nii wäga karta, kui sel, kes aina rahakorjamise  pääle wälja läheb, ainult kopikate kaswamise  pärast mures seisab ja wast ise õieti Magi ei raatsi. Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. Saksamaalt. Wahemere küsimus. Ajakirjas „Grenzbote" harutab keegi asjatundja Wahemere küsimust, mis kirjast ka meie oma lugejatele mõned kohad awaldame. „On Wahemeres  praegu merepolitiline tasakaal walitsemas?"  küsib ta. „Kas tohiks Jnglisemaa Egiptust oma pöidla all hoida, kui ta ei teaks, et wõimus sääl tema käes on? Ei tohi unustada,  et Egiptuse pinda ju Prantsuse meri oli wäetanud, enne kui inglastel Wahemeresse üleüldse  midagi asja oli. Prantslastel on see raskeks löögiks, et nad Egiptuse inglaste meelewalla  alla jätsiwad ja neile wastu panna ei suutnud. Faschoda kõlblik kaotus on sellesama ahela lüli: Prantsusemaa tunneb enese Wahsmeres  nõrga olewat. Seekord, aastal 1882, kui Jnglisemaa Egiptuse oma alla wõttis ja ta tal Sudanis raskusi oli, oli prantslastel Tunises toimetust, mille Jnglisemaa aasta enne seda meelte rahustamiseks nende walitsuse alla oli jätnud; hiljuti, km prantslased Mytilens saarele tahtsiwad asuda, takistas Jnglisemaa neid selle juures; sellest selgub, et Jnglisemaa Wahemeres tugewam on kui Prantsusemaa, sest Inglise laewastik Wahemeres on palju suurem kui Prantsuse laewastik, ja kui Jnglisemaad mingi asi ei sunni oma laewastikku Wahemeres  mähendama, siis on kindel, et walitsus Wahemeres tema kätte jääbgi." Kindral DemeLi sõjamälestused on neil päiwil päälkirja all „Wõitlus buride ja inglaste wahel" Saksa keeles trükist ilmunud. Need, kes usuwad, et Dswet selles pääasjalikult Jnglisemaad  süüdistab, eksiwad rängasti. Küll heidab Dewet Jnglisemaale nii mõndagi ette, küll tõstab ta tema pääle mi mõnssgi tükis õige rasket kaebtust, aga see kõik sünnib tõsisel ja wiisakal toonil, mis aga seda mõjumam on. Rasketest kaebtustest kubissn Deweti raamat aga oma rahwa wastu. Meie oleme sügawa kaastundmusega wäikest Buri rahwast selles meeleheitlises wõitluses suure Jnglisemaa wastu saatnud, oleme sügawat põlgtust tundnud inglaste  wastu, kss wäikest ja auusat Buri rahwast  wägiwallaga oma alla kiskus, ja jõudsime seda wõitlust päält waadates wiimaks otsusele, et iga bur kangelane ja auusa iseloomuga on. Deweti raamat näitab meile aga hoopis teisi pilti! Kangelast ja auusaid iseloomusid on tema kirja järele buride keskel ainult õige wähe ol- nud. Aga suur oli buride keskel rumalus, arusaamatus, argtus, korratus, ebatruudus ja alatu äraandmine. Jah, meie usume Deweti kirjeldusi lugedes hää meelega, et inglased burisid  ial ei oleks suutnud ära wõita ja et burid ei oleks iseseiswust kaotanud, kui nende keskel nii palju äraandjaid ei oleks olnud. Need nurjatumad burid, kes sõja Viimasel järgul ' inglaste leeri läksiwad ja Vaenlastele juhtijateks  ja nõuuandjatsks olirvad? need on Buri sõjameeste Viimase wastupaneku murdnud ja kalli kodumaa õnnetuse kuristikusse kukutanud. Dewet loeb oma rahwale kõik patud ette. Ta ei anna kellegils armu, mitte oma wennalegi. Tema tahab ainult tõtt öelda, muud midagi. Iseenesest ja oma tegudest räägib ta õige mähe ja ainult kõige alandlikumal toonil. Ta kirjeldab  lihtsalt, rahulikult, ühelaadiliselt, ainult siin ja sääl tuleb nagu ohkamine ta huultelt, et iseseiswus kadunud, st maa rüüstarud ja et buride eneste keskel niipalju äraandjaid on olnud. Dewet pole kirjanik, wähemalt mitte kunstkirjutaja. Ta jutustab nagu inimene, kes oma tuttawatele oma elujuhtumisi pajatab. Aga seda armsam on ta raamat, seda mõjuwam  ja meeldiwam ta kõne. Raamat algab jutustusega, kuda Dewet oma kolme poja seltsis  liht kodanikuna sõtta läheb. Ta Viibib esiti Natalis, kus ta Varsti asetäitjaks kommandandiks  Valitakse. Ainult lühikese asa on ta Ladysmithi  ees, siis nimetatakse ta kindraliks ja läheb kohe lääne poole sõjaplatsile, kus La isemeelset  Cronjet palub seisukohta muuta, mida see aga ei tee ja selle järele mangi langeb, ehk küll Dewet teda päästa püüab. Siis tuleb elaw kirjeldus rist- ja põikkäikudcst läbi Oranje ja Transwaali ning katsetest Kapimaale sisse tungida. Wäga soojaks läheb toon, kui ta Steijnist jutustab, kes temaga enamasti igal pool ühes käis. Raamatu lõpul on Vereenigingis  peetud rahusobitamise protokollid ära trükitud. Kes Saksa keelt oskab, ei kahetse Vististi mitte, kui ta enesele Deweti sõjamälestused  ostab. Jnglisemaalt. Buride kindral Viljoen käis neil päiwll Chamberlaini jutul, kes ta wäga lahkesti wastu wõltis. Chamberlain rääkis temaga üsna awalikult Löuna-Afrika oludest. Viljoen soowis, et Prstoriasse, Johannesburgi, Bloemfonteini ja mujale linnadesse ehitusematerjali  ja põllutööriistade ladud asutataks ja see materjal siis buride keskel ara jagataks. Rüüstatud maal ei olla rahal mõnes kohal mingit Väärtust, mispärast mõned burid toetust  osalt rahas, osalt materjalis soowid2, Chamberlain ütles, ta rõõmustada, et temale see olla teada antud. Pääle selle soowis Viljoen, et niipalju kui wähegi Võimalik asri- M 2. Testi postimees. 558