Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja lanpäewal. Toimetus -n Kurcsaarcs, Pikas uulitsas, Trrffrui majaS nr. I!t Kuulutuste wkStuloõtNiiue kuni kella l xiiewal Kuulutuste x-lit.rida S k., lehe eesaisaS S« k. Ndressi muutmise eest ll« kop. 5 Tellimisehmd: ! krooiiupoStiga: a°St->S . . s rbl. kop. Vo » . . 1 .. ss .. !' .. ?S „ ! maapostiga: „ . . t „ S« „ ! Vs >, . . T „ „ ! Vt . . »so „ üksik «umber maksab 3 kop. /k S 6. Laupäewal, 8. augustil 1909. XXV. aastakäik. Missugusesse kooli astuda? Augusti kuu on käes ja temaga ÜheS ligineb  kooliaeg. Olgu küll, et 'ajalehtedes sagedasti  koolidest juttu on olnud, nõnda et see aine neile, kelledel koolidega midagi tegemist ci ole, igawaks kipub minema, luban omale siiSgi pilgu Saaremaal olewote koolide pääle heita. Asi on sedawõrt tähtis. Igal aastal panemad hulk wanemaid oma lapsed kooli, kuna paljudel nende  seast, iseäranis maaelanikkudel, kooli olud täiesti tundmatad on. Asi arwatakse korras olewat, kui laps oga kusagile õppima pannakse. Mis üks ehk teine kool wõib pakkuda, selle kohta  puudub sagedasti selgem teadmine. Üheks pääpõhjuseks, mis maaelanikiude lastele hariduse  uksed kinni paneb, nõnda et ka siis, kui neil omal hariduse järele püüd ja arusaamine ilmub, edasisaamine wõimata on, wõib nimelt seda pidada, et kõrgemate koolide olukord sellsajani  suurema jao rahwale tundmata on olnud. Linnakoolide, iseäranis gümnafiumi pääle «vaadetakse  aukartusega, sest et endisest ajast arwamine  on järele jäänud, et need määratu suuri kulusid nõuda. Harilikult kuuled, kui kellegile külaelanikkuie nõu annad last linna kooli panna,  et warandusline seisukord seda ei luba. Isegi jõukamate Saaremaa taluperemeeste poegi on ainult mõned ütfikud selleajani Kuresaare gümnasiumis  näha olnud. Kõik Eesti soost gümnafiumi  kaswaudilud on suuremalt jaolt köstrite, kooliõpetajate ja teiste niisuguste inimeste lapsed,  kelledel asja kohta enam arusaamist on, olgu lüll, et nad paljude! juhtumistel päriskoha omanikkudest warauduslise seisukorra poolest taga on- Igal juhtumisel ei wõi seda üksi kehwufe süüks lugeda, et meil kooliasi madalal järjel seisab. Et kehwuS fiin nii tähtsat osa ei mängi,  tunnistab see, et Kuresaare õppima nooresoo  sess kõige enam pöidlast on, kus enam märjem rghmaõ öeldakse elamud, kuna Mustjalast,  näitujeks, mis wist üks rikkam kihelkond on, poolt tosinat õppilvftgi ei leidu. Kõige enam süüdi on tundmusel hariduse wastu, mille ka- sust praegusgi weel igal pool aru ei saada ehk ei tah.ta saada. Praeguse aja kohta on päris huwitaw lauset kuulda, mida kusagil Saaremaa nurgas üks jõukas taluperemees olla ütelnud, kui jääl hiljuti ministeriumi kooli asutamine otsustamise  all oli: „KcS siis meie põllud ära künnab,  kui meie oma lapsed ministeriumi kooli paneme." Et haridus inimese alles inimeseks teeb, ja et seda mitte üksi koha saamise tarwis ei pea nõudma, see on laiemale Saaremaa rahwakihtidele nähtawaSti weel arusaamata. Seda tõendas mulle hiljuti ka üks kooliõpetaja, kes siin enam kui 15 aastat on töötanud ja siinseid kooliolusid hästi tunneb. See, muidugi, oleks ükstakõik, mis mõttel keegi lapsi kooli paneb, kui neid aga sinna suuremal hulgal pandaks, sest pärast tundwad need ise hariduse kasu ära, aga kui niisugusel waatel mitte üks paha külg ci oleks. Kooli pannakse ainult need lapsed, kes kohapidajateks ei mahu, et nerl wäljaspool kodu kergem oleks teenistust leida, ja need, kelledel  kroonuicenisiuseSse tuleb minna. Need, keS koduse koha pidajateks