kustutatud Pole, nende nagu waestegi järele on ju wallawanemal luba järele küsida, siis iseäranis veel, kui temale mõnda puudust kaebatakfe. Teiseks ei tule pidalimaja mitte niisuguseks õrnaks haigemajaks arvata, kus haavatud ehk lõigatud hoigawad ja surejad ohkawad, kus vast ainult ukse lingi liigutus  tõesti kahju teha võib. Pidalimajas on ju nahahaiged ja enamiste kõik organismuse poolest terved  inimesed, kelledele wallawanema tulek kes ju ka metsalise kombel ei tule mingit paha ei tee. Sage ja asjata käimine niisuguses majas ei oleks wast kül ehk käia enese pärast soovitav. Et, nagu tähendasin, Ainsani asi sääl pooleli on jäänud, siis wõin ma teatada, et pääle nende kartohwlite wötjate, keda kreistohtri hra järele vaatas,  järgmisi raskemal astmel haigeid mitte Vaatusele ei lastud ehk nad kül ka kartohwlid võtmas käsivad ja endid ülewaadata lasta soovifivad.  Adam Prents, Liine Tamm ja Sohwie Hiion on Palju haigemad, kui need, keda vaadati, aga päris hirmsad näost on Peeter Mirka, Märt Wippur, Pirsku ja Marie Kutti. Mineval aastal käis ka veel Karksi valla naesterahvas Tiina väljas tööl. See Tiina on kõige hirmsam haige terves majas. Kui tugeval tõe või teaduslikul alusel Dr. Pallopi era-uurimine omal ajal seisis, selle kohta ka mõni näitus, milledele tarvilikul korral dokumendid juurde lisada võib: 1) Andres Tinn oli Dr. Pallopi otsuse järele pidali tõbine, aga võeti väeteenistuse kommisjoni poolt kui terve mees vastu; 2) Juhan Märtin antakse kommisjoni poolt vanemate toitjaks, sest noorem vend Hans on hra Pallopi otsuse järele pidalitõbine. Aasta hiljem on see „pidali tõbine" Hans ise nekrut ja võetakse kui terve mees vastu. 3) Gustav Wares tahtis just selle pääle tuetades, et Dr. P. teda pidalitõbiseks tunnistas, kroonu teenistusest  pääseda, katsus seda pääle kohalise kommisjoni  ka vee! Riias kubermangu kommisjonis teha, aga võeti ikka kui terve mees vastu; 4) Johan Bunder, keda Dr. Pallop, Bunderi enese üteluse järele,  ialgi ihuhalasti ei olla näinud, olli Pallop ainult selle pääle vaadates, et Bunder'i sugukonnas  pidalihaigufi on, ka „pidalite kirja" pannud. See Bunder võeti ka teenistusse vastu. Aga weel üks teine jänt: Johan Bunder oli noorel põlvel suur kakleja ja varas, teda andis Tarvastu valla täiskogu  1895 aastal teiste sarnastega Siberisse saatmiseks  valitsuse kätte ära. Bunder andis kub. valitsusele  teada, et tema kohalise tohtri otsuse järele pidali tõbine olla ja ilma, et teda oleks järele vaadatud,  anti ta kui haige vallale tagasi, kes siis nagu võitja uhkusega edasi varastas ja tohtrile tuhat kord tänu ütles; 5) Mari Mirka tunnistadi Jurjevis  (ma ei tea missuguse tohtri poolt) terveks; 6) Mari Kiin i ja paari teist tunnistas hra Dr. Pallop ise täitsa terveks. Kas ei tuleta niisugused otsused üht wanaaeaist  Tarvastu rätseppa meelde, kes üle orasse põllu karjapoisile kasuka mõöti võttis? Jutud aga, et Ainsani ja Pallopi pahandustel tõfisimat Põhja ei olewatki kui isiklik wihawaen, wõiwad ainult Ainsani wastaliste poolt wälja aetud  olla. Mina elan selle pöörluse lähemal, kui Ainson, ja wõin tõele tunnistust andes ütelda, et praegune Tarwastu pidali maja sisse seadlus wäga pahurpidine on. Maja walitsuse ja korralduse pääle kulutatakse liig Palju ja haigete pääle liig tväha raha. Kui selle wäha küljest weel, nagu kuulda - äragi kärbitakse, sest et sääl majas wäga suur perekond ja wäga suurel wiifil körwalt ära elada tahetakse, siis ei ole ime, et söögi sedel seina Pääl sellega sugugi kokku ei käi mis söögi laual seisab ja haiged asjata ei nurise. Ka urädniku amet