Friedrich Schiller sündis 10. nowembril 1759 aastal Saksamaal Marbahi linnas. Ta wanaisa oli pagar ja isa Würtembergi hertsogi sõjamäe arst. Ema oli tal ilma kõige wShemagi hariduseta. Lapsepõlwes  sai Fr. Sch. palju puudust ja häda tunda, põdes mitmesugufid haigufid, millede tagajärjel ta juba noores ea« kiduraks jäi. Õppima hakkas  ta kuue aasta wanaduseS. Esimeseks kooliõpetajaks  oli tal õpetaja Moser. Moser oligi põhjuseks, et noorel Schilleril kirgline tahtmine tuli õpetajaks hakata. Kui ta suuremaks sai, oliwad wanemod poja soowiga uõus ja paniwad  teda selleks otstarbeks LudwigSburgi „ ladina  kooli." Ladina keel on üks raskematest keeltest, kuid Sch. õppis teda niisuguse usinusega,  et juba wareti salmikuid sellet, keeles kirjuta».  Kui .ladina kool" lõpetud oli, pidi Sch. .kloostri kooli" aStuma, nii kui seda õpetajalt  nõuti. Sel ajal asutas hertsog Karl Eugeniu» sõjamäe akademia. Wiimane kuulis Sch. häädest waimuannetest ja palus tema isa, et see poja akadewiaSse annaks. Sinine sabaknub  feljaS, kimp Ladinakeelseid raamatuid kaenlas  ja t—4 kreutseri takku», läks 13. aastane Schiller 1773 aaStal nimetatud õpeasutuseSse. Usuteadust sääl ei õpitud. Nii pidiwad siis Schilleri palawamad soowid õpetajaks saada luhta minema. Et kõrwaliete raamatute lugemine keelatud oli, fiis luges ta neid salaja ja kirjutas waimulikkufid salmisid. Keegi kaastundlik  prohwcSsor tutwuStaS teda sel ajal ShakeSpeariga. Iseäranis mõju awaldafiwad Schilleri pääle Prantsuse filosofi RouSseau tööd. Esimene kirjatöö, mi» 17. aaStase Sch. sulest ilmus, oli salmik .Õhtu." See töö andis  ta suurest luulcwöimust selget pilti. Kuiw õiguseteaduse õppimine ei meeldinud noorele Sch. sugugi. Niipea, kui akademia juurde meel arstiteaduse osakond asutati, hakkab Schiller arstiteadust õppima. Palju ilma allkirjata salmikuid  ilmu» ta sulest selleaegsetes Saksa ajakirjades.  ÜheS teiste noorte kirjanikkudega unistas Schiller luulest, filososiaft ja kirjan- duse ajaloost. Arstiteadus jäi kõrvaliseks asjaks.  Wiimascl üliõpilase aastal kirjutas Schiller  suure usinusega oma esimest dramat „Rõöwlid".  1780 aaStal lõpetas Sch. arstiteaduse osakonna ja sai polguarsti koha. Kroonuteenistus  oma waljuStega ei olnud wabaduse armastajale  luuletajale sugugi meelt mööda. Pääle selle oliwad ta vanemad oma lootustes petetud: poja palk ei olnud kuigi suur. (Järgneb.) Ausameeleline noormees ei waStonud midagi,  waid andis sõnalausumata praegu saadud kirja kuberneri kätte. Inglane kohwataS kirja lugedes weel rohkem ära, kui Gabriele, aga ta mõistis oma külmawerelist olekut alal hoida ja sepitses osawasti wastuse malmis. Wana 101 l l ütles ta ja wiskas kirja põlgdusega  «aha. Misgisugused muud sõnad ei oleks wõinud Gabrielet rohkem ärewuseSse ajada, kui need kaks sõna. Aga ta jõudis ennast talitseda ja ütleS umbusklikul toonil: Teie ei ole mulle mitte rääkinud, kes see wang on, keda Teie wägiwaldselt kinni hoiate, mplord- Wägiwaldselt, seda ma arwan! ütles lord Wentworth wenitadeS. Ta on minu abikaasa nõrgameelne sugulane, keda ta perekond Inglismaalt  fiia minu hoole alla saatis, sest et siin selles linnas wongide ja nõrgameelsete järele kergem on walwata. Et Teile kord see perekonna  saladus teatamaks on saanud, siis tahan ma seda Teile lähemalt seletada. (Järgneb.) Ole rahul! Ole rahul, tormi järel Paistab jälle päikene; llkSkord fiisgi lilled õiiswad. Ehk küll praegu talw on käe. Ole rahul ükskord kaob See, mis südant piinand küll. Ükskord