Saarlane UB Üleüldine pilitiün ojalelit mnn- ja linnarahwalk. MW 5K AH. Teisipäewal, 26. julil 1905. XXI. aastakäik. maksab: Saaremaal aastas . . I rbl. Fä kp. Pooles aastas ! „ Lk „ Ilmub igal toisipäornat. Kuresäares Kauba-uulitsas nr.l?. Sõda. Sahalinist on juba 464 sõjawangi Jaapanisse wiidud. Juba on Sahalini pääl ka AleksandrowSki  linn jaapanlaste käes. Admiral Kataoka teatab: 11. julil on Jaapani lipp Aleksandrowskis kroonumajade pääl lehwima pandud. Kahju jaapanlased ei saanud. Teises teates jutustatakse: Jaapanlased  läksiwad Nugatais maale, lõiwad  wenelased tagasi ja wõtsiivad 40,000 tonni süsa ja raudtee tarwitufi ära. Pärast seda, kui Aleksandrowsk oli ära wõetud, paniwad wenelased ida-kindlustuStel ägedasti  wastu, suruti aga 12. julil Nowo- Mihailowskisse, mis ka jaapanlaste kätte langes. 15. julil. Wladiwostokki piirab tugew laewawägi. Palju laewu on Saha» lini, Siberi ja Korea kaldaid walwamas. -—Oma Jaapanis wangis oleku ü!e teatab soomuslaewa „Admiral Ushakowi" preester „Russst" sees pääle muu järgmist: Kui palju jaapanlased üleüldse sõjawangide  enesearmastuse pääle waatawad, ivõib järgmisest näha: Esimesel pühapäewal pärast Tsushima lahingut paniwad jaapanlased  piduliku rongikäigu toime tõrwak- sete, laulu ning „bansai" hüüetega. Kui nad aga meie lähedale jõudsiwad, waikiS terme rong mitte wähem kui 5000 inimest ja läks ---vagusi ilma kärata meist mööda, et piduliku lauluga meile mitte walu sünnitada. Sääl panin ma ühtlasi ka ohwitseri ja soldati wahelist olekut tähele. Nad on, kaS teate, nii lihtsad, et see meile koguni weider näitas. Teenistusest wabal ajal läheb lihtsoldat ohwitseri juurde ja küsib temalt tuld paberossi pääle, nad hakkawad suitsttama ja isekeskis juttu ajama. Aga mis on meie juures! Pääle kibedate  sõnade tuleb naljalt midagi muud kuuldawale. Ja mida siis paremat tarwis! Jaapani  soldat tunneb wäga hästi kõiki oma juhatajaid, ta on neid kõiki isiklikult näinud.  Aga meie admiral Roshestwenski ei olnud mitte üht kordagi mitte ühegi laewa päül, nii et lacwameestest ükski teda näo järele ei tunnud. Wõite arwata, missugust olukorda ning tundeid sarnastel tingimistel madruste juures rajada wõis, kes isegi mitte oma pääülemat näo järele ei tunne. Nebogatowrall aheitmine. Soomuslaewa „Nikolal I." preester jutustanud,  nagu ~Russ" tearav, et tema imestab, kudas niisugused jutud on tekkinud, nagu oleks Nebogatowi madrused mässama hakanud.  Wsne laewad, mis alla heitstwad, ei ole jaapanlastele wastu lasknudgi, sest et Wene pommid niikaugele ei jooksnud kui jaapanlaste omad, ja sellep. lasta ei maksnud. Witte on oma sõnumisaatmise asjus ühele usaldusemehele seletanud, nagu „Pcst. Ll." teatab, et ta täielikku päewaraamatut peab ja selle rahu läbirääkimiste kestusel igapäew Keisri Majesteedile teateid läkitab. Krahw Lambsdorff olla sellest seletusest kui ka seda teada saanud, et need päewaraamatu  tähendused mitte wälimiste asjade  ministeriumi kaudu Keisri Majesteedi kätte ei lähe, waid otseteel. Selle pääle seletanud krahw Lambsdorff kindlasti, et Witte aruanded wälimiste asjade ministeriumi  kaudu pidada Keisrile ette pandud saama. Ühtlasi teinud Lambsdorff Pet. Tel. agcnturile ülesandeks, sellekohast sõnumit  waleks tunnistada. Keisri Majesteet seista aga täiesti Witte poolt ja olla ette kirjutanud, et Witte oma aruande ilma wälimiste asjade ministeriumi wahetoimetamiseta  Tema kätte peab läkitama. Et aga krahw Lambsdorssile ka õigust anda, on otsustatud, et üks teine ametlik aruanne  Witte tegewuscst ka wälimiste asjade Weigeli perekond. Saksa keelest L. Suburg. Jumal sinuga, Therese, teretas ta abikaasat  lahke päänikutamisega. Kas saan ka jälle midagit suupäralist? tulen päris hundi näljaselt koju. Waikselt waataS naene mehe otsa ja palawus tõusis talle pähe. Süüa! jah ainult süüa küsis ta alati koju tulles kõige esmalt. LaSte ja äri järele, kudas naene üksinda kõigega malmis saanud, ei ialgi. Siis tõusis ta waikselt toolilt ja ütles kunstliku rahuga: On kõik malmis, söök ootab sind, toon kohe. Pahas tujus? lausus meeS. Üks mul puhas, too oga süüa olen näljane kui hunt! Warsti istus ta söögi laudas ja laskis enesele hästi walmistatud toitu hästi maitsta.  