Mina wõtan CalaiS'e tormiga ära, ütles ta. Jällenägemiseni, mylord. Ta kumardas ja läks wälja. Kodus leidis ta Pierre oma mõõka teritamas,  Jeani oma nööridele sõlmisid sisse tegemas  ja Babette õhkamaS. Ta jutustas oma sõpradele, mis jutt neil kuberneriga oli olnud ja teadustas oma ära reisimise üle. Ta ei salganud ka neid sõnu teatamast, milledega ta kuberneri oli jumaloga jätnud. Siis ütles ta neile: Nüüd lähen ma oma tuppa, et tarwiiisi ettewalmistamisi reisu jaoks teha ja jätan Teid Pierre, oma sõjariistade juurde, Teid, Jsan, oma nööride juurde, aga Teid, Babette, oma kurwastuse sisse. Nüüd, mil see kartmata noormees waba oli, tahtis ta tuule tiiwul Parist rutata, et oma isa päästa ja siis Calaid'e tagasi pöürda, et Dianat päästa. Kui ta oma toast wälja tuli, nägi ta trepi pääl Babettet. Teie sõidate ära, herra vicomts? ütles ta. Ja Teie ei küsi minult mitte, mikSpärast ma nutan? Ei, mu lapS, aga ma loodan, et kui ma tagast tulen, Teie stis enam ei nuta. Ka mina loodan seda, rääkis Babette edasi. Teie loodate kuberneri ähwarduStest hoolimata  tagasi tulla? Selle pääte olge julge, Babette. Ja Teie sõjariistadekandja Martin Sõdija tuleb Teiega ühes? Wist küll. Teie olete siis selle pääle julge, et Teie Martin Sõdija Parifist leiate? Ta ei ole ju autu inimene? Ta ei ole Teie lunaStuseraha enesele omandanud! Ja, rääkis Babette edasi, ja ta ei peta naeSterahwast, nagu ta oma peremeest  ei peta, eks ole? See on juba enam keeruline küsimus, ütles Gabriele, ja mina ei wõi selle eest mitte wastata. (Järgneb.) Ruhnu saar ja tema rahwas. 18 Suur puumaa maja stifab keset õmkrunti, üks ots lõuna- teine põhja poole, ning sünnitab  seega kaks õuet. Suuremaja lõunapoolses  otsas on elamisetuba, selle järel löök (wostu Vorstube), rehetuba, rehalne ja põhulaut.  Köögil on kaks wälist ust kumbagi õue pool üks. Elatistuppa käiakse köögist läbi. See tuba on üsna ruumikas sülda 4 igapidi lai, aga nii madal, et käega lakke ulatab katsuda. Toa põrand ja logi on laudadest. Sawi põrandaid  ei leidu enam terwel Ruhnu saarel. Mitmes  talus on praegu juba koguni wärwitud põrandad. Toa ja köögi wahe seinal seisab jalga wiiS kõrge ja niisama lai klinkritest ahi, mida köögi poolt küljest köetakse. Seega tõuseb ahju suits kööki ja ei tungi ilmaSgi elamise ruumidesse.  Nüüd hakatakse ka juba korstnaid ja pliitifi ehitama. Siisgi ei kiida ruhnlased neid uuendust  oma maa olude kohta hääks, sest suits on neil tingimata tarwiline asi, nii hästi merepüüste,  kui ka hülgenahkade suitsetamiseks. Elatistuba  walgustawad 4—6 nelja- ehk kuueruuduga  akent. Toa nurki ja seina ääri mööda asenewad pere rahwa magamise woodid, sagedasti  5—6 tükki, sest ühes majas elab mitu abielupaari rahwast, 3—4, 5—S, kuidas juhtub, ja nad magawad kõik ühes ja sessamas elatistoas,  muud ruumist seks ei ole, olgu siis, et noor rahwas suwe ajal aitades magab. Moodidest  wabades kohtades seina ääri mööda on laiad, 3 tollipaksustest plankudest pingid. Nende pinkide pääl istutakse ehk heidetakse sööma püäle leiba luusse laskema. Pea niisamasugused pingid  asuwad ümber ahju. Nende pääl pikutatakse  enamasti õhtuti ja soojendatakse päewal hülge püüul ära wüfinud ja külmast rambunud keha. Magamise woodid on õige laiad ja nii kõrged, et sinna pääls ronimiseks ikka jala lV> kõrgune pink ehk kast all peab olema. Ilma selleta ei saa see inimene mitte woodisse, kes turnimist