Saarlane maksab: kroonupostiga: aosws L r. kop Vs .. t>. ss .. . Vt .. 7S .. maapostiga: „ i.S« ~ /V 2 » ».. - » Vt .. -.50.. Üksik number kop. !- - - . " Ilmub kais korda nädalas, igal.kesknädalal  ia laupäewal. Toimetus «ur-saar-S, Pitkaduul. Treffe. i majaS .'t 13. K«»l«»uSte wastttwõtmiue kuni kellu 1 piiewal enne lehe ilmumist. Kimlutuito petit-rida ii kop., lehe eeSotlaS 20 kop. -4 m 28. 1907. XXIII, aastakäik Mida meie rahwas püüdma peab? „Siin tõstab rahwas maimu maigust sa kaotab endist pimedust." Kas need lauliku sõnad ka meie Saaremaa  rahwa kohta tõtt Ltlewad? Osalt wist küll, sest ka Saaremaal on tung hariduse  ja maimu walguse järele aast-aastalt tõuSmas. Aga suurem hulk saarlasi magab ometi alles täna päewani sügawat pimeduse und. Suur hulk arwab, et sellest küll on, kui maa puuduse, raha nappuse ja rask? elukorra üle kaebada ning kõiki, kellel siledam ja puhtam kuub seljas on, sõimata saab., . Aga nurisemisega ja kaebamisega, ja. sõimuga ei ole keegi edasi saanud, maid ikka manale järjele jäänud, ehk ka meel sügawamale sattunud. Meie rähmas wõib ainult siis edu teed tublisti edasi sammuda, kui ta i s e tublisti tööd teeb, mitte ainult kätega, maid ka päftga. Kus pääs pimedus ja sõgedus walitseb,  süül jääb kõht ja kõik muud keha osad ikka nõrgemaks. Kui inimene arukalt mõtelda ci mõista, ehk oma male mõtete wõrgus kinn' on, siis ei ole tema juures ialgi tõsist elukorra parandamist toota. Ehk kui inimene ainult petliku mõttekujuse järele käib, seda loodab, mis kättesaamata on, siis jääb ta surmani tühja marju tagaajajaks,  ja saab igast küljest kahju ja hoopa. Elu ei ole mäng, waid tõsine töö ja wõitlus  kõige Hääduse kätte saamiseks ning paha kaotamiseks. Üks kõige suurem paha ja rahwa elu edenemise waenlane on rumalus  ja harimata olek, arusaamatus, ise- cn.se suureks asjaks pidamine ja selle juures  suur waimline tühjus. Kuidas seda häda nüüd rahwa juurest eemale tõrjuda ja ära kaotada? Ma ei leia selleks muud teed, kui ainult  rahwa waimlise järje ehk lihtsamalt öeldud rahwa hariduse tõstmist. Za haridust peab rahwas is e nõudma ning püüdma, haridust peab rahwas is e oma higiga ja rakkus kätega enesele wõitma, sest ükSgi teine siin rahwale appi ei tule. Meil puuduwad kõige püült haridusetõöle äratajad ja eestwõtjad wõi juhid. Meriseid pisaraid peaksime me nutma nende pärast, kes meie rahwahariduse põllul  tööd tegema peaksiwad, aga ühed seda ei taha, ja teised seda ei saa! Aga lootuseta olek iseenesest juba oleks surm, kuna meie rahwas ometi elada tahab.  Et elada, peab tööd tegema ja paremusele  püüdma, kõige püält hariduses. Seda on meie wennad kindlal maal juba igas nurgas ära tundnud ja tööle asunud: igal pool, kus ärksamad eestlased elawad, on hakatud hariduse jakooltseltsisid  asutama. Nende seltside läbi hakkab  rahwas ise omale haridust nõutama, toetab wastastikku hariduse ja koolide asumist  ja tõstmist. Ühendus teeb ka hariduse nõudmistes rahwa tugemaks, ja selts ei olegi muud, kui Ühendus. Hariduse nõudmises on aga ka tingimata  ühendust tarwis, sest üksik inimene ei jõua siin ilma teiste abita midagift suuremat ära teha. Nii siis, armas Saaremaa rahwas, tõuse ka sina üles hariduse tööle, asuta igasse kihelkonda wõi walda üks .kool* ehk ka üleüldine „hariduse-seltS*, kus noored ja wanad tormilist juhatust ja äratust saada wõiksiwad, ja kus Ühisel nõuul ja Mul iseenese ja oma laste häüks tööd tehja w õ i ks. Kui wõimalik, siis seletan edaspidi pikemalt.  