wahwuse poolest ilmkõikumata on, ei olnud oma armu poolest tänini meel mitte nõnda suur, et ta enese wastaS sciSwat Jaapani sõjawäge oleks wõinud lüüa. Scllcks, et teel olewoid takistusi kõrwale heita ja et tegcwat sõjawäge tema hooleks usaldatud raske ja kuulsusrikka ülesande eduliseks täitmiseks küllalt tugemaks teha, läks palju aega tarwis. Sellepärast, ehk küll jaapanlased  nii muu korda Daschitschao, LjaudjanSjani  ja Ljaojani juures tagasi löödi, ei arwanud ma siisgi mitte meel ajakohaseks  waenlasele pääle hakata tungima ja andsin sõjamäele käsu taganeda. Ma olin südamest kurb teile taganemiseks käsku andes, kuid ma tegin seda kindlas usus, et see taganemine waenlase täieliseks wõitmiseks, kui aeg tuleb, tarwilik on. Nüüd on soowitud ja terme sõjamäe poolt ammu igatsetud aeg kätte jõudnud, ise wõidule waStu minna, selle pääle waatamata, missugust ohwrit ta nõuab. Olge kõik selles kindlas usus, kui tähtjas woit Wenemaale on, iseäranis mõtelge selle pääle, kui tähtjas wõit meile on, et meie kiiresti endi mendi Port-Arturist ära päästa wõiksime, kes 7 kuud aega kangelastena endi kätte ustud kindlust kaitsewad. See aeg on kätte jõudnud, kus meie jaapanlasi wõime sundida oma tahtmise järele tegema, sest et Mandfhurias meie sõjawäge nõnda palju on, et ta waenlase pääle wõib hakata tungima. (Reuter.) Plaanitataw jaapanlaste sõjakäik Sahalinisse on hilise aastaaja pärast edasi lükatud. Sisemises Hiinas tekkiwad tõsised rahutused. Ametlikud isikud panemad igal pool sõja riistu ja soja moona malmis; tulewiku eest ollakse hirmul. Kuulu järele olewat Port Arturi mägi wiimasel ajal meeleäraheitlikka wäljatungimisi  korda saatnud. Mitmesugused tundemärgid näitawad, et kindluses sõjamoonast  puudus on. NähtawaSti tahab see tõsi olla, et kindlus mitte enam kaua wasiu panna ei jaksa. Admiral Aleksejew sõitwat ligemal ajal kaugest idast Peterburisse, et isiklikult Keisri Majesteedile seletust anda. Mõnede teadete järele ei sõidagi Aleksejew enam sõjawäljale tagasi- Wcne ajalehed awaldawud  soowi, et moawägede ülemjuhatus täitsa Kuropatkini kätte antaks. I. Mandshuria sõjamäe juhataja, kindraladjutant  Kuropotkmi kõigealamlisem telegramm Keisri Majesteedi nime pöälc 30. sepicmbril 1304. Kuni kella 1 lõuna ajal saadud teatete järel selgub, et 2S. septembril kaks polku meie paremal tiimai, selle järel kui nemad tähtsaid kaolusi saanud ja prigadi komandöri haawalult ja ühe polgu komandöri surnult kaotanud, taganesiwad, kusjuures nemad oma jaoskonna suurtükid wõiliuse-wäijaie maha jätsiwad ; selle järc! wõlstwad aga needsamad polgud poikownik Wannomski juhatusel, kes kui kõige wanem ohwitser prigadit ajutiselt juhatama hakkas, suurtükid -roideides tagasi, maha arwatud 16, mis waenlase kätte jäimad. 