Saarlane UW KlciilÄnie pviiiiitl! -ijalehi ««- j« lutüttahwiile UW Us 4Ä. Teisipäewal, 34. Oktobril 1900. XVI aastakäik maksab: Saaremaal aastas . .I. rbl. Fli kp. Pooles aastas 1 „ Tõ „ Ilmub igl.lteifrpcio,vc»t. Ajakirjandus ja töde. „Teie kõne olgu seotud tõega km mõõga" ütleb apostel. See sõna maksab igaühe kohta, kes üleüldse kõneleda wõib, sa tm maksab seda rohkem ajakirjanduse kohta. Sest ajakirjandus ci kõnele mitte ühele, kahele ehk paarikümnele, maid ta kõneleb tuhandetele! Ja päälegi on paljudes asjades ajakirjanduse kõne hästi mõõduandaw.— Igal pool eluawqldustcs paistab meile aga salalik Pilatuse nõgu waStu trotsliku küsimisega: „Mis on tõde?" Näib, nagu ei tahelakSgi tõde enam tunda. Ja niisugune petlik küsija Pilatuse nägu seisab peaaegu ka iga ajalehe toimetuse laua pääl. Sest wahe neid ajalehti, kus mõteldatakse, ei tõde maailma walitseb, kus ära tuntakse, et ka igaüks ajalehes owaldatud sõna peab tõega, kui mõõga seotud olema. Suurem hulk ajalehe toimetusi  ägab raske iseenese kasu kyorma all, ja sellest tulewad wälja kõigesugused partcilikud püüded  ja sihid, millest tõde eemal on. Sagedasti on üsna põlastaw lugeda, kudas ajakirjanduses ühe ehk teise asja pärast «vaieldakse ja seda tõe näol ette tuuakse, mis ..utte tõde, õigus ei ole. Tahtmata tuleb siin küsimine keele paale, kas siis tõesti need isandad tõetundmusel nii waesed on, kas siis tõesti nendele Looja poolt õiget südametunnistust  sisse ei ole antud, mis mähet mõistaks teha tõe ja maie mahel? Seda «vist küll ei ole, oga südametunnistuse tõe häält kinni. Mis 'oma kafü, ehk' selle kasu,'kelle häälekandjad  nad on, taga püüawad. Ja sagedasti on need püüdmised nii pimedad, et nad just nendele lasudele risuks ette tulewad, mida kätte saada tahetakse. Räägitakse näituseks meie juures asjadest, mis rahwa elu hääle korrale tõstmiseks tõesti koha- sed ja kasulikud on, siis ollakse teiselt poolt südidusega  selle wastu, nagu oleksiwad need asjad, millest räägitakse, suured kurjateod, kuna aga erapooletult  waadateS nende asjade loomulik tagajärg üleüldine rahwa kasu peaks olema. Ja kui niisugused  «vasturääkijad ise erapooletult otsust veaksinud,  tõit auustanud, maid oma isikulitku kasu, ja nad peaksiwad, kui neil wähegi meel auutundmust  südames on, ütlema : „Jsa! ma olen pattu Niisugust ilma tõeta ajakirjaduse seisukohta leiame ka Balli ajakirjanduses ja iseäranis nendes asjades, mis ühe ehk teise rahwuse kohta puutumad  kõlamata hääled sünuimad. Ka Eesti ajakirjandus  ajab mõnikord sarnase hääletoruga pasunat. suurem peab lcma igatsus ja püüdmine tõe järele oleina. Kõik sihid, kõik püüded, kõik erakonnad  koomad ja laugemad, kuid tõde jääbigawcSti,  sest Jumal ou tõde! kõigis mostndusllsteS küsimustes, kõigis eraelu küsimusies! Kadugu inetu parteilik olek! MiS aga meie, kui ühe nõrgema ja ..õhema memm kohla puutub, siis tahame sellest eesmärgist nii palju kui wöimaiik kinni pidada, sest —meie jõud ei seisa mitte wõimuses, maid tões! G. P. Ilmasüüta ehk wöit õiguse teel. 75. Kirjutanud —kii. Nrwata kella nelja ajal hakkas ta mäe külge mööda alla ronima, mis tükati ivaga raskeks kippus minema, sest et mäe külg mõnes kohas wäga häkitsclt alla paole kaldus  Ta jõudis aga ennast siisgi püsti hoida ja rohked puiuvösad oliwad temal ronimise juures suureks abiks- Paole tunniga  jõudis ta alla ja pitkamist ja ettcwaatlikult  astus ta kõrge kalju mägcSiiku kõrwal edasi. Ta käänas rohkem homiku poole, et eilost sissemincku kohta üicsse otsida ja seda moodi oma seltsilastcga jälle kokku saada. Ligi pool tundi õlita edasi läinud, kui aga häkitsclt järsud kaljud wastu tuliwad, mis teda keelasiwad edasi minemast. Ei aitanud muud, ta pidi õhtu poole pöörama, sest et homiku pool tee kinni oli. Pahemal  pool paniwad kõrged kaljurünkad temal  tee kinni, kuna paremal pool Gangese jõgi käänulikult temale ette ulatas. Päikese seisust ära rehkendates, tuli Willemann selle mõtte pääle, et ta ju täna teisel pool jõge oli, mitte sääl, kus eila; ta ei olnud siis sügawal maa alustes ruumides mitte eksinud,  sest ta oli tõesti Gangese alt läbi ründanud. Willemann nägi