Saarlane Ik l?. TeisiPSewal, 37. aprillil 1304. XX. aastakiiik. maksab: Postiga saadetud aastas. S „ „ Hooles aastas l „ 2Z „ Ilmub igalteifipä.o»Vt»r. ..Saarlase" toimetus ja wSljaandmme Kauba-uulitsas nr.l?. Kuulutuste petit rida maksab A k. UW Zlltiildinc xalitiha ajaleht maa- ja linaaeahaiale. UU Tshemulpo kangelaste Peterburisse jõudmine. „Warjagi" ja „Korejetfi" mehed jõudsiwad IL. skp. Peterburisse, kuö neid Keisri Majesteet, K. K. Suurwürstid, kõrged auukandjad ja mitme tuhande armuline rohwahulk wastu wvtfiwad. Talwepalee Nikolasewi saalis oli meremeestele einelaud kaetud. Kuidas Tshemulpo kangelaste ilmumist Newski prospektil oodati, selle kohta kirjutab Postimehe kirjasaatja rg. päälinnast: TaewaS on tumedate, tinakarwa hallide pilwcdega  kaetud ning ähwartab nuhina libama hakata. Kell ei ole meel üheksa, aga juba kõlab igast küljest kesklinna uulitsatest muusika hääl ja lii guwad pikad wäesalgad Newski prospektile, kus nad mõlemil pool uulitsaid kahes, kolmes ja isegi neljas reas aset wõtawad. Terwe, umbes kahe ja poole rversia pikune tee on peagi kumbagilt poolt tihedate milmet moodi paraadi - uniwormi kandwate soldatite ridadega sissepiiratud. Soldatite taha kõnniteedele koguwad filmapaistwalt ikka paksemad rahwahulgad, kes kõik uudishimulikult kangelaste tulekut ootawad. Soldatite wahelt sõidawad tõllad sa troSkad kõrgete wäeülematega ja lubatähtedega kaitsetud era-inimestcga kiirelt Nikolai waksali poole. Enne poolt üksteistkümmend hakkawad üksikud tõllad waksalist tagasi sõitma. Rahwas ootab ärewusega wõitlejaid, kuid nendest pole meel midagi näha. Kõik Newski vrospekti jalgteed, majade aknad, palkonid jne. on tungil inimesi Ms. Isegi Katarina 11. auusamba ümber olewas aias on inimesed kõrgele puude otsa roninud. paljudel katustel on inimesi näha. Uulitsatel müüdaffs Wksugw lipukesi, mälestuserahasid. Waksali poolt Newski otsast on korraga hurra-hüüdmifi kuulda ning akendest lehwitatakse taskurättisid jne. See on eemal olijatele täheks, et oodatawad juba tulekul on. Ikka ligemale jõuawad nad, siis on nad ka minu kohal, rahwas kahmab kübarad pääst, hüüab täie häälega ühtelugu hurraa ja lehwitab taskurättisid ja kübaraid. Kindlalt ja tõsiselt sammuwad kesk uulitsal sõjawägede ridade wahelt Tshemulpo kangelased meist mõõda. Ees kõlawad uued lõpmata hurraa hüüded, kuna tagasi rahwaS osalt rüsinal edasi hakkab tungima, osalt koost lahkub. Nii läheb terwe Newski läbi kuni Talwepaleeui.  Wõitlejate ees sammuwad kaks ihukaitse meremäe muufikakoori ning mängiwad üksteisega wohelduses terwe tee, selle järgi sammuwad esiti „Warjagi" ja siis „Korejetsi" madrused." Keisri Majesteet arwas hääks Nikolai saalis laua juurde astuda, kus meremehed einet wötsiwad, ja Kõigearmuiikumalt järgmisi sõnu ütelda: „Ma olen õnnelik, wennakesed, teid terweli ja õnnelikult tagasi jõudnud näha. Paljud teist kirjutastwad oma merega meie lacwasliku ajaloosse  sündmuse, mis teie isade ja isa-isade wäärt on, kes „Nsowi" sa „Merkuri" pätil