Ilselt küljest, nende juhtiw mõte aga on, nii kui KuresaareS 7. detsembril ilmsiks tuli sotsial-demokraatia. KaS teadwad aga kõik, mis sotsialdemokraatia siht on? See on iga eraomanduse kaotamine. Omandus  läheb siis seltskonna ühisuse hooleks. On sinul tükk maad ehk muud wara, siis wõetakse see sinult ära. Kõik peawad ühisuse hüäks töötama ja saamad oma ülespidamise ühel mõõdul ühisuse käest, olgu see wirk ehk laisk, luna aga üksikul inimesel kõigewähematgi warandust tema oma kätte ei anta. Sotsial-demokraatia on elus läbinuimata. Kusagil ilmas ei ole tema siiamaani, 60 aasta jooksul, oma sihtisid täide suutnud saata; ning ei suudagi- Ta on ainult paberi püäl ilus ning tuisulistes püüdes. Ta on ainult häü a b i n ö u waesema rahwa ÜleSkihutamisetS. Rühmast ködistawad sotsialdemokraadid  kutsega: maaj ägamine, nende siht aga on m aa ärawõtmine selle omaniku käest ja andmine seltskonna kätte. Meil seesugune maapidamise wiis ei kõlba. Meie tahame, et igalühel, kes põllutööst  ennast toidab, maatükk käes oleks, kus tema ise peremees on, ei kellegi käsu all, ise töötab ise omale ja lastele põimest põlws. ja seda sihti peame taga nõudma. HariduSliseS  wõitlujes on meie rahwal suurem sozarnst käes kui mõisaomanikkudel: raugemata  tööjõud ja tahtmine. Selle abil omandame  peagi kõik mõisatemaad oma kätte. Suure ehk kapitalistlise põllupidamise waStu oleme ka meie, aga, küll olgu maa igaühel oma. Siin juures ei tohi üks maaükk ometi mitte nii wäike olla, et perekond säält tööd ja ülespidamist ei leia- Seks meil aga esmalt , teisi seadusi maja. Sest seda ärgu uskugu teegi, et ükski lapikese  maad ehk muud õigust seaduseta teel oma kätte saada wõib. Kes seda lubab, sce on rahwa eksitaja; kes s a usub, on eksituse ohwcr. . Küllalt seletustest. Meie oleme näitnud, et Pöide sotsial-demokraatlise erakonna tcgewus Saaremaale õnnistust ei too. Ja et nemad omad otsused tahawad terwe Saaremaa otsusteks tunnistada, siis oleme kohustatud nende wastu tööd tegema ja mitte magusateks päältwaatjateks jääma. Muidu tabab meid kõiki peagi õnnetus. Aga sest ei ole küll, et üksnes nende wastu töötame, maid meie peame ka seda kätte püüdma, mis rahwale tarwis lähed. Rahwale on tarwis: Suuremaid õigusid politiliseS ja selskondlises elus, rohkem maad, paremat tööpaika, kõrgemat haridust. Et neis piirides töötada, oleme tarwilikuks  arwanud, parajusmeele l i s t e jaoks Saaremaale ka partei asutada eduliste püüete kättesaamiseks.  Meie partei nimi on siis: Saaremaa Eesti rahwameelne eduerakond ja meie siht on, kõigi lubatud abinõuudcga praeguse walitsuse pääle mõjuda, et kõik 17. oktobri manifestis lubatud õigused tingimata ja wiibimata kätte antaks. Selleks on esmalt waja, et keisririik alale jääks, aga konstitutstonilik põhjusseadus maksma pandaks, nii et keisriga ühes kõige rahwa poolt walitud saadikud riigiwalitsemisest, seaduste andnusest  ning nende täitmise üle walwamisest  osa wõtakfiwad- Teiseks peame püüdma, et meie laialise omawalitsuse kätte saaksime, et rahwakoolis, kohtus ja omawalitsuse asutustes rahwakeel maksma pandaks; edasi: et kodanlikud õigused iga ühele riigialamate kütte antaks ja seisuste eesõigused seaduse ja kohtute ees ärakaotataks.  