Saarlane 48. Teisipäewal, Z. dchmbril 1903. XIX. aastakäik. maksab: Pooles aastas 1 „ SS „ Ilmub igaltsiftpä-StVcrk. > Knresaares Kauba-uuMsas nr.l?. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. - »- UW Ileiildine zolitika ajaleht Naa- ja linnarahlvale. UM Meie ehituse olud. Paari nädala eest rääkisime Kuresaare ehituse oludest ja näitasime, et kiivist majade ehitamise nõudmine mitte Kuresaare elu tarwitustest wälja ei käi, ning et wäikeste juurdeehituste juures linna isad maga seaduse tähe järele käiwad, «Seaduse tähe" järele käimisest juttu tehes, tuleb aga üks nähtus awalikuks, mis wähe teist keelt kõneleb. Wanu puust majasid wõib ehituse seaduste järele igas uulitsas ilma kiwist materjali tarwitamata, harida. Nüüd on aga siin imelik arusaamine „harimise" alla tekkinud. Siin arwatakse, majade harimise  alla ka maja täielikku ümberehitamist, kui aga mana katus seisma jääb. On juhtumisi ette tulnud, et siin neis kohtades, kus puust majade ehitamise keeld maksmas on, «harimise" nime all täiesti uus maja ehitati. Esiteks „ hariti" wundament, siis seinad, lagi, ja n. ed, ja see „harimine" oli wundamendi seinte jnd täielik uuesti tegemine wana katuse alla. Pärast «hariti"  ka katust ning nii sündis siis «harimise"  läbi uus maja, ilma et kiwist ehitust oleks nõutud. Oki fee nüüd ehituse seaduste  wäga kitsalt wõi laialt arusaamine, see jäägu iga ühe otsustada. Igatahes sele- tab aga senat, et seinte ind täiesti ümberehitamine  mitte „harums" tähenduse alla ei käi. Meie juures sia jääb soowida, et siin ühte teed kaides ja ühel pool seaduse nõudmist nnre mga raialt ja teisel  pool wäga kitsalt e tarwitataks, sest et wastane kord linmllanikkude mahel pahat meelt sünnitab, lleüldse oleks aga soowida, et meie maja!: ehituste juures mitte selle pääle päärõhu ei pandaks, et see ehk teine ehitus üst kiwist oleks, maid linnawalitsus pean majade plaanide kinnitamise juures suurenat rõhku maiade seespidise hõlbduse ja wjljapoolse iluduse pääle panema. Suuremilt jäolt ei ole Kuresaare majadel mingismust nägu  nelja  kandilised kastid, katrs pääl ja muud midagi. Siis on suuremal osal majadel sisemine sissesead täiesti Nbmata. Palju oleks siin tubade sisseseade, õhuakende, esikodade ja muude kohta ütelda. Et meie majade ehitust sel teel parandada, oleks tingimata tarwilik, et linnawalitsus selles asjas sunduslised määrused wälja annaks, linnawalitsusesse eeskujulised plaanid majade tarwis muretseks ja üleüldse selle eest boolt kannaks, et ma/aoe ilsfMav ja wäljaspidine  nägu paremale korrale tõuseks. See teeks meie linnale ehitamise asjas palju rohkem ilu ja kasu, kui puusi majade ehi kuse keeld ühes ehk teises kohas. Ka majade ehitajad ise peaksiwad rohkem majade kõlbliku sisseseade ja tema wäljaspidise ilu pääle waatama. Isamaalt. Kuresaarest. Paari nädala eest teatasime  rõõmuga, et Saaremaa koolide inspektor  terweks olla saanud. Tõepoolest oligi osi nii, aga pärast terwekSsaamist tabanud inspektori herrat rabandus, mis kalli elule lõpu tegi. Tema surma üle kirjutatakse  meile : 16. nowembril suri Saaremaa  rahwakoolide inspektor riiginõuni! Dimitri Gcdorowitsh Dubrowin südame rabandusesse 44 aastu manuses ära. Mitte üksi rahwakoolisid, mille üle kadunu 15 aastat järgemööda ustawuse ja armastusega  on walwanud, waid ka kõiki, kes inspektori herrat tundsiwad, on tema surm tõsiselt leinama pannud. Kui mõne kuu eest kuulda oli, et inspektori herra tulewal  aastal oma aja wäljateenimise järele ametist lahkuma pidi, siis sünnitas see sõnum üleüldist kahjutundmust, nüüd on on temast meel kui inimesest. Ehk küll sündimise ja hariduse poolest Wene Armastuse pärast. 