Rahusaadikuks on Witte läinud. O«a minekuga on ta suure ohwri isamaale  toonud. Ta ise on õlisest saadik sõja waStane olnud, on sõja eest hoiatanud,  nii et tema pääle sellepärast koguni  wiltu waatama hakati ja nüüd läheb ta, et oma nime rahulepingu alla kirjutada,  ehk ta küll teab, et see rahuleping kellegile rõõmu ei too. Kaotatud lahingute järele ei jõua enam keegi saadik kasulikku lepingut teha, sest mitte sulg ei tee rahulepingut,  waid suurtük. Mis Kuropatlin, Lenewitsh ja Roshestwenski sõjawäljal patustanud on, sellele peab nüüd Witte oma nime alla kirjutama. Aga ka mitte sõjawälja kindralid ei ole meie õnnetuses pää süüdlased, nagu mitu korda harutatud, waid kõik meie sisemine kord on meile selles sõjaS kätte maksnud, mis aastakümnete  jooksul on patustatud. Ja ka praegune silmapilk, kus pääle lahingute kaotamise weel Mustamere mäss ja sisemised  rahutused riiki kurnawad, ei anna mingisugust tuge rahusaadikule. Ei ole mitte ime, et Murarvstw weel wiimsal silmapilgul „haigekS" jäi ja rasket ülesannet  mitte oma pääle ei wõtnud. Loodame,  et Witte kõik teeb, mis weel teha wõimalik- Witte sõitis Parist kaudu, kus ta Prantsuse wälimiste asjade ministri Rouvieriga kokku sai. Teerahaks saab Witte SOOO rbl., pääle selle iga päew 400 rbl. palka, niikaua kui ta asjatalituse  pärast matjamaal wübib. ÜheS teistega sõitis tema abiline Korosiowets, kuna muist abilisi ja eriteadlasi juba ennemini teele läinud on. Nende hulgast oleks nimetada Wene saadik Hiinas Pokatilow, Peterburi  uniwersiteedi professor Martens (Pärnust pärit), kes meie tähtsam rahwastewahelise  õiguse tundja on, pääle selle rahaministri asemik, kelle nimetamisest järeldada tahetakse, et Wenemaa ikka malmis  on sõjakulu maksma, mida jaapanlased  wiimasts teadete järel 3 miljardi jcni nõuda tahta. Netv-Jorgist. Amerika ajalehe «Associated  Press" sõnumisaatja Homard Thomsen käis Witte juures. Kõne all oli Wene Jaapani rahuküfimus. Witte waidles wäljamaa ajakirjanduse seletuste wastu, nagu tähendaks tema wolinikuks nimetamine, et Wenemaa rahu igal tingimisel  teha tahab. Witte ütles: ~Ei, ei, ma olen Keisri poolt selleks nimetatud, et ISbirääkimeStel Jaapani saadikutega kindlaks teha, kaS rahutegemine üleüldse wõimalik on. Minu isiklikkudel arwamistcl on kõrwaline tähtsus ja need ei käi üleüldiselt  LamSdorfi arwamistega mitte kokku. Mina teenin Keisrit ja olen tema käest kindlad juhatused saanud, millede järele ma käima saan. Asja lõpulik otsastamine  on Keisri asi, ja tema päralt on õigus Wenemaa saatuse üle otsustada. Keiser on rahu poolt, aga ma kardan kangesti, et Jaapani tingimistel niisugune laad on, mis kokkulepimise wõimataks teeb. Elsimad need, kes arwaivad, et Wenemaa  rahu igal tingimisel soowib. Wencmaal  on 2 parteid; üks wäga wägew on sõja poolt, teine kelle poole ka mina hoian on rahu poolt. Räägin seda awalikult, sellepärast et awalik olek ikka minu politika põhjusmõte oli. Enne soja algust olin mina rahu poolt: kui sõda lõkkele lõi, muutus