wal sulatab 3-5 kraadi ehk weel rohkemgi soe. paaStupõikene puu lõunapoolse külje ülcSle ja paneb mahla sääl sees käima. Nüüd iuleb öösel 111 —äõ ehk rohkemgi kraadiline „külmaisand" põhjalast tasakest! ronides, mmsuiab puud esiti oma poole põörtud küljest, aga see on jn kõma ja kalk tema kewadisele nõrgale hambale; nüüd läheb ta puu lõunapoolsele küljele, aga waata! see on ju pehmeks läinud ja tema nüri hambale just paras suupiste! Ta näpistab puu lõunapoolse  üleSsulanud külje ära ja ei häbene sellest sugugi, ei ta praegu seda kuritööd päikese naha päütc ara tegi. - Homikul on puukoor.korjunud ja mustjam, ja tihli ka ära lõhkenud. EnamiSti on niisugune puu, kus juures iva „külma isand" oma tööd mehiselt tegi. tingimata hurma laps. Kergemad näpistused wõib siisgt iveel ära parandada,  mille üle sellekohased õperaamatud õpetust mmawad. Vaadake, sääl on siis asi, miköpärasl meie oma noori wiljapuid päikese eest peame warjama. mitte sellepärast, ei päikene ise oma lahke paistusega neile surmarohukS oleks, et külm tema kiusajaks wäija astub. Jääb aga puu päikese poolt enne aegu SleSfulatamta, siis ci wõi ka kewadme külm temale  häda teha. Selleparast: Warjage wiljapuid  ka päikese eest - —eo. mänguakju tosinate wiisi muretseda ja teha Usta, kvidaS sääl teises toas on, ja tema näitas käega koomal olewa toa ukse paale, mille Ae kuuse oksadest need sõnad: ~Issand õnnistagu Sinu sissetulekut," ülesfe oliwad pandud. M.eke ei lausunud sõnagi, maid pistis Vana punase kirju kardina ühe liistu külge.  Mid-s pidi tema ra ütlema? Iga sõna oleks ähwardawa tormi lahti päästnud  ja tema ei igatsenud muud kui rahu, rahu ncr.de laste pärast. Äritawd proua nägi, et õde temaga rääkida  ei tahtnud ja sellepärast õhkas tema ainult ja LtleS: Kui isa ja ema seda teaksiwad,  nemad põöraksiwad ennast tõesti kaks ja mitte ükskord Handos ümber! Ise läks tema ilma waStuft ootamata toast walja, tõmbas  omale oma mustad siidist riided selga ja MS proua toanõumku Gcrbachi juure kohwi põäle, kuhu ka palju lapsi kutsutud oli. Sääl istus tema siis tacwa poole pöördud silmadega ja HSdatleS, kui raske see ometi olla, ühe mana tüdrukuga koos elada. Tujusid  olla Rickcl suuremaid kui see maja, aga tema. Minna pesta oma käed ilmsüütuses.  Et sellest midagi hääd wälja ei sõida tulla, saada juba igaüks korra oma silmadega nägema. Ja siis mõtelge minu sõnade pääle. Tuhka paes oli käe§, millal kõik unine, kurb ning waikne on. Kanadel walutawad wõinädala järele paad ja laste! kõhud ja selle juureS weel külm ning smli honuku tuul, mis iga prao wahelt tuppa tungib ning iga ühele, keda sga kätte saab, nohu ning sarnaseid  ilusaid asju kaela saadab. Proua Minnal oli sel päewal suur pesu, mis temal oma õe wõõraste ving nende WiMusvtmMW asja oli? Pesu aur segas cauast ülemise korteri prae ja ksogi lõhnaga. Eest proua Wttger oli seletanud, et sde nüüd ise omale täie maja- pidamise sisse seadma peab, tema ei tahta nii suurele perekonnale sööki walmistada. Proua Rötlger ikka selle pääle uhke, et tema igaühele ilmakartmatalt tõtt ütelda. Et see muidu küll kiiduwäärt kombe, aga