Enne seda, km ma erapooletumale asjade seletamisele lähen, tahaks ma kindlaks teha, mis mõtte ja tähenduse walitsus mõnele oskussõnadele  (rexuuumii-) annab- EeltöncdcS kõlas mitu korda sõna prowvkator ja prowokatsion  (lõksumeclitamine). Et edaspidi mingisugust  sekeldusi ei oleks, pean ma Srascletama, kui mitmesugust Lähendust nendele ainetele wõib anda. Mässuliste seletuste järele on iga inimene, kes walitsusele teateid annab, prowvkator  rewolutsionüride seas. Sslle wastu peab walitsus aival,kult ja otsekohe seletama, et tema ainult niisugust isikut prowokatorikS peab, kes ise kuriteo algatuse  oma paale wõtab ja selle kuritöö sisse kolmandaid isikuid weab, keL selle tee pääle lõtsurneelitaja agendi üritusel astufiwad. (Wahelhüüded  pahemalt poolt: õige!) Sellepärast siis ei wvi waljtsuse agenti, kes rewolutsionilise  korralduse sekka tikkus ja politseile süült teateid annab ehk rcwolutsionäri, kes politseile ehk walitsusele teateid saadab, mitte prowokatorikS  arwata. Aga kui esimene neist, mitte ainult oma seisukoha warjamis eks püäliskaudselt rewolutfiomlistele isikutele ja ülesannetele oma kaastundmist ei awalda, waid sellega ühes ka kedagit tagakihutab kuritööd korda saatma, siis on ta ilmtahtlemata prowvkator. Ja kui teise kohta selgeks saab, et ta kahekordset osa etendab,  et ta osalt walitsusele rcwolutkvni üle teateid muretseb, aga osalt ise neistsamadest kuritöödest osawötab, siis langeb ta ju kahtlemata  kõigeraskemate kaelakohtuliste kurjategijate  sekka. Aga seda politsei kaastöölist, keS kedagit kuritöödele taga ei kihuta, ise kuritööst  osa ei wöta, ei wõi prowokatorikS lugeda. Just niisama on ka waewalt wõimalik manade mässuliste keskelt, terroristide seast, kes wcriscid hirmutegusid toime paaiwad ja hulga kaupa inimesi «ende tegude sekka kisku fiwad, prowokatfiom  lõksumcelitust otsida. Kas ci ole imelik niisuguste inimeste MsumselituStrst kõneleda, nagu Gershuni, Eotz, Sawitshkowid, Kallei, Schweitzsr ja teised. Aga arupärimise mõte ja sõnad ei lase kohelda, et Nscfit prowvk.atoriks  täielises sõna mõttes pcctalse ja ühel hoobil temale süüks antakse, et ta tcgeliselt  ja järjekindlalt terweft reast h omaloodest osa on wõtnud, millel täieline nii li, e tüh nduS on. Kes on siis Asis? Ei raha mma teda kaitsta ega süüdistada. Niisama sugam politsei  kaastööline, nagu palju teist, punutakse tema ümber praegu arupärimise algatajate poolt just kui legendalised (wogamuinaS. jutulised) omadused. Ühelt poolt öeldakse temal raudne tahtevõim ja iseloomu kindlus olewot, kusjuures need arvamised „Now. Wr." tähendustest on wõetud, millele ei tea miks, praegu ametlik tähendus antakse. Teiselt poolt pandakse tema arvesse terwe rida kuritegusid, mille kohta teated puhastest rewolutfionärilisicft  hallikatest on wõetud- Selle materjali järel, mis sisemiste asjade  ministeriumis on, selgub, et Asef 1902 o. JckarerinoslawiS elab, siis wäljamaale Karlsruhesse  sõidab, sääl õppimise inseneri diplomiga lõpetab, IBSS a. Moskwa sõidab ja sinna kuni 1901 aastani jääb- Pärast seda sõidab ta ära wäljamaale, kuhu ta kuni wiimase ajani jääb, ainult asutiseks Venemaale sõites. Tema wahekord rewolutfioniga on järgmine:  1892 a. oli ta sotfialdemokratia organisatstonis,  wäljamaal astud ta sel ajal alles tekkinud sotfialrewolutfionäride organisatfioni. 1902 a. tegi ta Gershuni ja teiste rewolutfioni keskkoha meestega tutwust. Tema mõju kaSwab. Kuid alles 1906 a. läheneb ta, kui s.