Saarlane UW Kleuldint politika ajaleht maa- ja linuarahmale. UM X- s s Teisipäewal, 31. junil 1905. XXI. aastakäik. maksab: Pooles aaStas t „ ÄZ „ —»- Ilmub igal Keisri jutul. . Teisel Nelipühi päewal. L- junil, esitelesiwad  endid Peterburi ja Wene telegrahwitalituSts  teate järele Keiserlikule Majesteedile Tsarskoe Seloo Fermori palees järgmised maakogude ja linnade tegelased: krahw Heyden Opotshka maakonna mõisnikkude  päämees ja Pihiwa kubermangu wolinik;  würst Lwow Tuula kubermangu maakggu walitsuse esimees; Lwow Saratowi kubermangu wolinik; Petrunkewitsh  Tweri kubermangu wolinik; Golowin Moskwa kub. maak. esimees; würst Dolgorukow Kõigekõrgema koja kammerherra ja Rusa maak- mõisn. päämees  ; Kowalewski Harkowi kub. wolinik  ; Nowosiltsew Temrjukowi maak. mõisn. pääm.; Raditshew Wesjegoni maak. mõisn. päämehe kandidat; würst Shahowskoi Jaroslawi kuberm. wolinik  ; würst Trubetskoi Moskwa ülikooli korrapäraline prohwessor; baron Korf Peterburi linnawolinik; Nikitin  Peterburi  linnawolikogu esimehe asemik ja Feodorow  Peterburi linnawolinik. Korrapäraline prohwessor S. N. Trubetskoi  pidas Keisri Majesteedi ees järgmise  kõne: ..Keiserlik Majesteet l Lubage, ei Teie Majesteedile selle eest oma südamelikku tänu awaldame, et meid meie palwe pääle waStu wõtstte. Teie saite nendest tundmustest  aru, mis meid juhtisiwad, ja ei uskunud neid mitte, kes meid  seltskonna  ja maakogude tegelasi peaaegu riigi äraandjateks ja trooni waenlasteks tahtsiwad tembeldada. Üks tundmus on see, mis meid siia tõi. See on armastus isamaa wastu ja kohusetunne Teie ees. Meie teame, Keiser, et Teie praegusel minutil meist kõigest kõige enam kannatate. Meil oleks rõõm olnud, kui Teile tröösti-sõna wõiksime ütelda. Et meie nii iseäralisel wiistl Teiega räägime,  siis uskuge, et seda oma kohusetunde sunnil ja üleüldise hädaohu äratundmisel, mis suur on, teeme. Keiser! Segaduse all, mis üle terme riigi laiali on lagunenud, ei mõista meie mitte mässu, mis iseenesest harilistel tingimistel  mitte kardetaw ei oleks, maid üleüldist  lahkuminekut ja täielist korralduse lagunemist, mis walitsuse wõimu jõuetuks teeb. Wene rahwas ei ole meel oma isamaa  armastust ära kaotanud, ta usub Tsaari ja Wenemaa mMmata wägenmse fisse. Aga just sellepärast ei wõi ta meie kaotustest, meie sisemisest rahutusest aru saada. Ta tunneb end petetud olewat, tema keskel tekib mõte, et ka Tsaari petetakse.  Rahwas näeb, et Tsaar talle hääd tahab anda, aga selle asemele tehtakse talle paha, et Tsaar käseb ühte, tehtakse hoopis teist; et Teie Majesteedi poolt äratähendatud uuendust kärbitakse ja inimeste  poolt elus maksma pandakse, kes salaja uuenduste waenlased on; sellepärast wõtab sarnane arwamins ikka enam maad. Hirmus sõna: «äraandmine" on wälja öeldud ja rahwas otsib äraandjal kõigi kindralite, Teie nõuuandjate ja herraste keskel. Seda tunnet tarwitatakse mitmel pool kurjasti. Ühed juhiwad rahwast mõisnikkude kallale, teised kooliõpetajate, maakonna arstide ja haritud klasside kallale. Ühed rahwakihid kihutatakse teiste wastu üles. Halastamata wihawaen, mis teotamiste  ja kitsenduste aastasadade jooksul on kogunenud, läheb puuduste jä mure, õiguseta oleku ja raskete majandusliste tingimiste tõttu weel kibedamaks, suureneb ja kaswab alatasa. Ta on seda kardetawam,  et esiotsa isamaalise kuju saab, ta on seda kergem külge hakkama seda kergemini paneb ta rahwahulgad kihama. See on hirmus hädaoht, Keiser, mille suurust  meie oma elukohtadel põhjani oleme kõigipidi läbi mõõtnud ja millest meie Teie Barbara Torne. Puna tõusis tema waate all tema eesseiswa  mehe palge. Sina tahad tuliseid süsa koguda, ütles tema wiimaks walusa pilkamisega. Ning Barbara, kui sa seda kuulda soowid: nemad kõrwetawad õige walusasti. Ei tea, kust küljest sinu waritsejad tulewad?  