Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal !j la lanpaewal. ToimemS ou Kuresaares, PikuS uulitsas, sj Trcfseui majaS nr. IU Kuulutuste waStuUiõtMiur tu»i kella 1 plewal s! KuulutuSte P-lit.rido S k., lehe e-sotsa-j SO «. !> Adresst muutmise eest Iv kop. TeMmisehind: kroonupostiga: a°S!°S . . s rbl. kop. V- . . . » SS „ V. » . . - «?s . maapoStigs: » . . T„SU » V. .. . . - .s« . ükstk number maksad » kop. tk Sl. Kesknädalal, 36. augustil 1909. XXV. aastakäik Piiri-puud. Naabrite wahel tuleb nii mõnigikord tüli nende puude pärast ette, mis wahepiiride pääl eht just piiride ääres taSwawad. On puud «viljapuud, siis tuleb tüli wilja pärast, on nad leht- ehk okaspuud,  fiis tüli sellepärast, et naabri piiri ääre pääl kaSwawa puu oksad teisele palju niiskust, wilu ja marju sünnitawad. Olgu sellepärast mõni sõna sellest räägitud, mis seadus tähendatud asjaolekute kohta ütleb. Tähendatud aSjaS on Balti eraseaduse 111. jaos määratud: Puu, mis kahe ehk meel rohkema maa piiri pääl on, on nende naabrite ühine omandus, kelle maast ta üles kaswab, ja on iga ühe omandus selles jaoS, mis tema piiri üle seisab ehk tema piiri üle oksi wälja laotab. Raiutakse niisugune puu maha ja ei wõi süäl juures mitte seda kindlaks teha, kui suur jagu igal ühel selles puus enne oli, fiis loetakse puu ülemal tähendatud naabrite omanduseks ühesugustes osades (H 779). Puu, mis lähedal teise piiri ääres kaswab,  on selle omandus, kelle piirist tüwi üles tõuseb, ehk küll tema juured naabri maa sisse ulatawad. Wiimasel ei ole mitte õigust neid juuri läbi raiuda. Sel juhtumisel aga, tui juured tema maale kahju teemad, wõib ta puu omanikult kahjutasu nõuda (Z 780). Kui puu, mis piiriwahe ääres kaswab, oma oksad naabri piiri üle ajab, siis on wiimasel  vignS nende okste pääl kaSwawast puuwiljast  niipalju maha wõtto, kui ta oma maa päält kätte saab, ja see puuwili on tema omandus,  niisama kui ka see puuwili, mis nende okste päält tema maa pääle maha on langenud (Z 781). Kui piiri ääres kasivam puu naabri majade  pääle ulatab, on naabril õigus nõuda, et puu ära raiutaks; ei täida aga puu omanik seda mitte, siis on tal õigus ise puudmaha raiuda ja omale pidada (Z 1007). Need määrused on ka sel juhtumisel maks- wad, km sarnane puu tormist naabri piiri pääle on aetud (K 1008). Ajab aga niisugune puu oma oksad naabri piiri pääle, kus mitte ehitust Ml ei ole, siis on naabril õigus nõuda, et oksad kuni 15 jala kõrguseni ära raiutaks, ja kui puuomanik seda ei tee, siis wõib ta seda ise teha ja ära raiutud  oksad omale pidada (Z 1009).. Kaks Dianat. öl Prantsuse kirjaniku Aleksander DumaS ajaloolik roman kolmes jaos. EeSti keelde J. Piklep. Angimone talupoeg, wastas Martin Sõdija weel hullemas murrakus. Ja sammusid kiirustades laulis ta oma laulu edasi. Hei, sina! Pea suu ja lõpeta oma äraneetud  laul, õnnetu talumats! takistas teda läbilõikav) hääl. Martin Sõdija nägi ära, et siin kümme meest ühe wastu oliwad ja et põgenemine wõimata  oli, sest ratsanikud olckfiwad teda kergesti kätte saada wõinud. Ta jäi seisma ja oli peaaegu  rõõmus, et tä nüüd oma osawust ja