Päewaleht Ilmub Igal äripäewal. G»i«r-t«S sn Tallinnasp WieK uul. nr. S. Kõnetraat nr. 390 NbresS Nht- ja rahaktrjad-l-: toimetusele, Tailtanas, Fi r. Peoeab. Ukstkatt maksab iga aammer 8 kop NdreSst muutmise eest f\ f»p. la endine adresS tui ta selle nuckmer AeS aoya. Annintn-te mmpareiste-rida maksab S kty v rrkla» . 4 osas 10 lehe eesotsas lk kop. maksab ÜheS kaaSaauetega: Potttga ehk bagafiga iaateS: , ZaStmmS kost, kiite saates: , Totmetajek ise ira wtteS: tenvs aasta peale 5 rbl. 5© kop. 1 terme aaSta peale 5 rbl. kop- j terme aaita peale 4 rbl. 50 kop. poole „ a ®»®® » i poole „ „ S„*o „ j poole _ „ 8„30 „ ««rand ~ , 1 „ BO , , weerand . _ 1 „ 40 „ j meenmb „ „ 1 , SO , | ühe luu peate —»55 „ * ühe luu peale —„5O „ ühe luu peale —„45 „ Mr. 33. UeljnpS-wat ?. (90.) weesisiuarit 1908. lIL MMid. Tuntaw puudus. Puox aastat tagasi, kui Soomemaal Kovpio«  üteüwist mäljanäitust peeti, tõmbas ise- Kranis eeskujuline talumaja enese peale täheiepauemist.  See oli täieline talnkoht iseäraiise  platsi peale ehitatud, üfc» vihtlemist sauua, pesuiiögi, karjalaudaga jne. Jseäraline  oli ta just sellepärast, et ta mitte kogemata,  juhtumise kombel cl olnud finna sattunuö,  maid wõljanäituse komlte poolt ehitatud. *; Taeeöo li rk oli näidata, kildas kõige odava matt, nägusamalt, paremini fisseseatult talumajast võidakse ülea ehitada. Ja nagu kuulda, olla see taluhoone õige palju järeletegijald leidnud. Ka meie pool on eeskujullütest talumajade  plaanidest suur puudus või õigem, neid ei ole olemasgi. Kuulame, mis taluperemees,  kes meie toimetuses käis ja kellega  selle asja pärast kõnelesime, selle kohta arvas. Heast talumaja plaanist tuntakse maal iga sammu peal puudust. Pannakse süüks, et meis talurahva hooned mitte küllalt »ä« gulad ja käepäralised ei ole. Meie saame isp puudustest aru, kuid kahjuks ei saa meie sinna midagi parata ja meie <KW ehitama. Soe oa jn jr ige, et igamees ei juuda mS» uusa, nõgusa ja seal juures t&ep&callje hoone  ruumis» kokku seada. Selleks läheb igal puhu! suuremat haridust ja laia silmaringi waja. Meie ehitame hooneid nendes samades  toonides, nagu wanemad ees Legiwad ja kuigi meie neile laiemad uksed ja suuremad  aknad teeme, ega see hoone käepäralsust  paisu teiseks ei tee. Ja senini, kuni meid paremate talumaja-plaanidega ei ole tulwustatud, senini ei tule ka talumajade ehitusewiifis palju muudatust. Mitu korda on meii pSllumeeSte-kongresstsi, põllumeestepaemasi  ära peetud, meil oa hulk haritud mehi põllumeesteseltsides koos, aga minu teada ci ole meel ühiselt mitte eeskujulikku talumaja plaani todlja töötatud» mis sust meie oludes tarwis oleks. Nõnda talumehe mõtted ja igatahes on need seda! wäärt küll» et asjatundjad neid peaks tähele panema. Meil ehitatakse iga aasta iftmnctc, wõib olla sadahe kaupa uusi talumajast, aga ikka tehakse nad niisugused, et neil, nägus kuju ja nendes elamise mõnusus ära kaob. Nad on suured, lähemad tihti lugu õige kalliks, aga nad di ole nägusad ja ruumid on köit nii korratumad, et majapidamises, kui mingit  uuendust wõi muudatust jühtub, kohe ruumide järele kibedat puudust tuntakse. Mitmes kohas ehitatakse ka raudktwtst, paekiwist  taluhooneid ja peab ütlema, et nad tuhandeid maksma lähemad. Terasel waatlemisel  niötb kohe am saada, et ehiwse junres  midagi mõtet nagu mõisa juurest oleks laenatud, maewa on küll nähtud, heast tahtmisest  ei ole puudu, aga ometi et