ei oska. Woodid on Maiuse otsast kõrgemad ja üöna kuhjaga alnspatju täis, kõige pääl on ikka pehme ehmepadi. Sasekoti wõi toguni hõlgcde pääl ei maga sääl peaaegu keegi. Äinult üks wanapoiss, kes mõne aasta eest suri, elas oma päewad sasekoti pääl üle ja armas ehmepadjade pääl hellitamise „suurekS patuks." Ka pääaluSpatjade poolest on woodid õige rikkad neid on sääl 2 suurt ja mitu wäikscmat, mille wirn peaaegu lakke ulatab. Ülemal padjawirna otsas lamawad kaks wäikest patja. Niisuguse padjawirna najal magatakse pool istukile. Wäikese padjaga katab magaja oma pää kinni, et mingi wäline hääl ja müra tema kõrmu ei puutuks ning tema unerahu ei rikuks. Woodi tekid on kodu kujutud, paksud, willased, muSta- ning halliruudulised- Noorte neidude ja noorikute moodide pääaseme otsas ripub ülemalt alla walge lina, nagu saksarahwa saanitekk üle saanikorja. Pühapäewaks ehitakse ülepää kõik woodid walgete linadega ära— ja majasse minnes ja seda nähes asub su hingesse tõesti kallis, kristlik pühapäewa tundmus- (Järgneb.) Riigiwolikogu. Koosolek 11. detsembril. Õhtune koosolek algas kell S,S3 minutit. Juhatab Homjakow. PSewakorral on sisemiste asjade miniSteriumi eelnõu kuberneride ja kubcrmanguwalitsuste kantseleide pääle antama rahasumma suurendamine kv kubermangus, mis üleüldise walitsusekorra alla käiwad. Aruandja Godnew seletab, et kommisjon  eelnõud tagasi lükata on otsustanud. Arutusel olem eelnõu ei muuda kubermanguwalitsuste  ametnikkude armu; ta plaanitseb ainult palka suurendada. Kommisjon arwab, et palkade  suurendamine kubermangu-walitsuSte uuendamisega  ühenduses peab olema, mispärast enneaegne  on ametnikkude paiga suurendamisest juttu teha. Ministrite nõukogu esimees annab küsimuse kohta seletust. KubermanguwalitsuSte  ametnikkude palga tõstmise küsimuses ei lähe walitsuse ja riigiwolikogu arwamised lahku. Riigiwolikogu awaldaS soowi, et ametnikkude  palka tõstetaks. Esialgul mõtles walitsus  küll ametnikkude palga tõstmist ühes kubermanguwalitsuste  täieliku uuendamisega ette wõtta. Nüüd on aga ära nähtud, et kubermanguwalitsuste  uuendamise pääle tükk aega ära kulub, mispärast walitsuS ametnikkude wiletsat elukorda rutem parandada tahtis ja selle kohase eelnõu sisse andis. Sisemiste asjade ministeriumi kohalikud ametnikud on palju «viletsamas seisukorras, kui ühegi teise minesteriumi ametnikud. Minister annab eelnõu juures muudatuse sisse, mille järele 1909. aaStal palga kõrgendamiseks  raha ei tarwita. 1910. aastal suurendataks  ametnikkude palka eelarwe ülejäägist. Alles 19li. aastast saadik tuleks siis eelarwesse iga aasta 1160000 rubla üles wõtta. van Anrep paneb ottobriSte nimel ette, et 1911. aastast hakates eelarwesse iga aaSta mitte 1160000 rubla üles ei «võetaks, waid just niipalju, kui ametnikkude pääle tarwis läheb. Sisemiste asjade ministri abi Krõshanowski teatab, et walitsuS selle ettepanekuga ühineb. Tööerakondlaste, sotfialdemokratide ja kadetide poolt teatakse, et need fraktfionid raha andmise wastu saamad hääletama. Hääletamisel otsustab riigiwolikogu eelnõu punktikaupa arutusele wõtta. Päewakorrale tuleb 1500000 rubla nõudmine  ostulaenude katmiseks. Kommision paneb ette seda raha 10-miljonilisest tagawara kapitalist  wõtta. Hääletamisel püstitõusmise läbi jagunewad  hääled kaheks 105 poolt, 105 wastu. Uksteft «väljaminemise läbi korratakse hääletamist.  