Saarlane UW Klkiiidisc xsütikii «ijaichl ««- j, lii,»r»li»l>lt. UU Ik ss. Teisipäewal, 3. juunil 1903. XIX. aastakiiik. maksab: Soaremaal aastas , .I. röl. «>6 kp. PoStiga saabud aastas. S „ „ Pooles oasWs ..... „ 29 „ ' -H Ilmub igaltsi,fipä,s»V<sl'. toimetus ja wäljaandmine KuresaareS Kauba-imlitsas nr.l 7. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste petit rida maksab Z i. Aiapidamisest. K> L o i t -" lJSrg,) NZnda on siis meie «viljapuude sortide arm inimese tegewusel, aasta sadade jooksul otsata paljuks siginenud ja nende seas on niisugust häid ja peenikesi sörkisid olemas, nagu see nende esialgses  olekus sugugi wõimalik ei olnud. Ometi ei kaswa wiljapuud mitte igalpool ja igal maal ühesuguse häädusega. Näituseks ei wõi meie neid kuulsaid ja kallid õuna -ja pirni sortisid mitte oma kõduma karedamas kiitmas kaswalada, mis rohkema soojusega õnnistatud Saksa ja Prantsusemaal  wõimalik on. Ka on maid olemas, kus wiljapuud sugugi enam ei kaswa, see on külmades põhja ja palawatcs lõuna maades. Meil on oga kunst niisuguseid kallid ja häid wiljapuude sortisid ilmale sünnitada jõudnud, mis meis külma sugugi ei karda ja mille wiljarikkuse ja maigu hääduse üle meie küllalt kiita ci jõua. Meil ei ole mitte sugugi tarwis niisuguste hääde wiljapuu  sortide puuduse üle kaebava, mis meie maas ja kliimas kaunis lahkelt stginewad ja mõnusat ja peenemaigulist wilja kannawad. Nende arm ja wäljawalik on weel nii suur, et igaüks julgesti ja rõõmuga «viljapuude kaswatust ette wõtta mõib. Iseäranis on Saaremaa kliima «viljapuude kaswaiuse kohta wäga kohane ja mõnus, Ülemaalt  sisse toodud wilja puud muutuwad siin hoopis teisele kujule, nende wilja kuiu saab täiemaks  ja ilusamaks ja nende maitse peenemaks. On ju Saaremaal, iseäranis õunade seas, sarnafid häid sortisid leida, millest ka ülemaa «viljapuude kaswatuse koolidgi aimata ei tea. Siis oleks wäga somvitaw, et Saaremaal «viljapuude kaswatus  iseäranis täie hoolega käsile wõetaks. Aga kui palju elu kohti ei seisa ineie maal weel ilma «viljapuuaia ehiela?! Kui kaua peab asi weel iruivirsi edasi minema, krcka selles asjas ometi igale ühele tähtis ja kassilik tööpõld ees seisab? Kas ei peaks meie juures ka mitte tõsiselt ja südikalt «viljapuude kaSwatust käsile «võetama? Kui palju «võetakse «väljamaade rahivasts  juures «viljapuude kaswatuicst osa. Jse- Säälscd aednikud jõudwad aianduse põllul olje imet ära teha. Toome sellest mõned lühikesed näitused. Õigust ütelda, on Ameerika selles asjas kõikidest  ette jõudnud ja au säälue aiandus praegu Näituseks on Hale persika aiad 1320 Riia «vakahüütakse.  Aga länawu leinadel'lööb üks aktsia selts, kellel üks milljon dollari põhjuskapitali, „õuuakunniuga" üle, sest selts asutab oinale 3750 Riia «vakamaa siniruse aia, millesse 250,000 puud istutakse. puudest loetakse edespidi läbiStiku aastas «vakka õuni saada. El õunapuud läbisllkku alles tuendamal  aastal, pSä«?iStuia«nist, wiljakaudma hakkaolla,  sellepärast istutakse iga õunapuu «vahele üks persik, inis juba kolmandamal aastal saaki annab. 