Saarlane maksab: Vz „ 1„ SS .. V. „ -.. 7S .. maapostiga: „ I „ S« ~ V- . 1 Vt .. -»so .. ükfik number J kop. Ilmub k,k,k.r>« nid-l.s. igal keskuädalal ja laupäewal. Toimetus KuresaareZ, PitkaZ uul, Treffeni majaS 13. Kuulutuste wastuwõtmine kuni 1 päcwal enne lehe ilmumist. Kuulutuste Petit-rida T kop. lehe eesotsas ÄU kop. Itz 44. Laupäewal, 28. junil 1908. XXIV. aastakäik Tikerberi põõsaste hallituse tõbe ja tema wastu wöitlemise üle awaldab Eestimaa aiatöö inspektor F- Winkler Tallinna Saksa lehtedes hu° witawa kirja. „Pwl." tõlkes on see kiri järgmine: Amerika tikerberi jahukaste ehk hallituse tõbi (Lxarstobsea wors uvae) on I9OK. aastal Jrimaalt Wenemaale toodud ja ta on sest saadik üle terrve Wcnemaa laiali lagunenud. Haigus ilmutab ennast kergesti  selle läbi, et marjade ja noorte kaswude (Saaremaal öeldakse: wirwad) ümber kõige päält paks sinine jahukord tekkib, mis pärast  marja ämbliku wõrgu taolise nahaga täiesti kinni katab, peitu matab ja ta fiiS ära surmab. Sellest tulevgi siis ka selle haiguse Ladinakeelne nimi „mors nvae" surm marjale. Marjad, mis selle wildisarnase  kesta sisse mässitud, muutmvad muumiaks, nagu sellekohane taimeteadline nimetus ütleb, s. t- kuiwawad kõlbmataks klimbiks kokku- Kõige enam kannatawad selle paha haiguse  käes suuri maeju kandwad Inglise tikerberi  põõsa sordid ja nendega on see haigus ka wisiisti Läänemeremaale toodud. Nüüd aga ei jüta see haigus ka wäikeste marjadega  tikerberipõõsaid enam puutumata. Sellepärast ähwardab ka seda kord nii tänulikku  põhjamaa põõsast hädaoht ja ainult südide ja põhjalikkude kaitseabinõude waral suudame oma tikerberipõõsaid täieliku häwinemise  eest hoida. Ainsaks mõjuwaks abinõuks on siiamaani weewlikaalium (Zspar sulkuris) olnud. Seks on ta ära proowitud. Sellest wõetakse  kolm loodi pange (ämbri) täie wee pääle ehk 2V-—4 osa weewlikaaliumi Ivvv osa wee pääle, millest 2—4 protsendilise sulatise sellest pahasti haisemast soolast saame. Selle sulatisega pritsitakse tikerbsripõõsaid,  enne weel, kui lehepungad puhkewad, iga 7—3 päewa tagant, ja lõpetatakse see tegewus alles umbes 14 päewa enne marjade  küpsust. (Mieteadlane Goff teatab, et pritsitud põõsastest 7 jäiwad, neist aga, mida 4-protsendilise sulatisega pritsin, ainult 1,7 protsenti. Ühe Kaluga kubermangus elawa mõisaomaniku teatuse järele ei- ole see haigus  sel puhul, kui põõsaid korrapärast pritsitakse, mitte kardetaw- Ülemaednik Hoharowski Miloslawist teatab,  et ta paljude asjata kaitseabinõuude tarwitamise järele mullu talwel kõik kaswu otsad, mis roostehaigust põdesiwad, maha lõiganud ja ära põletanud- Märtsi-kuu lõpust  saadik on ta taime õite ilmumiseni 2 protsendilise weewlikaaliumi sulatisega iga kaheksa päewa järele pritsinud ja seda ka pärast õite ilmumist kuni peaaegu marjade walmimiseni edasi toimetanud, mille tagajärg  suurepäraline olnud. Põõsaste juures on kindlaks tehtud, et seen igasse kohta alles oli jäänud, kuhu wedelik läbi lehtede  polnud pääsenud- Et selle eest hoida, tuleb põõsaid hästi lõigata, et igale poole wõiks juurde pääse- da ja pritsimist põhjalikult saaks toimetada. Ühekordne pääliskaudne pritsimine ei aita midagi. Kes siis haiguse wastu põhjalikult wõidelda tahab, see tehku seda lõpuni, ja kui muu asi ei aita, siis puhastatagu ja lõigatagu põõsad wälja ja põletatagu  ära. Weewlikaaliumiga pritsimist tuleb järgmisel  aastal iga 8 —lO päewa pärast korrata,  sest rõhuga peab ütlema, et kõik rohud  niisuguste haiguste wastu ainult ajutiselt  mõjuwad, mispärast neid peab kordama. Kus haigust hilja märgatakse ja ta juba marjade ning oksade kallale on asunud, sääl tuleb sgowida, et haiged oksad ettswaatlikult  ära lõigataks ja ära põletataks. Selle järele tuleb põõsaid ka iga 8 päewa tagant hüä pritsiga (Nibelungeni ehk Holleri pritsiga) pritsida. Sügisel, pärast lehtede warisemist, tulewad  lehed kõik kokku korjata ja ära põletada  Põõsaid tuleb igalt poolt Bordelaise keedisega pritsida. Järgmisel kewadel tuleb siis eespool kirjeldatud wõitlemisewiis juba warakult tarwitusele wotta. Tuleb tungiwalt soowida, et ka nendesgi aedades pritsimist toimetataks, kus seda haigust weel mitte ei leidu. ! Kodumaalt. Kuresaarest. Kuresaare sõiduwoorimeeste  tarwis on uussõidutaks wälja antud. See sõidutaks, mis Kuresaare  linnawolikogu poolt hääks on kiide- Imelikkude elukate saar. H. Wales'i uudisjutt. 