Wene miinikäigu üles leidis. Jaapanlased liginesiwad püsfikuuli kauguseni, kuid leidsiwad miinikäigu. Nad leidsiwad mulgu, mille läbi nad edafi tungisiwad. Selle miinikäigu leidmine oli jaapanlastele suureks õnneks; kui miin oleks lõhkenud, siis vleksiwad jaapanlaste kaotused mää« ramatad olnud ja seisukoht oleks wenelaste kätte jäänud. Kella 11 ajal hommikul pidiwad Wene patareid laskmist seisma jätma. Jaapanlased hakkafiwad 200 meeteri Wene wallidcst eemal tormi jooksma, kuid löödi tagasi. Jaapani suurtükiwägi uuendas tuleandmist ja õhtul wõttis Jaapani wäesalk  Wene kaitsewalli osa oma kätte ja lõhkus selle läbi Wene kaitseliini sisse augu. Teised wäejaod, seltsimeeste wõidu läbi waimustatud, tungisiwad igalt pooli edasi ja wõtsiwad warsti kõrgustiku ära. Mukdenist. l-se mai öösel katsusiwad jaapaulased jälle Port-Arturi sadamat kinni panna, kindluse alla kaubalaewasid ajades, et neid Wl põhja lasta, aga õigel ajal nähti neid Wene elektri walgustajate abil. Üks suurtükipaat ja 2 miinidehäwitajat läksiwad batarei tule mõjul põhja, mis pääle süütelaewad eemale taganesiwad. Arwatakse, et kindral Oku wäed rohket lisa on saanud. 60 penikoormat Muldeni ümberkaudu ei ole jaopanlasteft jälgegi. Igal pool walitscb täieline kord. Kohalikud  elanikud ei teagi, st sõda on. Wenelased lahkusiwad kiiresti Dalnist. Katsed, linna ära häwitada, ei teinud suuri kahju. Jaapani Waakuulajad teatawad: umbes 100 kasarmut ja sõjamoona ladu on wigaStatud, niisama raudteejaam. Telegrahwikontor, 200 magunit ja raudtee on rikkumata. Wenelased lõhkufiwad suure osa rannaäärt ära ja paniwad tee sisemisesse sadamasse kinni, aurulaewasid tee pääl põhja lastes. Sadamasillad ei ole nuga saanud. Arwatakse, et Oku wägi Dalni linna wiibimata oma alla wötab. Admiral Togo saatis esmaspäewa hommiku 4 suurtükipaati, 2 miinide häwitajat  ja 2 miinipaati wälja, et Port-Arturi ümbrusest ligemaid teateid muretseda, Rannabatarei wõttis Jaapani laewu ägeda tuleandmisega wastu. Üks Wene granat tabaS üht suurtükipaati. Üks alamohwitser sai surma, 3 meest haawatud ja üks suurtükk wigaStatud. Jaapanlased märkasiwad  üht uut elektri walguStuse jaama, mida wenelased oliwad asutanud, ja 2 uut kindlustust kap Ljatescham pääl. Tschifust.  18. mail siia jõudnud hiinlased teatasiwad, et jaapanlased Dalni oma alla wõtsiwad, ilma et nad wenelaste poolt «vastupanemist oleks leidnud. Õhtul jõudsiwad  500 hiinlast siia, kes säült ära põgenesiwad. Nähtawalt on wenelased 13. mail Talienwanist lahkunud ja Port-ArturiSse  läinud, kuna nad enne kõik, mis midagi wäärt oli, ära põletasiwad. Jaapani  ratsamehed asusiwad linna. Wenelased lahkusiwad linnast, kui nad raudteewalitsuse maja, 3 kaubalaewa, põhjapuhastamise masina ja aurupaadi ära oliwad häwitanud. Mõned kinnitawad, et suurtükipaat „Bobr" ja 3 miinipaati ära on häwitatud, teised tõendawad, et need laewad Port-Arturi tagasi läksiwad. Rööwlid wötawad elanikkude käest maksu. IS. mail põles linn. Rööwlid lasksiwad ühe dshonka (Hiina laewa) põhja, 50 hiinlast saiwad surma. Admiral Skrõidlow on sõjawäljale jõudnud- Telegramm toob teate, et Waikse okeani I- laewastiku juhataja admiral Skrõidlow 9. mail Wladiwostokki on jõudnud. Admirali wõtsiwad kõik maa- ja meremäe ametnikud ja suur hulk rahwast pidulikult wastu. Jaamast sõitis admiral sadamasse, istus Ml aurupaati ja sõitis ristleja „Rossija" pääle. SS.äl OMi siis tänupalwe ära ja pääle selle peeti ristlejate ülewaatust- — Kui suured jaapanlaste kahjud Jalu ääres on? „Russki Jnw." kirjutab selle kohta kindral Porensow järgmiselt: Mina kes ma türklaste meeleäraheitlist waStupanekut  Lowtsha eeSkindluste juures olen näinud, kus surnukehad mallidena lamasiwad ja Plewna wõitluste kaastegija olin, kus wenelaste ja türklaste surnukehadest päris tõsised hunikud oliwad, wõin rahulise südamega kinnitada, et Kashtalinski poolt üles antud Jaapani surnute arm 3.