Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja laupäewal. Toimelus on Kurcsaarcs, PikaS nulitsaS, Treffcni MajaS nr. IS. KunlNtNStc pri!>>rida L s., lehe cesoljas iiv k. Adrcssi muutmise eest lv kop. Tellimisehind: "'/z « . . 1 „ss ! -/» .. maapostiga: „ . . 1 „ õ« .. - . Üksik «umber maksab N kop. n° «». Kesknädalal, 9. detsembril 1909. XXV. aastakäik Pühade ootel. Jõulud juba ukse ees. Warsti rvõime aasta suuremaid rõõmupühasid pühitseda. Nende wastuwõtmiseks on waft ehk mõnes perekonnas ettewalmistufed juba alganud, ehk kui meel mitte, siis algawad nad ometigi pea. On ju loomulik, et pereisad ja -emad neil päewadel oma lastele ning teistele kodakondsetele ja ka iseendale rõõmu püiiawad walmistada. Selleks kantakse hoolt söögi, joogi ja ihukatte eest ning jagatakse mitmekesiseid kingitusi wälja. KaS ei muretseta aga ka pühadeks nii mõndagi, mis täiesti muretsemata wõikS jääda? Palju, palju! Ma mõtlen siin nimelt pühade jookide pääle, mille tarwitamine niihästi linnas kui ka maal liig suureks on kvSwanud. Wiin ja õlu, need kurjad inimesesoo waenlased, kaS ei mängi nad pühade ajal meie perekondades liiga tähtsat osa? Palju peaks küll perekondafi  leiduma, kes ilma nendeta pühad mööda jaadawad? Wist õige wähe! Maal on ehk pereisad praegu õllckeetinife kallal töös, wÄhemast „magesid" walmistatakse. Kas ci wöiks see töö hoopis pooleli jääda. Pereisad! Mis jaoks on teil seda joowaStawat  jooki waja. Kas teie juba küllalt sagedasti  pole näinud, et ta teie majarahu rööwija ning õnne häwitaja on. Kaine pääga ütleb teitest ometigi, ma usun, igaüks, et osi nii on. Mis otstarbel siis õlut teha, mis eesmärgiga monopolist wiina koju wedada. Nad on meie waenlosed, kes mitte üksnes meie wara ei warasta,  maid ka oma sõpru sagedasti elazasarnaseks  teemad. Ja meel enam: nad rikuwad ka tulemase põlwe elu selle läbi, et laSte mammad  neid tarwitawad, nende tarwitamiseS tulewale põlwele halba eesmärki andes. Kas tohib praegune põlw tulemase põlwe tulewiluga nii hooletumalt talitada, kuna taie ometigi kohuseks on tehtud, tulemast põlwe juba maast madalast oigele teele juhatada. Ma ei taha uskuda, et sarnaseid manemaid leidub, kes just seda soowiwad, et nende lastest joodikud kaswaksiwad.  Aga siisgi peame kurwastusega nägema, et wäga paljud wanemad just ise oma järeltulewa põlwe jooma öpetawad. Seda teeb iga wanem, kes õlut ja wiina majasse toob, seda laste nähes pruugib, eht koguni kui kurwaStaw see nähtus ka on lapsele enesele pakub, üteldes: „joo, stis s'ust kaswab meest" Sarnased wanemad kaSwatawad iseendale kirstunaelu,  nagu see küllalt sagedasti ilmsiks tulnud  on. Ja just pühade aeg on see aeg, kuS kõlge laialisemates piirides atkoholi tarwitatakse.  Sellepärast on nende kohus, kes jooma  lahju suurusest arusaada jaksawad, just pühade  eel alkoholi tarwitamise waStu kõik «võimalikud  sõjariistad tarwituscls wötta. Tehku iga karsklane oma ümbruskonna kaaskodanikkude keskel pühade eel selles mõttes tööd. Ehk jätab siis ometi mõnigi mees õlle tegemata, ehk saadab mõnigi perekond tulewased rahupühad ilma alkoholita mööda. Ja kui see karjklaste tcgewuse mõjul sünnib, siis oleks see tegewus hääd wilja kannud. Ma hüüan weel kord: igaüks, kellel rahwa  elu edenemine südame lähedal seisab ja kes rahus ning rõõmus pühasid