kangelaselood korda saatfiwad. Nüüd lisasite ka teie oma kangelasetevga uue lehekülje meie laewaStiku  ajaloole „War>aN" ja ..Korejetsi" nimedega juurde. Ka nemad sääwad suremataks. Mina olen selles kindlas arwamiscS, et igaüks neist ennast kuni eluotsani selle auupalga wäärt ssles näitab, mille Mina teile andsin. Terme Wenemaa ja Mina lugesime armastusega ja wärisewa südamega  neist wägilase-tegudest, mis teis Tshemulpo all üles näitasite. Südamest tänan mina teid. et teie Andrease lipu auu ja suure püha Wenemaa  kuulsust alal hoidsite. Mina joon meie kuulsa laewastiku edaspidisteks wõitudeks ja teie terwiseks, Vennakesed." Ühe laua juurest teise juurde minnes armas Keisri Majesteet meel hääks järgmist ütelda: „Wesl kord tänan Ma teid, tublid mehed teie wägilaseteo eest. Kaitsku teid Jumal!" Pruukosti ajal kontserdi-saalis ütles Keisri Majesteet järgmised sõnad: „Weel kord pööran Ma teie poole nendesamade sõnadega, mida ma praegu komandöridele awaldasin.  „Warjagi" ja „Korejetft" hiilgawad wägilaseteod, mis meis sõjariistadele nii suurt kuulsust toomad, pean Mina kõigiti komandöride ja kõikide ohwitseride wahwa ülespidamise tagajärjeks.  Südamest tänan Mina teid auufa ja õiglase kohusetältmise eest. Kuna Mina selle sündmuse mälestust ka edaspidise aja pääle alal hoida tahan, olen Mina käsku andnud auuraha walmistada, mida kõik teie, kui ka alamwasüsed kandma peate. Olgu tema tulewale põlwelc niisuguse  tähtsa wägilaseteo meeldetuletuseks. Kõigest Patu läbi õnnistusele! 17 Jeannot Emil von Grotthuss'i jutustus. E-SNStanud G- Markus. Nõnda istusin ma ühel armsal suwisel õhtul pargis jõs kaldal toreda pärna puu all sügawais mõtetes. Siin mõtlesin oma endise lõbusa elu, oma armsa igawcsti puhkama läinud wanemate, kauge kodumaa ning sinu kui ka oma praeguse kurbliku seisukorra ja tulewiku püüle- Ilm oli ilus ning jõe wesi woolas minu silmade ees kiiresti ja kiiresti edasi, nagu oleks ta igawese mere rüppe puhkele tõttanud. Minu kõrwaS maas oli rcwoliver. Kardetumad inimesed lm ka metsloomad sundisiwad süäl niisugust seltsilist ikka kaasas kandma. Wa wõtsin rewolweri oma kätte ning waatasin  järele, kas ta ka laetud on. Oli mul täiesti teadmata, et tal midagi sees ei olnud. Ma mõtlesin: see wäikene riist on mitmegi häda ja wiletsust lõpetanud. Kül oleks HSS kui minagi niisugusel armsal õhtul ja «vaiksel kohal igawesse rahu riiki jõuaksin. Kaua, kaua järele mõteldes jõudsin ma mi imaks otsusele, siit mallina igaweSti Jumalaga jätta. Ma tõmbasin minna üles, panin püstoli otsa enese wastu otsa, meel kord oma filmi ülesse taewa poole tõstes. —Teie häbemata inimene, mis te' saal teete? Mas häkitselt minu karmus üks kohkunud vaesterahwa hääl. Silmapilk andke see riist Ma! Selsammal silmapilgul lendas mu kena rewolwer keset jõge sulpsti mee sisse. Üks wäga kena naesterahwas seifis mu ses, kes weel natuke kohkunud oli. Ah miss, mikspäraft tegite seda, ütlesin ma kurbliku naeratusega. Ta ei olnud sugugi laetud. See rewolwer maksab