seisukord. Ehk küll Wenemaal 2 parteid olemas on, ei kahtle ma selle juures, et mõlemad endid ühendawad, kui Jaapani nõudmised Wenemaad haawawad wõi rahwa tulewiku  pääle halba warju heidawad. Ma olen kindel selle pääle, et kui mina Jaapani  nõudmisi wastuwõtmiseks wõimataks pean, siis Wenemaa minuga nõuus saab olema ja Wene rahwas sõda kas wõi mitme aasta jooksul edasi saab pidama. Wenemaa sisemine seisukord ei ole wülja kurnatud; Wenemaa sisemine seisukord ei ole rohuloldaw, üsna tõsiselt koguni, kuid sündmuste tähtsusest saadakse Europas ja Ilmerikas wolesti aru. Wäljamaa ajalehtede  sõnumisaatjad seletawad enestele wolcSti Wenemaa sisemist elu ja täidawad terwet ilma waleteadetcga ning oma isikliste arwamistega tulewiku kohta. Wenemaa! on weidi teiste, läänemaadega sarnadust; et Wenemaad tunda ja rohiva hingest aru saama õppida, selleks peab Wenemaa! sündima wõi siin mitu aastat ära elama; rahwa kombed, ajalugu ja hingeelu  on Lääne-Europa omade körwal täiesti wõõrad; Wenemaad ei wõi Lääne-Europa maade seisukohast maadelda; Wenemaa on suur ja paljudest mitmesugustest ollustest koos. Wenemaa õn praegu määratu perekond, keda sisemised tülid lõhuwad. Kui kõik sisemised tülid lõpewad, kui rahwas märkab,  et riigi hääd käekäiku hädaoht ärwardab.  Wenemaa ei ole sugugi oma suurriigi  seisukoha kaotamise eelõhtul ja ei pruugi sugugi igasuguseid tingimisi wastu wölta; meie elame praega otsust-andwat aega läbi; paari aasta järele saab Wenemaa  enesele Europa kontserdis oma endise, wägewa ja mõjuka riigi seisukoha tagasi wõtma." Tokios, 8. julil. Siiajani on jaapanlased  Sahalini pääl 461 wenelast, nende hulgas päälik Aleksejewski ja 13 ohwitseri, wangi wõtnud. Tumcni ringkonnas oodatakse  ligemal ajal suurt lahingut. SahP linis on jaapanlased 70 meest kaotanud. Ema nikutas masinlikult pääga. Ja, jah, tema kohus see oleks, siin seista! Laps oli lihtsa tundmuse sunnil rvalja rääkinud, mis ema naeseliku hingeahastuse ja kibedusega täitis: tal ei olnud oma elu ränkuste all koormates ei kaitset, ei tugi mehe poolt! Korraga kihwatas tal mõte südamest läbi: iga päew, iga tund õõtsus ta elu hädaohus;  igapäew oli tal sarnaste metsikute meestega tegemist, kes teda surnuks lüüa, mvi paljaks riisuda wõiksiwad et see wecl sündinud polnud, oli tõesti ime. Hirmu mürina sekka segas ennast jälle kibe tundmus mehe waStu. Tema mõis nii mureta, nii rahulikult oma lõbu elu maitsta, teda ei piinanud ükSgi mure. Ta terme naeselik hing põõritses korraga oma mehe tuimuse ja enese orjapõlwe waStu. Ei nõnda ei wõinud, ei tohtinud enam elu edasi minna, kinnitas ta eneses kokku pigistatud  hammastega, nagu oleks ta üht wiha karjatust rindu tagasi rõhuda tahtnud. Ta pidi, ta oli kohustatud, ühte osa muredest oma kanda wõtma! Ennem pidi ta seda tegema, ennem kui tema, ta naene, mure koormatest murtud hauda warises! Kui kindel ettewöte juurdus ennast see mõte ta südamesse ja pant teda närwilise kannatamatausega mehe kojutulekut ootama. Ta pidi kaua