Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal sa taupäewal. Toimetus on Kurefaarcs, PitkaS nuliifaö, Trcffeni majas nr, IZ Kuulutuste Wastuwõtmiuc kuni I-llu l pZewal Kuulutuste xktit.rida k k,, lehe eesotsas Äv ». Adress! muutmise eest 10 kop. TeMmisehind: kroonupostiga: aastas . . s rbl. - kop. V- „ . . 1 .. ss .. V» „ - - » maapostiga: „ . . 1 „ S<> „ V- . Vt .. . . - .sa .. Üksik «umber maksab A kop. Zk 93. Laupäewal, 20. detsembril 1908. XXIV. aastakäik Tõsine sõna parajal ajal. s 10) Näitemüülids ja lõbustuste asjus armasta, et need Seltsile tarbekorral rahalist toetust anda wõikfiwad. Ülemaa j 'isid püüawad  just uiisuguSte ettewötete abil Wwõtmist Põllumeeste seltside waStu äratada ,a ülcüldlSkkS  ettewõteteks raha muretjeda. Arwasin, et S. E. P. Selts siin ka Nnresaare Eesti Seltsilt toetust wõiks paluda, kui omal tegelased puuduwad („S " 80). Ei soowi «tõstsid põllumehed" sarnast kraami mitte, noh, siis Mb see lihtsalt kõik kõrwale. 11) Mis S. E. Põllum. Seltsi liikmete koosolekutel käimisesse puutub, siis ei ole ma «seda paha nähtust" millalgi «toimetuse weaks" ega «teaduse puuduseks" pidanud, nagu G. M. seda minu «kirja ridade wahelt" wülja lugenud olla. Ma ei oie põhjusmõttelikult millalgi ja midagi «ridade wahete" kirjutanud, maid ikka lõtk otjitohelelt wülja ütelnud, mis ma ühegi aSja kohta olen arwanud. Ka teiste kirjades olen „ridade wahel" ainult tühja paberit näinud, kui aga keegi jäält taS wöi pifi>, paha- ehk ka pudu-elutmd otsib ja leiab, filS on >ee ainult tema isiklik eralõbu. Liikmete kollutulemijeks oli ta minu aimamine  ojalt seesama, mis G. M. enese arwamije  Ütleb olewat. Just sellepärast soowitasingi selle määruse muutmist, et igal koosolekul teataw arw liikmeid koos olema peab („S." »U 81). Aga kauge maa ja pikk tee et ole tüll mitte ainukene põhjus, mils liikmeid jagedasn mähe koiku tuleb, wald siin on ka palju muid põhjusi. Kes seltsi liikmetega selle üle rääkinud on, kuulis mitmejugusid  seletust. Üällu G. M. see asjata „tonvinägemine" üleüldse maha, kus tema ikka ja igal pool amult Seltsi juhatuse ja toimetuse juures tvigade ja puuduste leidmist haistab ja kardab. Küiup puudusi iga seltsi toimetuses leidub, sest midagi et ole nii täielik, et jääl puudusi sugugi leida ei oleks. Aga neid ei pea mitte kardetama kõne alla wõtta ja ei maksaks mitte pahandada, kui üks ehk teine nende kaotamiseks oma ettepanekuid teha julgeb. OlekS mul niisugust «põhjalikku teadust", nagu G. M. seda uiu külge määrida katsub, siis ei oleks ma seda «teistele mitte jagamata" jätnud. Et mul aga põllutöös wühe teadmist  on, siis ei ole ma P- Seltsi hääks selles mõttes midagi «ära teha" wõinud. Aga hääd nõuu oien küll igat juhtumisel anda püüdnud. Pole ma ka palju koosolekutel käia wõinud, ja «põhjalikku teadust" sääl kordagi teistele jagada wõinud, nagu G. M. seda minult nõuab. «Põhjalikku teadust" pole ka keegi (G. M. ka mitte) koosolekutel anda suutnud. Ja seda ma oma kirjas just kurtsingi, et meil teaduse mees puudub, kes põlluasjanduses tarwilisi juhatusi  anda wöiks. 12) Naljakas otsustamise wiis on hra G. M.