mööda saata foowib, jätku alkoholilised joogid pühadeks muretsemata  —ja ka edespidi! See oleks minu südamlisem soow pühade ootel. P. L. Teede parandamise tasu maibmijr asjas taiurahwale on meile seletus  saadetud, mts näitab, tudaS selles asjas lugu praegu on. ISSH. a. oli maapäewa poolt komisjon walitud, kes eelnõu selle üle wäljatöötama pidi, kuidas teetcgemise kohustust mõisate ja talumaade wahel ajuti, kuni uue seaduse maksmapanemiseni, täitma peab. Komisjon  arwas õigeks selle eelnõu kokkuseadmise juures samade põhjusmötete järele käia, mis maakonna nõukogus ära määrati, ja nimelt, et tähendatud kohustuse ärajagamisel tee üksuseks üks arsfin paremat ja ahtemst teed tuleb panna, kus juures teeparandamise materjal hõlpsasti saadawal  on, ja mille parandamise töö 1 kop. arss. päält hinnata tuleb. Selle küsimuse arutusel tuli aga awalikuks, et siin selle järele mitte käia ei wõi, sest et suuremas ofaS kihelkondadest teated teede suuruse üle puuduwad. Teede uuesti mõõtmine ja ärajagamine oli aga suurte kulude tõttu wõimata ja oleks ka ilmaaegu olewat, sest et sel korral, kui maakonna  nõukogu poolt wäljatöötatud eelnõu kinnitust  leiab, uut mõõtmist ikkagi ette wõtta tuleb, ja nimelt kõigi, mitte aga ainult üksi päriSmõisate maade kohta. Niisugune uus mõõtmine oleks pääle selle jälle mitu aastat nõudnud ning seega asja wiiwitanud. Oli tarwis teist teed leida. Peaaegu kõik mõisad oliwad ise nende talumaade eest, mis mõisa tüige wõetud ehk mis ilma rentnikkudeta on, teesid parandanud, ehk mis meel rohkem ette tuli teesid maksu eest teha lasknud. Seega teadis iga mõisaomanik, kui kallis teede parandamine  V- adramaa päält maksma tuli. V- adramaad  on läbistikku talumaad suured. Oli tarwis neid teateid tarwitada, et teetegemije kohustuse täitmise kulusid selle järele ära jagada, mis igapäewaseS elus juba ammu maksmas on olnud.  Sellel põhjusel on ka maksu suurus pära-mõisate päält läbistikku wälja arwatud, ja nimelt järgmiselt: ütleme, et ühes kihelkonnas  teeparandamise eest V» adramaa päält 3 rubla aastas on maksetud, seega terwe adramaa  päält 6 rubla. Teatawai mõisal nimetatud  kihelkonnas oleks 10 adramaad talu ja 6 adramaad mõisamaad. Seega tuleks kõik töö, mis talupojad teede parandamise juures täitma peawad, 6X10—60 rnbla maksma. See summa 60 rubla tuleks fiis mõisa ja talumaade wahel ära jagada. Et seda teha, tuleb 60 rubla 15 adramaa pääle (10 adr. talumaad  ja 5 adr. mõisamaad) ära jagada, mille järele iga adramaa päält 4 rubla maksta tuleb.  Järelikult oa käesolewal juhtumisel mõisal  talupoegadele 20 rubla maksta, mida ta Kaks Dianat. 91 Prantsuse kirjaniku Aleksander DumaS ajaloolik roman kolmes jaos. Eesti keelde J. Piklep. Jah, cktsellents, küllalt. Kümme tuhat liiret on niisugusele mehele, kui mina, terme warandus, iseäranis meel minu waikses kodukülas  ja keset mailist perekonda. Sinu perekondi Sinu kodukülal wastas wäeülem. Mina arwafin alati, et sina ilma koduta oled, kus juhtub, süül elad, tihti wõõra nime all. Arnold Tille on tõepoolest wõõras nimi. Mu päris nimi on aga Martin Sõdija, olen Ortiges sündinud, kuhu ka mul naene ja lapsed  järele jäiwad. Naene I kordas mana Montmoreüci ikka suurema imestusega; lapsed I Jah, ektsellcnts, rääkis Arnold wagal ja tundmuserikkal toonil edasi, ma pean