jõuab aeg, mil lõpeb Kõik. mis raske kanda sul. Ole rahul, troostiks olgu: El ses isa tahtmine. Kannatama pead sina. Luni lõpeb elutee. Ole rohul, wiimaks tuleb Tund, mil kõigist waba sa Ja fiis vitswad ka sul lilled Jgawese iluga! Wilhelmi ne Etruk. Kodumaalt. Kuresaarest. Üleskutse naestcrahwaStele  ja tööarmastajatele. Nagu teada, on Kuresaare Eesti Selts ettewõtnud omale kindlat elukorterit muretseda, ajanõuete kohast seltsimaja ehitada, kus kõik Kuresaare seltskondlik EeSti aset võiks leida. See ettevõte on nii suur, et seda ilma laialiste ringkondade kaasatõmbamiseta  võimata on korda saata. Kuid aSja tähtsus julgustab meid ja paneb ettevõtte kordamineku  sisse uskuma. Sest kõikidele on selge, et praegune EeSti Scttfi korter oma sihti Eestile keskkohaks ja vabaaja mõnusaks mööda» saatmiseks olla— sugugi rahuloldavalt ei täida. Paremat saada on üleüldine soow. Seda aga võime saada, kui kõik käed külge pam«e. Seda meeles pidades otsustas Eetti Selts seltsimaja ehitamise hääks juba sellel talvel, webruari kuu lõpul, basaari toimepanna. Meie loodame, et seltskond siin lahkesti vastu tuleb ja suurt üleüldist  ettevõtet toetada aitab. Ühel sellega on meil au kõiki alandlikult paluda lahkesti oma kätetööde läbi basaari kordaminekut  toetada, ja teatame, et ühised tööõhtud igal kesknädalal, kellu 9 õhtul praegustes EeSti SeltfiruumideS (Pikk. uni. 30) aset leiawad. KoduS tehtud ja malmis käsitööd palume lahkesti ära anda: Seltsimajas ökonomile, T. Liiw'i raamatukaupluses, A. Tomweli riidekaupluseS  ja prl. Riks ja Gl. Niitile nende koolimajas  (Uues uul. 27), pr. L. Grenzmannile, pr. M. Papp'ile, pr. J. Salmile (ToriS) ja kõigile korjanduste vastuvõtjatele. Kõige austusega Esimees H. Piip. Kirjatoimetaja A. Lemet. Ansekülast. Pühapäeval, 22. nowembril peab Anseküla Põllumeeste Selts Anseküla theemajas  liikmete koosolekut, ku< pääle muu ka hr. Markus kõnet peob kunstsõnnikute katsete üle Tiirimetsa mõisas ISO9 a. Imestama peab hr. Markuse südiduse üle wiimsel ajal seltskondlises  tegewuseS ja kõnede pidamises. Saaremaa  PSllmeeSte Seltsis on ta peaaegu ainus tõnepidaja, neid peab ta ka rohkesti Anseküla Põllumeeste Seltsis, Saaremaa kirjanduse päewal peab ta jälle kõnet jnd. Tema kohta peab küll õndsa superintentendi He «se ütelust tarvitama: „Ma lähen küll «vanemaks, aga maimu poolest lähen ma kangemaks.- Niisugust wancmaiS minemist oleks küll kõigile tormis. Karjast. Sest saadik, kui Põllupant mõisamaad  ära ostis, ei taha mitmed punmaa peremehed  enam oma teejagufid teha, sest et maade kruntipanemise juureS nende käest muist maad ära «võetud ja wabadikkudele antud ning «aade «vähenemise tõttu nende teetegemise jaod ka vähemaks  oletstwad pidanud tehtama. Tartust. Haigus. Õp. W. Neiman on juba paar kuud haige. Suurema osa sellest ajast on tema püSti jalal põdenud, on aga ka nüda» latekaupa päris maaS olnud. Haiguse põhjuseks oli esiti kõhu-katarrh. Nüüd on see paranemas, vaeva teeb aga kõhu nõrkus praegu weel. ,P.' Hiljuti tappis siin keegi linnavaht  Saar oma a«etiwenna Resu varguse otstarbeks  ära. Saarel oli teada, et Resu oma Ülemuselt 100 rubla renteisse viimiseks sai ja et tal weel ka oma raha oli. Saar tunnista» oma süü üleSse. «. Tallinnast. Nädalalehe .Töö" 13-meS number pandi reede õhtul kella L ajal trükiasjade  inspektori käsul politsei poolt W. Ehrenpreifi  trükikojas aresti alla. Põhjus teadmata. Kinnipandud on terve trükk, nimelt 2022 eksem- Imeneiu. 