on sääl minu arwates päris llma asjata. Selle palk WSiks parem nende haigete parema ülespidamise pääle ära jagada ja haigete välj a soowimise ega mõõgaga wastu kaitsmist ei wleks ialgi tarwis. Kuidas see huwitaw protsess kord lõpeb, sellest loodan jällegi „Sakalale" teatada wöima. Ainsani wtab aga laialine rahwa tänu, kui ta selles pisutki niri panna jaksab. Tarwasta taat 6. jaanuaril oli Tarwastu laulu ja mängu eltfi poolt pidu toime pandud, mis jõulupuu nime andis. Osawõtjaid oli wäha, wõis kas wöi toimeõnnaga  wörrelda; neid oli'wist sellepärast kafina »oole, et pidu pidajad programmi kuulutustest ei läita kunagi tähele panewat, waid käiwad tihti juhumise  teel, nagu nimetatud pidul oli, kuulutustes übati kell 3 püäle hakata, wiiwitadi M kui ella poole 7-ni, wist muidugi wa kollase ja kibeda nõjul. Koorilaulud läksid üsna ilusaste, kas wöi fimese numbrisse; kui ta just see ei olnud, aga t teine oli kül wist tugewaste. Laul „Üks roofike on , tõusnud," pani mitme kuulaja südame tuksuma, ? jõulurõõmu meelde tuletades. Aga, paraku, mäng l oli kehwa, muidugi sellepärast, et mängijad kollase i wöi mu läbi rammetumaks saanud. Ma ise nägin,  kuidas läbi waatajate saali öllekandilifi kahe l mehe wahel näitelawa poole tiriti, just kui lihu  niku poisid nuumapulli tapatalli tapmisele weawad, l teine weab eest, teine lükkab tagant. Mängisid ka !, mõned tükid, aga suure palumise läbi, ja palju sa l jõuad teist niisuguse asja pärast paluda, mille eest sa lunastuse hinna oled ära maksnud. Õllest pehmestatult  istusiwad kõik 5 ametiwenda jõulupuu taga. ! kõigil pudelid ja klaasid käes, ja mis muud, kui kalla ja joo. Waatajate käte plaksutamisest sai wist kapelmeistri  süda otsegu ülesäratud. ta tõmbas takti Pulga ja hakkas wehkima. Jüngritel kõigil klaasid !ja pudelid käes, kel siis weel aega mängida on, muud > kui kalla ja joo. Teised olid parajaste klaasi tüh  jendusel, kuna üks oma pilli silmitses; kapelmeistri i pulga tõusu nähes puhkas pillimees, arwates, et tei!  sed sedasama teewad, taatuuta, taatuuta taatuutata, ! just Tarwastu mõisa koerapoisi pasuna toonide moodi, ! mida tema sügisel orast mööda ratsutades jahil pu'hus.  Kui jõulupuu oksjon mööda oli. siis astus > president kõne tooli ja ütles wenitades, et sellega on meil pidu otsas ja kes tantsida tahab, see lunastagu selleks omale tantsu pilet. Oh Tarwastu! tõuse üles oma seltsielus ja kooridega, nõnda kui sa mängija  Pommerladi ajal olid. Piduline. -i- Pärnumaalt. Saardest. Nagu teada, oli 1902 a. sui wilu ja wefine, miS Vilja walmimast pikendas, kuna pärast warane külm lvpurehnungi tegi, nii et teragi omast salmest seemne wilja ei saadud, maid fise Wenemaalt seemne wili pidi tellitama. Sääl tuligi siis ülemwalitsus abiks, lubati wallakassast raha laenuks ja raud-tee weohinda alandadi. Suurem osa siinseid pöllupidajaid tellisiwad ka wallawalitsuse läbi, et odawam arwati jaama ja paalegi  ilma protsendita kahe aasta pikendusega, nagu wallawalitsuse  poolt palutud sai. Jõuukamad peremehed ostfiwad ise oma raha eest kaupmeeste käest. See sü. gise tuli ülempoolne kask: 1 weebruariks 1904 piab wilja raha sisse nõutud saama ja kel maksa pole, se!'t 1. märtsiks sisse riisutud. Mis tahab waene põllumees teha, kas kewadel põllud koguni külimata jätma? Kentsakas nähtus on see, et ühes wallas maksab tellitud kaerade puud 84 kop. ja odrad 88 kop., kuna teises wallas sellesama! korral saadud ja wäljaantud kaerade eest pääle 86 ja odrade eest pääle 90 kop. puudast  wöetakse, kuna wili üks ja seesama on. Ka ei tulnud wallawalitsuse läbi tellitud wili