Sääl juures ei tulnud tal meeldegi, naeselt küsida, mis siis ka tema lastega söönud olla, meel wähem tuli tal ialgi meelde, oma häid suutäisi abikaasaga jagada. Nagu alati, teenis see teda söögi laudas ja istus sellepääle oma lappimise tööga talle laudas wastu. Ta laskis meest rahulikult süüa, ei lausunud  sõnakestgi, maid pistis hoolega pistet pistme järele ja ootas aega, kus ta tulle kord ära öelda wõis, mis tal südame pääl lamas. Wiimaks lõpetaS ta ometigi söömist, wiimaks oli ta ometigi täidetud. Söögi pääle tühcndaõ ta wana harjunud kombe järele oma kolm klaasi weini, walas neljanda weel täis, pani sits sigari suitsema, et sedastust  lõbusal olekul sööki parem luusse lasta. Ta terme olemus hingas meelerahu ja elust lõbu tundmist wälja. Nüüd alles hakkas ta naese rõhutut olekut,  tema jonnakat märkimist tähele panema. Mis sul siis on, Therese, miks sa täna nii waikne oled? küsis ta imetledes. Ja sääl, nagu oleks ta ainult seda küsimist  ootanud, pääsis ta kõne paisu tagant lahti. Ta oli seda talle teisiti öelda tahtnud, rahulikult, ta oli tahtnud ainult ta südametunnistuse  pihta koputada, aga möödaläinud tundide piinawad juhtumised tõusiwad, seda täis söönud ja joonud meest, kes ainult oma lõbusat elu maitsmist silmis pidas, oma ees nähes, kaebawalt ta mälestusse ja täitsiwad teda kibedusega tema wastu. Äkitselt pani ta töö käest kõrwale, toetas käed risti rinna alla, waatas pool tarretanud  pilguga mehele silmi, ja tal oli, nagu oleks ta ära lämmatama pidanud. Nii ei wõi enam edasi minna, Bernhard! purskasiwad tal sõnad suust, nii mitte! Liiga palju lamab minu seljas, ma ei jõua enam kanda! Sina pead teist wiisilist elu algama, pead oma abielumehe ja isa kohusid täitma hakkama; pead kaubaäri oma hoole alla wõtma muidu wõib sündida, et sa mind korra, oma kaardimängust koju tulles, surnult maas leiad. Mess oli ennem kõiki muud ootanud, kui seda ühe piinatud hinge karjatamist. See paistis ta silmist, kuna ta kohmetanult naese otsa waatas, nagu kardaks ta, et see hulluks olla läinud. Ma palun, ära räägi sarnast lollust I manitses ta pool põlgawalt. Lollust! Ta «vaatas talle põlewal pilgul silmadesse. Waata aga asja pääle tõsiselt, Bernhard. Mina ei suuda seda enam edasi kannatada, et sina nii laiseldes, ainult oma lõbu pääle mõteldes, edasi elad, kuna kõik murede koormad aina minu pääl lamawad ja suured meeleäritused ja üleliiga wäsitawad  toimetused mind juba haua äärele tõukamad. Alles nüüd, kus mu jõud juba lõppema ähwardab, näen ma ära, kui andeksandmatu kaua ma sinu lõbu elu waikideS sallinud olen, ennast rahulikult töö orjaks teha olen lasknud. Seda pean ma nüüd juba oma laste suust kuulma. Ja ma küsin sult: Missugust eeskuju eluks annad sa neile, nimelt oma poegadele? Kas nad ükskord niisamati peawad tegema ja endid oma naestest toita laskma? See käis mehel üle nalja. Seda ei tohtinud ta kannatada! Kust ta ometigi korraga seda julgust wõltis, tema, oma mehe wastu sel moel wälja astuda? Mitte sõna enam sel toonil! kärkis ta walitsejana. Kui sa pääst rumalaks oled läinud, siis ole seda, aga mind jäta tülitamata.  Mina ei taha enam midagi kuulda, kas mõistad! Ta oli oma mehe seisukohta kaitsnud ja wõis nüüd jälle ühte tugswat popsu sigarist tõmmata. See rahustas nii lõbusalt.  Ja nimelt pääls söögi ei tohtinud ta ennast üritada laska see oleks tcrwise pääle käinud, talle rahutut und walmistanud.  Tema uueks imestamiseks oli naene täna aga kogunigi kangekaelne, ei pannud ta mehist käsku tähelegi ei hoolinud tast wähematgi. Ta kahwatanud palgedesse tõusis õrn puna, mis ta nägu