ole ikkagi suudetud head asja luua. Tuleb ka seda ette, kuS meel praegusel ajal suured taluhooned  rehega ühe katuse alla ehitatakse. Ja kui kord kallis maja on malmis tehtud,  siis peab temaga terme inim«s«põlw> wõi rohkem aega meel rahul oldama, sest suure ehituse ettewöte et ole ju! sugugi nalja asi, kuna meie maal ehitusmaterjal meel päew-päesvalt kallimaks läheb. Siin peawad need mehed, kellel selles asjas laiem silmaring ja suurem teadmine on, talurahvale appi tulema. KudaS sellega mõik» peale hakata? Nagu meie kuulnud? oleme, > on pZllua»* janduse instruktor herra Johanson pcayu eeskujulise talumaja plaani !kokkuseadnsiss kallal tööl. Meie tunneme herra Johansoni kui agarat ja asjatundjat põlluasjanduse tundjat isi pealegi on ta selles ametis olles wiatistt põhjalikult suutnud meie maaoludega  tutsiuvaks saada. See wõib selle järele arwates siia wllga wõimaki? olla,' et ta hesi plaani talumajade jaoks oskab kokku seada, mis uuema aja nõudmist täidab, seal junrea  ka nägu» oleks ja mitte titaks kalliks ei läheks. Kui nüüd edaspidi jälle põllumees» päew, wõi põllumeeste-kongress kokku taie» (nagu kõrwalt kuulnud oleme, tahetavat üht sellelaadilist tulema! sügisel Tallinnas ära pidada), siis wõiks just taluhoonete plaan seal ka kõue alla tulla. Olek» ju hea, km asjatundjad omalt poolt selleks plaanist walmistakfivad,  aga meel parem oleks, kul põllumeestejellstd,  üleüldse laiemad rahvakihid selleks malmis tehtud plaanidega enne juba tuttavaks faaksiwad, nende juures teakfiwad headust ja halbwfi tähele panna. Kui tulem põllumeeste-kongress meil tõesti hea ja eeskujulise ialsiDone plaani kokku seaks ja rahwast sellega loiult tuimustaks,  nii et ta vastuvõtmist leiaks, stis oleks fee igatahes wäga suur amm edasi. Üks tulewiku ülesanne. Wtimasel ajal on A lekand siine rchkvahariduse  edenemise eest ikka ene isi ja hoogu wõtma hakanud. Saadi ste aru, et mitte ükfi neile kooliharidust sirmi» pole, kellele jõukus seda wöichalikuks teeb kätte saada, maid et kõikidel tulemaSttt seUskouna liikmetel ja riigikodanikkudel haMch, kõige wähemalt algharidust maja oa. Selles mõttes tahetasse tulevikus riigi poolt ka sunduslik sisse seada. Üleüldise rahvahariduse aate eest on enam - wähem ka kohalikud > simawalttsused  ammu sellega võidelnud, etsijasse matele kooliõpilastele Spetasu ja muu! mitfi hõlbustada püüti. Eraviisil on ka muud feltskondltsed jõuud sellest tööst osa wõwud, waeStele lastele maksuta koolist ammub jne. Ka meie EeStl seltskond oa seda uleSannet  jõudu mõõda toetauud ja « selle aate kättesaamiseks kaasa töötanud. >* NSada wöikfime stta kohal pioua Lenderi maksuta «aestelaate kooli peale tähendada, mis just sel mõttel oma alguse on saanud. Teine selsamal mõttel ja meel laiemal alusel  töõtam asutus on Eestimaa lastekaswatamiseseltst  lasteaed. Olgugi, et tähendaiud asutuste tegevus üleüldiseks ' rahwahartvufe tõstmiseks kuigi palju kaasa aidata et fiiSgi on see' alguseks, millest ajajooksul seltsbvnale! «»» üleüldine üleöanne välja wõib kaSÄaha, seda enam, et meie tarvilise jõusi puudusel sundusliku alghariduse! teokSsasimist tegeltksilt  nii '(ka mitte lochsi' «T •[ • ;' Wõib arw«ta> et eraviisiline maksuta õpetuse andmine vaesematele lasiiele meie seltskonna poolt ka nüüd juba palju kõrgemal  järjel seisak», kul selles «isjas mitte palju takistust ja raskust ees ei oleks. Uks kõige suurematest raskustest, mis