23. septembri wõitiuss tagajärg ei olnud aga meile sellel liiwal, jaapanlaste öösise pääletmigimise tagajärjel, mitte hää. Sõjamäed ei olnud mitte ainult sunnitud oma seisukohtasid maha jätma, waid kaotasiivad ka uuesti oma suurtükid, mis juba kord jaapanlaste käest ära oiiwad mõetud. Sõjamäed läkfiwad tagasi, juba waremalt ettewalmistatud  seisukohale Shahe jõel. Ülemalseiswast teadustan kõigealamlisemalt Teie Keiserlikule Majesteedile. Jaapani wäejuhatajate wanadus. „Daily Mail" teatab mõnda Jaapani wäejuhatajate  wanadufe üle, millest näe me, et nad kõik kaunis rohkesti elupäewi mööda saatnud: Jamataga on 66 aastat, Oyama-61  a>, Katuma 56 a-, Nodsu 62 a., Kuroki 60 a., Olu 57 a., Nõgi 61 a., Kodama 52 a. ja prints Fushima 46 aastat wana. Mitte hoida. ..Daily Tel." Peterburi jõnumesaatja teatab, et Port- Arthuri ja Wladiwostoki laewastikkudele käsk antud «vaenlasega kokku puutudes mitte oma laewade kaitse eest hoolt kanda, waid püüda ükskõik mil juhtumisel waenlase laewastikule mõjuwat kahju sünnitada. Et Jaapanil mitte wõimalik ei ole uusi laewu juurde muretseda, siis oleks laewade kaotamine tal raske kanda. Jaapani „H iina m ü ü r." Parist aialehe «Journali" kirjasaatja awaldab  oma jutuajamise Tokio linnapää Osaki Jukioga Jaapani walitsuse plaanide üle. Tokio linnapää, endine haridusc-minister tõendab, et wenelased ennast ka siis wõidetuks  ei tunnista, kui nad Port-Arturi, WladiwoStokki ja Hardini käest ära andma on pidanud. Nende kohtade langemise üle on Jaapani linnaülem kindel. Isegi siis ei tunnista wenelased ennast weel wõidetuks,  kui meie nad kuni Baikali järweni tagasi kihutame seletab Osaki. Jaapanlased  ei wõi mitte ette ütelda, millal ja kus neil wõimalikuks saab loorberide MI puhata. Kuid läänepool nad ei mõtlewatki sisse tungida. Jaapanlaste plaan on seesugune: Nimetatud  kohtasi oma kätte saades ja wenclast Mandshuriast wälja ajades, jätawad nad sõjapidamise seisma, ehitawad ümber Mandshuria  kindluste-aheliku ja jääwad wenelaSte  uut pääletungimist ootama. Need kindlused «sõjakunsti seisukohad,"  nagu neid Jukio nimetab, sünnita wad uue Hiina müüri, mille taha jaapanlased kaitsetud olekusse jääwad ja mille wastu länepoolt pääletungiw waenlase wõim tingimata häwitatud saab. Sellel plaanil on tähtis omandus juureS, nimelt kokkuhoidmine. Jaapani rähma palawiku sarnane waimuStuS on otsa saanud,  tähendab linnapää. Ta on külmawereliseks  jäänud. Põhjus on see, et jaapanlased  wõitudest hoolimata weel sõja lõppu ligidal ei näe. Soldatide toit muudetakse lühemal ajal teistsuguseks. Alatine üks ja seesama roog ei ole terwisele iseäranis kasulik, sellepärast tahetakse roogade arwu mitmekesisemaks  teha. Sellekohane kommiSjon on asja otsustamiseks juba nimetatud. Soulis, 24. sept. (S. okt.)  Wenelaste  liikumine Koreas hakkab kindlat klju Mina jätsin enne sinu küsimist minu isa surmast kostmata, Richard, algas tema. Ja et mina seda muu asjade pääle mõteldes, tähelepanemata jätsin, haawas sind? Anna andeks Julie, ja jutusta mulle kõik, kõik sinu lapsepölwest kui ka sinu isast ja teie wastastiku olemisest üks teise wastu oh, mina auustan ja armastan sinu isa tema haua põhjas weel! Kibe walu täitis isa pääle mõteldes Julil hinge, oli isa ometi hoopis teistmoodi mees olnud kui Richard teda enesele ettckujutaS!  