Saarlane M 4^. Teisipäewal, 35. nowembril 1903. XIX. aastakäik. maksab - PooleS aaStas I. „ 23 „ —S— Ilmub igaltsiftpÄS»vt»t. Saariascroimetüiel-^Knrefaardc. Kuulutuste petit rida maksab 3 k. UW Nleöldiue politikl! gjalth! NA- ja ljnvarahAaie. NB Suur weeuputus Peterburis. 12. nowembri hommikul oli, kirjutatakse „Postimehele" Peterburist, Wene riigi päülinn ennast täielikuks Wenediguks muutnud.  Poriste uulitsakiwide asemel laenctas sügaw mesi uulitsatel ning siin ja Ml ujus mõni lahtine laud wõi weetorude all olnud mann wabalt ringi. Ka sõidu- ja tööwoorimehi oli siin ja sääl wee sees näha, kus juures hobused kuni kõhust saadik wee sees wadisiwad ja troskade ja wankride rattaid waewalt näha wõis. Kuid ka üksikuid  töölisi ja soldatist, kellel wististi kiire taga ning kellel wöimalik ei olnud woorimeestele  nende täna nõuetawat kõrget hinda maksta, nähti läbi niuedeni ulatama wee sibawat. Isegi naesterahwastel ei näinud julgust puuduwat ning nähti paar piimanaist  oma riistadega läbi wee rühkiwat. 79 aastat on sellest ajast mööda, kus Peterburi wiimast korda sarnast weeuputust nägi. 21. nowembril 1824 oli mesi weel natukene kõrgem ja leidsiwad seekord hulk inimesigi uputusesurma. Kuid seekord oliwad  elukorterid ja olud palju wiletsamad, nii et lootuse järgi nüüd wististi mitte inimeseelusid weele ohwriks pole sattunud. Aga seda suurem on nüüd «varanduslik kahju,, mida keldriruumidH ja madalamal seisivad kauplused kannatasiwad. Kõige rohkem kannatasiwad muidugi madalamad  kohad wee all, nagu Wassili saar, Peterburi pool ja teised saared ning mereäärsemad  linnajaod. Teiselt poolt saab „Postimees" «veeuputuse  üle järgmise kirja: Juba 11. skp. õhtul kella I I ajal hakkas tuul mere poolt waljumini puhuma. Kella kuue ajal hommiku ei olnud weel suuremat hädaohtu märgata. Rahutult saatsiwad sadama ümbruskonna elanikud öö mööda. Kella 7-eks rõhus suurenen? tuul linna uulitsatesse nõnda palju wett, et see keldri ruumidesse enesele teed otsis ja leidis. Linnawalitsus wõttis kõik kaitseabinõuud tarwitusele kohutama wetemässu eemale tõrjumiseks: Politsei ja kojamehed oliwad tegewuses, parwed, aurupaadid ja pumbad oliwad iga juhtumise jaoks malmis seatud. Wesi ei peatanud, ootamata kiirusega tungis ta edasi, pea oli suurem osa linna wee all. Mitmel pool oli wett uulitsatel ja platsidel 4—5 arssina sügawalt. Palju wett oli admiraliteedi ja Palee-silla ümbruses.  Talwepalee näis nagu mõni määratu suur saar kesk laenetawat wetewälja olema. Neewa, niisama kaanalide kallastel, nähti mitmel pool lotjasid ujumas. Liikumine linna piirides oli maga raskendatud ; hoburaudteed  igal pool wee all. WoorimeeStel oli läbipääsemine kõikidest uulitsatest wõimata. Üle- ja edasi-wedamisega oliwad ametis weo-woorimehed, kellede wankrid kõrgemate ratastega on kui sõiduwankrid. Nagu arwata wõib, teenisiwad nad hääd raha. Sillad oliwad enam wähem, pääle suuremate,  kõik wee all. Nägin, kuidas Peterburi  poolel paadiga mööda Monetnaja uulitsat sõueti ja inimesi kauplustesse toodi ja wiidi Nii mõnigi sulistas mööda wtt, kes ametisse ehk jälle kodu tahtis pääseda. Kõige enam wõisiwad waesed hobused kannatada, kes noorskades ja Vastutahtmist külmas jääsegases wees pidiwad  lampsima. Kannatama peawad muidugi  kõige enam waesem rahwas, kes harilikult  keldriruumides suure puudusega wõideldes  omale ulualust on leidnud. Ja nüüd on nad sellestgi wähssest ilma pidanud jääma ehk see on neil rikutud. Kui õnnetuse-kohtadesse sisse waatad, siis näed sääl kõiksugu toakraami, söögiaineid, riideid jne. ujumas. Kaua peab nii mõnigi kõige selle kohutama sündmuse järele haigewoodis  lamama ehk oma wäikesi põetama. Elanikkude trööstimiseks olgu see teadmine, Armastuse pärast. Z ArthurHartwigi jutustus. Kõrts oli inimesi täis, keS üksteise wahelt läbi tungisiwad ning tublisti lärmitsesiwad. Piibu suits täitis tuba nõnda, et lambi maigus  wacwalt läbi paistis. Naesed istufiwad suuremalt jüolt pinkide pääl, mis seina äürimõõda seatud oliwad. Tüdrukud seisiwad  püsti nende ees nagu lamba