awatawasti ka ritkltse, sundusliku alghariduse-andmise  teokstegemist, kõige wähemalt esialgul võimatuks teeb, on koost õpilaste toitmine. Paljudgi vaesema rahva , lapsed peavad  praegu just selleparast ka algharidusest - gi Uma jääma, et nad eneste toitmiseks tööd tehes oma kooliaja ära viidavad. Sellepärast on põhjust arvsita, et see asjalugu ka üleüldise sundusliku rahvahariduse  maksmapanemisele takistust võib teha, sa tõesti teeb, nagu tegelik elu seda nendes maades küllalt selgesti näitab, kus sunduslik kooliskäimine juba maksmas. Wäljamaal on seda küsimust juba mttmeti  läbi arutatud ja waesemate kooliõpilaste  toitmist korraldada katsutud ja paljugi läbi «viidud, mis meilegi eeskujuks kõlbab. Nõnda on see küsimus wiimasel ajal ka Saksamaal hoolika läbiarutamise alla «võetud. ' waesemate kooliõpilaste toitmise eest «vaja hoolt kanda, selle üle et ole seal enam keegi kahevahel. Mõtete lahkumiuemtst sünnitab selle küsimuse arutamise juures ainult abiandmiss  viis: Kas see hoolitsemine waeete koolilaste toitmise eest eraviisiline wõi kogukondline  ülesanne oleks? KaS kooliõpetuse andmise kohustega waeste koolilaste toitmise kohused mitte üheS et käi? Kas sunduslik toitmine sundusliku algharidusega  niisugusel korral loogika sikult mitte seotud ei ole, kui. lastel selles asjas tormiline hoolekandmine puudub, ehk kui see mitte sellekohaseid nõudeid ei täida ja laste waimltst jõudu koosi tarwis kaduma laseb minna? Kas lastele koolt poolt einet wöi lõunasööki  anda tuleks wöi mõlemaid ühtlast, wõi kudas selles korralduses wanemate wastutulekuga  kokku leppida need on arutuse ained, mtS nälgiwate koolilast» toitmiseküfimuse  otsustamisel tekkiwad. Juba kümmekond aastat lagast näitafiwad  mõned seltskonna tegelased sa koolimehed  ära, kui tormiline see on, nende laste toitmise asja üle terme Saksamaa korraldada. Ses tühja kõhuga fooli llmuwsd. Linna omawalttsustes wöeti fee Wfimus  enamasti tööliste erakondade ettevõttel päevakorrale. Kuid Saksamaa poolt läbiefatud?  headel aastatel st wõinud see küstmus  fiisgl niisugust teravat kuju omandada, mis kõigile filma oleks paistnud. Nüüd suure majanduslise kitsikuse, tööpuuduse  suurenemise ja elutarwituste hinbads  kalliksmtnemtfe ajal on asi hoopis Siitsaadik andis Berltni omawalitsus «aeste koolilaste toitmiseks nõndanimetatud .Laste söögimaja seltsile" igal aastal ainult SOOO marka abiraha. .Tähendatud selts peab praegu 14 sarnast sSSgimaja Ae Kl sa annab harilikult 4 talwekuu jooksul iga päew ttmbeS 4000 lapsele sooja lõunasööki. Osalt antakse seda sööki maksuta, osalt maksu eest S pfenntngit lõuna. Seltsile omale läheb iga lõunasöök 10 Ä /« pfenni maksma. Tänavu talrnel põöriS selts abiraha suulendamise  pakmega liuna oummalttsuse poole sest kooliõpetajate teadete järele tuleks mee! 14.000 koolilast toita, kes terwel põeroal  sooja sööki hortlifeU mitte ei saa. Mttarusitajate arw kasivad ühtelugu Nõnda jagati IVOS. aasta nowembrikuul 81,451 portsjoni, 1907. a. selsamal kuul aga 177.203 portsjoni wälja. Seltst arme. pidamises puudub määratu summa, mida ta linna omawalitsust Ara tasuda, wõi kõik rnaeste koolilaste toitmise asja enese kätte «võtta palub. Selle tagajärjel tehti Berltni linnawoll» kogu saadikute eneste seast rnolikognle kasi» ettepanekut. Uhes nõutakse, et linu tnlemoi aastal kooliõpilaste toitmise terwelt enese kätte mZtaks, kuna teine ettepanek nõuab, et (inna