Franklm ütleb: „ Tehke, mis tarwis teha on, ja ärge wiiwitage sellega, mis nõuuks olete wõtnud. Paljud arwawad, et osamus töö üles kaalub. Meie loeme sagedasti, et paljud  kooli esimestes aastates laisad on olnud ja et nad lõpul kõike jõudu kokku mõttes on õppinud  ja hiilgawale järjele jõudnud. Paljud tähtsatest  meestest on, nende koolitunnistuste järele otsustades, wäikeste annetega inimesed olnud; suured järeldused on ainult nende wüsimata tööl olnud, nagu näit. Napoleonil, Wellingtoni! j. t. On mastuwaidlemata tõsi, et ühel paremad anded kui teisel; aga astugu elusse hää annetega,  aga laisk ja tööta inimene, ja selle mastu mäikeste annetega, kes töökas, hoolas ja kindel, ja julgesti saab ta oma hääde annetega seltsilisest mööda jõudma. Ei üksgi eesõigus, üksgi kunst, ei rikkad sugulased ega kõrged sõbrad ja poolehoidjad  suuda pikema aja pääls tööd ja kindlust  üles kaaluda. Linkolni piiskopi GrostesLi juurde tuli kord tema laisk mend ja palus, teda suureks meheks saada aidata. ..Armas wsnd," wastas piiskop, „kui sul ader ära laguneb, siis maksan ma parandamise,  kui sul härg ära kärwab, ostan ma sulle uue, aga sind suureks meheks teha, seda ma ei wõi. Adra juurest leidsin ma sinu ja adra juurde pead sa ka jääma." Milton ei olnud mitte üksi anderikas, maid ka wäsimata tegew. Ta ise kirjutab oma elu üle: ..Talwsl olin ma enne esimest kellahelistamist,  mis inimest tööle wõi Jumalateenistusele  kutsus, ja sui ajal ühes lindudega wõi ka sugu waremalt lugesin ma käsulist raamatuid ja hoolitsesin nõnda tarwilise ja hää waimu- Loidu eest. Selle järele läksin ma armsale tööle, mis mind terme ja wõimsa hoidis, ja nõnda wõisin ma kergesti ja hää meelega iseennast, usku ja isamaad teenida." Urge waadake töö km igawa ja raske koorma pääle. Kui teis tahate, wõib fee meeldiw olla. Tehke kõigest südamest tööd, pange töö tähendust  tähele, uurige tema põhjuseid ja edenemist, mõtelge selle üle igapidi järele ja tuletage meelde, kuda ka kõige wähem töö tulus on, ja teie wõite kõigi oma kohuste pääle rõõmu ja meelehääga maadata. Ja kui teie oma tööd armastate, siis on ta kerge. Hakatuses ei näita see mast nõnda olema ja teie peate Lööd koormaks,  aga sellelgi wõib oma hää külg olla see karastab teid nagu mäe õhk. Kes töö juures priske tahab olla, peab tähelepanemist  ka une pääle panema. Loodus näitab ise, kui kaua kellegil maja magada. Üks inimene saab lühema magamise ajaga läbi kui teine, mispärast kõigile ühesugust aega ei wõi määrata, üleüldse wõib aga niipalju ütelda, st hää ei ole sellest ära wõtta, mis loodus nõuab. Midagi ei uuenda jõudu nõnda, kui uni, Kas kõigile kuue tunnilisest magamisest küll saab, selle üle peab kahtlema. > Suures kurwastuses on töö rahustamiseks, sest et ta meie mõtteid oma poole pöörab. Tööta olles kurwastame ja kurdame meie sagedasti  ilma põhjuseta. „Jga koht on isamaa targale," ütleb Lilli, „ja iga nurgake on loss sellele, kes omaga rahul on." Ärge töötage looduse wastu, waid sellega ühes. Ärge ujuge wastu wett, kui ilma selleta  läbi wõib saada; on aga seda maja, siis tehke seda ka. Ärge tööst kõrwale hoidke, loodus aitab teid, kui ainult lubate. «Inimene, kes ühe looduse seaduse wastu pattu teeb, astub ka kõigist teistest üle. Ilma armuta tasub La iga üleastumist kätte, mitte üksi süüalusele, waid sagedasti ka tema järeltulijatele. Selle wastu leiab aga see, kes loodust südame ja hingega tähele paneb, sellest suurt abi. Teda aitab päike pää kohal ja maa jalge all, sellepärast  et ta Selle tahtmist täidab, kes päikese ja maa on loonud ja neid oma ümberlükkamatu  seaduste järele walitfeb," ütleb Kingsley. Sir John Lubbocki järele Ls. Hiinlase iseloomust. I. Wiimaste möödaläinud aastate sündmused  ja ka praegused sõnumid kaugelt idast on europlaste tähelepanemist rohkem kui talgi enne Keskriigi ja tema weidrate elanikkude pääle juhtinud, kus juures nende iseloom ja kombed laialisemalt tuttawaks saiwad ja ka see suur hädaoht ilmsiks tuli, millega kollane sohk Europa tulewikku ähwardab. „Kes saab XX. aastasaja Võitluses wõitjaks jääma, kas närwihaige suroplane, wõi wästmata, kõikewääraja,  külmawereline Hiina mess? Selle küsimuse on juba 1899. aastal üks peenikene Hiina elu ja olu tundja, Amerika missioni saatkonna liige Arthur H. Smith, omas raamatus  „Hiinlase karakter" üleswötnud. Wäljaandja arwab, st selle meel mähe tuntud rahwa allaheitmisest juttugi ei tohita teha. Ümberpöördult, ta ütleb: „Kui ajalugu õpetab,  et tublim Võidab, siis seisab sellel tõuul, kes nii suurt Vastupidamist ja wägewat elujõudu  awaldab, kindlasti suur tulemik ees." Wastupidamine ja päris uskumata kannatus  on patsikandjate nõnda omane, nagu mõnel loomal jalgade kärmus ja kotkal ta julge lend. Neid ilmutab isegi kehwem kerjus, kes oma järeljätmata nurumistega ära tüütab, aga lõpuks ometi kord waskraha saab. Küll leitakse 502 Lesti Postimees. i?O2.