Saarlane tk 8. T-lsiPiielM, 24. Mbruaril 1904. XX. aastakäik. maksab- Psstija saadetud aastasi 2 „ „ Paalis aastas 4 „ 23 „ -»- Ilmub igaltsist^»ä.ssV«»t. ..Saarlase" toimetus ia wälsaandminc Kuresaares Kauba-nulitfas nr.l 7. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste pctit rida maksad F t. UU KltSldiitt imlitiki ijsleht mm,- ji Ii«nilliih«llle. UU Walitsuse seletus. ~Walitsuse Teataja" awaldab seletuse MMjymaa ajalehtedes awaldatud ja säält ka Wenemaa ajalehtedesse tulnud Jaapani walitsHe seletuse kohta, milles asju hoopis teisiti' kujutati, kui nad tõesti on olnud. Meie walitsuse seletuse järele on asjakäik „Postimche" tõlkel järgmine olnud: Asja tõsine käik on järgmine: 3. januaril,  pääle selle kui Kauge Ida maawalitseja  käest telegrahwi teel teade wiimastest Jaapani ettepanekutest kokkuleppimise eelnõuu  üle kätte saadud, hakkas Keiserlik Walitsus neid hoolega järel kaaluma. Kui Jaapani saadik Peterburis, Kurino, asja kohta järelpärimist awaldas, teatati temale, et Keisri Majesteet hääks on arwanud, selle wastuse igakülgseks ärakaalumiseks  sellekohaste ametiasutustega ja Kauge Ida maawalitsejaga läbirääkimisteks  iseäralist nõuukogu nimetada, kes 15. januaril kokku astub, nii et arwatawasti  Kõigekõrgemat otsust mitte enne 20 januari oodata ei wõi. 20. januaril arwaS Keisri Majesteet hääks käskida, iseäralise nõuukogu otsuse PSHM Wine-MdNu tarwis TökioS lõpuliku  juhatuskirja eelnõuu walmis töötada. 21. jan. saadeti selle ülemtähendatud Kõigekõrgema käsu põhjal Kauge Ida maawalitsejale kolm telegrammi, kus kõik Jaapaniga kokkuleppimise juhtmäärused ära oliwad tähendatud, mida Keiserlik Walitsus wiimaseid Jaapani ettepanekuid parandades silmas pidas, wiimati ka üleüldised juhatused  maawalitsejale, mida Wene saadik TokioS Jaapani walitsusele wastuse äraandmisel  juhtnööriks peab wõtma. Et aega mitte kaduma minna lasta, saadeti lõik nimetatud telegrammid selsamal püewal  ka otsekohe parun Roseni kätte. 22. januaril, see on 48 tundi enne Tokio walitsuse käest saadud teadet diplomatilise  läbikäimise lõpetamise asjus, teadustas wälimiSte asjade minister kirjalikult  Peterburis wiibiwale Jaapani saadikule,  et Wene wastuse ettepanekud parun Rosenile ära on antud. 23. januaril saadi maawalitsejalt teade, et tema kõik telegrammid, mis Wene wastuse  ettepanekuid sijaldasiwad, Tokiosse õigel ajal ära on andnud. Kell 4 päewal andis Peterburi Jaapani saadik koguni ilma ootamata wälimiste asjade ministrile kaks märgukirja ära: esimeses teatati, et Tokio Valitsus edaspidised  läbirääkimised lõpetanud on, selle ettekäändega, kuidas eespoolt kuuldud, nagu põikleks Wenemaa Jaapanile wastuse andmisest  kõrwale; teises anti mõlemate riikide wahelise diplomatilise läbikäimise lõpetamisest teada, ühes teatusega, et terwe Jaapani saatkond 28. januaril Peterburist ära sõidab. Mõlemate tähendatud märgukirjade kaasas oli Jaapani saadiku erakiri wälimiste asjade ministrile, milles Kurino lootust awaldab, et diplomatilise läbikäimise seismajätmine  wõimalikult lühikese aja kestab. Selsamal 24- januaril oli maawalitsejale  Kauges JdaS, kui ka saadikutele Tokios, Pekingis ja Söulis, ning suurriikide walitsuste  juures olewatele Wenemaa asemikkudele  diplomatilise läbikäimise lõpetamisest Jaapaniga telegrammi teel teada antud. Ühtlasi anti ka teada, et Kõigekõrgemal käsul parun Rosen ühes Keiserliku saatkonnaga  Tokoist ära on kutsutud. Selles ringkirjalises teadaandmises tähendati  ka selle pääle, et Tokio walitsuse teguwiis, kes mitte Keiserliku Walitsuse wastust ära ei oodanud, terwe wastutufe kõigi nende tagajärgedega, mis diplomatilise  läbikäimise lõpetamisest wõiwad tõusta. Jaapani pääl paneb- Patu läbi õnnistusele! 