Teile ette ütlema, et Teie edaspidi enam mitte minu teenistuse püäle ei loodaks. Mina tahan ennast  kõigist asjust lahti lüüa, tahan ausasti elada, tahan oma wiimase poole eluiga waiksesti  mööda saata. Wäga ilus lubamine l ütles wäeülem. Aga kui sa nii magaks oled läinud, et sa rahast  enam kuuldagi ei taha, mis sa fiis oma saladuste eest tasuks tahad? Ma palun midagi, mis enam ja wähem on, kui raha, wastaS Arnold seekord oma loomuliku  tooniga, ma palun natuke au, muidugi Mult naiuke. Seda on mulle kõige rohkem tarrvis. Siis seleta, ütles Moutmorenci, sa räägid  tähendamise sõnadega. Siin, ektsellents, olen ma paberi malmis kirjutanud, mis tõendab, et mina, Martin Sõdija olen nii ja nii mitu aastat Teie juures  sõjariiStadekandjana teenistuses olnud, et mina kõige selle aja jooksul ennast ausal ja truul musil olen üles pidanud ja et selle ausa teenistuse eest nii kauase aja jooksul, Teie, Prantsusemaa sõjawägede ülem, lubate minule kaunis suure summa tasuks anda, mis mind mu wanaduse päewadel peab kõige puuduste eest hoidma. Kirjutage selle paberile alla, pange  oma pitsat ka sellele alla ja meie oleme tasa. Wõimata, ütles wäeülem. Ma ei wõi niisugusele malele alla kirjutada. See ei ole male, eksellents, sest ma olen Teid alati truuisti teeninud. . . oma kulu pääl ja ma wõin Teile tõendada, et kui ma kõik raha, mis ma Teie käest saanud olen, oleksin paigal hoidnud, siis see summa juba üle kümne tuhande liire ulataks. Teil ei ole oga selle male eest mingisugust wastulamist tulemas ja kaS Teie arwate, et ma tuhandeid kimbatust ja hädaohtusid näinud ei ole, et seda kõiki kätte saada, mille wilja Teie nüüd nii rahulikult ja kasuga maitsta wõite? Kelm! Niisugune wördlus. . . On õige, ektsellents, wastas Arnold. Meie oleme teineteisele tarwilised, seda teate wäga hästi. Salakuulaja usaldab Teid, usaldage Teie ka teda. Keegi ei kuule ju Teid, ärge häbenege. Teeme kauba maha, sest ta on meile mõlemile kasulik. Kirjutage alla, ektsellentS. Ei, pärast poole, ütles Montmorenci. Enne tahan ma teada saada, kuhu Diana de Castro jäänud on ja mis vicomte d'Exmaisest saab. Ma täidan Teie soowi ja Teie saate tunnistama,  et juhtumine ja «ina asja Teie kasuks  wüga hästi toimetanud oleme. Siis räägi, ütles mäeülem. Mis madam de Castrosse puutub, rääkis Arnold Tille edasi, siis ei ole ta tapetud ega ka mitte ära warastatud, maid ainult St. Quentinis ühes nende wiiekümne suurtsugu isikuga mangi wõetud, kellede eest lunaStusehinda  nõutakse. MikSpärast aga see, kelle kätte ta mangi langes, seda wälja ei kuuluta? Kuidas  madam de Castro ise enesest misgi teatust ei anna? Seda ma ei tea. Õigust ütelda armasin  ma seda, et ta juba waba on ja Parifi sõites lootsin teda siit ees leida. Täna hommiku  alles sain teada, et kojas sugugi ei teata, kuhu kuninga tütar jäänud on, mis Heinrich 11. wäga kurwastab. Wöib -.olla, et praegusel segasel  ajal kõik proua Diana saadetused kinni Võeti, ehk kaotsi läkfiwad, wõi on selle wiiwitamise  all meel mõni saladus marjul. Ainult mina wõin kõik kahtlused ära seletada ja selgesti  ütelda, kus ja kelle käes madam de Castro mängis on. Teated on wäga kallid, see on õige, ütles wäeülem. Kus see koht on, kes see inimene on? Kannatage mähe, ektsellentS, kas ei soowi Teie ka vieomte d'Exmaise üle misgi teada?