külmawerelist  olekut näidata wõiS- Ma tulen St. Quentinist, piinajad, pomises  ta lähemale astudes, mis Teie woesest hiljaks  jäänud talumehest tahate, kes Angimone läheb, et naese ja laste juurde tõtata? Ütelge, mis Teil tarwis on? Ta püüdis Picardie murrakus rääkida, aga jutt tuli teises murrakus wälja. Inimene, kes teda hüüdnud oli, rääkis Wallom ja Prantsuse keelt segamini, kange Saksa rõhuga. Mis meil tarwis on? Sind üle kuulata ja läbi otfida, õöhulgus: finu talupoja mantli all wõib salakuulaja peidus olla. Kuulake üle ja otsige läbi, waStaS Marsin  Sõdija walju häälega vaerdeS. Seda teeme laagris, kuhu sa meiega kaasa tuled. Laagris? wastaS Martin. Noh, mis sellest siis on? Ka see on hää. Ma tahan Teie ülemaga  rääkida. Teie wõtate õnnetuma talumehe kinni, keS St. Quentinist ära tuleb, kuhu ta teie mäele moona käis wiimaS. Nuhelgs Jumal  mind, kui ma seda teinekord meel peaksin tegema. Minu poolest surgu kõik teie mägi nälga, see ei ole minu asi! Ma pidin Angimone moona järele minema; aga et tele mind teel kinni peate, olgu teie mägi ilma. Ma tasun teile niisuguse ümberkäimise eest kätte, siis te' teate. Mina olla salakuulajal Ma kaeban teis ülemale  ! Läheme laagrisse. Missugune keel! ütles salga juhataja. Kulla sõber, mina olengi see Ülem! Ja sul on minuga tegemist. Kas sa tõesti arwad, et sinusuguse  pärast kindrali peab üleS äratama, niisuguse  lolli pärast, Nagu sina? Jah, mina tahan, et mind kindrali juurde saaks wiidud, hüüdis Martin Sõdija. Ma tean, mis ma kindralidele ja marSsalidele ütlema pean. Ma ütlen neile, et see mitte õige ei ole, et ilmasüüta inimest kimbutatakse- Mina toidan teid ja teie soldatist. Ma ei ole misgi kurja teinud. Ma olen aus Angimone elanik. Ma nõuan oma kahjutasu ja Teid saab Teie ülekohtuse  teo eest üles poodud. Wist räägib ta tõtt, seltsimees, sest tal on nii rahulik nägu, ütles üks ratsanik teisele. Za, maStas see, ma oleksin juba ta lahti lasknud, km ta hääl ja »Sgn mnlle mitte nagu tuttaw ei näitaks olema. Noh lähme.  Laagris tuleb kõik ilmsiks. Martin Sõdija seati kahe ratsaniku «vahele,  et ta ära põgeneda ei saaks, kuna ta kõige  tee edasi mandus ja kirus. Telki sisse astudes,  kuhu teda kõige esiti wiidi, hakkas ta esimesena rääkima: Sel «viisil käite teie enda ühenduSosaliStega  ümber, teie kõik! Hüä külli Mina muretsen  teie hobustele kaeru ja teile endale jahu! Ma jätan teid maha. Niipea, kui teie mind lahti lasete, lähen ma Angimonesse ja ei tõsta säält enam jalgagi wälja. Ehk, ei, ma lähen homme juba Filibert Emmanueli juurde ja kaeban  Teie pääle. Ta ei oleks wist lasknud minuga  niiwiifi ümber käia- Sel silmapilgul valgustas salga juhataja tulelondiga Martin Sõdija nägu ja taganes imestuse ja põlgduse pärast kaks sammu Lagast. Pagan «võtku! hüüdis ta. Ma ei ole eksinud. Tõesti, ta on seesama kelmi Kas Teie teda nüüd ei tunne? Ja, ja! ütlefiwad kõik kümme ratsanikku üksteise järele ja waatafiwad uudishimulikult Martin Sõdijale nSvsse. Ah, wiimati ometi olete aru saanud, kes ma olen, ütleS waens Martin rahutumalt. Kas Teie tõesti mind tunnete. Ma olen Martin Tornoule Angimonest. Laske