Abinõuud me ie püüete kättesaamiseks  on: Meie ühendame endid Tartu EeSti rahwameelse (Tõnissoni) eduparteiga,  kellega ühenduses meie oma nõudmisi awatdama saame, sest ühendus on jõud. Meie loeme walitsuse boikoteerimise ehk maksmataks pidamise niisuguseks abinõuuks, nnllcsl meil pääle hädaohu midagi kasu ei tule. E>tm; seks abinõuks, nii kui käremeelied  teinud, ci wöi meie seda ialgi soowitada. Suuremat rõhku tahame aga majasidus  Ii ste asjade korraldamise pääle panna, sest meie arwame, et rahwaS ainult siis politiliselt wõib walitsuse pääle mõjuda, kui temal tugew majandusime põhi jalge all on. Siin on meil nõuda: maata rahwale maad, sel teel, et kroonu mõisate maad wõimalikult ruttu rahwa kätte müüdaks; et praeguste päriSmõisate talu ja kwootemaad, niisama ka landrati ja kirikumõisate talumaad kroonu poolt omandatud ja praegustele rentnikkudele riigi talurahwa panga abil müüdaks. Siin juures peaks maade õiglane hind hindamise (bonituri) komissioni ja omawalitsuse  abil sissescatama ja wahekohtu poolt ära määratama. Niisama saagu rendid alandatud ja wahekohtu poolt korraldatud. Õiguste, kohuste ning awalikkude orjuste ärajaotamine olgu õiglane ja ühesugune talu- ning mõisamaade wahel. Mõisamaa pidajate eesõigused, nii kui jahi, kalapüügi, kaupluse õigused j. n. e. saagu kaotatud. Rentnikkude elumajade küsimus ja tööliste seadusid tulewad wiibimata korraldada. Maksud tulewad õiglaselt ära jagada ja seks otstarbeks progressiwline maks sissetuleku  suuruse järele sisse seada; manade ning töövõimetute jaoks kassad asutada. Aga suurem hulk neist nõudmistest on wõimalik kätte saada ainult tulemase Riigi Wolikogu abil, kes selleks otstarbeks seadused  peab wälja andma. Waheajal aga ei tohi seaduseta seisukord  aset wõtta, sest muidu oleks rahutust, tööta olekut ja seega näljahäda karta, mis rahwa majanduslift jõudu kurnawad. Praegused majanduseolud aga on rohivale  rõhuwad. Seepärast peame enne seaduste ilmumist ajut is i parandust ette wõtma; neid saame aga ainult kokkuleppimise  teel waStastega, s. o. suuremaapidajatega,  kätte. Ajutisteks parandusteks loeme: pärismõisate  rendid saagu alandatud; talukohtade ostuwõlg korraldatud; teedetegemine juba enne uut seadust ühewõrra ka mõisate pääle pandud; eesõiguste, nagu kalapüügi, jahi ja kaupluse õiguste reguleerimine saagu kohe ette wõetud. Tööliste palgad saagu kõrgendatud ja tööaeg lühendatud. Maapäewast ja maaomawalitsusest osawõtmisele kutsutagu ka talurahwa asemikku. Abinöuud ajutiste paranduste jaoks on: oma nõudmised paneme mõisnikkudele ette, ja kui nemad ei lepi, stis alustame streiki. Streigid wõiwad olla kas üleüldised ehk kohalised. Aga streik ilma tingimisteta ei ole streik, maid häwitus ja wägiwald. Igasugune wägiwald, niihästi isiku, omanduse kui ka kodanliste õiguste wastu tuleb tarwitamata jätta ja selle wastu töötada. Wägiwald rikub rahwa auu ja komblist elu ning kutsub ka teiselt poolt meie wastu wägiwalda wälja. Nõudmiste ettepanemisedja läbirääkimised sündigu komiteede läbi. Iga