neil töödel tihti täieline küpsus puududa, siisgi wõida siin auustusewäärilist ühendust oma rahwahingega märgata. Saksad ei pidada suurte linnade  ilu järele jookstes Balti wäikestele linnadele, kus elu odawam ja terwem, mitte selga pöörama. Kodumaa kreisilinnadestkahanewat  Saksa perekondade arw aasta aastalt, sest et toredusega ära wilunud saksad wähetarwitawate  Läti ja Eesti kaupmeestega ja käsitöölistega mitte wõistelda ei suuda ning paljud laste koolitamise pärast suurematesse linnadesse elama asuwad. Seraphim hoiatab saksu suure linna ilu eest. Wäikeste linnade erakoolides, kus laste arw wähene, olla Palju kergem ja kohasem lastele õpetust anda laska. Sel teel saada saksad kreisilinnades arwu poolest tugewamaks. Saksad pidada lätlaste ja eestlaste  kombel linnades kokku hoidma, unest üles ärkama ja ei mitte ilma wõitluseta kõike kadunuks pidama. Nad olla wastast liig nõrgaks pidades hõlbust elu armastama harjunud. Sakstel tulla linnades liikumata  wara oma kätte koguda ja selle wastu tööd teha, et lätlased ja eestlased hulgani majasid omandama  d. Ainult sel wiisil olla wõimalik linnade walitsust kauemini sakste käes hoida. Kreisis elawad mõisnikud pidada igaüks linnades  majasid ostma, et seeläbi hääleõigulisteks  walijateks saada ja linna saatuse üle mõju awaldada. Lätlased osta oma hoiukassade toetusel majasid, awada kõikisuguseid ärisid ja seista ühes meeles teineteise eest. Nende kätte ei tohtida liikumata omadusi müüa, waid ennemini  odawamalt sakstele. Saksa seltskond pidada linnades  Saksa kaupmehi ja käsitöölisi m õjuwalt toetama, neile teenistust andma, selle wasta aga sakste wastased Eesti kingsepad jne. ilma leiwata jätma. Seda nõudwat iseenda  kaitsemine. Saksa literadid Pidada oma wanu Balti ebawoornsi maha jätma, talupoegadega mitte toorelt kõnelema (anschnauzen), arst ja adwo? kat jae ei tohtiwat kõnetunnis mitte musses istuda ja ööd läbi juua. Seesugused Leod rikkuda Saksa nime ja asja. Sakste praegune kitsikus tõusnud lodewast, hõlpsast elust, sest et nad tänini,  kus neil käsi hästi käinud, hooletumaks jäänud ja iseenestele wiirukit suitsetanud ning wastastega upsakalt kõnelenud. Unest ärkamine  näidata, et ilm teiseks on muutunud, et wastaseid igal pool seisab, kelle wasta töntside  sõjariistadega enam midagi pole pääle hakata. See makswat iseäranis meie linnasakste  kohta. See on lühidalt vi'. Seraphimi programm,  mis ta kodumaa sakstele ette seab. Wististi läks tal suurt julgust tarwis, kui ta isandate wigasid ja puudusi awalikult arwustama  hakkas, sest arwustust ei salli Balti saksad  põrmugi. „Balti Kuukirja" toimetus ei leia Seraphimi tööst, nagu näha, karwa wäärtgi hääd. Ka kirjaniku sõbrad, kuda „Düna-Zeit." seest loeme, ei pea kõiki harutusi õigeks. Kudas wõib lätlast ja eestlasi sakstele eeskujuks  panna! Mis on meil sakste programmi kohta ütelda? vr. Seraphim awaldab tublisti wabameelsust  ja arusaamist õigest asjaolust. Sellepärast  tuleb kahjatseda, et tema näpunäiteid hääks ei soowita wõtta. Mõne punkti täitmine  wõiks eestlaste ja sakste wahelt tõesti mõndagi kärinat kaotada. Kuid pääasjus ilmutab Balti reformator isegi weel sakste wanu wigasid. Ta auustab alles wanade Roma paganate juhtmõtet: nns Jupiter teeb, on härjale keelatud. Tema meelest pole lätlased  ja eestlased sakste ees weel mitte täieõiguslised  inimesed, sakstega ühesugused kaaskodanikud,  kes sedasama mõõtu tohiwad tarwitada,  millega saksad mõõdawad. Kui meie minewa aasta lõpul omas lehes eestlastele orjameele mahajätmist, oma rahwuse auustust, kokkuhoidmistjne.soowitasime,stis ütles „Düna- Z." toimetaja endal arusaamise selle kohta puuduwat,  miks ineie neid sõnu awaldasime; ta arwas, et rahuline leht rahwusliste riiuhüüete loorberide järele käe wälja on sirutanud. Oma rahwuse armastus olewat iseenesest mõistetaw, millest ei makswat rääkidagi. Ja mis teeb 188 postimees. 5902.