jäüwad, armutakse ilma suuremata hariduseta walmis saawat. Aga nende hariduse eest peaks niisamuti hoolt kandma. Need, keS wõõrfile lähemad ja jääl riigiteenistusse  aStuwad, wviwad õige mähe meie rahwa olukorra tõstmiseks kaasa töötada. Pääiegi satuwad mitmed nmvest wööraste mõjude alla, nõnda et neil selleks suuremat lustigi ei ole. Kulturalise ja majandusliss järje tõstmine seisab pääaSjalikult kohapidojate kaes. Nii kaua, kui ncil tariviline haridus puudub, ei wöi sellest juttugi olla. Et Saaremaal põlluharimine suuremalt  jaolt isaisade wiifi järele sünnib ja põllutöö  masinaid ei tunta, tuleb suurel mõõdul kohapidajate wähefest haridusest. Sellepärast peakstwad mammad nüüd uue kooliaasta algul ka nende laste päüls mõtlema, kes nende järel kohapidajateks halkamad. Ka rahwakoolide seisukorra  parandamist wöiks loota, kui waldadeS edespidi juhtiw oja enam hariduse kasust arusaajate  inimeste kätte lähew. (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaareft. Wäike wäljamao. (Lõpp ) Söögilaua! ci söödeta, waid nuumatakfc.  Iga kolme tunni taga kõlistatakse sööma. Hommikul kellu 8 antakse kohwet ehk theed, wõid, juustu, rõõska koort. Kell 11 einet: üks külm ja teine soesöök. Kellu 2 lõunat: kolm sööki. Kellu 5 kohwet ehk theed. Kellu 8 õhtul õhtusööki  : soolast suhupistet, soojasööki ja theed. SäSl juures on piima alati laual. Seda antakse  suurte kannude sees nagu kalja ehk sett. Teda juuakse niihästi sooja, kui ka magusa eht soolase suhupiste pääle. Turul müüakse piima 3 kop. toop- Muinasjuttudes räägitakse sagedasti imemaadest,  kus kiiseli kollastest piima ojad wülja jvoksewad. Kuresaar wõib ennast niisuguste maade hulka lugeda. Linnas on ülepää 4000 elanikku  sakslased  ja eestlased. Sakslased sünnitawad peenema  seltskonna (intelligentsi). Nemad on seltskondlike  elu tooniandjad. Supelwõõraid on suwel umbes 5000 hinge. Nendest on rohkesti üle poole wenelasi. EnamiSti Peterburist sõidetakse  siia ennast Kuresaare mudaga parandama, mida arstide poolt lõige mõjuwamaks (Pärnu, Haapsalu ja t. mudaga wõrreldes) jooksja, kollatõbe  ja muude haiguste parandamise juures loetakse. Iseäranis südiSti kiidab Kuresaare muda terwisemõju Vr. meä. Mierzijemsky (naesterahwa haiguste eriteadlane). Temal on siin suurepäraline supelusmaja. Suplejaid mees» terahwaid on siin wüga wähe z enamasti on kõik naesterahwad ja lapsed. Komitee, kes supelusaSja juhib, töötab iseäralise hoolsusega arstkise asjanduse korraldamiseks.  Supeluskohas ei lubata mingisugustd lõbustusi ette tulla, mis supelwõõraste elukorda rikuks- Muusikakoor ei ole suur, kuid on hästi sisseseatud. Ta mängib parkis nendel tundidel, millal haiged elukorra järele õhu käes peawad olema. Hommikul mereääres (jalutuskäigul); Kaks Dianat. Prantsuse kirjaniku Aleksander Dumas ajaloolik kolmes jaos. Eesti keelde J. Piklep. Gaspar de Coligne, lrlle hooleks tema onu, wüetllcm de Montmorenci, oli linna kaitsmise  annud, kahlis hiepanlasi ainult siis sisse lasta, lui wastupanek täitsa wöimata oleks olnud. Ta teadis, et iga pä-w, mis nad waentasete  wastu panemad, nii raske, kui see ka linna elanikkudele on, riigi päästmiseks mõjub. Aga mis wõis ta tttfi tüdinenud ja «urisejale rohmale teha? Kui tõik St. Quentini elanikud  olekfiwad masiu pannud ja mitte soldatite  seltsis linna kaitsmiseks töötanud, siis oleks iga waStupamk asjata otnud ja ta oleks pidanud  linna wõtmed Phiiipp 11. ja tema wüe juhataja, Sav.ycm hertsogi Fiübert Emmanueli lätte andma, oga ühes nendega ka terwe