kogukond waligu omale kohaliku komitee; need waliwad  keskkomitee, kelle liikmed linnas ehk linna lähedal asuwad. Keskkomitee on täitsa erapooletu, temal ärgu olgu otsustaw,  waid ainult nõuandew ja täidesaataw  wõim. Streigid saamad ainult keskkomitee  poolt awaldatud. Niiwiifi wõib ülemaaline streik toime pandud saada, mis rohkem mõjub kui üksikud streigid, boikottid ehk wägiwald. SuS tahame ka walitsust paluda, et Saaremaale, kus wsel mässu ei ole, jõjawäqe  ei saadetaks. sellega on stis ära määratud, kudas meie wõime seda kõik kätte saada, mis meie rahwa tõsiseks kasuks praegustel oludel kätte saada wõimalik on. Hiljuti awaldas  üks Inglismaa rahwaleht oma sügawat  kahetsust selle kohta, et meie rahwa juhatajad niisuguse fisteemi järel töötawad, mille tõttu rahwas iseennast plaanilikult ära häwitab. Tõesti, keS rahwast riigi wasta Üleskutsub, häwitab rahwa elu õnne. Näitagem, et see süüdistus meie Saare rahwa kohta ei käi. Õitsegu Saare rahwas, astugu ta wälja haritud rahwaste sekka, kui täielik ja auuwäärt liige rahwaste seas. Wõtkem kätte ainult kultura sõjariistad, nendega wõidame iga wacnlase. Küllalt oleme maganud, küllalt teiste järel lonkanud,  nüüd hakkame ise töötama- Meie esimene ettewõte olgu iseenese ettewalmistamine  ehitawale isamaa tööle, ühtlasi ka südi wõitluS waStastega. Samm sammult, aga ilma tagasiastumata püüame oma sihi poole. Üles siis kõik, kellel meiega ühine siht, kellel maa ja rahwa hää käekäik armas, Ühendagem ennast wõitlusele, julgesti, kindlasti  ja õiglaselt. Waba edenemine korra, seaduse ja kombeliku elu põhja pääl. Edast, edu poole! KeS meie parteiga ennast ühendada soowib,  neid palume ennast üles anda. Siin juures ei ole aga sugugi tarwis, et igaüks lm, kui mana. Selle jutustuse juures hakkab Ilse igakord südamest naerma ning laosed teemad ema järel sedasama. Haha. ongi juba siiv,noh, tulge aga fis>e? loik on walmis! Noh, lapsed, nüüd peate palvetama, ütles ema ning wõttis wäikse poisi ja tütre käekörwa, wiiS nad jõulupuu juurde, ning lapsuksed, keS alles waewalt rääkida wõisi« wad, ütlefiwad ühes toos: See laps, kes täna sündinud, On meile taewait annetud, See juhib meie südamid Ja õige tee pääl' saadab neid. Waewalt oliwad lapsed oma laulu saimikest  lõpetanud, sääl Helistati jälle meie uksekellukeft. Lapsed jooksiwad nobeSti ukse poole, meie Ilsega muidugi nende järele. Ilse hoidis minu käe alt kinni ning ütles edasi minnes: KaS mäletad meel? Kuue aaSta eest juhatas ta ka minugi südame õigele teele. Ja, tütrekene! minu kõrwast ei kao tänapäevani selle aegne häkine ja hädane meie ukse kelluke se Helista niine ära. Ma saatsin aga lapsuksed ja Ilse tagasi ning mõtlesin ise ust lahti tehjes: Meie sugusel pole ka jõulu õhtulgi rahu. Mis teil kõneleda, küsisin ma sisseastuja käest? Lisa Merkeri proua on haige, kas see haigele kuidagi kahjulik peaks olema, kui tui ta poeg, keS «väeteenistusest tagasi tuli, kohe ema «voodi juurde läheb ? Ei sugugi, ütlesin ma, rõõm ei ole ialgi kahjulik, iseäranis meel jõulu õhtul, wiige palju terwisid ja soowin talle rõõmsaid pühasid. (Lõpp.) M S 2, Saarl a n e 1905