wiis dollarit, ving see raha ei ole mul praegu sugugi kerge kätte saada. Ma waatasin weel kord kahetsedes selle koha pääle, kuS ta wette kukkus. Mitte laetud? küsis ta esiotsa üsna imskspanneS- Kohe aga selle pääle wälkuS wiha tema silmist. Teie tahtsite mind siis ainult kohutada? Jah, muidugi, teie nägite  mind eemalt tulswat ja tahtsite minuga inetumat nalja teha! Seda ei anna ma teile aga mitte andeks, maid ütlen papale! Kuidas? Teie naerate mind weel wälja? Oh, oh, teie olete üsna üsna paha inimene! Oodake aga, tõeSti räägin ma seda papale! Ta silmad langesiwad pisaraid täis. Tõe poolest ma olin sunnitud naeratama. Ei, miss, tõendasin ma südamelikult, mina ei näinud teid tulewat, ega tahtnud teid kohutada, weel wähem teie üle naerda. Oma arwates ei ole ma ka paha inimene ennem wõib olla. Waletage mitte! Mikspärast oleksite teie siis muidu tühja püstoli otsa wastu otsaesist  pannud? Inimesel on silmapiikusid, ütleb üks suur Saksa laulik oigasin ma kõrgel toonil, sain aga omas seletuses kohe segatud. Ta tampis kannatamatalt jalaga wastu maad ja hüüdis: Mina ei taha koguni mitte teada, mis suured Saksa laulikud ütlewad, waid ainult seda, mikspärast teie püstoli otsa oma poole pöörsite? —> Ehk oli ta ometigi laetud? päris ta pool usaldamata ja pool osawõtliku pilguga. Ma püüdsin temale oma sellekorrast meeleolu seletada. Seks pidin ma temale muidugi oma endised elujuhtumisel, kõik ette arutama. Ta kuulas tähelepanelikult päält ja ta silmist paistis osawõtmine ja kaastundmus wälja. Ka ei jätnud ta enne järele risti ja põigiti mulle küsimisi ette panemast, kuni ta kõik täiesti oli teada saanud, mis ma ülepää ise omast elust weel mäletasin. Oh, mu herral tähendas ta wiimaks südameliku kaastundmusega, see on ju tõesti wäga kurb. Muidugi peab papa kõik seda teada saama. KuidaS on teie nimi, mu hsrra? Ta andis mulle lahkumiseks kätt ja läks siis ära. Teel pööris ta weel kord ümber ja nikutas pääga sõbralikult minu poole. Nõnda wiisi sain ma miss Anni Steffens'iga tutwaks. Miss Anni oli New-Norki lese panga omaniku John StesfenS'i ainus tütar. Minu õnn oli siis nagu öeldakse püstolist wälja laStud ja päälegi ilma laadimata püstolist. Järgmisel päewal oli mul juba aru käes, et papa kõik põhjani teadis. Ta laskis mind oma juurde tulla, ja tähendas  mulle, et ta oma tütre läbi kõik mu terwet elulugu olla teada saanud ning et see teda huwitada. Kahju, ütles ta, kui üks haritud inimene, kes midagi paremat wõiks, liht tööd tegema peab, ehk küll tähendas ta kindla rõhuga iga õige töö auus on. Kui ma ka paljalt ohwitser olnud ja seega iseenesest mõista iga kasuliku asjaajamise tarwis osamata olla, siis tahta ta ometegi waadata, kas minust siisgi mitte midagi kasulikku teha ei wõiks. Hakaruf»» pidin ma tema era-sekretär olema ja teM omas majas elama. Sügisel, kus ta, nagu ikka, kõige oma majapidamisega linna (New- Dork) asub, tahta ta mulle omas äris koha anda. Wiimaks ulatas ta mulle naeratades  kalli, uue püstoli kahju tasuks, kus