Saarlane MM Kleiildink pliiiüjll! gj,lcht «sa- ja limarüdmalk KM 4». Tcisipiiewnl, 31. Oktobril lgvv. XVI. aastakäik „Scrcrrkt» maksab: Saaremaal aastas . , 1 rbl. .?v kp. Saaremaal pooles aaStaS t „ „ Pooles aaõtas „ -ch>- Ilmub igaltsisipci«?,vc»k. Sqarlqc toimetusele, Kuresaq.de. -q Tööliste puuduse üle on sagedasti röögitud ja kirjutatud ning selleks ühte ja teist abinõuu ette pondud. Muude seaS pandi ka kord elle passide «väljaandmist kitsendada, et selle läbi tööliste walja rändamist mahendada. Kuid kõige tähtsamat asja, mis seda puudust wõiks parandada, pandaksc mähe tähele. See asi on tööliste elu parandamine, ja seda parandamist tuleb kahel musil teha  majanduslikelt  ja kombeliselt. Meie tööliste majandusime elu on praegu tõesti halwal järjel, ja see awnldab ennast kõige rohkem halwades eluruumides, sest tööliste eluruumid  on paljudes kohtades tõesti pahad. Neid eluruumistd e: wõiksgl mõnes kohas inimese eluruumideks  ...aietada. Mis siis ime, kui inimene, kes wabaduscle loodud. Me hingesse püüd paremuse  järele Loojalt on sisse pandud, ka paremust tõesti taga tiakab ihaldama. Ka palga maksmise asjus wõiks siin mõndagi rääkida. Siis tuleks ka tööliste tööaega korraldada. Ärgu uõutagu suwel tööd päema tõusust kuni looja minekuni, antagu  neile rohkem aega hingada. Wähemalt lastagu  töölised laupäewa õhtutel warcmini lahti ja pühapäewad olgu nendele hingamise p ä c iv a d ihule ja hingele. Oleks siin tööliste majandusime elu paremale  järjele miidud, siis poleks sugugi tööliste puudust karta. Teiseks on aga tööliste elu kombeliselt parandamine  selle puuduse ära kaotamiseks üii tähtis. Kombeliselt on siin suur wiga töölistega ümberkäimises.  Sest töölistega ei käida mille nõnda ümber, kui seda inimsuse õigus nõuab. Siin walitseb sagedasti sõimamine ja taplemme, ei ole siin «vennalikust armastusest mitte jälgegi näha. Siin ei panda seda. mitte palju tähele, et töölise a tööandja waStaStikud õigused wabaduses tehtud lepingute pciäl seisawad, maid töölise pätile waadctotse  kui selle pätile, kellel mingisugust õigust ei selle pütile mõtlema, et nende elu töölise jõus seisab.  Ses! mis teeks põllumees oma põlluga tööliseta, ametimees töötegijata, mabrikant palgalisteta. Üleüldine  ristiusu peaks ka enam et ristiusu mailmas mitte wahet ei tule teha peremehe ja sulase wahel, waid et kõik ou ühed, ühesuguse inim s u s c õigusega. Missugusel s »st. Kõik on üks ütleb apostel ja see maksab ka siin. Meie majanduslik elu nõuab aga, et meie mitte kõik peremehed ja palkajad, ega ka töölised ja palgalised olla ei wõi. Nagu meil üks keha, ja sellel palju liikmeid, ning igal liikmel oina töö ja toimetus on, nii oleme ka meie kõik ük S inimlik ühisus, oleme kõik selle ühisuse liikmed, igaüks omas ametis, üksteisele toeks ja abiks. mees wõib oma töö juures su n r olla. Ja kui meie niisuguse pilguga tööliste ja tööandjate wastaStikli oleku pääle waatame, siis läheb selgeks, kui põhjuseta see on, töölistega halwaSli ümberkäimine.  Püälegi peaks meid kaastundmus selleks wiima, et ümberkäimist töölistega ja palgaiistega ümberkäimisega. Need on kaks tähtsamat põhjust, mis tööliste puudust täiesti kõrwals suudaksiwad tõrjuda. Teeme tööliste elu lõbusaks, armsaks, kõlblikuks, näitame temale oma lugupidamist, küll siis iõöliste puudus  kaob. Ja selleks on meil elu ise tõenduseks. NcndcS kohtades näituseks, kus sel kombel, nagu ülemal räägitud, töölistega ümbcrkäidakje, ei ole töölistest talgi puudus olnud. Sääl walitseb wastastikune lugupidamine, waSiastikuue üksteise auuSlamine ja selle tagajärg ou majanduslise ja waittilise elu edenemine mõlemal pool. Näib, nagu oleksime meie siin tööliste kasuks rääkida tahtnud. Osalt on see küll nii, aga siin paistab ka tööandjate enese kasu teramaSti silma, sest tööliste elu ja olu parandamine on ühtlasi ka tööandjate enese elu parandamine ja edendamine. C. P Ilmasüüta ehk wöit öiguse teel. 76. Kirjutanud —eu. Poole tunniga jõudis ta wähe lagedama koha pääle wälja, kus kaljude wahel mõned puud kaswasiwad. Ruttu tegi ta omale pehme muru pääle puude alla mõnusa ööliku puhke paiga malmis, mis meel selle poolest mõnus  oli, et kõrged kaljuseinad ümberringi teda siin metsaliste eest marjasemad. Pea kuulus ka kaugelt hüänede hulguminc temale  kõrwa, ei pääsnud aga nii ligi et kartust teinud oleksiwad. Teisel homikul, päikese tõusul, wõttis Willemann tee käiku uuesti ette. Paar tundi pidi