alati karmilt pruugitud sai, seda ei Lunnud tema ise mitte. Tema juures oliwad tõde ja jäme olek ikka üks ja seesama. Tema ütles ikka: Mina ei näita ennast iial teist moodi, kui ma just olen. Keda minu olek ci huwita, jäägu minust eemale. Inimesed,  nagu näituseks minu õde ei ole ei kala ega liha ja need on minu meelest päris hirmsad. Sina, rumal poiss lähed oma tuppa ja ei wahi mitte siin, kui need wõerad lapsed tulewad! kämastas tema oma pojaga kes ukse wahel seisis. Frits tõmbas näo krimmu, sest tema oli juba tädi kutset lõunasöögist osa wõtta, ema käsu pääle tagasi pidanud lükkama; aga ema käsu wastu üleastumist ei tohtinud  ilmaSgi ette tulla. Sõnakuulelikult laks tema ukscwahelt ära akna kardina marju, kust tema nõnda hooliga ja ainiti wäljawahtiS, kui olek. ic ma jahimees olnud. (Järg tuleb.) Terwituse kõne. Waizaiü PöÜumecsic ÄcUsiS- Nii kui enne ristiusu tulekut paganausu pisiin  põlluasjanduse! pimedus. Praegugi wccl harime põldusid selsamal kombel, kuda seda 7gv kuui 800 aasta eest tehti. Meil ei ole põllu aSjaS sugugi mitte edasisaamise sa uuenduse maimu. Wanal kombel põldu harides saame sellest mähe sissetulekut ja ei mõtlegi selle püüle, kuda moodi oma sissetulekut wõiksime suurendada, ehk küll meie oma silmaga selgesti näeme, kui raske meie läbisaamine on. Et meie maa mähe saaki annab, see ei ole mitte meie maa süü, nagu seda rahwa sutt WaljalaS Arisle küla juures olemast Toigu mäes! räägib, kus küll muStamulla maa olla, aga sellegi pärast kamarat ei koswatada. Sääl mäel olla kord waenlane seisnud ja sõdinud, ja sellepärast  seista selle mäe pääl sõa manne. Meie maade pääl ei ole küll mitte niisugust wannct, nagu seda rahwaS Toigu mäe kohta on wälja arwanud, aga kui meie maa õieti wilja ei kasivata,  siis on see cnamisti ikka meie oma paha põlluharimise süü. See koht, kus praegu Waljala kindlus seisab on enne wee all olnud. Nüüd on see koht täiesti kõrgeks ja kuiwaks maaks ümber muutnud. Nõnda saamad ka meie põllud, hemaja  karjamaad enesele täiesti teise näo wõtma,  kui neid õigel kombel harima hakataks. Kui tcisicS maades, kus paksem rahivas elab, põld ka nii mähe tulu peaks tooma kui Saaremaal, tarwitada on. Aga wiimaks tuleb ka meile nälg kätte, kui meie mõistlikumalt põldu harima ei hakka. KarjokaSmaiamise pääle ci pane põllumees suuremal rõhku, ei !a muretse enesele paremat sugu loomi, ei püüa loomade kaLwatuse wüsi parandada  ja sellestgi tuleb, et ta oma loomadest mähe tulu saab. Aiapidamino on täieline kõrwaline  asi. Muud sissetulekut põllumees aiast ei saa, kui et ta mõned wakad õunad turul ära müüb, kuna aga mõistlik aiapidamine tolle kümned  ja kümned rublad sisse wõiks tuua. Ja päälegi  missugust ilu annaks aiapidamine talumehele. Õige aiapidamine wõiks taluaiast Edeniaia teha, wõiks teha, et talumehe „elumaja ilumaja" oleks. Mesilaste pidamisest teadwad meie põllumehed  wäga wähe, kuna ometi manadel eestlustel mesilaste pidamine üks tähtsam töö haru oli. Nagu manad kirjad teataivad, on mesi ja maha manadel eestlastel suurem wahetuse kaup teiste rahwastega olnud. Selle asja poolest oleme siis