Saarlane UW Üleüldine ?oiitikn njalehl «nn- jn linnnrnliNnlc. UW Teisipäewal, 29. nowembril 1905. XXlaasiakött maksab: Ilmub igal toisipäo,V«»r. KiirciaareÄ Pitkas-uulitsas nr.ZN. Skailalctoimetusxlc.K-iresaarde. Politilised parteid. UuS wool on Wenemaal «võimsalt liikumas.  Rahwas peab koosolekuid, awaldab  riigiwalitsusele nõudmisi ja nõuab nende täitmist. Enne pidime seda täitma, mis meile ette kirjutati, enne oli meil wõimalik ainult seda saada, mis meile anti. Aga nüüd, kus rahwale wõimalikuks on tehtud riigi elust ka osa ivõtta, kus meie mitte alandatud riigialamad ei ole, waid wabad riigikodanikud, nüüd ei pruugi meie mitte oodata, mis walitsus meile annab, meil ei pruugi mitte ainult orjameeles päält «vaadata,  mis walitsus tecb> waid meil on ka õigus «valitsuselt ühte ja teist parandust nõuda ja ise riigi juhatuses kaasa töötada. Sarnane kord sünnitab elu, äratab tööle ja sellepärast on ka terwe Wenemaa kihamas.  Aga need nõudmised, mis «valitsusele  ette pannakse, ja need eesmärgid, mille kättesaamiseks töötatakse, on mitmesugused.  Ühed näituseks nõuawod «vabariigi  asutamist, kus keiser mitte riigipää  ei ole, waid rahwa poolt walitud president wõi esimees, teised on sellega rahul,et keiser ikka riigipääks on ning rahwas riigiwalitsemisest osa wõtab, püüawad aga rahwate sellcS asjas häSti laiendatud õigusid lätte nõuda. Kolmandad on weel keisririigi poolt. Need on Wene puruwammeelsed  ja neid on õnneks kaunis wDe. Ja nende püüdmistel polegi enam tähendust, sest isewalitsns on Weneriigis langenud, keiser on iseivolitsv.se ise käest ära andnud ja Wene bürokratiaa walitsust pole enam. Püäle ülemal tähendatud pääparteide on weel mitmesuguseid teist parteisid. Ajalehtedes on iväljamaa sõnumites  sagedasti wanameelsetest, waöameelsetest,  kiriklaStest, sotsialistidest, sotstaldemokraatlastest,  anarchiStidest j. n. d. räägitud.  Neil parteidel on kõigil oma eesmärk,  omad püüded ja o«a häälekandjad. Wenemaal ei ole enne kõigist niisugustest  parteidest juttugi wõinud olla, sest politilised parteid wöiwad ainult wabal maal ja waba rahwa juures , elule sündida. Nüüd, kus ka meie riik wabarahwa riikide hulka on jõudnud, on Wenemaal juba ka mitmesugused parteid sündinud, ja saab neid weel sündima. Ka Eestimaal on mitmesugused parteid tekkinud ja mõned ühisused asunud, näituseks suuremates linnades nõndanimetatud konstitutsionilised ühisused jnd. Ka on Eestis juba sotsialdemokratline  ajalehtgi käimas. Ka Saaremaa ei wõi parteideküsimuses magada. Ka siin saamad mitmesugused parteid sündima, mitmesugused politilised ühisused asuma. Muidu ei wõi õige elu ennast mitte awaldada. Ühe ehk teise partei wahele saamad wöitlused ja wõistlused  sündima. Aga wõitlus on elu. ' Ka ajaleht „Saarlane" ei wõi enam erapooletus mõttes tööd teha. Saarerahwa hää käekäigu kättesaamiseks töötades saab ka temal oma seisukoht olema, ta saab ka omale teatama politika sihi wälima, selle sihi piirides töötama ning ühemõttelisi oma ümber koguma. Nimelt saab ..Saarlase" siht „demokraatlik-konStitutsioniline" olema. Laiemalt oma sihi üle saame pröowinumbris  rääkima, mis meie lähemas tulewikuS ..Saarlase" suurendamise ja uuendamise puhul wülja anname. Üksikute parteide sihi üle saame ka edaspidi laiemalt seletama, et rahwast politilisest elust osawõtmisele walmistada ja et rahwale wõimalikuks teha oma waba äranägemise järele ühe ehk teise partei poole hoida Meie ukse kelluke. Jõuluõhtu sündmus. Kirjutanud W. Heinberg. Eestistanud G. Markus. Rikkuse ja warandusc eest pidi kena ja Viisakas tütarlapsuke ära müüdud saama, sest muidu oleks munakesele nülg majasse tunginud. Kõik need mõtted tegiwad mind rahutuks ja proua pääle pahaseks, sest ma tundsin selle noore za rõõmsa kõrge neiu wäärtuft, ta oli minu südame külge kaswanud,  ma soowisin talle õnnelikku elu ja rõõmsat meelt, kuna ema teda ainult kõrge raha eest rikka mehe