ootama, enam kui kolm igawat  tundi. Ja seda aega täitsiwad tal mõnedgi uued mured, uued piina mõtted äri kui ka majatalituse kohta. Õhtust majatalitust  wõttis wiimaks ta wanem tütar, kes pääle kella kaheksat koju tuli, ta kaelast Sra. Johanna, 18aastane walget werd iludus,  kõrgesti üle wanemate seisuse koolitatud,  töötas linna üle kõige suurema kaubaäri  konloris ja oli oma ema uhkus, kelle pääle ta suuri lootusi ehitas. Tüna ilmutasiwad tema näojooned ja naeratamine õitsewate huulte ümber iseäralist kõrgendatud meele olu, lasksiwad õnnestawat südame saladust aimata. Ei olnud ju ka weel suuremat lugu asjas, kui et noor adwokat, keda ta alles hiljuti tundma õppinud, teda täna esimest korda koju oli saamund. Ja ta unistas salamahti sellest, kuidas ta teda edespidi tihti saada saatma, ja ehk ükskord  ——— - Selle ükskord üle ei julgenud ta edasi mõtelda, sinna wajus lukk ta tundmuste mängule ette oleks ju liiga suur õnn tema, masse mana kraamikaupleja  tütre kohta olnud. Johanna kojutulekuga tuli emale ainsam rahulisem aeg, kus ta oma wüsinuid liikmeid  natuken ' puhata lasta wõis. Ta mõis poe uksed lukku panna ja oma laste seas toas wiibida. Rõõmu tuhinal maitsesiwad lapsed ema armsal juures olemisel õhtust koSti. Pääle söögi wiis ta kõige nooremad magama ja siis tuli lappimine ja nõelumine käsile wõtta. Johanna ja Poldi, kes endid emale ikka appi toppima tikkusiwad, saatis see magama, sest et nad hommikuti warakult ülestõusma ja endid oma töödele ettewalmistama  pidiwad. Kui majas kõik waikseks oli jäänud, istus naene weel ülewel ja ootas oma meest. Wiimaks tuli ta oma harjunud ajal. Ta oli üks suure kaswuline, tugema kujuline,  hästi toidetud mees, siledate õitsewate põskedega, ta mustjad juuksed ja habemekarwad ci näüanud meel ühtgi halli joont Ülesse. Õieti wiisakalt ja puhtalt riides, ilmutas ta ennem ühte kõrgema astme pääl seisma linna kaupmehe kuju, kui ühe lihtsa mana kraamipoe pidajat. Ta näitas täna iseäralises roosilises tujus olewat ja klimperdaS taskus hõbe rahadega, mida ta kaardi mangus wõitnud oli. (Järgneb.) Möndasugust. Kallis kübar on Londonis ühes kübarakaupluses saada. Ostma minna wöiwad aga niisugused, kes muidu ei tea, mis oma rahaga teha, sest kübara hinnaks on 35 Inglise naela (350 rubla).  Kaswõiwadloomadpisaraid  maiad a. Selle üle, et loomad pisaraid walada wõiwad, on kaua kaheldud, nüüd aga wõida seda tõeks pidada, nagu „Nod. Geslügelhos" armab. Rootsi kuulus maadeuurija Swen Hedin jutustab kirjatöös  oma wiimase Kesk-Aasia reisi üle, et tema tähele pannud, kuidas kaamelid, keS oma otsa ligi tüünemad olema, nii wäga nutawad, et inimene seda külmalt päält maadata ei wõi. Üks ajakirja „Gazette Medicinale" kaastööline jutustab, er la lehmad nutta. Kaks töölehma, keda nende suure wäsimuse pääle maatamata meel adra ette rakendati, walafiwad jämedaid pisaraid, kuna nad enne seda sugugi waStumeelt  töötanud polnud. Muidugi ei wõi sellest järeldada, et kõik loomad nutta wõiwad- 1905 29. Saarlane,