Saarlane K 48. TeistPSewch Lg. Mobril 1904. XX. aastakäik. molsab - P»Sttja suudetud aaStaS. !l ~ PioleS uuStaS ..... I „ „ Ilmub igal tsists>äosV<rk. „Saarlase" toimetus >a wiltjaandminc Kuresaares Kauba-uulitsaS ur.li?. Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste pctit rida maksab kl k. UW Kltüldiie ZiliM» «joleht ««»° j» limarihumlt. UW Liiwimaa Kuberneri herra eeskirja järele annan teada, et eeSolewa M,na aja liginemise  tõttu iseäranis soowitaw oleks, et Punase RiSti hääks mitmesuguseid sooju riideid saaks ohwerdatud, nii kui: pitkad ja lühikesed kasukad (soowitaw oleks läbipargitud  nahast, punased kasukad), wiltsaapad  (mitte ülearu wäikesed), willased kamsonid, sukad, aluspüksid, jalarätikud, labakindad, sörmkindad, paslikid, sojad mütsid, kojutud pääkatted (willased kojutud kotid, mis terwe pää ja kaela kinni katawad, nõnda et pale katmata jääb). Annetuste waStuwõtmine on politsei walitsuses igal äripäewal kellu 10—2. Saaremaa Kreisiülem Wasfiljetv. Mis meil puudub ? Selle päällirja all kirjutab keegi Saarlase 38. ses. Auustatud kirja kirjutaja lubab puudustest rääkida mis rahwa elu kohta mõju awaldawad. Kirjas räägib ta ka Saare perenaisest. Ta meelest on Saare perenaene hästi töökas. „Ta ei tee mitte üksnes seda tööd, mis naeSterahwale kohane on, waid ta ei anna ka paljudele meesterahwa töödele armu. Ta künnab, äästab, nrdab ja lõikab wilja niisama hästi kui meeSterahwasgi". See on tõsi, mida igaüks, kes Saare rahwast tunneb, tunnistama peab. Ka minul ei jää selles asjas muud midagi üle, kui auustatud kirja kirjutajaga Saare naesterahwast  rõõmsalt kiita. Mina olen 20 aastat Saare naesterahwaste huikas suwel ja talwel tööd wõingi weel öelda: Saare naesterahwa tööjõud on palju suurem, kui auustatud kirjasaatja näib arwawat. Wilja lõikamises on Saare naesterahwas usinani, kui meesterahwas Talwel, külmast tuisust hoolimata, käib ta heina ja puude; weol, niisama kui meesterahwas  ; ka palkide ja kiwikoormatega läheb ta kodust linna, ja Saare ranna naesterahwas wöib mere pääl kala püügil meeste aset hästi täita. „Kuid sarnases töö tuhinas unustab Saare naesterahwas ära, mis ta õige ülesanne  on, kodu armsaks ja lõbusaks teha. Seda ei mõista Saare naesterahwas mitte. Kodune kord Saare peredes on lohakil" ütleb kirjasaatja edasi. Et kodune kord paljudes Saare peredes lohakil, on tõsi. Aga kust peame õiget juhatust ja mõjuwat abi leidma, kust pääle hakata, et meie Saare kodune lohakil elu paraneks? Saare rahwa puuduste tundjal näitab, kui oleks Saare perenaeste keetmise osawuse puudus selles kõige rohkem süüdi, mida majanduölisteS õpeasutusteS peaks.Mxandatama.  Kirjasaatja näib Saare keeduste supi wõi leeme ja pudru kõrwal ka maitse- waid söökifid teadwat, mida üsna lihtsast asjast wõib walmistada, mida aga Saare perenaene ei oskada. Selle maitsema toidu walmistamise ja osawuse puudust tundes, soowib kirja kirjutaja ühte asutust sisse seada, kus Saare tütarlapsed majapidamises õpetust  wõiksiwad saada. Sellega oleks siis rahwa elu kohta mõju awaldaw puuduse parandaw soow näidatud. Siin julgen auustatud kirja kirjutajalt küsida: kas ainult söök üksi, kui meie seda iseäranis maitsewalt saame, Saare rahwa koduse korratuse kohta parandawalt mõjuda wöib? Minu arwates mitte I Meie Saare rahwale iseäranis tütarlastele,  on tungiwalt õpetust waja, esmalt käsitöödes, milles Saare naesterahwas usinalt ja ka wäga ilumaitselt töötada wöib. Kui ta oma käsitöö osawust praeguste aja kohaste õpetuste ja moodide järele walmistada wõiks, saadaks see kodu kaunistuseks  kallist kasu ja maja pidamises rahalist  abi. Ei wõi salgada, et söögi walmistamiseS  terwise poolest, mis meil wäga kallis warandus on, kõik jöuu ja priskuse tulu ennast awaldab; aga millest «valmistab  Saare perenaene vma perele maitsewat  keedust, . kui temala. üle..kartulide, odra jahu ja tangu midagi teist toidu poolist katla panna ei ole. Et ta seda, mis Tennekstoni õnn. 18 A. v. Persalli järele E. W- E. Dearborni kulm tõmbas kortsu ja tema trummeldas sõrmedega laua pihta. See näitas, et tema erutatud