kaenlasse toppida  tahtis. Kui ema ise kaasa oleks sõitnud,  ma poleks siis mitte kahtlenud ega kahetsenud, aga et ta tütart üksi paari saja wersra kaugusele T. linna oma suguluse, kamerherra D- juurde saadab, see tegi mulle südame ma lu. Neis sügawates mõtetes astusin ma edasi ning läksin oma maja uksest sisse, ilma et ma seda tähele olesin pannudgi, kuni oma abikaasa tuppa. Ma tahtsin ka temale oma mõtteid awaldada, kui teda üksi oleks leidnud. Oli juba widewik, kamini tuluke walgustaS kambri põrandata Liina, minu ei olnud mitte toas, aga selle asemel leidsin kellegi teise seltsilise Ilse juures. Ilse istus oma selga wastu klawerit  toetades sõrmede wahel üht punast metSweini kobarat hoides ja seda näpiisedeS,  mille juures ta natuke üritatud olekus  näis olewat. Tema ees seisis üks meeSterahwaS, kelle selg minu poole pöörtud  oli. Muidugi ei «võinud ma ju teda tema pruunidest juukstest ning reifimantlist  ära tunda, mis mulle ainult silma paiftsiwad. Aga km ta oma nägu minu poole pööras  siis maata imet I Ernst!  hõikasin  ma rõõmsalt ning terwitasin teda ta kaela ümbert kinni hakates- Onuke, wabanda mu teadmata tulekut, ma olen wäga ' — oga ei ütelnud enam edasi. Ma mõtlesin, et tädi siin raamatu riiuli ees istub, aga siin juures punastas  ta nägu üra- Wabandage preilile, ütles ta Ilse püüle pöördes.  Ernst Klauss, injhener ja grafinna Isabelle  Seeftldt, esitellesin ma neid kui tundmata  isikuid- Erast kummardas natuke, mille juures ta ise näost weel enam ära punastas ning ütles : ma oten praegu reisi pääl, sõidan B. linna ühe kiriku ehitust juhatama. Ligi tund aega kulus weel ära, enne kui minu abikaasa tuli. Ma ruttasin  talle ukse pääle wastu natuke äritatult küsides, kuS ta nii kauaks jäänud ning teatasin, et Ernst tulnud on- Ma olin sunnitud poodi minema omale natuke soemat jakki ostma, sest külm aeg tuleb pääle ning õhukse suwi jakiga ei wõi ma ju külmal ajal uksest wäljagi minna, wastas ta mulle, ja kuidas ma seda teadagi wõisin, et Ernst siin ootas, kui ta enne sellest midagi teatanud ei ole. Õhtust kosti muretsen ma kohe. Abikaasa läks kohe kööki toitu walmistama,  kuna mina wõõraste juurde pidin jääma. Aga tohter ei ole ialgi oma aja peremees. Ukse kellukest helistati ning ma pidin jälle minema oma kohusid täitma. Sääl ootas keegi prouaks, tekkide sisse mässi» tud lapsuke käte pääl; selle järele astus sisse üks õmblejanna pääwaluga, siig jälle rätsepa sell oma haige sõrmega, kõik nende juttude kuulamine ja läbikatsumine kulutas aega. Muidu poleks ehk neil noortel  inimestel wõimalikgi olnud üksteisele nii siigawalt silmi wahtida aga mis ma siis ikka oleks wõinud, mis wahel sünnib, tuleb iseenesest. Ning kui ma enam kui tunni aja pärast jälle nende juurde tulin, oliwad noored inimesed ikka weel üksinda, sest minu abikaasa  pidi köögis toitust walmistama mng Nad ei istunud sugugi tummalt. Oi, nende jutuwestamine oli nii elamaks ja lõbusaks  läinud, nagu oleks nad juba mitu aastat tutta-vad olnud. Neid natuke aega tähelcpanneS nägin warSti Missuguste tundmustega nad üksteisele  silmade sisse waatsiwad. See tegi mulle otse rõõmu. Nad oliwad mõlemad tõesti kenad inimesed ning ihu ja hinge poolest täiesti tcrwed, mis ühe arsti silmas  palju tähendab. Ernst, minu sugulane,  kena noormees niisama Ilse, kena noor neiu> mõlemad pitkad ja suured kui kuused, mõlemate silmad selged kui kristalli  klaasid, näod prisked, põsed punased, ühe sõnaga nad oliwad jala tallast kuni päälaeni mõlemad terwed. Ja kui keegi termist inimese elu õnne ülemaks waraks peab, siis seisawad arstid sellega esimises reas. Ah, Ernst oli iga pidi tubli noormees, alles 25 aastat mana. (Järgneb.) Üksikute nähtuste järele ei mõi meie weel mitte rahwa üle otsust teha. Harilikult sünnib aga see ikka nii. Tuleb kusagil mõni warguS, suurem tüli wõi mõni muu paha nähtus ette, fiiS öeldakse kohe: rahwas on hukkas. rahwaS