midagi odawam, kui kaupmeeste käest ostetud, keS mitte alandatud prahi rahaga ei saanud, waid oma täie hinna pidiwad maksma ja müüsiwad esialgul ka 86 kop. kaera puudast ja pärast kevade pool 87—90 kop. wõtfiwad, kuna weel Wolt-- weti waksalist Pärnuni weo raha rohkemgi läks. Kibe on praegu näha ja kuulda, et 1903 a. sui weel wiletsam oli, kui enne seda, sest palju pöllupidajaid  on, kellel jälle wilja seemet tarwis nõutada, aga kus raha? Poolkiriklaste lehega „EeSti Postimehega" on Saarde lugejatel wäike wingerpuss juhtunud: Nagu teada, kuulutad! wälja, et Saardes saab seda i 260 kopikaga, sest waesel ajal piab odawa kaubaga i rahul olema. Hääkene kül, pakk saadedakse wist raud- i teel ühe Nõmme raamatukaupluse nimel Nõmme, keS i siis adressid pääle kleebib ja tagasi poSti pääle saadab, i kust siis tellijatele walda piab saadetama. Aga nüüdne i uus postiametnik ei wõtta ilma poStirahata enam wostu, > er seaduS seda keelab, mis riigi Valitsuse petmine on. I Lehed jääwad Nõmme seiSmo. i AaStat kolm tagasi asutas Woltweti wald l SaardeS, kaheklasfilise ministeriumi kooli. Juba esimesel > aaStal oli kooli tungimine nii rohke, et möödaläinud l suwel koolimajale üks saal otsa ehitadi. See tolwe olla praegu sääl koolis 146 õpilast, nagu nende ridade kir- s jutajale keegi kooliõpilane teatas. Olla isegi 17—18 l aastaseid õpilasi. Sellevastu olla jälle kahes Lutheri 5 usu ja Greeka usu kihelkonnakoolis laSte arw wä- i hemakS jäänud. i Ootame, kas Saardes weel waldasi on, keS Wolt- k weti walla eeskuju järele Vallakooli asemele minister!, s umi koolisi asutab. Vallakoolid wõtawad ka küllalt » suuri kulust, sest ühe walla kahe Vallakooli üleSpida. s misekS lähab iga aaSta pääle 700 rbl., kuna miniSt. l kool odawamgi tuleb. p lurjewist Nagu „Liiwi kub. ajaleht" teatab, on h kangema walwuse keStuS 13. detsembril 1903 Kõigekör- k gemalt poolt kinnitatud ministrite komitee otsuse pääle, e Jurjewi linna kohta kuni 1. detsembrini 1904 pikendatud . a -v. Jurjewi«emlt. Laiuselt. Kui metsikult k weel mõned mõisnikud talupoja loomadega armasta wad o ümber käia, näitab järgmine lugu. Kiwijarwe walla 5 talupoja Palmi siad oliwad ühel detsembri kuu päewal s laudast lahti pääsenud sa lähedal olewaSse mõisa õue pääle jooksnud. Mõisa omanikule härra von Strykile ei meeldinud kutsumata neljajalgsed wöõrad. Ta häsfitaS neile koerad kallale, keS siad nii hirmsaste ära puresiwad,  et kahju saaja sunnitud oli, kohtu teel härra Stryki käest kahjutasu nõudma. Rahukohtunik, keS 22 dets. aSja arutas, mõistis süüdlase mõisniku wöõra j oomadega  metsiku ümberkäimise eest 35 rbl. trahwi maks ma, ehk maksu jõuetuse! Iv vöewaks kinni, kuna ta ka kohustatud  on, talupojale Palmile 67 rb. kahjutasu maksma. Laiuse põllumeeste seltsi koosolek, mis 6. jaanuaril Laiuse wallamaja ruumides ära peeti, awaldas  nii mitmegi rinnas lootust, et selts paremasse tulevikusse  astumas on. Põhjust sarnaseks lootuseks annab  see asjakord, et seltsiliikmed ikka kord korralt selgele  arusaamisele jõuawad, kes seltsi tõsised edendajad ja tued on, wõi keS jälle edu asemel seltsile koguni wähja käiku soowiwad. Nii kukkusiwad senise seltsi esimehe  von Stryki poolt ettepandud kolm auuliikme kandidaati  kõik meie oma kihelkonna mõisnikud  walimisel  salaja hääle andmise juureS armetult läbi. Sest niisugustest auuliitmetest, keS senini seltsist, mis kõigile neile otse külje all, weel mingil kombel osa pole «võtnud,  ei ole ka tulevikus midagi hääd oodata. Senise esimehe von Stryki asemele, kes õiget asja seisu aimates, õigel ajal mõistis ennast ametist luhti