Wäga sagedasti oli tema emaga kuri olnud ja teda ka koguni löönud, ehk ema küll kõigest mäest ta tahtmist täitnud ja teda armastanud oli. Ükskord oli tema koguni nõnda kaugele läinud, et emat päriselt  peksma oli hakkanud ja Julie oli ennast ema kaitsmiseks nende mõlemi wahele heitnud  ja maljuSti nuttes palunud, et isa emat mitte enam ei lööks. Ses on saladus, Richard, mida mina pea kümme aastat juba eneses kannan, ilma et seda ära mõista suudaksin, miks seda salajas hoidma peab. Ema on mulle kangesti üra keetnud sellest rääkida, aga, sinu ees ei suuda ega tohi mina seda ometi mitte sarjata, et tema Mispeli pääl, meie siia reisu ajal oma otsa leidis. Richard maatiS kohmetult tema otsa. Mispeli pääl, kuS ometi niihästi minu isa kai ka Broddon sel korral oliwad? Aga, Ms peawad niihästi minu isa kui ka herra Braddon teda tundma! Nemad tundfiwad teda ka, aga mitte kui minu isa ja minu ema meest. Tema oli Saksamaal poliitika süüdlaseks saanud ja pidi nüüd wõõra nime all põgenema. Tema reisis esimiscs ja mamma ning mina wiimaseS klassis Mispsli päül. Tema ei soowinudgi, et meie mammaga temaga ühes reisi na pidime, aga mamma tuli ometi salaja sellesama laewa pääle. Siis tuli õnnetuse õö ja meie ei näinud teda sellest saadik enam; Herra Braddon wiiS meid oma paati ja meie pääfime sel wiisil. Aga mina palun sind, et sa sellest kellegile, ka minu emale mitte ei räägi, et mina sellest sinule rääkinud olen. Mina ei saa aru, miks nemad, iseäranis herra Braddon, seda saladuseks hoida tahawad?  Tema teab ometi, et poliitika süüsid meie maal ülepää süüks peetud ei saa, ning pääle seda on ju sinu isa ka juba surnud! Ema ei tea ehk mitte, et lugu nõnda on. Imelik! Aga see on iseenesest mõista, et mina sellest igaühe wastu waikin. Waene Julie, kui palju oled sina juba lapsena läbi elama ja kannatama pidanud! KaS Braddon sinu ema juba laewal tundma õppis? Richard tahtis selgust asjasse saada. Tema tuli igapäew emot waatama ja muretses  igapidi tema eest, mastas Julia. Tema oli ülepää meie mõlemi wastu wäga hää oga, mina ei wõinud teda sellegipärast sallida; mind pahandas sedakord kõige enam see asi, et tema alatasa mets MM wõis wiibida, kuna minu waene, armas isa meile ligineda ei tohtinud. On see ülepää selgesti teada, et sinu isa tõesti uppunud on? Kas ei olnud see wöimalik, et ka tema milgil wiisil päästetud sai, tähendas noormees. Ei, keegi muu ei pääsenud sel korral km ainult need, kes meie paatis oliwad. Kust sa seda nii kindlasti tead? Kuidas sa seda ülepää küsida wõid Z Kui see mitte kindel ei olnud, ei oleks mamma ometi mitte uuesti mehele läinud. (Järg tuleb.) Õige tasu. Kui kiusatuse wõrgu paelust Ma sõudfin jääda eemale. Ja taewast tulnud tvctunded Mul tekkisiwad hingesse: Siis mõnda pilku oma elust ma, Häätegudele wõifin pühenda. Neil' legin hääd, kes hüäd mul teinud. Ehk olid tublid tuttawad. Neil tegin hääd, kes lahkust näitfid. Ja olid sõbrad suuremad: Kuid südant õnnestawaid tundmust Mu häädleod mull' ei toonud ialgi. Kord tuli silmapilk et wõifin Ma awitada wihameest. Et wõifin teda üles tõsta Siin ähwardawa häda seest: Siis pühat, puhast õnne tundsin ma Mu südamesse woolwat hulgana. 40, Saarlane 1904