3 Uudisjutt omeriklase Helene Kelleri elust Hirmuga küfisiwad wanemad: „Mis see tähendab?" Ja warsti tuli hirmus tõde ilmsiks; kuri palawik oli nende tütrelt kõik elu rõõmu—  valguse ja muusika rusunud, Nelli oli selles haiguses nägemise ja kuulmise kaotanud. Helene ise kirjutab neist turvadest päevadest  järgmiselt: Ma oli» selleks veel väga väike, et kõigest sellest hirmsast loost aru saada, mis minuga  oli juhtunud. Kui ma selles pimeduses ja vaikuses üles ärkasin, arvasin ma wist, et öö on ja imestasin selle üle, miks kord ju päev ei tule. Neg ajalt harjusin ma selle pimeduse ja vaikusega nii ära, ct ma ära unustasin,  et kord ka valgus ja heli olemas on olnud. Warsti vaikis ka minu lapselik jutt, sest et ma ise misgi häält ei kuulnud. Ma unustasin kõik ilmas ära, kõik, pääle ema õrna armastuse. Ma mäletan, et ma kõige sagedamini ema põlvede pääl istusin, ehk tema riietest kinni hoidsin, kui ta kodus talitas. Mu käed tundfiwad  igat asja ja iga liikumist. Ja sel viisil  õppisin ma palju. Ma tahtsin, et minust oleks aru saadud ja ma hakkasin mitmesugust märkisid tegema. PSS «sugutamine tähendas „ei", pää nokutamme „ja". Kui ma käega oma poole tõmbasin, tähendas „tule siia", kui ma ära tõrjusin tähendas „mine ära/' Kui ma leiba tahtsin, tegin ma seesugust liigutuse, nagu lõikaksin ma leiba ja wõiakfin võid sinna püüle. Kui ma jäätanud maiustoitu tahtsin, tegin ma nii, nagu oleks mull külm ja väriseksin  külma pärast. Emaga olin ma lahutamatult koos ja tal läks korda malle palM asju kätte õpetada. Ma sain aru, kui ta mind kuhugile saatis misgi ära tooma ja mõista juba ükst mitmesse kohta minna, kuhu tarwis. Mie aastaselt õppisin ma pesu kokku pauema, km see pesuköögist ära toodi ja oma enese pesu ära tundma. Kõige ecst, mis mulle minu igaweses pimeduses hääkS oli, olen ma oma ema armastusele tänu wõlgu. Ma sain mitmest asjast aru, mis minu ümber sündis. Ema ja tädi riietest tundsin ma seda ära, et nad kodust wälja lühemad ja palusin märkide abil ennast kaasa wõtta. Kui meile wõõrad tuliwad, toodi mind igakord nende juurde ja ku? nad ära läkfiwad, vehklesin ma käega neile jumalaga jätmiseks. Seda liigutust olin ma vist juba enne oma haigust õppinud ja selle tähendus tuli mulle meel mähe meelde. Ma ei mäleta enam, millal ma esimest korda aru sain, et ma mitte niisugune ei ole, kui teised, aga seda sain ma enne oma koolitaja tulemist aru. Ma märkasin ammugi juba, et mu ema ja teised oma soovisid mitte märkide abil ei awalda, nagu mina, waid suuga räägivad.  Tihti seisin ma kahe rääkija vahel ja puudutasin sõrmedega nende huulefid. Ma püüdsin nendest aru saada, aga ei saanud ja wihaStafin sellepärast. Ma liigutasin huulefid, tegin liigutusi kätega, nagu nõrgameelne .... Minust ei saadud aru ja see tegi mind hulluks, nõnda et ma metsikult kisendama hakkasin, ennast põrandale maha wiskasin ja niikaua rabelesin,  kuni ma ära wüfistn. Ma teadsin, et see minu hoidjale, Ellale, haiget teeb, kui ma teda jälgedega peksan ja sellepärast tundsin ma häbi ja kahetsust selle üle, kui minu hullustuse tuju oli mõõda läinud. Sel ajal oliwad minu alalised seltsilised: wäikcne neegri tüdruk Marta, meie köögitüdruk» tütar, ja mana koer, Bella. Marta sai minust aru ja tegi kõik, mis ma tahtsin. See tegi mulle suurt meelehääd, kui ma teda käskida sain ja ta kuulis mu sõna. Ning ta pidigi kuulma, sest ma olin tugew, osaw, julge, teadsi» alati, mis ma tahan ja et oma tahtmist läbi wiia, võtsin ma tihti tüüned ja hambad tarwitusele.  (Järgneb). 84^ Saarlane I?0S