VI. Weel kord tua ja wööruse uste päälispuid wastu pääd kinni lüües, astus Nehljudow uulitsale. Poisikesed, hallwalge ja roosa, ootasiwad teda. Oli weel mitu uut juurde tulnud. Ootasiwad teda ka mitu naest oma rinnalastega  ja nende seas ka endine läwel seisaw kõhn naene, kes werewaest, hilbendawas kuhikeses last käewarrel hoidis. Lapsukene pidas oma kortsulise, wanainimese näo imelikult naerul. Nehljudow teadis, et see kannatamise naeratamine oli. Ta küsis, kes see naesterahwas olla. - See on seesama Anisja, kellest ma sulle kõnelesin,  - wastas wanem poistke. Nehljudow Pööras ennast Anisja poole. ? Kuidas sa elad ? küsis ta. Mis wiisil sa ennast toidad? Kuidas elan? Kerjan, wastas Anisja ja hakkas  nutma. Wana näoga laps naeratas suurel suul, oma peenikesi,  ussisarnaseid jalakest kokkutõmmates. Nehljudow wõttis rahapunga ja andis waesele naesterahwale  19 rubla. Ei jõudnud ta kahte sammugi edasi minna, kui teine lapsega naene tale järele jooksis, siis üks wanamoor, siis jälle üks naene. Kõik jutustasiwad oma kehwusest ja palusiwad abi. Nehljudow jaotas nende wahel 60 rubla, mis tal wähemaid paberid pungas oli, ära, ja tuli hirmus raske südamega ja nukra meelega koju, s. o. walitseja tiiw-hoonesse. Walitseja tuli tale naeratades wastu ja teadustas, et mehed õhtu kokku tulewad. Nehljudow  tänas teda ja ei läinud tuppa, waid hakkas aias. walgete õunapuu õitega üleriputatud jalgteedel edasi tagasi kõndima ja järelemõtlema, mis ta oli näinud. „Rahwas on suremisel, on oma suremisega nii äraharjunud, et tema keskel on harilikuks elunähtawusteks saanud need asjad: laste surm, naesterahwaste liig raske töö, toidu puudus kõikidel, iseäranis wanul inimestel. Ja nõnda wajub rahwas  pikkamisi niisuguse järje sisse, et ta oma seisukorra koledust ise ei näegi, ega selle üle ei kaebagi. Ja sellepärast  me arwame, et tema seisukord olla loomulik ja et ta just nii Piaks olemagi." Kõik oli ta silmade ees nüüd nii selge, et ta küllalt imestada ei jõudnud, kuidas inimesed  seda ei näe, ja kuidas tema ise hulk aega seda, mis nii silmanähtaw oli, ei näinud. Selge oli, et lapsed ja wanad löpewad Piima puuduse Pärast, aga piim Puudub sellepärast, et maad ei ole, kus kariloomad wõiksiwad käia ehk kust wilja ja heinu koguda. Ja tema seadis omas Mäs Plaani kokku, kuidas maad talupoegade kätte rendile Hauda, aga rendiraha nendesamade talupoegade omanduseks  arwata, et need kül rendiraha maksaksiwad, aga see raha nende eneste maksude ja kogukondliste tarwituste Pääle lähaks. See ei olnud kül nõndanimetatud Singletax, aga oli kõige suurem liginemine tema juurde. Pääasjaks oli, et tema oli ennast sellega omast maaomaniku õigusest lahti ütelnud. Kui ta maja juurde tagasi tuli, soowitas walitseja, iseäranis lõbusa naeratusega, lõunalauale tulla, kartust awaldades, et söök, mida tema naene kõrwarõngaslise tüdruku  abil walmistas, mitte ülearu ära keedetud ehk ära- Praetud ei saaks. Laud oli jämeda laudlinaga kaetud, kirjuks õmmeldud  käterätik oli salwrätiku asemel, ja laua pääl oli äralöödud  kõrwaga supi Lvaagnas kartohwli supp sellesama kukega, kes tee Pääl oli kord üht, kord teist musta zalga wälja sirutanud, nüüd aga tükkideks lõigatud ja raiutudtt, kuna mitmet kohta weel karwad katfiwad. Pärast suppi toodi sedasama kukke küpsetatud karwadega ja paksupiima lobi hirmus palju wõi- ja suhkruga segamine. Kui wäha maitsew see kõik ka oli, aga Nehljudow sõi, tähelepanemata,  mis ta sõi, nii wäga oli ta töös