„Herrastel on wöõrad sellega Wanakesed peawad leppima; Köögis mõnda pala maitsewad, Mida poja „ prouad" annawad." Luuletaja näeb ka ilmaS hariduse wastaseid  ja manitseb, et „ähwarduS kollidega jäätagu maha ja antagu teadusele maad," sest „Ei midagi, mis jäädaw, pole ilmas Theoriid ja dogmad ühes arwatud." Õiget sõprust ei leia luuletaja ka mitte: „Wähe tähti näha udurikkal ööl Wühem õigeid sõpru leiad elutel." Ja nõnda on siis luuletajal „Köik ümbrus lämmastawalt pime Nii tühi, igaw, õudne must" Aga kas pole siis tõesti ilmas mitte usku, tõde, wenna ja wanemate armastust leida? Kas on siis tõesti istu nii „tühi, igaw, õudne, must?" Päält näha, näib ka Hansoni luules palju tõtt olewat, kuid siisgi ei ole ilm ometigi mitte „hädaorg," kudas teda nimetada armastatakse. Niisugune  näitab ta ainult pääliskaudselt waodates  olewat. Ligemalt aga waadates leiame, et ilm kõigi hääduste kokkukõla on ja et kurjus on temas ainult häüduse mõõdupuu kudas Eesti wanausk ütleb ja hääduse,  armastuse jnd tundma õpetaja, ilma milleta meil kõigist häadusest aimetgi olla ei wõiks. Nii muudab siis see nähtus, mida meie kurjuseks nimetame, iseenesest ka hääks asjaks, ja meil pole mingi põhjust ilma „hädaoruks" siunata. Kuidas wõibgi ka maailm nii täis kurjust olla, kuna ome- j tigi tema Looja ise armastus on! Teist moodi wõib aga ainult see õpetada, kellel usku ei ole. Ja Hansonil naib asi ka teisele poole kalduwat. «Ainult  loodus looduses on kõrgem, käskiw maim!" — ütleb ta ja saal juures peab ta ahastuses hüüdma:,, Mis pean ma uskuma?" Ja niisugusest materia usust ei wõigi ka tõde, uSku, armastust leida. Need on ju maimu elu amaldufed ja neid ei ole surnud materias mitte. Materialismnse järeldus on ka see, kui meie ümbrus „nii tühi, igaw, õudne must" on- Selle pärast hoidku  ennast igaüks, kes mitte niisugusesse ümbrusesse sattuda ei taha, materialistide ja nende mu eest kaugele! 0 ?. tõesti last selle tormiga õue wiia? Ainult künni papa juurde, wastas Tcreese. Ja mina jäin rahule ja läksin kööki- Köögi aknast nägin ma weel, kudas Tereese keskmist teed mööda jookstes läks, nõnda et wäike Mehike, kes seda küll kõigest jõust ka teha püüdis, temale ometi mitte järele ei jõudnud.  Kõige wiimaks nägin mina tema punast mütsikest weel põesaste wahelt wilkuwat,  ei aimanud aga midagi paha- Korraga kuulen mina Juliat kisendawat ja kui hullu jõe poole jookswat. Ja kui mina omade wänade jalgadega wiimaks nõnda kaugele jõuan, näen mina Juliat jões ujuwat, lapse punast mütsi laenete pääl kiikuwat ja et üks lootsik neile parajasti appi sõuab. Ja, tükk aega oli Julia hoopis kadunud, siis kerkis tema jälle ja laps oli tema kaenlaS ja, niipea kui nemad lapse ta käest wastu wõtnud oliwad, wajuS tema ise jälle põhja ja wäga suure waewaga läks ncil kalameestel korda teda kätte saada ja paati toimetada. Wana onu tohter ja tema uus abiline oliwad küll kohe käepärast aga sind ei olnud kuskilt leida. Aga, paraku, meie inglikese juures ei oleks ju keegi enam