34 Üsna mere ääres põles suur tuleriit, mille ümber elukate tumedad kogud liikufiwad.  Ma kuulsin, kuidas Mongomeri mind appi kutsus ja ma ruttasin tule riida poole. Ma nägin, kuida Mongomeri rewolwrist üsna maapinna wastuft tule juga wälkus. Wist oliwad elukad ta maha wõtnud. Ma wõtfin lõik oma jõu kokku, jootsin ja lasksin rewolwriga õhku- Keegi hüüdis: Herra I Siis lahkus salk koost ära ja jooksis igasse  külge laiali. Ma lasksin neile järele, aga ei trehwanud wist kedagi- Kui ma tule  riida juurde jõudsin, nägin ma järgmist pilli: Mongomeri lamas liikumata selili maas, kuna tema püül müüratu suur hall elukas istus, kes hammastega Mongomeri kõris kinni oli. SüülsamaS oli ka Mongomeri teener lübi näritud kuklaga maas. Tema langeks jäänud külm käsi hoidis kramplikult  puruks löödud pudelit kinni. Tuleriida ümber oliwad weel kaks elukat maaS. Teine  oli surnud, kuna teine wahete wahel pääd tõstis ja hoigas. Ma tahtsin halli elukat Mongomeri püült ära tõmmata, aga tema oli juba kangeks läi- nud ja kihwad oliwadnii kõwasti Mongomeri kõris kinni, et ma suure waewaga nad lahti sain. Mongomeri oli juba surnud, niisama ka tema teener. Maas hoigaja elukas oli oma jalad tulesse ajanud ja et tema walu lõpetada, lasin ma ta maha. See oli hunt-inimene, halli, karwase näoga. Tuleriit oli juba täiesti ära põlenud. Ainult keskpaigas hõõgasiwad meel mõned tukid- Ida pool lõi taewaS punetama, sest päike tõusis warfi üles. Korraga oli minu selja taga tume pauk kuulda, millele wali sisin järgnes. Ma waatafin tagasi ja karjatasin tahtmatalt. Kiwi müüri tagast tõusis paks suits üles, mille hulgas punased tule leegid keerlefiwad. Weel kuuldufimad mõned paugud. Nüüd tuli mulle meelde, et ma toidu kambrist wälja rutates lambi olin ümber ajanud ja nüüd . - - Miõ nüüd? Maja oli leekides ja midagi ei olnud wõimalik säält ära päästa. Mu toa aknast puhkes juba tuli wälja. Lõhkewate  padrunite paukvfid «Ii iga silmapilk kuulda. Kõik mu põgenemise lootus oli otsas. Ma ruttasin mere äärde, et waadata, kas ometi lootsik weel korras on, aga... suurest paadist ja lootsikust ei olnud muud järele jäänud, kui laastud l Elukad oliwad neist tuleriida teinud ja Mongomeri ei olnud neid selle juures wist mitte keelnud, maid neile weel seda meeletumat nõuu annud. Ta tahtis iga hinna eest mind saarel kinni hoida. See tegi mind nii wihaseks, et ma wisfisti ta kallale oleks läinud, oleks ta weel elus olnud. Nüüd oli kõik lõpetatud. Sel silmapilgul tõusis päikene Üles, kuldas waese Mongomeri  juukseid ja saatis talle wiimaseid terwitufi - . . Mu süda oli imelik raske. Mind waewas  see mõte ja tundmus, et ma nüüd üksi, ilma misgi lootuseta olin. Mu ees seisis äramõõtmata lai okean, kuna seljataga  saladusline mets kohises, mis eneses elukaid marjas, kellest mul siin ilmas mingit  abi loota ei olnud. Maja põles edasi- Must suits keerles puude latwade wahel ja mere kalda kohal. Minu ümber maaS oliwad lootsiku laastud  ja wiis surnukeha . . - Ma seisin kaua sääl. Midagi ei olnud mõtelda, kuhugile ei olnud minna- Wiimati kuulsin ma oma selja taga krabinat ja kui ma sinna poole waatafin, nägin ma puude wahel kolme musta kogu, kes pitkamifi  minu poole liikufiwad- XX. Üksinda elukate huikas. Ma wõtfin julgust ja astusin mõned sammud elukate poole, sest ma tahtsin näha,