mehel läbistikku kümne sõna eest trahwi maksta; päew päewalt läks see wähemaks ja paari nädala pärast ei langenud mitte üks sõna enam trahwi alla. Need oliwad mehed, kes wiisakuses edasi püüdsiwad- Ja nii peame kõik püüdma. Kes ennast edasi ei hari, see läheb tagasi wiisakuseta oleku poole. Kadugu warsti meie Saaremaa rahwa seast kõik wiisakuseta sõnad. Nii kaua, kui see weel pole sündinud, peetakse mcid, saarlasi, ikka rumalateks ja waimu hariduses  teistest kaugele mahajäänuteks. Wõõrad panemad imeks, et meil kurat niisagedasti tarwitatakse On ette tulnud, et keegi wõõras, kes Eesti keelt ei mõistnud,  on küsinud: „Kas hobu on Eesti keeli kurat?" Sest ta oli kuulnud inimesi  hobustega ümber käies sagedasti kurat ütlewat. Armsad saarlased! Nii see ei lähe. Jätame ühel meelel sõna kurati ja ka kõik teised wiisakuseta sõnad oma jutu seest wälja R. wenda siin eest leides läks ta natuke  segaseks. Ta jäi keset põrandat kübarat käte tvahel keerutades seisma, nagu ei oskaks ta midagi pääle hakata- Wäga imelik juhtumine, pomises ta wiimati,  päris ära mõistmata asi. Arwats seda, Lestrade! hüüdis Gregson kõrgil toonil. Ma teadsin, et Teie niisugusele  otsusele tulete. Noh, kas leidsite sekretär Zoseph Stangersoni üles? Sekretär Joseph Stangerson, wastas Lestrade, on täna hommiku kellu kuue ajal Holliday hotellis ära tapetud- VII. Walguse kiir. Teadustus, mis Lestrade tõi, oli nii ootamata, et meie kõik seda kuuldes täiesti Lummaks jäime- Gregson kargas üles ja jõi klaasi whiskit ära- Ma waatafin sõnalausumata  Scherlok Holmessi pääle, kes maitselt kulmu kortsutas. Ka sekretär ära tapetud! pomises ta. Asi läheb keerulisemaks. Ta oli enne seda juba küllalt keeruline, urises Leftrade iStet wõrteS. Ma olen wift sõja nõukogusse juhtunud? Ja Teie teate seda selgesti, et see nõnda on juhtunud? küsis Gregson. Ma tulen praegu säält, wastas Leftrade. Ma olen esimene, kes sellest teada sai. Meis oleme Gregsom arwamised ära kuulanud, ütles HolmeS. Ehk jutustaksite ka Teie meile, mis Teie näinud ja teinud olete. Hää meelega, nmStaS Lchrade. Ma pean tunnistama, et mul esiti arwamine oli, et Stangerson Drebberi tapmisesse segatud on, aga tema surm näitas, et ma eksinud olen. Kõige enne püüdsin ma teada saada, kuhu sekretär jäänud on. Neid nähti ühes koos kellu pool üheksa ajal meel waksalis, aga kellu 2 oli Drebber juba Brikstoni uulitsal. Nüüd tahtsin ma teada saada, kus Stangerson kellu 8,30 min. ja mõrtsukatöö kordasaatmise silmapilgu wahel oli ja kuhu ta siis kadus. Ma telegrahweerifin  Liwcrpooli, kus juures ma Stangersoni tundemärgid üles andsin ja palusin Amerika aurul aewad silmas pidada. (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaarest. Esimese külma puhul. Käesolewal nädalal pööras ilm külma poole. Juba on õhukene jääkord weeaugukesed kiuni katnud ja isegi merele kalda ääres õrna katte pääle toonud. Juba otfiwad paljud noored inimesed, pääasjalikult  aga meie linna õppiw noorsugu, oma jäärauad kätte, et madal ajal libedalt jäält lõbu otsima minna- Igal aastal on nõrga jää tõttu nii mõnigi õnnetu juhtumine  ette tulnud. Sellepärast peakfiwad praegu laste wanemad, kooliõpilaste majawanemad  ja kooliwalitsused õppiwat noortsugu  kõige mõjuwamalt hoiatama, et mitte liiga wara weealuse ilma õrnat talmekatust tallama ei mindaks, kuna sellele sagedasti  nii ülikurwad sündmused järgnewad. Kannatust ja ettewaatust. Külap siis jõuab libedal jäül liugu laSta ja „litsupanidel"  aega surnuks lüüa, kui wanataat noore jää küllalt tallatawaks on teinud. Homo. Ruumi puudus matmisepaikades  Saaremaal. Mõnes Saaremaa kiriku surnuaias on juba ammust ajast saadik mähe ruumi. Selle tõttu maetakse endistesse haudadesse, mille juures tihti hauas puhkawate cfiWanemate luudkondid  mõnikord koguni alles terwed luukered armutult wälja kaewatakse. Olen ise mitme sarnase sündmuse päältnägijaks  olnud- Sarnane teguwiis on igast «vaatepunktist täiesti jälk ja hukkamõistmise  wäärt Niipalju maad peaks ikkagi olema, et iga lahkunule 7 lalga pika ja 4 jalga laia maatüki igawefekö omanduseks  wõiks pühendada. See on ülekohus meie efiwanemate «vastu, kui neid nende wiimaseS puhkepaigas rahule ci jääta, kui meie nende jaoks peetud hingcpalwes öeldud sõnu: „aga nende ihukestele anna rahulist puhkamist mulla põues", meelega