8 > Jeannoi EmU von Grotthuss'i jutustus. S-stiswniid Ei. Marku S. Oh, oleks ma tema nõu juba ammu ennemalt tähele pannud! Ma kahetsen wäga, et ma ennast nagu kartuses sinust liig seinale hoidsin, kui sa wahel pahaselt ning külmalt minu pääle maalasid ning mind järsku sõnadega kutsusid. Ma olin ilma asjata liiga kartlik, ma ei julgenud ialgi ütelda, mis mõtlesin ning see on meie wahel palju paha teinud. Pääle seda armastasin ma sind niiwäga, et ma kõik tegin, mis sa aga ial soowifid, ma pidasin sind omaks jumalaks. Ehk on Jumal nüüd mind selle eest karistanud, et sa üksnes minu südant täitsid ning temal süül mitte enam ruumi ei olnud. Ning suutlemine, ja ma ei tea praegu isegi, kuidas see tuli aga nii palju wöin ma sulle tõendada et selle taga mingisugust kurja ega paha mõtet ei olnud, ei kogunegi mitte, minu armas Ernst. Ma ei teadnud isegi, mis ma wahel omas mures ja kurwastuseS tegin. Robert oli mulle ainus sugulane, kellele ma oma rõõmu ja kurbtust awaldasin. Sa tead ju isegi, et meie kui wend ja sõsar ühes üleSse olime kaSwanud. Ma nutsin ta rinna najal, nagu maike laps, tema wähem sõsar ning ta fuutleS minu otsa esist nagu wanem wend wahel oma nutja sõsaraga teeb, ta püüdis mind sellega trööstida ning meie ei wöinud kumbki aimata ma ei wõi enam edasi nõdrus tuleb pääle. Ma lasksin ta moodi ette põlwili maha, wõtfin ta kuiwanud käe ning surusin seda oma suu waSw, üteldes: Ah, armas Gertrud, sa ei wõi mulle seda mitte enam audeks anda! Ring kai sa ka taewa ingel oleksid, ei wõi sa seda mitte, sest mis ma sinu wastu eksinud olen, sellel ei ole enam andeksandmist ei inimeste ega Jumala juures. Jumala arm on suur ning tema heldus kestab igawesti ütles ta lihtsalt ja kindlalt. Ta ei jäta ka sind mitte maha. Usu seda tõesti, mu Ernst. Ta oli iüll wäga nõrk, aga fiisgi ajas ta ennast waewaga istukile, silitas oma kuiwanud käega minu pääd ning juukfid ütlemata armsa ja helde sõnadega üteldes: Minu armas, kallis Ernst! See oli liig palju! See oli enam kui inimesed seda kanda ja mõista wöiwad. Wiha, põlgtust, häbemata sõnu olin ma ära teeninud, aga selle asemel awaldas ta mulle meel nii kallid ja armsaid sõnu, mis sügawasse  minu hinge sisse tungisiwad. Minu patt oli liig suur. Kui Jumala wiha minu wastu ka nii suur peaks olema, siis olen ma põrm ta ees I aga tema armastus on suurem ja wägewam kui wiha ning kui meie tema armastust mitte tähele ei pane, siis peame meie teda kartma. Armu ja alastust palun ma su käest, Gertrud! Sa nimetad mind weel armsaks ja kalliks. Mind, kes ma Elsdorfi ära olen surmanud ning tema noort elu õnne ära rikkunud?! Mind armutut ja hirmust inimest Ei mitte, Ernst, sa pole mitte halb inimene, aga sa oled hirmus kange hingega, liig kange, liig kange. Selle juures õhkas ta südamest. Waata, mul on siin aega küllalt olnud järele mõtelda, kuidas see õnnetus tulnud on ning kuidas see tulema pidi. Mul oli siin wäga palju aega järele mõtlemiseks, kus ma ööd ja pitkad päewad oma haige moodi pääl maas olen olnud. Sinu südame kallal sõi üks sala mure, üks ussike oli sinna oma pesa teinud ning näris sääl walusaSti. Sa ei wõinud Edgari mitte ära unustada. Edgar I Ja, see mõte puudus mul meel, et minu piinlik olek ikka enam täieneks. Edgar seisis jälle omaS täies kujus liigutuwalt ja alandlikult mind paludes minu ees, ning ma tõukasin ta uksest wälja, ajasin teda minemakaugele wõõrale maale ahastuse ja häda sisse. Aga ka sina wõid kord nii kaugelt eksida, kus armu ja andeksandmist palud, ütles ta mulle, mille pääle ma pilklikult naeratasin ning omaS kõrguses mõtlesin, nagu poleks inimlik eksitus sugugi minu asi, sest ma tundsin ennast inimlikuist nõdrustest üle olewat, lühidelt ütelda, ma olin iseenast otsani täis. Ka sinagi wõid kord ! Ka? Ka? Mis oli siis õieti Edgari süü, mis teda minust nõnda ära lahutas. Ta oli komistanud ning maha kukkunud, oli kergemeelne, noor palaw meri oli teda petnud. Ja mina? Mõrtsukas olin ma, ja meel enam kui mõrtsukas. Kurja külma südamega  wõifin ma oma kõige parema sõbra südame pistoli kuuliga läbi puurida ning siin minu ees moodi pääl lamab teine ohwer. Ning õnnelik oli Elsdors, et ta kohe suri, kuna teine siin kaua aegse piinaga  oma elu lõpetab ning mina olen see kurjategija, mina mina. Ja, kõik need rohu klaasikesed ja pudelikesed irwitasiwad  minu otsa waadateS ja Üteldes: Mõrtsukas, mõrtsukas Sa armastasid ju oma wenda üle kõige. Keegi isa ei waatanud uhkemalt oma poja