-t: millega tema ühes nõus on, sääl rääkida Nõela Mihkel milles aga tema (G. M.) „o ma" aimamise juurde jääb, jääl ei olla NõUa Mihkel mitte w iisakas.  Wäga armuline otsustamine! Ütlesin «Saarlase" 81, et meil tuleks rohkem juurpõllupidajaid oma P. Seltsi liikmeteks  kui ka juhatuse ja koeruse andjateks paluda, otseteel paluda, mitte lihtsalt kutsuda. Seda mõistab G. M. nii, et meie mitte pidada paluma. Wõimalik, et mu ütelus G. M.-te arusaamata oli. Minu arwamine oli see, et meil põhjusi oleks neid oma Seltsi paluda, ja mitte lihtsalt armuliselt ootama ja «lootma" jääva, kuni «kindla sihiga" mehed rje tulema halkamad. „T ohti m i s e st" ja «mitte kehtimisest" ei ole ma sõnagi ttrManud. Mmu teades mõjub ka «kindla sihiga" meeste paale palwe igatahes paremini, kui lihtne kutse ehk «vaikne «lootmine", nagu G. M. oma kirja lõpul seda tähendab. Et mõisnikud meie rahwa seas suurema haridusega mehed on, olen oma kirja lõpul küllalt selgesti ütelnud. Ei tea, mis .sõlmi» Ilse" pärast (G. M. ütelus) G. M. seda meel kord täie suuga oma mina poolt kordama hakkas!? 13) Weel üks .imestaw nähtus" olla G. M.-l : olla ka niisugune aeg olnud, .k u S S. E. Põllumeeste SeltS pea mi» dagi tähtsamat toimetust korda ei saatnud, kuna nüüd Seltsi töö edeneb? (G. M. sõnad-) Ja tollel ajal ei olla Nõela Mihkel .midagi lausunud", kuna temal nüüd .paljumuret" olla.- Esiteks: millal oli see niisugune aeg, kus S. E. P. Selts .pea midagi tähtsamat toime» tust korda ei saatnud" ? Ja teiseks: kust teate Teie seda, et „Nõela Mihkel" siis „ midagi ei lausunud" ? Minu teades on S- E. P. Selts igal ajal midagi tähtsamat tööd teinud- Suur osa praegu teoks tehtud ettevõtetest oliwad juba ammu enne 2. aastat algatud: wäljanäitus oli ammugi nõuks mõstud, niisama ka matmise kassa ja kredit-üh.suse ning mefilaStepidamife  kursuse asi- Isegi müüma-ühisuse asutamist on algatud- Iga ettewõte ja nõu tarwitab teokstegemiseks aega, ja sellep. ei wõi hra G. M. kõiki läbiviidud ettevõtteid sugugi ainult oma arvesse kirjutada. Ma ei taha sellega P. Seltsi tööd viimastel aastatel  sugugi vähemaks hinnata, tui nad tõe- V.», itUsama ra yra G. M. tegevust. Ainult seda tahtsin tõendada, et Selts ka endistel  aastatel midagi tähtsamat toimetust korda on saatnud. Aga ka see oa tõsi, et S- E. P. Seltst endised esimehed küll millalgi nõuuandjats waStu täis iseenese „min a'l" üles pole astunud. Hr. G. M—-le wõin tõendada, et ma temast, kui meie tublimast põllumehe st ja agarast seltskondliku elu toe» tajaft isiklikult suurt lugu pean. Niisama pean tema Lööfi Põllum. Seltsis wüga täht. Jõulu õnn. Gustow Lõsse li jutustus. Sesti keelde Slly Weltmann ,ArmaStuse inglid, rahu inglid, teie tulete jällegi taemast maha, pimedal pühal öösel, inimestele  õnne ja rõõmu tooma- Oh, ärge minge mitte minu uksest siis mööda! Anna mulle, mis üle ma Sind palun, armas taewane Isa: et minu haige emakene jälle terweks saaks, ja minu omate tarkust ja õiget armastust Arthuri maStu! Wöta minu karvetawat lahiluft, mis ma tema tüdi tunnen, mu südame paalt ära I See olgu minu jõulurõõm; ja igawesti, igamesti  tahan ma Sulle tänulik olla! Ja kui ta ta mitte truu oh ei mitte, mitte seda, armas Jumal!" Nõnda rääkis iseeneses