Raha andmise poolt on 104 häält, waStu 106. Koosolek lõpeb kell 11,16 min. „Jjam." Imeneiu. 12 Uubisjuii ameriklase Helene Kelleri elust. Miss Solliwan püüdis taie muidugi ka selle asja nime kätte õpetada, mis tal käsS oli. Ta kirjutas „<z-0.-r-ä« (kaardike) ja pani Helenet seda sõna järele kirjutama. Aga sääl tuli «eil wäiks wiperuS. Tüdruk kirjutas kaks esimest tähte oa, jäi siis mõtlema, tõstis pää kaSwataja poole, näitis oma suhu ja tegi niisuguse  märgi, mis tema keeles „söök" tähendas. KaSwataja et saanud sellest esiotsa mingisugust aru. Siis näitis Helene maha ja hakkas kaSwatajat ukse poole tõukama. KaS ei tule» tanud need kaks tähte oa temale ta armsamat maiustoitu ealess meelde. Need kaks tähte oliwad ju need samad, mis eilase sõna oakes algustähedgi on. Miss Solliwan läks alla, tõi tüki kooki ja tüdruk hüppas rõõmu pärast. Wäikene pääkene hakkas töötama; kuid seda wäikest mõtete wilgatust ei wõinud kaugeltgi weel arusaamise koiduks nimetada ... See oli tume hämarus. Ärkamine oli weel kaugel! Ses hämaruse aeg oli kõigile wüga igaw ja näis, nagu ei tuleks ialgi koitu. Nagu õeltud, hellitati Helenet tema perekonna  poolt nagu imelikku olemust ja tunti tema üle haledust. Iseäranis ei wõinud isa tema kurbtust ja pisaraid näha, ja täitis kõiki tema soowistd. Ta oli tujukas, wallatu ja kuri. Kellegi wastu ei awaldanud ta misgis asjas häädust ega armastust, wälja arwatud ainult ema. Iseäranis söögilaual oli ta wallatu. Hommiku pruukosti, ja lõuna söögi aeg on ameriklaSte perekondades nagu iseäralik kallis ja lugupeetud aeg. Ja need puhkuse tunnid oliwad Kelleri perekonna liikmetele kõige suuremaks  piinaks. Pime tüdruk soris kõikides taldrekutes  kätega ümber, kui söök lauale kanti, wiskas noad, lusikad ja salwrätjkud põrandale, mi et söögi ajal päris mäss oli, Miss Solliwan püüdis tema juurest kõige inetumaid ja wallatumaid pruukisid ära harjutada,  kuid sellest tuli «eel suurem lärm wälja: tüdruk heitis ennast põrandale pikali, kisendas, peksis käte-jalgadega, püüdis miss Solliwani alt tooli ära kiskuda, teda hammustada ja näpistada... Näis, nagu oleks ta oma kakwatajat wihkanud  ja ei milgit wiifil temaga mitte kokku leppinud.  Miss Solliwan tahtis wõidelda. Ta arwas, et kui ta -väikesele metslasele järele annab, see siis ialgi tema sõna kuulma ei hakka. Sellepärast pidi ta teda ka wahest wägiwallaga taltsutama. Niisugune wõitlus wältas mõnikord tundide kaupa. Nõnda näituseks  ei lubanud kaswataja teda midagi laua päält maha wisata, waid nõudis, et maha wijatud asjad pidiwad jälle saama ülestõstetud ja laua pääle pandud; ei lubanud teda musti neegri lapsi hammustada ega peksta, waid sundis teda Marta pääd silitama ja tale midagi andma. Niisugusel korral ei tahtnud Helene misgi hinna eest kaSwataja tahtmist täita ja sellest tekkis päris riid ja wõitlus, kuni laps wiimati ära wästs. Wanemad ei sallinud seda; nende meelest oli kaswataja tüdrukuga wäga wali ja tehti tale selle üle isegi tähendusi. Waene neiu läks murtult oma kambrisse, heitis end woodi pääle ja nuttis tundide kaupa. Ülesanne käis tal üle jõu. Tal oli lapsest hale meel, oga ta mõistis,  et ilma hirmuta midagi ei wõinud ära teha ja kui ta oma toast wälja läheb, ootawad teda needsamad etendused, seesama wõitluS ja seesama mammale meelepaha. Ta kirjutas oma hädast oma sõbrannale, miss Hopkinsile, kelle käest ta iga kord trooSti sai. (Järgneb.) 94. Saarlane, 1909