aidata wõinud! Aga, kas sa ei tahaks korraksgi Tereese juurde teda trööstima minna, tusis tema- Taewane Jumal, see on ju küll tema süü, sest tema oli seda hoopis unustanud, et ta lapse seltsi wõtnud oli ja selle pärast oli laps ka üksi jõe äärde jooksnud ja sinna sisse libisenud aga mõtle ometi, kui waga temal nüüd ju just sellepärast troosti waja on. Minu troosti ei pruugi tema mitte emm, wastas poeg mörudalt- Wana proua ivõttis enesele suure, musta rätiku ümber ja läks ise minija tuppa, ei leidnud teda aga ei säält, ega ka teistest tubadest, kõik oliwad tühjad. jAärg tuleb.) Isamaalt. Kuussaarest Imeliku südi osawõtmisega püüab praegune talurahwa asjade kommissar Saaremaa rahwa elu parandada. Mitmesugustest  tegewustest olgu siin üks näitus. Ruhnu saare elanikud on waimu poolest täiesti madalal järjel. Püüle õpetaja pole neil kedagi, kes neile waimu walgust walmistaks. Juhtub õpetaja ära minema, siis pole kedagi. Sest ruhnlaste köster on ainult nime poolest köster, aga waimu poolest niisamasugunegi, kui igaüks ruhnlane.  Nüüd on kommissari herra ühe Ruhnu poisikese Kuresaarde kooti lasknud panna, kes edespidi Ruhnu saare elanikkude juures waimu walgustamise tööd tegema peab- Ka tahta kommissari herra temale arstiteadust, loomade toherdamist ja muid kasulikka teaduseid õpetada kasta, nii et ta Ruhnu saare elanikkudele kõigis asjas abiks ivõiks olla. Et ruhnlased Ew. Lutheruse usulised on, siis antakse poisikesele ka Ew. Lutheruse usu koolis õpetust. Raske olnud aga kommissari herral Ruhnu saarelt ühte poissi kooli saada, sest et ruhnlastel omal „mehi" tarwis minna igapäewase töö tegemiseks. Antud siis wiimaks üks wigane poisike. Nagu näha, ei aja praegune kommissari herra waldade elus mitte wäljaspidist hiilgust taga, waid rahwaelu seestpidist parandamist. Ja seesugust parandamist läheb meil rohkesti tarwis! Kaarma õpetaja Ederb e r g i lahkumise  üle saime ühe Kaarma koguduse liikme poolt pitkema kirja. Kiri on lihtsalt kirjutatud  ja meie awaldame ta ilma muutmata, et näidata, missugused tundmused õpetaja Ederbergi ja tema koguduse liikmete wahel walitsemas oliwad. Nimetatud kirja täienduseks lisame aga weel omalt poolt juurde, et õpetaja Ederberg oma äraminemise läbi mitte üksnes Kaarma kogudusele kurwastust ja kahju ei ole sünnitanud,  waid see kurwastus ja kahju käib palju kaugemale, palju laiemale. Sest siinses üleüldises rahwa elus oli Ederberg hästi tegew Mitmeid ja mitmeid pidusid on ta kaunistanud oma sisukate kõnedega, kurttummade kooli asjas on ta südisti kaasa töötanud. Siis oli ta siin tubli koolimehena tuttaw- Kaarma seminaris õppinud kaswandikud  wölgnewad temale suurt tänu! Kuresaare  gümnasiumis alustas ta Eesti keele õpetamise, raskuse ja waewa pääle waatamata,  mis see amet temale tõi. Ka meie lehelegi on ta mõndagi maitsewat pakkunud. Kõigile oli aga Ederberg lahke sõber ja armas ligemiue. Oma hääde raamatute läbi on Ederberg ka Saaremaa auu märksalt  tõstnud ja on näitnud, et ka „Naatsaretist"  