Saarlane Teistpäewal, 9. nowembril 1904. XX. aastakäik. ,iSc».<s.vk«»ns" maksab- PoSU>a saadetud aaStaS. it „ „ P»ol«S aaStaS t „ -Lk „ Ilmub igal tsi-ftpä-e^Vcrk. Alküldiiik ?«litik« sjalchl liilia- ja linslilllhniiilt. Kuresaare Ew. Lutheruse kiriku asjas oleks meil mõnda soowi awaldada,  mis tingimata täitmist peaksiwad leidma ja mille täitmine Ew. Lutheruse koguduse waimuliku elu tõstmiseks palju kaasa awitada wõiksiwad. Soowida oleks fiin palju. Kõike ei wõi aga mitte ühekorraga  läbirääkimise alla wötta, ja selle pärast lepime seekord wiie soowi awaldamisega.  .Esiteks tuleks toolide üürimine kirikus ära kaotada. See ei ole mitte küllalt asjakohane. Ei tule koguduse liige, kes tooli ära on üürinud, mitte kirikusse, siis seisab tool terwe jumalateenistuse aja tühi. Kui nüüd rohkem toolisid üüritaks, siis wõiks ju kergesti ette tulla, et suurem jagu toolisid tühjalt seisawad ja kogudusel kirikus mitte ruumi ei ole. Toolide üürimine  tuleb aga ainult Saksa koguduses ette, ja kui koguduse eestseisus seda tarwilikukS ja kohaseks arwab, siis ei wõi ju sinna midagi parata. Igatahes tuleks aga korda seada, et ära üüritud toolid Eesti jumalateenistuse ajaks lahti tehtaks. Sest toolide Eesti jumalateenistuse ajal lutuspidamine on täiesti ilma orstarbeta. Need Saksa koguduse liikmed, kes toolid on üürinitd, ei tule ju Eesti jumalateenistusele, ja nii peawad üüritud toolid terwel EeSti jumalateenistuse ajal tühjalt seisma, kuna kirikus olejatel mitte igakord küllalt kohta ei ole. Päälegi sünnitab toolide lutuspidamine  jumalateenistusi ajal segadust, sest et poisikesed sagedasti üle toolide äärte roniwad, mis mitte kiriku pühadusega kokku ei käi. Nimelt sünnib palju segadust selle läbi, et parema poolse koori eespool otsas olewad toolid lukus peetakse, kuhu siis poisikesed, just kui lamba kari, üle ääre hüppawad. Teiseks tuleks lauarahwä jumalateenistust  enam aeglasemalt pidada. Mõni kord tuleb ette. nagu tahetaks siin nii toimetada,  et aga asjaga rutem walmis saaks. Nimelt on paljude poolt selle üle kaebtust kuulda, et wiimasest laudkonnast osawõtjatele  mitte küllalt aega ei anta altari eest oma kohtade pääle minna- On wiimane laudkond altari eest waewalt minema hakanud,  hakatakse juba tänupalwet pidama. Missugust mõju wõib aga sarnane tänupalwe  pidamine koguduse pääle awaldada, kui palwe ajal suur hulk inimesi kirikus liigub. Siis tahaksiwad ju ka wiimase laudkonna osalised tänupalwest osawõtta, aga et seda just sel ajal peetakse, millal nad altari eest oma tohrady pääle lähemad, siis on neil palwetainine sarnasel kombel täiesti wõimata. Et maimus ja tões palumine  niisuguse püha talituse juures, kui armulaud on, wõimalik oleks, on tingimata  soowida, et wiimase laudkonna altari eest ära minekul orel meel niikaua mängiks,  kuni kõik oma koha pääle on läinud, ja et siis alles õpetaja tänupalwet tegema hakkaks. Kolmandaks tuleks Eesti jumalateenistust  ennem ja Saksa jumalateenistust pärast pidada. Praegune kord ei ole mitte küllalt asjakohane, kuna selle korra muutmiseks mitmesugused põhjused on. Eesti jumalateenistusele  tulewad palju inimesi maalt- Et mitte kirikusse hiljaks jääda, tulewad nad juba w arakult linna. Siin ei ole neil aga mitte kohta, kuhu nad minna wõiksiwad- Sellepärast peawad nad kiriku ees ootma. On ilm hää, siis ei ole weel asjalugu mitte nii paha, on aga ilm sajune ehk tuisune, siis on kiriku ees võtmine  wäga raske. Niisama paha on ka talwel kange külma ajal hulk aega kiriku ees seista. Kõik need halbtused kaoksiwad, kui Eesti jumalateenistust enne Saksa jumalateenistust  peetaks. Pääle selle teeks sarnane kord wõimalikuks, et teenijad sagedamini kirikusse tulla wõiksiwad. Praegu peetakse Eesti jumalateenistust just sel ajal, kui lõunasöögi walmistamine käsil on. Siis on Tennekstoni õnn. 20 A. v. Perfalli järele E> W. E. Palun teid, herra Richard, et siia jääksite,  mina lähen ise herra Braddoni juurde, ütleS