omawasitsus heategevale seltsile puu durna osa katmiseks .nõutud summa rtzh» annaks. „Jsiklis« «vabaduse" la ,katke«nata perekonna  sidemete poolehoidjad" katsusiwad esi. teks küll tähendatud ettepanekutele wastu astuda, kuid pidiwad wiimaks ometegt üleüldisele seltskonna arutamise rähuU alla andma. Nõnda otsustas wolikogu ikkagi weel tänawu talwel selleks teesi ja abi, nõuufi otsida, et koolilapsed, kes wanematz majas, kas «viimaste haiguse wöi tööpuudust jne. tagajärjel mitte sooja sööki et saa, seda kooli poolt wõiksiwad saada. Niisuguse löunasöögt andmine wötb sel puhul hoopis ilma hinnata sündida, kui kooltkommisjonid  'wöi rektorid seda tormiliseks peawad. Maksuta lastetottmtse peale et toP mitte kui peale vaesuse puhul" vaadata, mille läbi s sundusliku algharidust juures «vanemast kodanltsed ja politilisek õigused kitsendatud saakfiwa^. Nõnda wiifi on Berlini linnaoiFawalitju»  «vaestele koolilastele abiandmises ja ühes sellega ka «cahivakools nmtmltst st tulewate pölwede terediseolude töftmisekS tubli sammu edasi teinud, nõnda et selle tähts, ülesande vmhakustutamisest seltskonna tegewufe  päswakorrast ' enam kudagt tuttu ä wöi olla. Selle ülesande selgiwmisew on Sai?» uwd, seal kõigile tuntud anderikas sotsini» politika sa rahwamajanduse tundja uaisktvjanik  Helene Stmuu palju kaasa aidanud. Waeste koolilaste toitmise üle on ts mineval aastal paljudes linnades kõnest pidanud,  selle aine üle ajalehtedele kirjutanud ja huvitama raamatu pealkirjaga: „Kool ja leib" wälja aunud. Selles raamaws leidub teateid »koM toitmise" üle wäga mitmest Saksamaa li» nast ja muudest maadest. Sealt on näha, et Õed. HannS v. Zvbeltltz't romau. & Ta hea! oli tähelepanemisewäärt pehme, kui ta Dora käest küfiö: „Keda arwas see see inimene?" Dora teadis, et isa küsid, kuid ta ei kartnud mitte enam waStust anda. See oli kord juba tema loomuses ainult teadmatusele  hirmunud südamega toastu astuda. „Hernstädt —wastas ta rahuliku healega ja kannatas otsekoheselt isa pilku wälja. Kindral noogutas peaga. „Ma ootasin seda . . * Ja kohe alustas ta oma edafitagast kõubitilist  uuesti. Dora saatis ieba oma pilkudega ja kannatas  rahulikult, kuni isa edasi küsima hakmb.  Imelik, karastaw rahu walttfeS ta sü- ia ' ulle oma armastust awaldanud?" algas mana g e „ a nüöb ,M, isa!" tr ä «iirnof. nOola jooflifl tiub, fui fee aastate jooksul oleks imanud Ma ostu nt! mõndagi unustanud janiimõndagi  andeks annud... ma oten sinust lugu pidama õppinud. Miks tegid sa siis seda mulle?" 'Dora sur»« käed rinna peale. „Ma ei wõi teisiti mtni armastan teda l" ütles ri tasa, kuld siiSgt kindla healega. »So tead su, et mina teda, kui wüimeespoega,  mitte hästi ei salli." Tütar noogutas peags. „Ka fina õpid teda armastama, papa?" Kindral raputas peaga. „Seda & lesid n-nda, Dora. Teie noorukesed, teie köalati  läbielatud tundmustest, widast. sallimatusest, eelanvamistest ja nõuda edasi, ei tea, millest kõik. Kuid meile, manadele, on nad ihu ja hinge külge kinni kaSwanud meie oleme jälle kord niisuguse naha sees. Dora Bumelden ja ptaastrtlast —" „Pazpa —" „2lnma andeks!" 01l wtst fflti esimene kord, kub isa oma tütre käest andeks palus, ja kui ta nüüd Dora parema käe oma peosse wõttiS ja seda tasakeSti pigistas, siis lahkus tütre wiha filmapllk jälle ära. „Papa ma armastan teda ju ytt wiga!" üttes Dora meel kord, nii füdamlisett.  