ütles Barbara, asja juurde jäädes. WistiSti on nemad metsas marjul, aga on ka wõimalik, et nemad jõe äärt mööda lähemad ja siis häkisti põigiti sellest üle siia tulewad. On karta, et sina iga tce pääl nendele just suhu jooksed, ütles Barbara. Ning kui nemad sind ühe teise hobuse seljas näeivad, hakkawad nemad sind meel hoopis kibedamini  taga ajama ja kui nad sind kätte saamad, siis ei usu nad mingi hinna eest seda, et see teine hobune sulle kellegi poolt priitahtlikult antud on. Minu arwates ei hakka nemad selle järge pärimisega oma aega enam wiitamagi, maid poowad mind juba ennemine ülessc. See ei ole neil herradel wiisikSgi enne inimese teise ilma toimetamist palwet pidama wõi preestrit tooma hakata. Kes on pääle sinu meel siin majas, Barbara? Mitte kedagi. Minu wend oma abikaasaga  sõitis juba täna hommiku wara kodust wälja ja jääwad kuni Home õhtuni ära. Sa oled ainuüksi? ütles Desmond. Anna mulle mu siiatulek andeks ning ära karda minu poolt mitte köigewähematgi halba. Kui ma söönud ja wähe puhkanud olin, hakkan kohe jälle minema. Kui nemad alles nõu pidasiwad, mida teed mööda minna, oli kaugelt inimeste hüüdeid ja hobuste kapjade plaginat kuulda. Kuula, mis see on, hüüdis Desmond, kuna hing temale rindu kinni jäi. Meie wõime ülemise toa aknast maantee pääle näha. Tule, läheme sinna! hüüdis Barbara üleSse karates. Ruttu jooksis tema majast wülja suurt märawat ja õue ust lukku panema ning niipea kui tema säält tagasi oli, jooksiwad nemad kahekesi treppi mööda ülesse, teise korra püäie. Ülemalt oli laialine maade suure maantee päüle, mis kui walgc pael m.tsa, wäljade ja küngaste wahelt läbi lookles. Taewas oli selge. Kuu oli mahe ajal ka tõusnud ja paistis nüüd heledasti. Kaugel liikus suur ratsalistc salk ning siin ja sääl nähti ka mõned üksikud kogud liikuwat. Need nemad ou, sosistas DeSmond korraga  üsna rahuliselt ja külmawereliselt. Lähenew hädaoht oli temale ta rahu jälle tagasi annud. Näe nemad tulewad otseteed siia. Teie maja ees kaswab ka just nende otstarbe kohane puu, lisas Desmond pilklikult juurde. Inimesed, kes sellega harjunud on, et nende elu juukse karma otsas ripub, naljatawad  sagedasti sarnase seisukorra üle. Barbara ringutas käsa. Põgenemiseks on aeg juba möödas! hüüdis ta. Kõik on hilja ! Weel enne, kui meie hobusega tallist wälja jõuame, on nemad juba wärawa ees I Põgeneda ei wõi sa enam, nüüd peame sind ära peita katsuma. Kui nendel koerad ühes on, olen mina ka siis kadunud, ütles Desmond ja enne, kui weel üks tund möödas on, kõigun mina saal selle oksa küljes. Barbara lendas ühest toast teise, et sündsat peitmise kohta otsida, ehk tema kül teadis, et nende majas kusagil pool sala urgast, raskeid kardinaid ehk eesriideid, ega suuri kaStisi ei olnud, kuhu inimest marjule panna yleks wõinud. Kõrwa majadesse teda wiia, oleks päris rumalus olnud, säält hakkasiwad nemad wist otsimisega kõige enne pääle. Mitte keldritgi ei olnud sellel majal. Ülemise korra pääl oliwad ainult kolm tuba. Herra ja proua Torne magamise tuba, wõõraSts ja Barbara enese tuba. Kõikides neis tubades oliwad aga ainult kõige tarwilikumad asjad. Nende alla wöi taha oleks waewalt keskmises suuruses koer peitepaika leida wõinud, aga mitte suur, pitk mces. Ainus koht, kus teda panna oleks wõinud, oli Barbara toas olew kõrge, kitsas riiete kapp. Ei olnud enam minutitgi aega ära «viitmiseks.  Waewalt jõudis Barbara weel köökis toidujätiseid kõrwale toimetada, millest Desmond söönud oli, kui juba inimeste hääled ja hobuste tampimine wärawa taga kuuldawal oli. Barbara aStuS küünalt käes hoides ukse juurde, tegi selle lahti ja jäi rõõmsalt naeratama näoga läwe pääle seisma. Ukse ette kogunud mehed jäiwad kohmetudes  seisatama, kui nägiwad, et üksik, noor naeSterahwaS neile waStu aStuS. VZakandago meie sissetungimist, ütles üks kes paaltnäha salga esimees oli, aga meie tahaksime teada saada, kes pääle teie