbel ka enam mitte kätte. Missugusest otstarbest wõib siin kõne olla? Wööra lapse hää kaSwatuse pääle peab enam rõhku panema kui seda oma enese lapse juures tarwis on. Kui seda ei tehta, wõib kergesti juhtuda, et süümõistmise  alla langeb. Räägime awalikult üksteisega kui sõbrad, armas Braddon. Teie ise olete ometi ka märkanud, et olek minu poja ja Julia wahel enam endine, lapselik sõprus ei ole. Muidugi olen mina seda märkanud, waStaS Braddon paha aimates. Niisama hästi olen mina aga ka seda märkanud, et fee teie plaanidesse sugugi ei passi. Teil omal on ju ka tüttar ja teie näeksite hoopis parema meelega, et Ellen kord seda aset täidaks. Herra Dearborn I hüüdis Braddon pahan» datult wahele. Rahustage ennast, meie oleme ju kõik inimesed ja sellepärast ka inimlikkude soowi» dega. Ellen on ju küll alles lapS, ag<t Sõda. Harbiuis, 9. okt. Meie kahju wiimaStes  wõitlustes oli wäga suur. 23. sept. saadik on umbes 26,000 haawatut põhjapoole  saadetud. I. Mandshuria sõjamäe juhataja kõigealamlisem  telegramm 8. okt. 1904 7. skp., öö tulekul, läkstwad jaapanlased Sahepu külast ära. Öö waStu 8. okt. läks terwel wäerinnal rahulikult mööda. Kindral-leitenant Saharowi telegramm päästaabile 8. skp.: I. Mandshuria mäe rinnal kokkupõrkamist ei olnud. Waenlase taganemine Sahepu külast ööl wastu 8. okt. oli kiire. SahepuS leiti sõjariistu, patronifi ja waStase moona, kuna meie suurtütiwäe endisel seisukohal jaapanlastest oli mahajäetud: 1 meie