ja pahane oli. ÜkS mecS on kohustatud igal ajal ja igal tingimisel ikka tõtt rääkima, tähendas Dearbvrn  terawaSti. Kas proua Anne tema kaassüüdlane oli? Dearborn wäriseS sisemise erutuse pärast. Tema oli selles aSjaS nõndasama süüta kui teie ja minagi; tema oli ainult õnnetu ohwer. Tema on surnud? päris Dearborn edasi. Wist küll, ütles herra Braddon wiiwitades. Dearborn kohkus. Siis pole seda selgesti teada? hüüdis tema. Tema põgenes, naest ja last puudusesse jättes. Et häbist ja hädast pääseda, rändas Anne kümne aaSta eest Euroopast wälja Ameerikasse ja nii kaua ei ole tema temast ka midagi enam kuulnud. Ja mõib iga silmapilk jälle tulla I Seda ei ole wist karta. Esimeseks on sellest juba kümme aastat mööda ja teiseks on tema ju kurjategija, keö ennast ülesseaada  ei tohi. Bcaddon oli iseenesega wäga rahul. Tema oti nüüd tõele Võimalikult ligidale tulnud ja ometi mitte kõike, mida teistele tarwis ei olnud teada, awaldanud. DeackoM aga ei olnud temaga mitte rahul. Tema ei armastanud midagi kõwerust  ega segast aSja, ning nüüd oli tema «Linud, et Bcaddon igaS tükis õiglane ei dlmk Dearborn wihkaS igat asja, mis õiguse ja tõega kokku ei käinud ja nüüd, kauase kooselamise järele pidi tema alles märkama, et see, keda tema aastate kaupa kõige rohkem usaldanud ja armastanud oli, tema waStu kamalust ja malet tarwitanud. Weel mõni lühikene sõna ja Braddonil oli luba oma peremehe toast lahtuda. Herra Dearborn jäi mõttesse. Et lood nõnda seisiwad, siis näis see tema meelest kõige õigem olemat, Richardit ja Juliat mõneks ajaks üksteisest lahutada. Richard ei osanud ju meel midagi, sellepärast  pidi tema nüüd ametisse astuma ja raamatupidamist ning tööde ülewaatust kui ka masfinaid isa juhatuse all tundma õppima. Selle pärast oli fiiS kõige parem, et tema see aeg Juliast täitsa lahus peaks olema. Ning see teadmine, et mida rutem tema õpib, seda rutem tema ka jälle Juliaga Ühendatud saab, pidi teda tööle kihutama. Oma abikaasaga nõutades tuliwad nemad sellele otsusele, Juliat mitte wõõraSte hulka, waid Graisoni perekonda saata. Lahkumine noorte armastajate wahel oli küll raske ja kibe, aga iga üks teadis juba, et kui herra Dearborn midagi läbiwiia  on mõtelnud, tema seda iga tahes ja igal tingimisel ka teeb. Herra Braddonil oli see suureks kergituseks,  et tema Juliat igapäev, näha ei pruugi ja ta lootis, et aja jooksul ehk mõni asi ometi muudab. Richardil algas nüüd kibe tegewuse aeg. Isa oli temale lühidalt seletanud, et tema enne Juliaga kokku ei saa, tunni tema täiesti iseseisaw oma teaduse poolest on. Sest igamees, keS perekonda asutada tahab, peab seda ilma teiste warandufe ja abi pääle lootmata, ise üleSpidada wõima. Mõne aja järele sai herra Dearborn ühe ilmakuulsa, suure kauba maja poolt üleskutse ennast sellega ühe suure raudtee ehituse juures ühendada. Suure imestusega luges herra Dearborn seda kirja mitu korda uueSti. Tema imeStus selle pakkumise üle oli sellepärast nii wäga suur, et tema nimetatud  majaga kunagi ühenduses ci olnud ja et sellel suurel kauplusel, kelle kõrwaS tema oma poolteed wäikene oli, mitu teist oma sarnast seltsilist oli, kellega tema tänini ühenduses oli seisnud. Lühikese aja järele sai tema nimetatud kauba maja poolt uuesti jälle kirja, mille sees temale teatati, et nende asemik herra Cartcr läheckal ajal juba TennekStoni tulla, et suusõnaga aSja küpseks teha. Kasu, mille osaliseks herra Dearborn selle ühenduse läbi saama pidi, tõotaS tema muidugi suurt warandust weel poole wõrt korraga kaswatada. Herra Dearborn oli Richardile tõotanud, et kui nende kaup korda läheb, Richard seda loodetud kasu omale saab ning siis kohe oma armastatud Juliaga pulmi pidada wõib. Praegu istufiwad nemad Richardiga mõlemad  oma kirjutus laudade ääres. Isa waataS wahete wahel tööst punetama näoga poja pääle naeratama pilguga. Oled sina Juliale juba meie uudiste üle kirjutanud? päris tema. Noormees õhkaS sügawaSti, Mina kardan, et see Juliat enam suuremat  ei huwitagi. Temale näitab ju elu Graisonite juures nõnda meeldi»M et temal muu asja kui pidude jaeeiyastttude