mis tööd hariduse ehk kooliseltsid teha wõiwad ja missuguste abinõuudega see wõimalik on, et nende tööst tõsist kasu loota wõiks. JA. Kodumaalt. Kuresaarest. Saaremaa kreisi ülema poolt on wallawalitsustele ringkiri saadetud, milles selle üle teatust nõutakse, missugused joogikohad monopolid, õllepoed j. n. e. walla piiris on, kui kaugel nimetatud kohad wallamajast, kirikust ja ligemaist küladest eemal seisawad ja kas nad ülepää rahwals tarwilikud on ja mis põhjustel? Oleks aeg ülemusele soowi awaldada, et joogikohad, mis rahwale waranduSliselt ja waimliselt kahjulikud, hoopis ära kaotataks  ehk et nende armu «ühendataks. Minewases numbris teatasime, et Kaarma'-Suurwald oma wallamaja Pähtla mõisa wiia tahab. Põhjust selleks annab see asjalugu, et walla wglitsuse tegewust see wäga palju raskendab, et wallamaja Unna lähedal on. Nii tulla enamisti walla rahwaS  purjus oletus wallamajasse oma asju õiendama. Niisama olla kohtu- ja «alla täiskogu päewadel rahwaS suuremalt osalt ikka purjus. Wolikogu ei tulla mitte õigel ajal kokku. Muidugi takistab sarnane lugu Hertsogi poeg. 7 (Conan Doyle jutustus.) Süüdlane jah aga ainult kombeliselt,  mr. HolmeS. Selles asjas on Teil õigus. Kuid seaduse filmis ei ole ta mitte süüdlane. Inimest ei wõi mitte tapmises süüdistada ega kohtu alla anda, kui ta mitte tapmise juures ei ole olnudgi, millest  ta sugugi teadnud ei ole, nagu Teie isegi- Kui meie koolmeistri surmast teaduse saime, hakkas Jamefil niisugune hirm ja südametunnistuse piin, et ta minule kõik üleS tunnistas ja oma süüks wSttis. Ja tundigi ci läinud sest ajast mööda, kui ta mõrtsukaga kõik läbikäimise lõpetas. Mr. HolmeS, Teie peate teda päästma, teie peate teda päästma! Ja, ja, peate! Hertsog kaotas kõik oma üle walitsemise jõu. Ta käis suures ärrituses mööda tuba edafi tagasi, meeleheitlikult käsi ringutades. Wiimati toibus ta vähe ja istus uuesti laua taha. Ma tänan Teid väga, mr. HolmeS, et teie sest ühegile ei rääkinud ja kõige enne minu juurde tulite- Meie võime kõigewähemalt  ometi selle üle nõupidada, kuidas seda sündmust kõige hõlpsamini warjada! Meie teeme ka nõnda, wastas HolmeS. Uga ma arvan, et see «mutt fiis võima» tlk ott, kui meie üksteise wastu ametlikud oleme. Ma olen malmis kõrgust awitama mi palju, kui jõud lubab, aga selleks on tarwiS, et ma karwapäält kõik tean, kuidas asi on olnud. Jamesiga mõtlete wist mr. James Wilderi ja ütlesite, et ta mõrtsukatöös  süüdlane ei ole. Teda jah. Mõrtsukas on põgenenud. Scherlok Holmes naeratas. Kõrgus ei ole wist weel kuulnud, et ma omas ametis juba natuke „kuulus" olen. Muidu teaksite, et mind nii kerge petta ei ole. Eila õhtul andsin ma juba tormilised  teated wälja ja kellu üheteistkümne ajal wõeti mr. Reiben Hcyse Chestcrsieldis wangi. Täna hommiku, enne kui meie kodust  Wälja tulime, andis säälne politsei inspektor mulle seda telegrammi läbi teada. Hertsog laskis end jälle tooli leeni najale  ja waatis imestades minu sõbra otsa. Teil on wist misgi üliinimlikud iseäraldused,  ütles ta. Siis on mr. Reiben Hoyse kinni wõetud. See on wäga rvõmustaw kuulda, kui aga sellest Jamefile  õnnetust ei tule. Ei, herra minu pojale. Seekord oli imestamise koch Holmefi kätte juhtunud- Ma pean ütlema, et see mulle koguni uudis on, ütles ta. Ma palun kõrgust  natuke selgemalt rääkida- Ma ei hakka midagi Teie eest warjama, mx. HolmeS. Teil on viguS. Ainult kõige täielikum otsekohesus wõib seda meeleäraheitliku  olekut kergitada, mille sisse mind Jamcfi kangekaelsus ja ettemõtlemata olek on wiinud- Noores põlweS, herra, armastasin  ma üht tütarlast niisuguse armastusega,  mis ainult üks ainus kord elus wõimalik on. Ma tahtsin teda kosida, aga ta lükkas minu kosimise tagasi, öeldes et see wõiks minu edasisaamist takistada. Kui ta oleks elanud, ei oleks ma misgi hinna eest omale teist abikaasat kosinud. Kuid surm kiSkuS teda minult ära. Tast jäi lapsuke järele, keda ma armastasin ja kelle eest ma hoolt kandsin, ainult tema pärast. Ma ei wõinud seda awaldada, et James minu poeg vn, aga ma andsin talle HSS hariduse ja kuita suureks taöwis, toimetasin  ma nõnda, et ta minu juurde elama jäi. Mõne aja pärast aga sai ta mu saladuse teada ja sest ajast hakkas ta mulle oma õigusi päranduse üle ette panema,  sest ta teadis, et tal wõimalik on seesugust tüli tõsta, mis mulle «äga waStumeelt  oleks. Ta on ka osalt selles süüdlane,  et minu perekonna elu nii õnnetu on. Minu noorema poja ja seadusliku pärija waStu kandi» ta lõpmata põlgtust ja wiha oma südames. Teie, wõib olla, küsite, mikixSrast ma Äameft niisugusel