-r. kesktoimekpnna  liige, wõitluse le ja saab kõigist ettewõetawatcst  hirmuvalitsuse tegudest teateid. Politsei kaaStegelaste hulka wõeti Asef 1892 a. Ta andis esiotsa politsei departemangule  tunnistusi, läks siis Moskwa salapolitsei juhatuse alla. Kui Lopuhin politsei departemangu direktoriks nimetati, sõitis ta Peterburisse ja jäi sinna kuni 1902 a. 190õ a. sai ta Ratjhkowski  juhatuse alla, läks aasta lõpul ajutiselt oga salapolitsei jaoskonda. Muidugi, kui Asefi wastu kahtlus tekkis, lahkus ta ajutiselt agenturist. Asefi ja Gershuni kirjawahetuscst on näha, kust riigisekretäri Ptchwe tapmise mõte algust sai, selgub ka Gershuni ja Melnikowi tegewus. Siit kirjawahetusist leiame iseloomulise pommide tellimise; „Petja palub apelfinifid." 1902 a. tapeti Ufas kuberner Bogdanowitsh ära. Selles tapmises süüdistatakse Gershuni. Ajes oli sel ajal Peterburis. Sel ajal tehti palju kuritegude plaanisid awalikuks. Walmines Plehwe tapmise plaan, mille walmistajals Asesi nimetatakse, ehk küll just enne seda Lks Plehwe tapmise nõu awalikuks tehti. Ma ci taha Asefi kaitseda ega süüdistada, waid toon ainult need teated ette, mis sisemiste asjade ministeriumis aSja kohta on, et te erapooletult otsustada wõikfite. Siin tuleb neli küsimust ette panna. Esiteks, kus oli Asef sel ojal, teiseks, missugune oli tema seisukoht erakonnas, kolmandaks, missuguseid teateid ta sel ajal politseile andis ja lõpuks, kaS politsei tema teated läbi katsus. Asis oli sel ajal Wcnemaal, ja nagu need teated näitawad,  mis ma enne ette tõin, ei wõtnud ta wõitluse salga tegewuscst osa. Ku« kohal Asef just oli, seda näitawad tema kirjad, mis ta mitmest  Venemaa linnast saatis. Ta täis sel ajal UfaS, kus ta Sawinkowi wenna Isotiga kokku sai ja kust ta teatas, et Jsotil oma wenna Jegori kohta, kes wangimajast ära põgenes, teateid  on. 4. junil ilmus Asef Peterburisse, kuS ta politsei departemangule teatas, et see isik, kes Põhja «võõrastemajas pommide valmistamise  juures surma sai, keegi Pokotilow olnud ja et tema kaastöölised Poltawas ja Odessas olla. Nüüd sõitis ta Odessasse, kust ta teatas, et Plehwe wastu tapmise nõuu peetakse ja et kallolekippumine ainult sellepärast edasi on lükatud  et pommid malmis ei ole. UmbeS kuu aega pärast seda saab Plehwe Sawinkowi käe läbi surma. 16. juulil ei olnud Asef enam Venemaal,  sest sel ajal saatis ta Wienist telegrammi. Pärast niisugust kuritegu, nagu ministri tapmine, korjab politsei departemang oma kaastöölise  legewuss kohta teateid. Departemangu direktor Lopuhin kutsub salapolitsei ülema Rata- kahju, et hm Engerane enam elus ei ole. Meie tahtsime wahwat sõjariistade kandja! selle eest kuninglikul! tänada, et ta meie kallist Mart Dianat nii ilusasti üks on laevatanud. Ta suri mim-val aastal ära, ilma et oleks k.dagi Pärijat järele jätnud. Kui hää ja suurcmceleline Teie olete! Siis on siin weel dokument, millega Teie Angoulemi hertsoginna au ni«c omandate. Ses on aga ainult wecrand sellest, mis ma Teis häüks tahan teha. Ma näen, et Teie mõnikord kurb ja mõtetes olete; et Teie muret vaigistada,  tahtsin ma Teiega jutustada. Ütle, mu rõõm, oled sa ehk mähist õnnetu? Ah, körguS, ma olen õnnelik, waStaS Diana, Teie olete mind häStegndkga Lk külmanud.  Ma palun MMÜL üht aSja ja ses on, et rõõmu täisolcmik edasi kestaks. Tulemit,km ilus see ka oleks, ei mõi siiSgi seda AcS kaaluda. Diana, waslaS Heinrich tõsiselt, teis teate, et ma Teid sellepärast kloostrist ära kutsusin, et Teie kätt Frarz Montmorencile anda. See sugukond on tahtis, Diana, ja see Melu, ma ei salga seda Teie eest, wmb wäga hääde tagajärgedega  meie riigi kasude pMe mõjuda, oga Teie kardate seda abielu. Andke mulle selle Ae seletust, Diana, srst fee waStnpanet kurmastab  mind väga. Ka »i»« olen Teis maStu omalik, isa. Esiteks, ütles Diana satuks segaselt, on Franz de Montmorenci ühe koja neitsiga, mademoijclle Vicnm'ga salajas laulatatud. See laulatus, maötas kuningas, o« salaja, ilma mink ja säeAema labata toimetatud ja sellel ei ole misgi tähendust, seda enam meel, km paavst lahutuseks luba annab- Teie ei wm js ometi valjum