4 Arthur Hartwigi jutustus. Kartus Wassili pärast oli ta mõistuse ära rööwinud- Rutulised sammud tuliwad ikka lähemale, juba oli üks must kogu näha, mis tale lähenes- Tule taewaS appi, Wasfili, karjus Tio walju häälega suures hädas- Pea tundis La aga ära, kes säält tuli. Jumal tänatud, Peeter, et sa tulid, hõikas ta waljult, ja nüüd läks ta kartlik süda jälle kergemaks. Armastuse igatsus oli Peetri kõrtsist wälja juhtinud ning Tiole järele ruttama pannud- Kui ta neid sõnu Tio suust kuulis, jooksis soe wiirg ta kehast läbi. Ta kuulis Tio häälest juba ära, et ta kartuses kannatanud oli, aga see tegi ta nüüd õnnelikuks, et ta Tio kaitsja mõis olla. Jah, maa olen Peeter, ütles ta nüüd uhkelt käega tagasi näitates, aga ma olen teda kaunis hästi õpetanud. Oh see on hää, et sa tulnud oled, ütles Tio, ma olen kõik selle aja kartust täis olnud. Nad kõndisiwad nüüd kahekesi teed mööda edasi, mõlemad waikisiwad ning mõtlesiwad kumbki iseeneses. Nii rõõmus kui Peeter esiteks ka oli, niisama koormatud tundis ta oma südame olewat, nõnda et ta isegi aru ei saanud, mis tal wlga oli. Tal tuli nagu kartus kallale, kui ta midagi rääkida tahtis- Ta tundis, et ta Tiot armastas, aga kuidas seda temale ütelda, sellega ei saanud ta milgi wiifil malmis- Aga ometigi sundis ta süda seda tegema- Ta kaalus ja kaalus, kuidas kõige sündsam oleks pääle hakata, aga ei leidnud parajaid sõnu ega mattid- Ta tahtis ütelda, et Tio kõik omad lootused tema pääle paneks, et ta Tio pärast kõik raskused ära kannaks, et ta Tiot Wassili eest kes teab kui kaitseks, kui aga Tio teda natuke armastaks, aga kõik need sõnad ja mõtted oliwad ta meelest nii halwad, nii lahjad ja wäikesed, et need ta sisemcsi tundmusi  õigel iviistl awaldada oleksiwad wöinud- Kallis Jumal, kuidas wõiksin ma seda sõnadega  wälja rääkida, mis ma omas südames tunnen, mõtles Peeter iseeneses- Ta püüdis rääkida, aga nüüd kadus ta hääl jälle kurku ära. Wiimaks ütles Tio: Peeter, sa oled minu wastu nii hää olnud, kuidas wõiksin ma sinu wastu tänulik olla? Nende sõnade juures wõttis Tio Peetri käest kinni ning pitsitas seda tugewasti- See mõjus Peetri pääle imelisel musil, ta tundis, kuidas meri talle korraga pähä tungis, ta süda soojaks läks, ja nüüd ei wõinud ta enam wagnsi olla, ta hakkas kogeldama: Tio, sul pole tarwis mind tänada, ma olen ju lapse põlwest saadik sinu sõber olnud ning olen sind armastanud, aga sina, kuidas mõtled sina minust. Ta pidas korra kinni, Tio oli mait, nüüd ruttas ta kõnes aga jälle edasi: Ma pean sulle ütlema, et ma sind wäga, wäga armastan ning alati su pääle mõtlen, kas sa ei tahaks mitte minu naeseks  saada? Ning kui ta Mi aega oodates midagi wastust ei saanud, küsis ta wiimaks: Mikspärast ei räägi sa sõnagi, ütle ometi üks sõna, anna mingisugust märku. Korraga tundis ta, kuidas keegi ta kaela ümbert kinni hakkas, pää ta õla wastu surus ning walju häälega nuuksus- Sa oled minu, minu oma armas Tio, ta pitsitas ta enese wastu ning suutles teda mitu ja mitu korda palge ning siis suu pääle. Teisel homikul kündis Peeter kesa põllu ümber, mis selle pere päralt oli, mida ta Mihkli päewast oma kätte rendi pääle wõttis- Peeter tõusis hommikul õige wara üles ning oli juba põllul, enne kui päikene tõusis. Talli astudes ning hobuse riistu warna otsast mõttes, nägi ta, kuidas hobune oma pää tema poole pööras ning ta poole waatas- Ah, ah, wift tunned sa juba oma tulewat peremeest ära, ütles ta hobusele ja patsatas käega ta kaela pihta. Noh, küll ma tahan su eest ka hääd hoolt kanda. Põllule minnes leidis ta Mihkli juba töö juures. Nad terwitafiwad üksteist ning Peeter hakkas kündma. Ta kündis waikide S edasi, aga mõtted ei olnud sugugi künni juures. Ta süda oli eila õhtusest asjast weel täidetud. Ta oleks häämeelega adra käest ära wiskanud ning Mihklile jutustama läinud, mis ta eile õhtu ära oli elanud. Ta oleks kõige päält Tio iseäralistsst häädustest  kõnelenud, aga ta jõudis ennast siiSgi weel waikusele sundida- Udu kadus ära ning päike hakkas paistma- Ta mõtles: Ah, kui kena ja armas oleks see, kui meie Tioga mõlemad ühes koos tööd teeksime ning ma mõnikord ta ümbert kinni wõiksin hakata. Wiimaks hakkas ta üht laulu „Saarlase" tellimise wastuwötmye a. pääle on awatud.