oma mõttega, mis külast ligitoodud nukruse kohe oli laiali lahutanud. Walitseja naene wahtis ukse wahelt, kuna ehmatanud  tüdruk sööki lauale tõi, aga walitseja ise, kes oma naese kokakunsti üle uhke oli, naeratas ikka rõõmsalt ja rõõmsamalt. Pärast sööki jõudis Nehljudow walitsejat suure waewaga  oma juurde istuma sundida, et kellelegi awaldada, mis tema hinge täitis, oma maa talupoegade kätte andmise  eesplaani teatada, ja selle kohta teise inimese arwamist  kuulda. Walitseja naeratas ja tegi, nagu oleks ta juba ammugi sedasama mõtelnud ja selle üle nüüd õige rõõmus olla, kuid päriselt ei saanud ta midagi aru; mitte sellepärast, nagu ei oleks Nehljudow küllalt selgesti rääkinud,  waid et tema kõnest mõista wõis, et ta teiste kasude  Pärast oma enese kasud tagasi lükkab, kuna aga tõde, .st iga inimene piab oma enese kasu eest hoolt kandma ja teise tulust takistama, nii sügawalt oli walitseja mõistuse sisse juuri ajanud, et ta arwas, et ta würsti kõnest hästi aru ei saa, kui see rääkis, et maa rent piab talupoegade kogukonna kapitali külgi minema. Saan aru. Teie wötate siis selle kapitali protsendid  omale? küsis ta hiilgawal näol. Ei sugugi. Saage aru, et mina annan maa suutumaks ära. Ah nii! Aga siis ei saa teie säält enam mingit tulu? tähendas walitseja juba ilma naeratuseta. Jah, kõigest ütlen ennast lahti. Walitseja ohkas raskesti ja hakkas siis jälle naeratelema.  Nüüd sai ta aru! Ja ta sai aru, et Nehljudowi mõistus enam selge ei olnud, ja hakkas siis tema maa äraandmise plaani kallal sorima, et kas ka iseenese kasuks midagi säält küllest kinnitabada ei saaks ja tahtis tingimata  seda plaani nii mõista, et äraantawast maast midagi  omale saaks. Kui ta aru sai, et see wõimata on, siis muutus ta meel pahaks ja ta ei leidnud Nehljudowi eeltööst midagit huwitust,  ja ainult, et peremehele hääd meelt teha, naerateles  ta edasi. Nähes, et walitseja aru ei saa, laskis Nehljudow  ta ära minna, aga ise istus ära lõigutud ja tindiga määritud kirjutuselaua ette ja hakkas oma Plaani paberisse panema. Päike wajus juba puhkenud pärnade latwade taha, ja sääsed lendasiwad parwede kaupa tuppa ja nõelusiwad Nehljudowit. Ta lõpetas kirjutamist ja kuulis selsamal ajal küla poolt kariloomade ammumist, wärawate kärinat ja kogule ruttawate talumeeste kõnet. Ta ütles walitsejale,  et mehi ei ole tarwis kontori juurde kutsnda, waid et ta ise külasse, sinna, kus nad kokku on tulnud, lähab. Rutuga klaasi theed, mis walitseja toonud, ära juues, läks Nehljudow külasse. VII Külawanema õuest kõmises jutuajamine, aga kui Nehljudow lähedamale oli jõudnud, waikis see, ja mehed tõmbasiwad, niisama kui Kusminskojeski, üksteise järele kübarad pääst ära. Selle koha talurahwas oli palju kehwemas  korras, kui Kusminskoje rahwas; naesed ja tüdrukud  kandsiwad körwades tolgendawaid rõngaid; mehed oliwad  suuremalt osalt wiiskudega ja kodus kuetud särkidega ja kuubedega. Mõned oliwad palja jalu, särgiwäel, nagu nad töölt tulnud. Nehljudow tegi oma südame kõwaks, ja hakkas oma kõnet sellega pääle, et ta meestele seletas, et tal nõuu olla, maad neile päriselt ära anda. Mehed seisiwad wait ja nende nägudelt ei olnud mingit muudatust näha. Sellepärast, et ma arwan õigeks kõneles Nehljudow  punastades, et igal mehel piaks maad olema. Tuttaw asi. See on just, nagu ta on, kuuldi meeste hääli. Nehljudow rääkis edasi, kuidas põllusaak piaks ära jaotatama kõikide wahel ja sellepärast soowib ta, et nad maad wõtakfiwad ja