ta weel kaljude wahcl edasi ronima, siis oga lõppesiwad need otsa ja Willemannjõudis ütlemata kenasse metsa, kus mitmet sugu trobiku puud kaswasiwad. Kena karastaw wilu clas puude lchekatuse all ja arwamata magus lillede ja toimete lõhn täitis õhku. Ka siin oli maa weel künkline, aga kaljusid ci olnud enam näha ja Willemann hakkas nüüd jälle otse sihil õhtu poole pidama. Igal pool kaswasiwad kuristikkude kaldal ilmatu paksud ja lopsakad  õilme põesad, nõnda et kuristikkude põhja kuskil näha ei wöinud. Puude wahel põesaStikkudeS oli mitmeid karwa elukaid näha, mis kõik suure kiirusega ennast  põesastikkudesse ära peitsiwad. Mõnikord  tuli kuristikku põhjast, paksu lehtede umbelt mõne weidra eluka hirwitaw nägu ja M nühtawale ja kadufiwad, imeliku häälitsusega jälle kohe ära, nii pea, kui inimest silma saiwad. Puude oksades kõlaS  wali lindude kisa; rohelised papukaid ja ilusate sulgedega wäikcsed kolibriid lendasiwad  käratseb, s ümber ja uhke, pika sabadega  paradiisi linnud kõikusiwad rõõmsalt kõrge palmi ladwadcl. Wäikcsed ahmid tegiwad  puude otsas oma naljakaid wigurid ja mahel tuli ka, puude wahel mõni suurem  elukas nähtamols, Kiskjaid metsalisi ci puutunud Willemannsile silma, ehk küll nende hääl temale mõni kord eemalt kõrwu puutus. Maa läks ikka tasasemaks, aga ka mets läks kõrgemaks ja paksemaks. Suured põdrade,  hirwcde ja antiloopede karjad tuliwad  nähtawale, mis aga kohe punuma pistsiwad,  kui ininnst silma saiwad. Üks metssigade  kari joolsiZ suure tuhinaga Willcmann'i  eest n.ööda. Edasi minnes nägi ta jälle, lagemate kohtade pääl suured karjad  metshärgi ja clewanüsi söörnaS; Willcmann  püüdis neist tosakcsti mööda saada, et nende rahu ci rikuks ja neid kogemata wihale ei ärikaks. Ka paari lõwiga juhtus  ta kokku; ühest pääsis ta ilma äparduseta  mööda, aga teisele juhtus ta kogemata wäga ligi, kui see just oma prukosti ühe noore hirwe kallal pidas, mispärast see wihale äritud tema kallale tungis. Ühe osawa püssi pauguga sundis Wiliemann koledat looma tuikuma. Et see pauk aga mitte surmaw ei olnud, seda nägi Willemann  ja et haaivatud loom, üles karates uuesti tema kallale saab weel wihastmalt tungima, see oli temal lobe selge. See oli üks kardctaw silmapilk; püssi laadimiseks  ei olnud enam aega, aga üks jäme puu seisis tema ees, kellel oksad mitte wäga kõrgel ei seisnud. Orawa kärmusega ronis Willemann puu otsa, aga see oli ka ainukene  pääSmise tee ja wiimane silmapilk, s.,st waewalt oli ta puu alumiste oksade pääle jõudnud, kui haawatud löwi maast üles kargoS ja koleda msiramisega Willemann'i  järele tormas. Ta nägi wäga hästi, kuS tema wacnlane peidus oli, kargas omas tulises wihas wasta puud, ja hüppas  puutüwi mööda tükk maad ülesse. See püüdmine oli oga kõik asjata, sest et ta mitte nii kõrgele ei saanud, kui Willemann oli, kes ülcwcl puu otsas nüüd oma püssi uuesti laadima hakkas. Ta tahtis just teist pauku lõwi pääle wälja kõmmutama hakata, kui ta eemalt koledat mõiramist kuulis; lõwi jättis oma tormamise seisma ja waatas metsa poole, kust üks päratu suur metsa pull wälja kargas ja, pääd maha hoides, otse kohe lõwi wasta tormas. Haawatud loom tõstis uuesti kisa ja põikas  ühe wilka hüppamisega metshärja e«st kõrwale, kes suure hooga otsekohe wasta puu tüwi kargas. See wali mürakas, mis metsa pull oma tormamise tujul sai, nähti teda uimastawat, nõnda et ta esimeste jalgade  pääle pölweli langes. Silmapilk oli ka löwi temal tagant selgas ja rusus ka härja tagumise keha jõu maha. Nüüd hakkas  ta oma hirmsa küünte ja hammastega metshärja selga lõhkuma, kes wiha ja walu Isamaalt. missar mi oma allolewatele wallatalitajatele järginise ringkirja saatnud: ..Mõnedes waldades on taturahroa ! seas aimamine tekkinud, et wallalaiitajat ei olla täiesti ilma põhjuseta on, kirjutan Saaremaa «vallatalitajatele  ette, seda ettekirjutust walla täiskogu pääl walla ametnikkude walimise juures ette lugeda  ja «valijatele ära seletada, et seaduse järele ci ole walla kogukonnad mitte kohustatud walla ametnikkudele kauaaegse teenistuse eest igaaastast abiraha ehk ühekorraiist tasu andma." Kuresaare juuStuwabrikaut hr. Schlupp kirjutab „Arcnsburger Wochenblattis" piima segamise  üle meega ja teatab, et ühest mõisast temale piima saadetud, kus 23"/» mett juurde pandud. Nõuda kui see Rügas lahutusteadliselt selgeks tehtud.  Hr. Schlupp ütleb oinas kirjas, et stin piiinamüüjate ja juustu- ja wõiwabrikaniide