nii õnnelikult. Ja kui isa tase küsimast otsa waatas, sits hakkas ta sooja waimustusega  Hernstädtist ja tema elukutsest manamehele  jutustama. Dora tegi katset ennem ei oleks ta seda ialgi teha julgenud isa eelarwamiStele wastu astuda ja neid ümber lükata; ta rääkis koguni ja naeratas ise seal juures, kuulsatest professoritest, kes würstide tütreid omale kosinud ja neid õnnelikkudeks .nimestets teinud. Tema rääkis muutunud  aegadest, arwamtstest, kuid selle juures tuli ta ikka uuesti jälle nende sõnade juurde tagasi: Ma armastan teda ju nii wäga l Ning uhke pea wajus alandlikult rinna peale, punastades lõi ta silmad maha. Kannatlikult, käed risti rinna peal, kuulas  isa teda pealt. Mitte kordagi ei seganud  ta tütart. AlleS siis, kui witmane lSpetas,  tui tütar küsimast tale otsa waatas, et tema maotust teada saada, ütles mana kindral lorale tuli see nii imelik ette, just nagu kuuleks ta seda tädi une, et isa suusi niisugused sõnad kuuldumale tulewad tütrele; „Ja nn ,a meyeie lõhed pis, siis unna päris üksinda meel siia!" Dora süda hõiskas röemu pärast: see tahendas ju nõndasama valju, kui isa nõuuö» olemist. , Kuld silmapilk segas ennast ka walupiste rZemu huika. Missuguseid hingelist põrutust pidi isa tull wtimaste nädalate jooksul läbi elanud olema, kui ta niimoodi kõneleda wõis? Ja kui tütar isale otsa uratas, ehmatas ta hirmsasti ära, sest ka lsa nägu ost ennast palju muutnud, näojooned viitvad täiesti kustunud ning wäfimus, roidunud olek oli ima tundemärgi sügawaSli järile jätnud. Õrnalt lasi Dora ennast tsa rinsta najale ja surus tema käe oma huulte roastp: „Jsa, sina leiad temas poja, sa°öpid teda ligemalt tundma ja hakkad temast lugu pidama, teda auustama." j Kindral raputas pead. Kuid! ta ei ttrnstanud  midagi. Alles pikema waheaja järele ütles kindral midagi, ning ta heal kõlas endist wiisi, s ul« gelt ja otsustawalt: „Ma arroan, et meel aeg ei ole tulnud, selle üle rääkida, Dora meie | peame meel ootama. Stna oled täieealine ja! juba nende aastate sees, kus sa otsusi teha roöid, kuna mina neid arroatäroaSti enam ümber lükata et suuda. Kuid mõtle järele, Dora, et teie minu wälja meelitasite, õigem, wälja preöfisite, et ma Ilse ja Kelleni paarimtnemtst mitte et takistaks,  ja nüüd näed sa ometi, kui roaga minul õigus oli, sellele lumisele roastu astuda. Ma loowtkfim et ma sel korral mitte järele annud et oleks. Ole rahul, mu laps," rääkis ta edasi, kui ta nägi, et Dora ennast roahele segada püüdis, „rna tean wäga hästi, et ülem-staabiarst mitte Kellen ei ole ja ma tean ka seda, et sina mitte Ilse ei ole. Selle peale waatamata  mina tunnen sind sinu külma ivülimise koore all peitub soe, õrnatundeline süda ja kannatused, katsumised saamad ,rlle head kaasa tooma ... Tähendab, Dora, Ilse sõlhab homme hommiku ära," läks ta järskst teise jutu peale üle. .Ta peab juba waatama, kudas ta muutunud olukorraga malmis jtzad. Kellen on juur tuulepea, aga ma kardan, et Ilse weel kergemeelsem on kui temcs. Neil on rasked ajad ees; kui ma üleüldse weel millegi peale loota julgen sits on see, et aeg neid parandad, elu ise neid õpetab. Mine, mu tapS meil on palju tööd . . Ta kummardas weei kord tütre üle ja andis selle otsaesisele suud, itta® Dora tun- dis, kudav valaw pisar ta juukste siste lauges. Dora ei wõinud kõige parema tahtmise juures mäletada, et isa kunagi oleks nutnud isegi ema lahtise haua juures mitte. Sellest tuligi, ei isa pisar ta pea peal nagu ?