-4000 meest, sugugi palju ei ole- Siis peaks haawatud meel pääle selle arwama. Läbistiku mõttes langesiwad Plewna juures ühe surnu kohta kuus haaivatut. Jalu lahingu  kohta wõime päris õieti ütelda: ö haawatut ühe surnu kohta. Sellega kaswab jaapanlaste kahju, kui need ühes arwatud, kes Jalu jõkke ära uppusiwad, 15,000 kuni 20,000 mehe pääle- Aga wõime seda armu alandada, ja arwame kolm haawatut ühe surnu kohta, siis peame jaapanlaste kahju köigewähemalt 9—12,000 mehe pääle arwama—  Nagu Kindral Kurypatkin teatab, on Jaapani eelwäge põhjapool Fönghwangtshöngist  5. mail tagasi lööoud, kus juuxes teda järgimööda neljast seisupaigast wälja aeti. Sellega on jaapanlaste liikumine Mukdeni ja Hardini poole, mis meie pääwäe  külge ja seljatagust ähwardas, esiotsa seisma pandud. Wäljamaa asjatundjad ütlewad, kindral Kuropatkin olla selle manöwriga ja ülepää oma osaM tegewusega  waenlase külje pääl ja selja taga näidanud, et ta tubli söjakunstnik vfl. Jaapanlaste edasitungimist Ljaojangl ja Haitshöngi poole, kuS meie mägede kejkkoht on, pole ka palju kuulda. Vaenlane seisab oma pääjõududega ikka weel Fönghwangtshöngi  ja Ljaojani wahel ja ootab Korea lahe kaudu Takushanisss saadeta» maid lisawägefid. Arwatakse, et ta sinna wähemasti 200,000 meest koguda tahab, enne kui tõsisemat pääletungimist ette wõtab- Vaheajal kaswab muidugi ka meie wägi ühtepuhku suuremaks. Ljaojangi juures oodetakse ikka wist lähemal ajal tõsiseid sündmusi, sest professor Zoegs v. Mantcuffel teatab traaditeel, et ta oma arstlise osakonnaga äkilise käsu pääle ja kiirendatud sõidul Harbinist sinna jõudnud. — „War j agist." Jaapanlased Kui suured jaapanlaste kahjud Jalu ääres on? „Russki Jnw." kirjutab selle kohta kindral Porensow järgmiselt: Mina kes ma türklaste meeleäraheitlist waStupanekut  Lowtsha eeSkindluste juures olen näinud, kus surnukehad mallidena lamasiwad ja Plewna wõitluste kaastegija olin, kus wenelaste ja türklaste surnukehadest päris tõsised hunikud oliwad, wõin rahulise südamega kinnitada, et Kashtalinski poolt üles antud Jaapani surnute arm 3—4000 meest, sugugi palju ei ole- Siis peaks haawatud meel pääle selle arwama. Läbistiku mõttes langesiwad Plewna juures ühe surnu kohta kuus haawatut. Jalu lahingu  kohta wõime päris õieti ütelda: 5 haawatut ühe surnu kohta. Sellega kaswab jaapanlaste kahju, kui need ühes arwatud, kes Jalu jõkke ära uppusiwad, 15,000 kuni 20,000 mehe pääle- Aga wõime seda arwu alandada, ja arwame kolm haawatut ühe surnu kohta, siis peame jaapanlaste kahju köigewähemalt 9—12,000 mehe pääle arwama- Nagu Kindral Kurypatkin teatab, on Jaapani eelwäge põhjapool Fönghwangtshüngist  5. mail tagasi löövud, kus juures teda järgimööda neljast seisupaigast wälja aeti. Sellega on jaapanlaste li.ikuip.ine Muldeni ja Hardini poole, mis meie pääwäe  külge ja seljatagust Shwardas, esiotsa seisma pandud. Wäljamaa asjatundjad ütlewad, kindral Kuropatkin alla selle manöwriga ja ülepää oma osaiya tegewusega  waenlase külje pääl ja selja taga näidanud, et ta tuhli söjakunstnik on. Jaapanlaste edasitungimist Ljaojangi ja Haitshöngi poole, kuS meie mägede keskkoht on, pole ka palju kuulda. Vaenlane seisab oma päüjõududega ikka meel Fönghwangtshöngi  ja Ljaojani wahel ja ootab Korea lahe kaudu Takushanisss saadeta» maid lisawägefid. Arwatakse, et ta sinna mähemasti 200,000 meest koguda tahab, enne kui tõsisemat pääletungimist ette mõtab- Vaheajal kaswab muidugi ka meie mägi ühtepuhku suuremaks. Ljaojangi juures oodetakse ikka wist lähemal ajal tõsiseid sündmusi, sest professor Zoegs v. Mantcuffel teatab