midagi hääd wõib tulla. Nõnda on meil küllalt põhjust Ederbergi ära minemise üle kahetseda. Kõige rohkem asja on muidugi Kaarma kogudusel kurwastada, kelle ta oma 17 aastase töötamise ajal waimu poolest üsna uueks on kaswatanud. ÖnistuSrikaft  tööd ja tegewust soowime õpetaja Ederbergile ka tema uuel wiinamäe põllul! Näärikuu 26. päcwal pidaZ õp. A. Pass Kaarmal proowijutlust EeSli ja Saksa keeles, mille järele kohe waiimisekonwent oli, kus õp. A. Pass ühel häälel Kaarma õpetajaks waliti. Keisri Majesteedi poolt on Kuresaare arst I)r. Meywald Kuresaare meremeeste kooli koratoriumi esimeheks kinnitatud. Saaremaa Karskuse Kuratoriumi poolt tahetakse kuratoriumi tarwis maja ehitama hakata, kus rahwatheemaja, lugemisetuba  jnd sees saada olema. Kärlalt. 20. januaril õhtul kuulti siin walju müristamist. Ilm oli sel ajal paksus pilwes aga wihma ei sadanud. Kaarmalt. Kaarma kogudusel oliwad wäga armsa õpetaja Ederbergi järel, kes teisel Kristuse tulemise pühal meile lvümast jutlust ütles. Ootsin, et keegi asjatundja meeS sellest ka Saarlasele pidi kirjutama, aga et siit saadik näha pole, siis teen seda nüüd.lühidelt: Kirik oli nimetatud päewat nõnda täidetud, kui seda ainult kõige suurematel pühadel sünnid. Õpetaja tänab kogudust kõige aiiiiaSiuse eest, mis temale 17. aasta jooksul siin osaks saanud; Mles ka, et terme kogudus temaga siin täiesti rahul olnud, et tal wist üht ainust wihameest ei ole. Äramineku põhjus olla perelõuna eest hoolekandmine,  sest et laste koolitamine ikka kord korralt suuremat mätjaandnüst nõuab, milleks siin päkk enam etts ei löõ. Möndasugust. Nagu Ungari lehed Leatawad, on sääl ühcs alewis üks naesterahwas Maria Cramer 109. aasta «vanaduses ära surnud. Kuni oma wiimase elupäewani oli tema täiesti terwe. Tema jättis 2 poega ja 113 laste-last ja nende lapsi ja lapselapsi järele. Sellel naesterahwal on weel üks õde elus, kes 100 aastat wana on. Naljaks. Ohseda noo risugu! Üks weikene poisikene on kuulnud, et Eewa Aadama küljeluust tehtud on. Ühel päewal jookseb ta ema juurde ja ütleb, näpuga puusa pääle näidates: „Ema ae, mu külg, walutab, ma saan wist warsti naese-" Wiisakas mees. Kohtunik (kaebealusele, kes ihuwigastamise pärast kohtu all seisab): „Kaebealune, teie pidasite öösel majaomaniku Steigeri tee pääl kinni ja lõite temale ilma mingi põhjuseta nuiaga pähe!" Kaebealum: „Jah muidugi! Aga ma palusin kohe wabandust, kui nägin, et tema mitte see ei olnud, keda mina ootasin! Kuule, Jüri, oled wana kroonumees, räägi siis ka ometi mõnest lahingust. Jüri: Ja jah! Olen juba kaks korda naefemees olnud, ja kes jõuab neid lahinguid kõiki meeles pidada. Kes see sind praegu eesliks nimetas? —Ei tea .. . keegi wõõras ... Mis siis? Imelik, kuda tema sinust nii ruttu aru sai. Mõtteterad. Kunstniku riik on kenadus, aga kangelase riik on tõsidus. Mõlemad teeniwad  oma riiki wiimase werctilgani. Kes enesearmastusest kaugemale jõuab, sed läheneb jumalusele ja tunneb elu kõrget ülesannet. 5, Saarlane, 1903