mind lahti. Sind lahti, kelm, petis, päewawaraSl hüü« di« lipujunkur wihast wMuwate silmadega jq ShwardaS teda rusikatega. Puhas piim. Kirjutanud GuStaw Prael. Piima tuleb kõigetarwilikumate toiduainete hulka lugeda, sest niihästi noor kui wana tarwitawad  piima, niihästi manale raugale kui imcwale lapsele on piim tulus ja hästi maitsew toiduaine. Looduse poolt «valmistatud esimene toit, niihästi loomadele kui inimestele, on emapiim. Oa küll ka lapsi, kes ilma emarinnata, ainult kitse- ehk lehmapiimaga üleS peawad kaSwama; muidugi mõista, täidawad wiimascd ainult hädapärast esimese aset, ja ei ole sellepärast  sugugi lapsele soowitawad. Kõigepäält peab aga selle pääle rõhku panema,  et piim täielikult puhaS on, sest halb ja puhtuseta piim wõib inimese terwise pääle halwasti mõjuda. Iseäranis on laste juures tähele pandud, kui halwasti puhtuseta piim nende  terwise pääle oma mõju awaldab. Pea lõik arstiteaduse autoritedid tõendawad, et suurem osa lapsi seedimiseorganide haigustesse surewad. Muidugi on haiguse põhjuseks enamail kordadel ikka halwa ja puhtuseta piima tarwitamine laste toiduks- Piima puhtust wõib seeläbi kõigelihtsamal wiifil ära tunda, kui teda tublisti ümberliigutades  puhta klaasnõu sisse walatakse ja seisma pannakse. Kui piim must oli, siis kogub mustus klaaSnõu põhja päüle, oli aga piim puhas, siis jääb ka klaaSnpu põhi puhtaks. Seega on piima juures siis pääasjaks puhtus ja jälle puhtus, sest ainult puhast piima wõib igaks otstarbeks, keedetult ja keetmatalt tarwitada. Pääle selle ei tule aga «itte ainult rõõsalt  tarwitatawale piimale terwisehoiulisest seisukohast  puhtust nõuda, maid ka sellele piimale, millest wöid ehk juustu walmiStatakse. Sest ainult häü kaup leiab ostjaid ja ainult häit kauba eest maksetakse hääd hinda, aga hääd kaupa  saab ainult siis, kui teda hääst materjalist walmiStatakse. Piima rikkiminemise juures on enamasti karjapidajad süüdi, sest et nad puhtuse püüle mitte tormilist rõhku ei pane ja terwisehoiulifi nõudmist silmas ei pea. Nimelt lüpsmise juures  pandakse seda wäga wühe tähele, aga kui piim lüpsmise juures juba ära on rikutud, fiis ei wõi tast enam hääd loota. Lüpsmise juures peab pääasjalikult piinlik puhtus malitsema, ainult fiis wõib piima rikkumatult kätte saada, muidu mitte. Nimelt peab lehma udara enne lüpsmist hoolega puhtaks pesema ja ärakuiwatama.  Lüpsmist ennast peab puhta kätega toimetama  ja terme peoga nisasid pigistama, mitte aga, nagu see meie juures pruugiks on, nisasid sõrmede wahel wenitama, mis juures sõrmed piimaga märjaks saamad, nii et lüpsja käte küljest oaStik wsdelik piima anumasse tilgub. Päüle selle peab lüpsja täielikult puhtas  riides olema ja ainult puhtaid piimanõusid tarwitama. «Majapidaja" Kodumaalt. Kuresaarest Seniaegne Kuresaare tuletõrjujate  Seltsi päämees hr. ülemkooliõpetaja Nagel on oma ameti nimetatud seltsis maha pannud. Kuresaar muutub koolide poolest ikka rikkamaks; pääle hulga algkoolide on meil gümnafium,  linna- ja meremeestekoolid; tünamu on ka kohaline ülemtütarlastekool gümnafiumiks muudetud, seega üks kõrgem kool juures. Ka