Pranisusemaa  wõtmed. Enne, kui niisugust otsust teha, tahtis Coligne meel wiimast abinõu ära katsuda ja sellepärast oligi ta linna tähtsa«ad mehed nõupidamisele kokku kutsunud, et kindluse  seisukorrast ja rahwa meeleolust aru saada. Kõne, millega admiral koosoleku awaS, pidi kõiki koosolejaid jüdiie tcgewuseie üieskutiusa, aga selle pääle waStati ainult waitolemisega. Siis palus Gaspar de Coligne wahwat kapteni Oget, et ses oma arwamist pidi awaldama, aga õnnetuseks oli Ogetsi arwamine teine, kui admiral  seda volis- Et Teie minu arwamift selle asja kohta kuulda tahate, herra admiral, ütles kapten, fiis avaldan Na Tule seda, ehk küll kurwastnsega, oga siiSgi owoliluU. St. Quentin ei wõi kauem watztupanna. Kui meil lootust oleks meel nä> dal aega waStupanno, ehk neli päewa, kuigi ka ainult kaks päewa, siis ütleksin ma: nende kahe päewa jooksul saame wist abi juurde, need kaks päewa wõiwad isamaad päästa, langegu ka wiimane müür ja wiimane inimene, aga ärgem  mitte alla andkem. Aga ma olen selle pääle julge, et esimene vääletungimine, ehk tormijooks, mis wahest juba tunni aja pärast olla wõib, meid kahtlemata waenlase kätte annab.  Kas ei oleks sellepärast parem wabatohtlise  allaheitmise läbi linna riisumist päästa, sest praegu on selleks weel aega? Ja, ja, tõsi, õigus, see on ainult mõistlik tegu! hüüdfiwad kooSolcjod. Ei, herrad, ei! hüüdis admiral. Siin ei ole mitte mõistlikust teost jutt, waid tundmusest.  Ma ei usu seda mitte, st hispanlased ühe pealetungimisega kindluse sõimad ära wõtta, kuna meie mid siis korda oleme tagasi löönud. Herra Loxford, Teis olete tööde juhataja, kas ei ole kindlus meel hääs korras ja wõib kaua weel waStu panna? Rääkige awaliknlt ja ärge  suurendage ega vähendage ühtegi asja rohkem,  kui ta tõepoolest on. Meie oleme sellepärast  siia kokku tulnud, et asjade tõsist seisukorda  teada saada, sellepärast nõuan ma Teilt ainult tõtt. Ma awaldas Teile seda warfi, waStas inshener Loxford, ehk, ütleme parem, aSjaolekud rüägiwad ise oma eest, ilma kswolufeta. Sest leks on küllalt, et Teie waimuS minuga meie kindluse nõrgad kohad järele waatate. Praegu on müüride sees juba 4 lõhet ja ma panen imeks, miks waenlased nende läbi weel linna pole tulnud. Näituseks on St. Martini puiestee  lähedal olew lõhe nii suur, et 20 inimest säält läbi möikfiwad tulla. Sääl oleme enam kui 200 inimest kaotanud, nad sllnnitafiwad enesest elawa müüri, mis ometi ikka nii tugew ei ole, kui kiwi müür. St. Jean'i wärawats juures on ainult üks suur torn weel, teised on ära lõhutud. Sääl kohas käib ka müüri alt tee läbi, mis praegu kinni on maetud, aga ma kardan teda lahti teha, sest selle läbi wõiks ainukene  torn maha langeda, mille waremed «vaenlasele  trepiks oleksiwad. Remiconre künka pääl on hispanlased oma kaitsewallid kraamidest läbiteinud ja wõiwad nende marjul kartuseta wõidelda. Wiimati  weel oa Zlle alewi juures kraamid, puiesteed  ja klooster juba waenlase käes ja meie ei wõi nendele sääl misgi parata- Teised mallid,  wõib olla, peamad weel waStu aga need neli surmamai haawa müüride sees lõpetawad linna elu. Teie nõudstte, et ma tõtt räägiksin, ma awaldafin Teile ilma salgamata kõik, mis ma tean; nüüd jääb Teie hooleks otsustada, mis teha tuleb. Jälle kuuldus nurin ja kui ka keegi mast» rääkida ei julgenud, sofistasiwad ometi kõik: Kõige parem on alla anda, et mitte asjata  enam inimeste ohwrid tuua. Aga admiral ei heitnud meelt ära. Lubage, herrad, weel üks sõna. Kui ka meie «üürid viletsad on, nagu Teie, hra Lox-