Carter, kui Richard oma isa käsu järele toast lahkuda tahtis. See on parem, kui meie eneSte aSja nelja silma all läbiwötame, herra Dearborn, pööris wõvraS ennast lahkesti wanaherra poole. Teil on õiguS. Kaks auumeeft ei tohi sarnase tühise asja pärast eluksajaks wihameesteks  jääda. Minu poeg tuleb ja juhatab teid herra Braddoni kontorisse, ÜtleS herra Dearborn, rõõmus selle üle, et asi sarnase pööre sai. Aga tulge õige pea tagasi, herra Carter, täna õhtu olete, iseenesest mõista, minu armaS külaline ja siis jutustate minule ka oma pääsemise lugu. KaS teie käsiwarS teil sellel juhtumisel wigaseks jäi? küsis herra Dearborn wõõra wigase käe päälc tähendades. Täna õhtul tulen jälle, siis räägime edasi, ütles herra Carter, Dearborni wiimase kasimise pääle waStust mõlgu jättes. Richardiga  koos lahkus tema toast. See oleks mul soowitaw, kui ma herra Braddoniga üksi wõikfin kokku saada, enne kui mina tema perekonnaga tuttawakö saan, tähendas Carter Richardile. Minul on temaga meel endisest ajast kana katkuda ja seda tahaksin ennem ära toimetada. Teie wõite selle poolest üsna rahuline olla. Tema abikaasa ei ilmu ialgi äriruumideSse  ja Juliat ei olegi siin. Mitte fiiv? Tema on ometi teie pruut? Tema on minu ema wanemate juures Arkansases elamas. Papa ütleb, et mina naesewõtmiseks weel palju noor olla, ning sellepärast arwab papa Armastate teie oma pruuti wäga? päris Carter iseäraliku häälega. Oh, mina armastan teda üle kõige! Kui tema siin oleks ning teie teda näeksite, ei küsiks teie mitte nõndawiisi. Carter naeratas. Tema on siis wist ka ilus? Tema ei ole ainult ilus, waid päris iludus, ja kui teie mind liialdama arwate, siis wõite seda igaühe käest küsida, kes teda tunneb, hüüdis Richard weidi äritult. Ah, mina usun juba teid, waStaS Carter. Teil on ju ka õiguS nõuda, et teie tulemune  abikaasa ka ilus on. Mina? mis olen mina oma wälimusega Julia wasta! KuS on tema sätendawad silmad, tema mustad, läikiwad juuksed, tema ilus kehalaad ja erk ja mürske maim, tema hää süda ja ühe sõnaga öeldud Häkitselt peatas Richard. Temale tärkas meelde, et see ehk Julia oma isa on, kellega tema räägib. Tuline puna lendas tema üle näo. Mina ei tea, kuidas ma teie, kui wõõra ees nõnda lobisema hakkasin, teie wõiksite mind ju päris poisikeseks ja mitte meheks pidada. Ei sugugi mitte, waid minu arwateS olete tubli, lootuserikkas noormees, kes seda ilust Julia preilit kord wäga õnnelikuks teeb, ütles Earter awaliku soojusega. Herra Braddonil on wist ka hää meel selle üle, et tema tütar nõnda hästi mehele läheb? Noh, seda ei tea mina nii kindlasti just öelda, sääl on lugu üsna isesugune. Julia on ainult tema wöõras tütar, kuna temal enesel ka üks tütar olemas on Keda tema parema meelega proua Dearbornina  näeks, kui Juliat, täiendas Carter kibedusega. Seda ma just öelda ei tahtnud, ütles Richard. Ellen on ju alles kaheksa aas» tane. Aga, Braddon ei armasta Juliat ega ka Julia Braddonit, lisas Richard oma seltsilist tcrawaSti silmitsedes juurde. Tema meelest oli, kui oleks Carterile tema wii« mane ütelus iseäralikult meeldinud. Oma ema armastab Julia aga ometi, wõi on Braddoni mõju ka ema ja tütre wahelisesse seisukorda halwaSti mõjunud? Richard mõistis, et sellel küsimisel oma põhjus oli. Ei, seda ei wõi sugugi öelda, nemad armastawad üksteist wäga, aga sellegipärast on Braddon ja tema abikaasa abielu ka wäga armurikas ja õnnelik. Proua Braddon on aga ka wcel praegu wäga ilus naesterahwaS. KeS oli proua Braddoni esimene mees? küsis hcrra Carter häkitselt, Richardi ette seisma jäädes ja temale kindlasti otsa waadates. Richard kohmetas. Oli tema siis tõesti oma arwamisega, et see mees siin proua Braddoni abikaasa ja Julia isa on ? JlmaSgi ei oleks tema ju wiimast küsimist teha wõinud, kui tema ise see olnud oleks, kelleks Richard teda pidas. Aga kui tema wõõraS oli, siis oli tema küsimine juba wiisakuseta. Seda ei tea mina teile ütelda. waStaS Richard lühidalt.