tema eest maksaksiwad, nii palju, kui nad ise ära määrawad, missugune raha kogukonna kapitaliks  lähab, mida jällegi nende eneste wajaduste pääle tarwitada tuleb. Kuuldi hääkskiitwaid ja nõuusolewaid sõnu, aga talumeeste tõsised näod muutufiwad weel tõsisemaks,  ja silmad, mis esiotsa mõisahärra pääle oliwad waadanud, wahtisiwad maha, nagu ei tahaks nad teda sellega häbistada, et nad kõik on tema kawalusest aru saanud  ja et ta kedagi Petta ei saa. Nehljudow rääkis kaunis selgesti, ja talumehed oliwad  selge mõistusega inimesed; aga nad ei saanud ega wõinudki temast aru saada, sellesama Põhjuse pärast, mispärast  walitsejagi aru ei saanud. Nad oliwad waarumata  kindlad selles, et iga inimese kohus on oma enese kasu eest hoolt kanda. Juba mitmest pölwest saadik oli neile elu küllalt selgeks teinud, et mõisnik mõistab omale poole kiskuda. Noh, mis siis on, kui palju arwate maale maksu pääle määrata wöiwat? küsis Nehljudow. Mis meie temast määrame? Seda meie ei wõi. Maa on teie ja wõim ka teie, wastati salga seast. Aga ei, seda raha pruugite ju teie kogukonna tarwituste Pääle oma eneste kasuks. Seda meie ei wõi. Kogukond on ise-, aga see jälle ise asi. Saage ometi aru, püüdis Nehljudowi järele sinnatulnud walitseja naeratades seletada: et würst annab oma maa teile, ja et raha, mida selle eest maksate, antakse jälle teie eneste kapitaliks, terwe kogukonna hääks, tagasi. Meie saame wäga hästi aru, wastas ilma hammasteta wihane wanamees, ilma üleswaatamata Just nagu Pangas, paljalt, et me tärmini ajal maksma piame. Seda me ei soowi, sest et meil juba niisamagi raske küllalt on, siis aga kurname endid päris wälja. Mis tarwis seda? Varem oleme endist wiist edasi, kõnelesiwad rahutumad ja osalt kurjadki hääled. Iseäranis kibedalt hakati wastu waidlema, kui Nehljudow  ütles, et ta kontrakti walmis teeb, ise allakirjutav ja ka nemad piawad alla kirjutama. Ms allakirjutama? Nagu ennemalt töötasime, nii töötame ka edafi. Aga mis wigur see on? Meie oleme ju harimata inimesed. Meie ei ole rahul, sest et harjumata asi on. Nagu oli, nõnda olgu ka edafi. Kui aga seemne ära kaotaksid. (Järgned ) Kuningas James. Eestikeelse B. Sl. Möödaläinud aoStosaja wiiekümneteS aastates pandi Pöhja-AmerikaS, üheS keskriigikeses Michigani järve ääres,  uuele kuningriigile alus, millele ka kuningas krooniti. Minewase aastasaja algul sündis New-Zorki riigis  Zames JesS Strang, kes 25 aasta vanaduses juba mitme wäikese ajalehe kaastööline, lektor, kooliõpetaja ja wiimaks ta postmeister oli jõudnud olla Sel ajal elas Highbys, kus siis mormoniusuliste keskaiukoht oli. laialti kuulus prohvet" losevh Smith Strang sattus juhtumise läbi sinna ja sai tubliks mormonlaseks,  kes seda õpetust tulisusega kõrgeks kiitis. <vmith pandis uut südikat ja kõnerikast jüngrit tähele jt andis  temale käsu, Visconsise riigis puud istutada."  Kui ta wee! Walge jõe ääres uut mormonlaSte koloniid asutas, leidis Smith wihase rahwahulga käe läbi Highy's surma ja mormonlaste kari jäi ilma karjaseta.  Mormonlased ei olnud pääle seda kaotust veel meelemärkusele jõudnud tulla, kui Strang juba nende juures oli ja neid enese kaasa töutatud maale meelitas tulema Ta näitas isegi ühe kirja ette, mille ta Smithi kirjutatud ütles olema, kus see tõendas, et Elia waim tema pääle tulnud ja temale ilmutanud, et teda taewariik ootawat, kuna tema asemele Jsraeli rahwa (mormonlaste) karjaseks ori Zames Strang saawat  walitud, kes VisconsiseSse Siioni puu maha istutas."  