nüüd ära, et see temal wõimata oli, eilast fisseminekut ülesse otsida,  sest et ta jn teinepool jõge seisis. Zairoga kokku saada, oli ju muidugi wõi- mata, sest et see ju ammugi enam süäl oota ei wõinud. Ta pidi üksi rändama, aga kuda ja kuhu? Nende küsimiste pääle oli raske kosta. Kuda pidi ta, siinse metsa ja padrikute olud ga tundmata ja nendes harjumata inimene, üksi nii pitka ja hädaohtlikku rändamist  eite julgema wõtta, kus ta ju, ühes ainsas minutis kümme korda wõiö tiigrist lõhki kistud, maust ehk skorpionist nõelatud wõi krokodillist söödud saada. Ta ei teadnud  ega tundnud ju ühtegi teed, mis teda senna poole wiinud oleks; La ei wõinud üle pea siit aimatagi, kuhu tuule all Benaresse  linn stista wõis, sest et ta päikese seisu korrast arwates enam õiget kurssi pidada  ei jõudnud. Ta teadis küll, ei Bcnaresse  Gangese homiku poolse kaldal seisis, aga siin mägede wahel ei wõinud ka jõe jooksu sugugi aru saada, kus see wcel, päälekauba nii loogelite kais ja mitmes kohas koleda kaljude alla hoopis ära näis kaduwat. Ometi oli tarwis edasi minna ja asjata wahtimine ei wõinud ka midagi kasu tuua. Kõige päält püüdis Willemann säält koleda mägede wahelt wälja saada, mis aga sugugi  hõlbus ei olnud, sest et kõrged häkilised  kaljud sagedasti tee hoopis kinni pantivad.  Pääle selle oli palawus mägede wahel nii suur ja õhk lämmataw raske, mis hinge kippus kinni panema. Taewas oli walges kollakas pilwe wines ja Willemann  aimas paha ilma tulekut. Warfi hakkas ka eemalt paks must pilw ülesse kerkima ja müristamist oii kuulda, mis määratumas kalju riigis jõleda kajaga õhku wäriscma pani. Niisugustes kaljumägedes on pikne wäga äge ja kardetum, s,st et kanged tuule tõmbamised  sagedasti hirmsat wälgu sisselöömist sünnitawad. Willemann püüdis, nii ruttu kui wühe wöimalik, edasi saada, et kaljude mehelt wälja pääseda; ometi polnud ses tal wõimaltk, sest paha ilm tuli rutem paale, kui seda arwata wõis. Kole must pilw kaswaS wäga ruttu, wälk säras ja müristamise raksatused läkfiwad ikka koledamaks.  Päike oli juba ammugi musta pitwe marjus peidus ja ilm hakkas pimedaks  muutma, nagu oleks öö tulemas. Willemaunstl ci aitanud muud, kui pidi ratusti omale marju paika otsima, kus wähemast wihma ja kange tormi eest peidetud  oleks. Ühe kitsa kalju lõhe secS leidis ta mõnusa koopa, mis parajalt nii suur oli, et üks inimene sees istuda wõis. Ruttu puges ta senna sisse, istus kaljutüki  päõlc ja toetas higist pääd wäfinult wastn külma kiivi. Selle aja sees oli ka loodus oma kohutawat  tööd juba täielikult alganud. Hirmus  tulemärk woolas kaljude wahcl, aga muidu oli ilm pime, nagu öö. õhk oli paks ja alla suruw ja koledad müristamise raksud  ähwardasid kaljud paigast lahti raputada.  Wecl ei olnud õhus wähematgi liikumist, oga suur kohin, mis müristamise sekka kuulus, kuulutas juba saju tulikut. Kor- Kiriklikkude asjade edendamiseks maal kirjutab „Tewija", nagu seda „Post." loeme: „Wäga sagedasti kuuldub niihästi ajalehtedes  kui ka suusõnalises läbikäimiseks puuduste  üle kaebawat, mille all kord see, kord teine kirik kannatada: ühel puududa nii' wäga tarwilik ahi, teisel olla wilets katus, kolmandamal lagunenud aed; teine kord olla kiriku ümbruses puudus pinkidest, postidest, kuhu hobused kinni siduda j- n e Iseäranis  kuuldub nüüd, kus kõrtsid kinni, selle üle kaebawat, et kirikulistel, kes sagedasti  pika tee on ära käinud, kohta ei olla, kuS nad jumalateenistuse järele uluasust ehk halwa ilmaga warju leida wõiksiwad. Suurem jagu kaebtusi, mis kuulda, on kahjuks täiesti põhjendatud. Nende kahjuliste  olude wastu peab kogudus aStuma. Küsida on ainult, missugusel wiisil kogudust  tarwilistele parandustele wiia? Et paranduse tööde korraldamine kohalikkude õpetajate poolt peab wälja minema, olgu, et ta ise oma-pääst asja pääle hakkab, ehk et teda kogukonna liikmed selleks üles kutsuwad,  näib iseenesest mõista olewat. Koguduse õpetaja kohus on koguduse pääle mõjuda, seda nõuda, et ära tuntud halbtus kaoks ja see, mis tarwilik on tuntud, korda seataks. Seatud ülesande täidesaatmise juures  peawad õpetaja ja kiriku eestseisja ühes-