noor ja iluS tütarlaps,  kes sõõra töö kallal klbcdaSti ametis oli ja wahete mahel aknast õuue waatis, k«S lume helbed tihedasti maad katfiwad- Marie Berndal oli ära surnud ametniku tütar, kelle ema ennast pajulist pidi ülemal pidama, »iS waewalt aga nende tohe ülespidamiseks  ulatas; emakese pika haiguse läbi oleks waesuS peaaegu nende majaS mäletsenud, kui mitte Marie oma usinust tunftludumises poleks mõistnud, mis neile mõlemile häda ajal suureks abiks oli. Marie M selle istumise juures üsna kahwatnks.  See polnud siis ta ime mitte, et ta ta oma termist selle läbi rikkus, oga ema ej pidanud tohtima seda mitte märgata. Ematz näitas ta alati oma lahket waadet, ja kui see nüüd pärast lõunasest magamisest üles ärkas, ruttas Marie teise tuppa, et teda tooli pääle aidata, mis ahju ligidal oli. „Mu armas ema," ütles Marie südamelikult,  «inina palusin praegu srmast Jumalat sinu eest. Ja sinu termis peab minu ja sinu jõulukink olema. Kudas ja tunned ennast praegu ?" „Wäga hää, mu armas laps," wastas ema ja silitas armulikult oma mureliku tütre palgest. „Aga sina, sina oled ju nii kahwa» tanud —" oma tütrekese nägu enam waadaleS „ja oled ju nutnud ka." „Ema —" Marie lõi silmad maha ja kerge puna tuli tema palgedele nühtawale. „Sa tead, mikspäraft," ütles ta mahedasti  juurde. „Ja, ja," nõtkutas ema tasase ohkamisega oma paad- .Mina olen kahjuks haige, et ise järele kuulata wõiksin Arthuri elust ja tema seisusest ning sinul seda teha ei ole kõlblik. Sa wift usud muidugi teda —" „Ja, truuwisti ja igawesti, e«a!" ütles Marie hiilgama pilguga. Wana emakene jäi mõtete sisse. „Tihti, tui ma oma jutuga nii kaugele jõudnud olen, et tema seisusest midagi kuulda saada, siis keerab ta jutu ikka teise asja pääle. Ma kardan, tema hoiab midagi meie eest marjule ja mitu korda tuleb mulle ette, et mis ta räägib, tõesti tõik male oleks." «Aga ema!" Marie astus paar sammu tagasi. «Annaks küll Jumal andeks, kui ma ennast petan," ütles ema- «Aga tihti tuleb mulle küll niiwiist ette." «Mina ei ole seda küll aru saanud," waStaS  Marie. «Ainult Arthur on waewatud oma waesuse pärast, et tal mitte wõimalik ei ole meie kihlust awalikuks teha- Niisugune waene ftudent, kes kord tohtriks saada loodab, peab aga nüüd kodukoolmeistri ametit pidama, et elada ja edespidi edasi õppida wöikS kudaS on tal sits wõimalik nii ruttu tõe põhja pääle jõuda!" Marie hakkas oma ema ümbert kinni, suudles teda ja ruttas siis akna juurde tagasi. „ Peaaegu oleksin ma oma näputööd linnapää  proua Enckmannile ära unustanud wiia, mis weel täna õhtu jõulukingiks pidi saama. Nüüd pean ma aga õige ruttama, ära kadunud minutist jälle ära täita!" Ema kõneles tasakesti: „Ma oleksin wäga soosinud, et sinu töö osawus ka suurtes kauplustes  tutawaks saaks." „Aga, ema, ma töötan ju ka kaunis laialt; kui ma sääl poodis oma tööd ära andsin, oli üks tõrgest soost proua süül, kes minu tööd tähele pani, seda hääks kiitis ja mind palus seda jõulukingitus! teha, mida ma praegu lõpetanud  »len." Mõneks minutiks oliwad mõlemad mait- Ja siis tuli rutuline waljusti kloppimine ukse pihta kuuldawaks. Marie, oma rõõmu» hüüdmisega: -Arihur!" rutta» ust lahti tegema.