õletas, kuld ühtlast tundis ta, häme süda oemaks, palavamaks läks ning ka tema filmi tungis mesi. Kuna ta käed ümber isa kaela kokku pani ja teda õrnalt oma roastu surus, ütles ta isale ütlemata õnneliku healega: .Isa, kõik läheb roeel Hästi las aga mind sinule abiks olla, kahekesi tahame kõik ära roõita ja kõige parema veale loota, ja, papa ?" Tunuj aja pärast kutsut! Menkrow äkttselt  polgu komanderi elukorterisse. Kui iindral oma polgu juures rotibls, siis oli see hariline nähtus, et ta kirjad omale kodu lasi tulla ja seal neid läbi luges. Käskjalg tõi need posti pealt ära, ning rotis kirjad ja pakid ühe kirjatasku sees kindrali töötuppa, kus teener nad wastu wõttis. Nii.oli see ka täna. * Täna oli kindral oma hariliku tegewu- pool tundi hiljaks jäänud, sest et tütred oma seletustega ta aja mokka pannud. Sellest  tuligi ka, et ta täna kirjade läbilugemisega  ja muu posti korraldusega üle poole tunni hiljem malmis sai. Iseäranis tähtsaid kirjast ei näitanud täna pakis oiewat, paljad harilikud, jooksmate  asjade seletused ja päewakäsud. Nendega  oii ivaga kerge waimis saada, sest kirjatikult  nende peale wastata et olnud mitte waja, ja kindral tähendas ainult pliiatsiga sita ja sinna nurka ära, millaa ta kirja läbi lugenud, ehk mis sellega edaspidi tuled teha. Suurem hulk tuli muidugi kantseleisse saata, kus selle eest hoolt kanti, et nende peale korralikult wastust auti. Nii wSis kindral oma tööga lõpule jõudnud  olla, tui kõige wiimane kiri ta tseäralift  tähelepanemist oma p.ai e tõmbas. See oli ju sõjamäe peakorterist saadetud? Pealegi  salakiri. Kindral luges kirja läbt ning sai nähtavasti jälle tusaseks. Ruttu käskis ts adjutanti oma juurde paluda. Mentwitz et olnud kindralit pärast selle äraretsu näinud. Sellest see tuligi, et vanamees  teda viisakamalt ja auupaklikumalt  vastu wõtttS, kui see muidu harfilkult  sündis. Siis aga tegi ta kohe kirjast juttu ning kõneles: „Sotsialdemokradtd on omale jällegi midagi  lubanud", algaö jkindral. »Ja nimekl ou nad seekord ülihäbemataks läinud, ntck oa meile tugema hoobi tahtnud anda. Minu äraoleku ajal saatis sõjaväe peawalitsus ühe kirja, kus sotfialdemokratlaste võrgutusi» ja tegevuse peale tähelepanemist juhitakse, ning selle järele valvata kästakse, et niisuguste asjadega rutulist lõppu tuleb teha, ning seemet ära hävitada, enne kui ta veel id» nema saab hakata eks ole tõsi?" »Teie käsu peale, herra kindral I Kirt saadeti kõige esmalt divisjoni, sealt anti ta polkudesse ja üksikutesse väeosades? edasi." „Arakirjutrtult?" Menkwltz waataS wähe imeStanult ktnd ralile otsa. „Teie käsu pealh. kindrallherra l" wastas  ta siis. «Kirt ott salajane, roa ise kirjutasin ta ära. Kiri ise saadeti sedamaid dtimsjoni tagasi pakkudest saadeti meie ringkirjad täna, ella, ja üksikute wäeosade kantseleidest liita, tagasi." Kindral noogutas peaga . . . „So tähendab see oleks sits korras. Nimelt annab mulle sõjamäe peawalitsut teada, et nimetatud käsukiri oo ilmunud. Menkwltz, Teie teate ju seda tzamourt! ilmuwat sotsialdemokratlaste peahealekandjat  —, nimelt tunaeila ja peategi söno sõnalt. Isegi käsukirja number ja mine! tühjad märkuied raamatupidaja jaoks nr ära trükitud I Meil on sim Me ühe usalduse kurjasti tarwitamtse looga tegemist, mis aegajalt nende punaste hsrrade kohta tunnistus annab, et neil ka sõjaväes SM? Nosv-Eesti kirioStuse wäljaandel ilmus praegu J?. M NÜH. Ne?e?z Maailm ots.