olla, kui püha paavst ise. KaS tõesti Teil ainult seesama põhjuseks on? On meel üks teine põhjus, isa. Missugune siis, maatose järele? MksMrost on see ühendus, mid kõige ausamatele ja rikkamateks  preilidele Prantsust maal au teeks, Tcik vastu meelt? Ehansu ohwrid. Eestiitanud —a. Oli Nääri lauxäcwa õhtu. Hämara tacwa  päül ei paistnud ühtegi täh.kest. Sadas pecnikes lvmepuru. Lumega Msluisanud külakene  puhkas unerahus. Tuli wilkuS meel ainult  mana Gr tzi madalas hurtsikus. Sääl oli soe ja mõnus. Naela otsas uippuw plekist lamp valgustas nõrgalt sumedat tuba- Kõik oli pühade moodi sisse seatud- Walge, jämeda linaga kaetud laua taga, kuhu pääle lihtsad talupoja maiusetoidud oliwad mahutatud, istus peremees sõnalausumata oma naes-ga. Gritzi hall, peaaegu walge pää puhkas paksude käte pääl ja ta mõtted oliwad nähtawaSti kaugel minewikuS. Tema nacue Darja, mana elatanud  eidekene, oli käed rüppe pannud ja waataS  osamõtmatalt oma ees seisma koogi ja kopstasupi pääle. Söömine oli ammu lõppenud, niisamuti ka jutt, mida pärast sööma räägiti- Hurtsikus walitseS rõhuw waituS. Seda maikast segas wahetewahel hiir, kes põranda all klõbistas. Ta tvist pahandas wanatrste üle, et nad niikaua ülemel on ja teda ci lase rahulist! nende toitusid  maitseda. KaS poleks aeg juba mögama minna? rääkis Gritz oma väsinud pilgu naese pääle heites. Korista laud ära. Tead ju isegi, et sul lopsi ei ole, kellede pääle wõikS loota- Mis teha, kulla tuwikne, ütles wanaeit üles tõustes. Jumal pole meid lastega õnnestanud.  Oleme oma pika eluaja kahekesi rüjannd tööd teha. Lelle kajaks? Tõsi see ju on, et ilma lasteta palju «õhem muret on, aga selle eest oleme Vanaduses hoopis ilma abi ja troostita. Ju see nõnda Jumala tahtmine oli. Wanaeit halkas lauda koristama- Sel ajal võttis Gritz nurgast pingi päält tordi heinu ja hakkaS laus jalgu kiuni mässima. Tema ja di vaene tüitsiwad mõlemad manu kombeid j- xruMfi, nagu, teadagi, W MM aja inimesed. Nende 'hulgast oli ka pruuk wana aasta wiimasel õhtul kolme laua jala alla heinu siduda, et loomad eestulewal aastal karjast mitte maha ei jäeks, waid kokku hoiakfiwad,  nagu köidetud laua jalad. Ehk küll lauk lehm ja walgs ruun Gritzi ainumad «ajaloomad  oliwad, fiisgi ei unustanud ta Uue aasta laupüewal heinu laua jalgade ümber siduda, et isaisade kombeid alal hoida. Riistade pesemist lõpetades oli perenaesrl weel üks pruut taita: lusikaid ei jätnud ta ena« kaussi, nagi! ses alati oli sündinud, waid pani nad wartega alaspidi kuju ette pingi püüle. Lusikate järele püüawad wanad inimesed teada saada, kcS eeSolswa aasta üle elab, wõi kellele saatus surma walmistab. Kelle lusikas Nääripäewa  hommikuni ülewei seisab, see elab aaSta üle, kellel ta aga küljeli on kukkunud, sellel toob eeStulew aasta surma. Wiiskümmend aastat oleme meie paaris elanud, ütleS Darja lusikaid pingi pääle mahutades.  WiiedkümneS kord on mul uue aasta eel lusikaid siia panna. Ja iga aasta seifiwad nad puutumata ülewel. Kuidas aga nüüd saab olema  ? Kas läheb see püha Zõ meile niisama õnnelikult  mööda, nagu ennegi? Jumal seda teab, wastaS Gciiz. Eks ole meil, raukadel, raske elada küll, aga surra ikkagi weel ei tahaks. WarSti kustus tuluke ka Gntzi «ristlust. Wunakesed puhkafiwad rahulist und, tuua aga hiir sel ajal wadalt laua ümber talitas. Hakkas juba koitma, kui Gritz unest ärkas. Ta ei tahtnud küll kuidagi üles tõusta, aga pruut nõudis täitmist: pirnipuu tuli õlgedega kinni fiduda, et ta käesolswal aastal rohkesti wilja kannaks. Noorelt oli Gritz palja jalu trudisewat lund kaudu Nääripäewa koidu ajal oma pirnipuud kinsisidums jooksnud. Aga wava» das sundis teda harjunud «iifist pisut taganema. Köhides ja ringutades astus Gritz woodist wälja, MM saGgh j«D», heitis tasuta üle ilade ja 190 S M. 13 Saarlane