oma esiwanematesi järelegi jäänud. Piimatalitus  ci too põllumehele praegu muud sisse, kui et ta paarid naelad wõid linna turuie wiib. Siia aga tulewad wõõrad, asutawad juustu maimikuid, wõtwad  tuhanded sisse, aga meie ise ei mõista piimaga  midagi teha. Suweks rändab meie töö jõud Üiemaaic kraawisid lõikama ja jätab põllutöö  naeste hooleks, aga meil omal ootawad sood ja rabad kuiwaks tegemist ja kõlblikuks maaks ümber muutmist. Meil omal on nii palju kraami tööd teha, et ise ülemaalt töölisi tarwitama peaksime.  Ja kudas rikub meel päälegi Ülemaal tööl käimine meie rahwast mõjuma! kombel wooruSlikust  küljest. Kes suwel Ülemaal tööl käinud, sellel pole taimel õiget ametit ja sellest tekiwadgi tuttawad  öö ümberhulkumised wälja. Ka rahalisest küljest waadates ei too ülemaal tööl käimine suuremat  kasu. Wona asi on ju see, et nähtuste järele otsustades, tööle minijal kewadel ikka reisi ja „passi raha" puudus ja seda selle käest laenas. Möndasugust. Lõuna-Ahwrika miljonär Henderson määras 10,000 sterlir.gnacla nelja haigemaja  asutamiseks, kui tõeks tehtakse, et inglaste sõjapidamise wiis Lönna-Ahwrikas meisil olnud. Nüüd teeb Brüsseli ajaleht „P-tit Bleu" endale seda lõbu ja lubab Hendersonile I miljardi sterlingnaela (9,600 miljoni rubla), kui ta selgeks teeb, et järgmised loendused ekslikud on: Lord RobertS ei lubanud kindral Cronjele Paardebergi juures kahekümne nelja tunnilist sõzarrnstade rahuaega, mida Cronje surnute matmiseks nõudis, kuna buurid Ladysmuhi juures alati haawatute korjamiseks ja surnute matmiseks aega andsiivad; sõjamäe ametnikud andfiwad käsu, et pangad ei tohi buuride naesterahwaStele nende raha wälja maksta; sõjamäe walitsuS käskis noore Cordua maha lasta ühe wandefeltsi asutamise pärast, mida keegi Inglise politscisoldat luuletanud; Inglise sõjamäed põlctasiwad sadanded talukehad, kus buurisid polnud, maha ja wiifiwad naesed ja lapsed hirmsatesse wangilaagriteSse, kus seitsme kuu jooksul 15,000 rauka, naest ja last surma suikusiwad;hulk ahwrikanderisi surmati seadusewastaliselt ära, ainult sellepärast, et nad oma suguwendadele appi läinud, kus juures hukatawate omaksed sunniti hukkamise juures olema; lord Kitchener ähwardas kõik kodumaalt wälja saata, kes seda truuwi isamaalasena wapralt kaitsnud. XI. üleiline rahu-kongress, mis esiotsa  käesolewaks sügiseks määratud oli, peetakse juba 1. aprillil (19. märtsil) ära ja nimelt Monakos. Monako würst Albert on Berni kommisjoni Prantsuse saadikutele isiklikult soowi awaldanud, et kongress tema riigis kokku astuks ja on selleks oma lossis ruumid lubanud. Suurem osa Berni kommisjoni liikmeid on kutse wastu wõtnud. Ligemal ajal määrawad rahuühisused kongressi  esialgse eeskawa ära. Isamaa. Tead armas isamaa Kõige enam heljud sa Minu mõtte reas! Minu armas isamaa Sina õitsed iluga Teiste maade seas. Minu armas isamaa Sinu eest ma paluda Tahan wagasti! Minu armas isamaa Sinu õnne ootan ma Ikka alati! Minu armas isamaa Sinu hääks ma elada Tahan ilma Ml. Elus mind sa rinnal kannad. Mulle wiimse woodi annad. Kui mul kustub hääl. LM VLIIMM, 1902 M 6 Saarlane.