paluda, waliti hra Riomar, kes tubli asjatundja mehena siin ümbruskonnas  kõigile tuntud on. Ka teistest eestseisuse liikmetest wöib ainult hääd seltsi eduks loota ja oodata. Seltsi liige hra Ostrat kõneles qHoiu- ja laenu ühisustest," milles ta mitmesuguste näituste ja seletuste waral otsusele  jõudis, et nimetatud ühisused wäga kasulikud ja tarwilikud asutused on, mida tingimata tormis ka Laiusele asutada. Waliti kolmeliikmeline kommisjon, kes selleks  kõige tarwilisemaid eeltöösid piab tegema. Uus esimees  hüüdis selifiliikmeid wäga sütitawail sõnal üleS ühes mõttes ja ühes meeleS seltsi ja sellega ühes ka iseeneste kasuks töötama! Annaks Jumal selleks hääd õnne! Kodaverest. Hiljuti oli Kodavere kihelkonna  konvent koos, kus muude seas ka kihelkonna poislaste  koolitus parandamine päevakorra! seifis. Mõni aasta tagasi ostis kihelk. P. mõisa omaniku käest vana, ühekordse kivist kirikukõrtsi ära. Kihelkond maksis kõrtsi eest ligi kümmetuhat rubla. Maia on, nagu seda igaüks, kes teda näinud on, vana, km ka väikene, nii et üle 5V lapse kuidagi siSsemahtuda ei või ega saagi. Ostmise aeg oli maja müüa üteluse järgi wäga hää kõlbav, kuna nüüd sellesama käest laitust  kuuldub, ta olla väike, vana, nõudvat tingimata parandust jne. Kuhu jäi nüüd endine kiituS? Noh, siis oli muja wäga hää ja kõlbav. Kihelkond ei oleks seda maja mitte ostnud, kuid konvendil oli sakste hääli enam, ja nüüd mis muud kui maksa! Kümne tuhande rublaga oleks võinud kahekordne telliskivi maja, just sündiv koolile, ära ehitada. Aga kuhu saksad siis selle maja oleks pannud ?... Mis sakstel euam ei kõlba, seda annavad nad «armsa maarahvale" poole hinnaga pruukida! Jah, neid haavu löövad meile meie omad mehed, kellede! silmad ja kõrvad puuduvad. Vtarwas Peetri alevis, kodukooli õpetaja W. K. Ramuli korteris sündis hiljuti verine etendus. Tähendatud  korterisse tuli kodukooliõpetaja, mõisniku sugust naesterahwas Elena Skrobotova. Warsi pärast tema tulekut oli korteris tsta kuulda ja selsamal ajal kolm pauku. Kokku jooksnud naabrid nägiwad hirmust pilti: põrandal rabeles, surmaeelsetes krampides, üleni verine Skrobotova, säälsamos seisis ka Ramul, kellel revolver  alles käes suitses. Skrobotova, kes weel nõrku elumärkisi avaldas, viidi wiibimatalt Narva hospidalisse,  kus arst jarelwaadates leidis, et ta! parem ülemine  lõna luu puruks on lastud ja kaks kuuli südame lähekorda ja kõhtu laStud; haavad on tingimatalt surmavad.  Kuritööl on romanline iseloom. Tapja võeti kinni. Tallinnast. „Enne pole see nõnda olnud/' Nõnda räägiwad need inimesed uuel aaStal Tallinnas, reS praegusi eluawoldufi wanemate aegadega wõrdlewad. Tallinn näikse nagu Baltia pinnalt ära kantud ja kuhugi üleilmliseks vahejaamaks seatud olema, kuS kül kõiki üle ilmlifi keelefid tuuled, aga ikkagi ara tunned, et Venekeele!  kõige rohkem mõju on. Kõnniteedel ja raud-teel, seltsimajades ja turul kuuleb kõrw alaliselt Wenekeelt Wenekeelt isegi siis. kui see harjunud körwale mitme suuS vastikult kõlab. „Ego wenelane ei naera/' kuuled  maalt sissetulnud Wenekeele rääkijad ütlema, ja ta paiskab oma Wenekeelt taie rinnaga, mingu kuida lähab.  See püüd on rõõmustav, fee häbitundmata olek keele aSjuS auustuse vääriline. KeS julgesti õigel teel edasi astub, see ka viimaks käidud saab. Aga mis asi sunnib siis talumeest turul Wenekeelt purssima? Elu ise. Umb wenelane tuleb koorma juurde, tahab oSta, räägib ainult Wenekeelt, ei saa parata —räägi. OlekS üks wenelane, siis wõtkS teda jooksta laSta ja sellega kaupa edasi ajada, keS EeSti emakeelt räägib, 1904. S a ? a l a. 33