Ometi ei tunnistanud teised mormonide paälikud  seda kirja oigeks, maid nimetafiwad Strangi võltsijaks  ja petiseks, aga see mahakiskumine ei mõjunud prohveti pääle. Ta asutas ikkagi Worie kolonie ja leidis palju järelkäijaid Tema ilmutustel ja nägemistel ei olnud otsa ega äärt. Walgejöe ääres leidis ta ingli juhatust järele kaks wasktahwlit kabalistika kirj ülcs. Teine ingel ilmutas tale, et need tahvlid vanast  Hebrea sugukonnast järel j iänud, kes sadandete aaõtate eest Amerikas elanud. Tahvlite pääl räägiti Hebrea rahwa otsasaamisest ja kuulutadi ette, et selleS paigas omal ajal uus prohvet saab ilmuma, kes oma rahwa õigele teele wiib ja see prohvet pidi see olema, kes saladusliste tahwlite päälkirja kõige enne lugeda mõistis. See kommet tõi Strangile palju edu ja Strang rääkis temast tihti ehk ..Lamanitlaste" vaenulikkude tegevuste kartuse tagajärjel  leidis Straug tarwis olewat, „leitud" lauda ette näidata, kus tale Jumale poolt käsk anti, Jumala rohwast Biweri saare pääle töutatud maale sinna kitsusesse  viia, mis Michigani ja Huroni järvesid izhen- . dab. Sääl leidsiwad nad tuhande indianlasi ja umbes" niisama palju katoliku usulisi iirlasi ees, kes uue rahvaga  vihast võitlust algasiwad. Wiimaseid oli aga rohkem, kuni kolm tuhat, ja sellepärast pidiwad „lamauitud,"  nagu nad mitte-mormonlast nimetavad, „Jumala  rahwa" eest taganema. Lahe kildal, mis Zordaniks  nimetati, asutati St. Jamefi linn, kuna sisemine järv Galilea mereks ristiti. Nii tõusis kolovii jalale. Siin hakkas Strang varsti „Jssanda seaduse raamatut, mis Moosese seaduse pää - osade tõlkest väheste lisandustega ja lühikeste juurdetähendustega kokku seatud" trükkima. Raamat sai, nagu päälkiri tõendas. „kunniga käsul, kuninga trükikojas" trükitud. Selsamal 1850 aastal muudeti kirik kuningriigiks ümber ja El ang sai „?uningaks, prohvetiks ja apostliks" kuulutatud Ta laskis ennast pühalikult kroonida ja tuli selle j nres puuaseS mantlis, tahtelise kuldkrooniga rahwa ette. ahwas  langes tema ette silmili maha ja tunnistab . >a kuningaks. Mormooni seltskonna kommunistlik siss - )e sai ümbermuudetud, nuhtlused söögi ja joogi ta a« mises liiale minemise eest saiwad veel väljendatu ii mõisteti näit. viina, tubaku ja kohvi praukimi ?st ihulikku trahvi jne. Ainult ühte liialdust kiitis 6 « hääks - paljude naeste pidamist. Jgatühte, ket i tahtmist täita ei võtnud, karistas ta väga va Aastal 1891 süüdistodi teda paljude naeste pid es ja riikilises äraandmises, mille pärast teda koh a anti, aga Strang võitis oma aSja hiilgo walt ' i võitjana oma riiki tagasi. Pärast seda sai ta isegi i- - gani riigi saadikute kogusse ning ükski valitsus t» võte ei sündinud ilma tema hääkskiitusetu ; oli j ia Biweri kuningas ja terve Michigan kaudsi tema m Ü. Sel ajal oliwad kats „vüha" meest Straux le vihaseks saanud, sest et ta neid peksta oli l ' d, ühte kiimalise elu pärast, teist, et ta oma uaes u banud oli teistsuguseid riideid kanda, kui teistel rmoni  naeStel; nad walwasivad Strangi järele » ap- ' fiwad teda metsaS ära. Mõrtsukad wöetl kinni ?go - vaevalt oli apostel ja kuningas" ise s md / kui kõik tema mõju kaduS ja süüdlased ilma kav ° ie»c ära lasti minna. Ei läinud veel kuud aegagi " kui mitmetseltfi õnnekütid St. linna päS e lnn ' gefiwad, põlema süütafiwad, .kuningalossi" ära sõhtusimad,  elanikud puhtaks riisusiwad ja pühade linnast, kes hirmuga üle Amerika laiali kivi kivi pääle ei jätnud. 1904. Sakala. 7