traaditeel, et ta oma arstlise osakonnaga äkilise käsu paale ja kiirendatud sõidul Harbinist sinna jõudnud. „Warjagist." Jaapanlased jutustawad, et neil 30. märtsil (12 aprillil) korda on läinud, Vene ristlejat „ Varjagi," mille wenelased ise 27. jaanuaril Tshemulpo  sadamas põhja lasknud, meest uuesti wälja kiskuda. WäljakiSkumme on mäga palju tööd nõudnud ja enam kui kaks kuich aega wõtnud. Weelangemise ajal oli ristlejast  kaks kolmandikku mee pääl, aga tõusu ajal käisiwad tast laened üle. Sest tõusu ajal on mesi Korea rannas 12 meeteri (7 sülda 4 jal.) kõrgem kui weelangemise ajal. Et laewa kergemaks teha, maeti talt kõige paalt seitse suurtükki ära. Siis otsiti kaua aega plaanisid, knida laew kokku on seatud, ilma et neid leitud oleks. Amerika äri, les laewa ehitanud, tahus plaanisid ainult kuue tuhande dollari eest anda. Viimaks oliwad jaapanlased nii et nad plaanid laewalaelt kätte leidsiwad. Äga sellegi pärast nõudis laewa wäljakis» lumine palju aega, sest suure wee pärast wõidi ainult kolm tundi päewas tsõd teha. Nüüd seisab laew wee pääl ja wiidakse laewade parandamise kohta, mille jaapanlased  Tshemulposse on ehitanud. et see ka neid liigutanud, mille eest nad temale tänulikud oliwad. Lõpp. Punkt kell kaks. Pildike elust. Eestistanud E! Iy Põllulill. Kas ei kõlistatud mitte, Lisette? Ei, auuli! proua. Edda von Herfort oli tooli paalt ülesse tõusnud ja langes uuesti jälle pehme lsentooli  pääle tagasi, ning trampis oma wäikeste jalgadega, mis ime ilusa kullast wälja õmmeldud kingade sess oliwad, ikka siia ja sinna, kus juures ta ise ohkas. Oh ses Arendt! See kole inimene! Jäigi ei pea ta oma sõna. Kell kaksteist pidi minu kleit siin olema ja nüüd on kakskümment  minuti ühe päül, ja meelgi ci ole ta siin. Seesugune lugu wõib küll inimest paast lolliks teha. Kümme minuti alles ühe pääl, auulik proua, ütles Lisette. Ära räägi mitte I Mina ütlen aga kaks» kümment minuti, ütles Edda waljuSti oma toa neitsi poole. Mõtled sina wist, et ma pean mõne mana kleidi selga panema, mis mul juba enne wöörsil käikudel seigas on olnud, ja mis enam mitte moe järele ei ole. Sellepärast olin ma eesolewa pidu tarwis uue kleidi tellinud, et igaüks ometi näeks, et see uuema moe järele on. Ja nüüd mõtled sa, et ma mana kleidiga täna pidu pääle ilmuma pean, et igaüks mind naerma saaks? Ei muidugi mitte, auulik proua; aga aega on ju meel pääle lõunani. Ja, kui sadakord wesl aega oleks, mina nõua» OM õmbleja käest jõhwi pääl luba» duse täitmist, sest see on inimese esimene kohus- Ja MI suures peab ta ka oma sõna pidama. See on ise enesesigi mõista, muidu ei taha ma tema suures tööd teha lasta! Oh, kõik on maailmas raske wälja kannatada  ! Ja ka Kurt! Kus jääb ta nii kauaks? Herra von Herford on wülja sõitnud! Ilma et mulle tere hommikut! oleks ütelnud. Auulik proua magas ju weel auulik proua oli ju lubanud herraga üheS kell kümme kohwi juua. Pääle kella kümmne ootas weel herra sa siis läks minema. Sa oled täna kui koolmeister. Kudas mõistu ma nii wara üles tõusta, kus ma cila õhtustest wõõrasteft wäsinud olin. Aga auulik proua oli seda lubanud. Ole mait! Kõik maailm on kole! Oh mina olen üks õnnetu inimene! Proua Herfordile tuti haledus pääle, nii et tal pisarad üle põskede seeresiwad. Siis tuli talle aga korraga meelde, et mõne tunni pärast pidule pidi minema, ja ta katsuS oma pisaraid tagasi hoida, sest et neist punased silmad järele jääda wöifiwad. Ta asiuS akna juurde ja waatas tõsiselt wälja; wahete wah.l tõstis ta silmad kella pääle üles. Pool üks, urises proua, mina ei tarsita Arendti mitte enam. KaS jääb siis minu kallis Kurt igawesti ära! KaS ei kõlistada siis juba mitte, Lisette? küsis proua waljuöti. Ja, auulik proua. (Järg tuleb.) 2l Saarlane, 1904.