kari. Mehed seifiwad suuremalt jaolt leti ees, mille taga kõhna näoga kõrtsimees seisis ning wiina ja õlut wälja jagas. Üks poiss käis sagedasti nacsterahwa hulgas ning pakkus  Ml ühele neiule napsi ja õlut. Keset tuba oli niipalju ruumi, et kaks ehk kolm paari tantsida wõisiwad. Pea keegi ei pannud Tio ja soldati sissetulekut  tähele, ainult ühele torkas see silma ning see oli Peeter. Ta oli näinud, kuidas  soldat ja Tio wälja oliwad läinud, ta nägi ka seda, kuidas nad teine teise järele jälle sisse tuliwad. Ta oli juba mõned päewad kodumaal olnud ning järele mõtelnud, mis kõige paalt siin nüüd ette wõtta. Tioga ei tahtnud ta enam midagi tegemist teha, ehk nende esimene jällenägemine  põllul Peetri pääle sügawalt mõjunud oli. Ehk ta küll ei tahtnud, tundis ta siisgi omas südames Tio külgi tõmbamise wäge. Nüüd, kus ta nägi, kuidas Tio soldatiga tuppa astus, pani see ta südame liikumise keema. Ta püüdis sellest lahti saada, aga see oli asjata. Mis see minusse puudub, kellega Tio sõbrustab, rääkis Peeter iseenesele, aga ta ei wõinud siisgi omast tundmustest milgi wiistl lahti saada. Meie wöõraltmaalt tagasi tulnud sõber elagu, hõikas Mihkel teiste wahelt ning astus Peetri juurde temale klaasi õlut pakkudes. Teised kisasiwad kõik hurraa hüüet kaasa. Mis sa nii norgus oled, ütles Mihkel, joo, ole rõõmus ning jutusta meile, mis sa wõõral maal kõik ära oled elanud. Sõbralikult  lõi ta käega Mihkli õla pihta. Ka kõrtsimees segas ennast siia wah.le üteldes: Ta pole mulle täna õhtu weel ühte kopikutgi  teenistust annud. See ei lähe mitte, mis tegemata, peab tehtud saama, kõlas mitmest kullest korraga. Peeter püüdis mõtetest lahti saada, wötiis pakutuma õlleklaasi  ning jõi selle tühjaks. Tänan teid südamest, et lahkesti minu pääle mõtlete, oga ärge pange mitte pahaks, kui ma teiega üheS mitte rõõmus pole wõinud olla. Hulga aja pärast kodumaale tagasi tulles, wõib süda kurwaks minna, kui näen, et lapse põlwest seni azane mitmed  aSjad teiseks on läinud. Aga nüüd ta ajas ennast natuke sirgemaks  kõrtsimees,  tooge meile napsi ja õlut! ning teie olete minu wõõrad. Muidugi, oli Peetri pakkumine kõikidele röõmuStaw. Nad kiitsiwad Peetrit tema lahkuse eest. Ka soldat, kes Tioga wäljas kõrtsi ees jutustas, astus leti ette, wõttis klaasi ning ütles Peetrile: Soowin sinule tagasi tulekuks  õnne ning õnne otsa noore naesukese. Seda kuuldes lõiwad kõik klaasid kokku ning naersimad, kuna üks nendest ütles: See häbemata soldat mõtleb ikka kohc naesterahwaste  pääle. Peeter ei olnud wilunud niipalju napsi ja õlut korraga jooma, ta pää läks palamaks  silmad kirjuks ning mere sooned hakkasiwad  tugewamins tuksuma. Nagu udu sees nägi ta meel teisi liikuwat, harmonika ja teised hääled ja kisa kõlastwad ta pääs kõik segamine. Walla tallitaja, kaunis jäme mehikcne walge juustega ja punase ninaga, istus Peetri kõrma ning andis talle häid juhatusi. Sa wõid tulewikus tubliks wallaliikmeks saada, kui sa seda tähele paned, mis ma teen. Ta mõttis klaasi ning jõi liig häkitselt.  Ta hing jäi kinni ning hakkas läkastama,  sest naps oli talle hinge kurku läinud. Selle pääle küsis ta: Peeter, ons see tõsi, et sa herra käest ühe talu koha oled rentinud? Mihkli püewast saan ma ühe s. o. Mihkli isa käest, wastaS Peeter. Kus mana siis jääb, küsis tallitaja? Ma olen temaga kaubelnud.  Ta on ühe kroonu talu koha ostnud  ning tahtis seda juba muidugi ära anda. Ma olen temale raha juurde maksnud  I Kui sa minu hääd nõu wastu mokad, siis ütlen ma sulle, kõneles talitaja, ära maksa mõisa herrole oma rendi raha ialgi ühekorraga ära, muidu mõtleb see, et sul raha on ning siis paneb ta sulle kohe renti juurde. Ta püüdis Peetrile meel rohkem talupoja tarkust saksa wastu õpetada, mis Peeter aga paljalt ühe kõrwaga kuulis, sest et tema suurem tähele panemine tantsijate  pääle käis. Praegu tantsis Tio soldatiga  ning Peeter imetles seda tüdrukut, sest kõigist teistest küla tüdrukutest oli Tw omitegi esimene. Teised oliwad kõik suure- „Saarlase" tellimise vastuvõtmine a. pääle on avatud.