rikume. Kus seesugune inetu pruuk alles leida on. Ml peaks seda surnuaia laiendamisega wõimalikult pea kõrwale saadetama. Alfa. Metsade häwitamisestja kaswatamisest. Mõne aasta esst oli Saaremaal mitmel pool palju rohkem metsa kui praegu- See tuleb sellest, et wiimasel ajal olgu kohaliseks tarwituseks ehk wäljawedamiseks wäga rohkesti metsa ära on häwitatud- Kui niisugune laastamine  edasi kestab, siis wõime kindlasti ütelda, et meie saareke mõne aja pärast meelgi lagedamaks, jah pärls paljaks muutub; siis on karta, et mõnekümne aasta pärast aeg tuleb, kus saarlane enam omalt maalt ehitusmaterjali ning muid tarbepuid sarnastel tingimistel ei saa, kui mujalt Mis sarnase seisukorra tajajärg oleks, seda on ta täies suuruses raske ettekujutada.  Mis hakkaksime meie, kui põhjapoolne rahwas, ilmu küttematerjalita pääle l Lõunamaalaste  taoliselt meie siinses kliimas elada ei mõl. Nad ei tunne sellest, et iüttematerjali pole, iseäralist puudust, sest nende kliima ja elujärg on meie omaga wõrreldeS tükis teistsugune. Kõige püült teeks metsapuudus meie wäiksemaapidajale ja maatameestele suuri raskusi. Suuremaapidajatele jääb ikka niipalju metsa kaswama, et omaga läbi saab. Et seesugused raskused meie rahwast tulemikuS mitte rõhuma ei tuleks, on tarnas  juba nüüd nende eemaletõrjumiseks tegewusesse astuda. See tegewus ilmutab ennast selles, et maharaiutud metsade asemele, jällegi uusi kaswatama hakataks- Muidugi mõista on ju nutnud sellega ka algust teinud, aga ikkagi wäiksemal mõõdul, kui metsade häwitamine sünnib. Metsade kasmatamine peaks aga raiumisega  täiesti käsi-käeS käima. Tükk tükilt seda käsile mõttes, ei teeks ta ka kuigi suuri, ega silmapaistwaid kulusid, ega ei nõuaks, kes teab kui suurt tööd ja waewa. Ainult ette wötta on seda aSja tormis. Maha tuleb jätta see hooletust za laiskust awaldaw ütelus: mis ma sest saan. Kast agaralt adra külge ja melsakaswatamise kosu ei jää mitte tulemata ega nägemata. Meie kliimas kasivamad mitmesugused puud wäga lopsakalt ja istutamiseks ehk seemendamiseks kohast maad leidub pea igas talus. Juba mõnekümne aasta pärast, kui mitte waremalt, wõiks puude kasmataja oma töö wilja tarwitama hakata Seda ja teist. Jalgratas, kuikaristuse abinõu. Ennemalt, kui jalgrattad weel nii laialt tuntud ei olnud, kui praegusel  ajal, sai endine Marokko sultan ühest wabrikust mitu niisugust uuemat edasijõudmise eksemplari enesele kingiks, et ta ka omal maal nende tarwitust edendaks. Sultan ei teadnud esiteks, mis nendega teha, aga kord juhtus ta nägema, kudas üks tema ametnikkudest, keS jalgrattaga sõitmist õppis, alati ühele ja teisele poole kukkus, siis lendas tema päüst tore mõte läbi: ta otsustas jalgratast tarwitada karistuse abinöuuks oma naeste (Marokko sultanil,kuiMuhamedi usulisel, on palju naisi) juures nende omawoli pruukimise puhul. Ta tarwitas kohe esimest juhtumist, kui üks tema naestest, ei tea kudas, tema wastu eksis. Ta käskis teda lossi aeda kutsuda, kus aia äärtmööda tubli kõma tee oli- Eksijale anti jalgratas kätte ja kästi teda mitmele korrale edasi ja tagasi sõita» Muidugi mõista, ei jõudnud harju- mata naesterahwas selle riistapuu pääle ronida, ammu weel selle pääl sõita, sest esimeste katsete järele kukkus ta maha. See sünnitas sultanile suurt nalja ja lõbu,  ja tema wõimuse all olewale kannatajale  ohwrile piina- Ainult pääle selle, kui ta mitmele korrale maha kukkus ja üsna hellaks sai ja sultani palenukad juba naerust wärisema hakkafiwad, lubas ta õnnetumat waewast wabastada. Sellest ajast sai jalgratas sultani naestele  kõige hirmsamaks asjaks. Sultan otsis kaua aega juhtumist, et teda tarwitada,  aga mõnikord pidi ta kaua aega ootama, enne kui niisuguse lõbustuse kordamist  nägi, sellepärast, et peaaegu kõik ta naesed häade elukombetega oliwad. Ei ole weel igaüks apostel, kes wälja laia maailma tõttab. Wanad majad wärwitakse üle, kui neid müüa tahetakse. Kui ülepää „kuldne ajajärk" oli ehk on, siis oli see tõesti sel ajal, kui inimesed  kulda ei tunnud. Looduse tunnis. Kooliõpetaja:  „Roomajateks nimetatakse neid elajaid,  kes mööda maad edasi roomawad. Kas sa wõid mulle ühte niisugust nimetada Kusti Kusti: „Jah, minu wäikene wend!" Õige wastu s. Jaan: „Jsa, naabri Juhan lõi mind." Js o. „KaS meelega ?" Jaan. „Ei kepiga." Saarlane, 1907