1,5 20 aasta pärast raiutakse persikad õunapuude wahelt mis läbi «viimastel lahedam ruum on kaswada. Sellest hiigla aiast ehitakse penikoorma pitkune raudtee läbi wllja wälja wedamiss tarbeks. Waat' missugused  tükid tagailma elanikud aianduse wälsal (Järg tuleb). Ülestõusmise püha hommik. G. Attoli jutustus. Eestistanud A. Simm See oli Ülestõusmise püha ajal. TerweS  looduses oli Ülestõusmise aja liginemist  näha. Suurcreedine wihm oli kurwale, kolletanud maale uue lootuseliku näo annud. WärSkelt küntud pruunid põllud laotasiwad eluawaldawat õhku oma ümber laiali. Taliwilja  orased oliwod omale kauni rõõmsa, rohelise näo saanud. Nende kohal lendasiwad  keereldes lõokesed oma hõbe laululõnga  lõõritades, ikka kõrgemale sinise tariva  poole kerkides. Kõige armsamalt ehtis ennast mets- Rippuwad kase urwad puistasiwad  oma kollast õietolmu eel o leiva samlatcki pääle, nagu tahaksiwud sellega jääl kaSwllwaid k-we.de lillekesi tcrwilada, kcS nüüd oma õienupukesed kinni oliwad sulgunud  ja märjaks saanud püäkesi norgus hoides sooja päikese paistet ootasiwad. Ka wana Mustamise wäärilisel kuusel paistfiwad  wäikefed Värsked okatlpukcsed. Pajud läikifiwad oma õitsema urbadega päris piduehtes  Kõikidesse puudesse ja põõsastesse oli esimine soe kewade wihm uue elu toonud  Tihas ja musträästas laulsiwad wõidu oma laululugusid, kellele wihmalind järele püüdis osataba, sest ta pidi selle aja seeS meistriks saama, kuni laulukuninganna öõpik tuli. Metsa tiikiS krooksusiwad konnad ja tema peegliselgel pinnal sumisesirvad sääsed. Wahel oli metsatihnikus tasast krõbinat kuulda. Metskitsel oli suu kuiwakS läinud, ta pidi jooma tulema. Korra kargas arg jänes lagedale, temal oli tarwiS põllule ruttata. Sa üks liblik lendas edasi tagasi, aga temale ei niitanud praegused lilled suurt kedagi meeldiwad, seepärast kadus ta warsi ära. Päikene läks punetades looja, mille järele igalpool kerge udu üleS tõusis esimene hingeõhk, uuesti elule ärianud maakesest. — Tiigi ääres seisis noor kütt Ta oli selles mõttes wälja läinud, et mõisa prouale, kes tema tädi oli, mõned metSnepid lasta ja kodu wiia, aga kewade nõiduslikust salawäest  oli ta ühe koha pääle nagu kinni naelutatud. Püssi oli ta waewalt õlalt maha saanud ivõtta ja seisis nüüd tiigi ääres. Hoolega kuulas ta konnade kontserti  ja waatas päält, kudaS need selle saadetusel tantsisimad; kui tumedaks läks, siis sammus ta kodu poo!?. Metsast kuni herraSte majani oli lühikene tee. Meis muutis ennast aega mööda pargiks ja -võttis omale elumaja ligemale saades päris aia laadi. Teisel pool elumaja oli juuremilja aed ja paremat kätt õue, kõrmaliste hoonetega. Kütt, Erik Berg, astus mõned trepiastmed üles ja jõudis pikka eeskotta, kuhu ta oma püssi ja mütsi warna riputas. Pika eeskoja  wiimses otsas, sissekäigu ukse wasta, oli klaasuks, mis suure rõdu pääle wiis, kuhu täna õhtusööma laud oli kaetud. Von Lauenburgi sugu, kelle päralt see maja ja mõisa oli, oli wäga tugema tormisega- Nad ei kartnud ilmaski tuule läbitõmbamist, ega ka kewade salaliklufid halbtufi, nõnda et see naabruses juba pool nalja musil -vanasõnaks  oli saanud: Kewade tuleb, Lauem burgid söömad juba õues! Erikul oli ammu see lõbu tuttaw. Iseäranis  meeldiw oli tal fiis, kui rippuwlamp  oma walendawaid kürefid suure, ümarguse  tammepuust söömalaua pääle saatis, mille ümber punkt kell kaheksa perekonna liikmed õhtusöömaajale kogusiwad. Von Lauengurgide pnnktipidamine oli jällegi naabruses peaaegu alatine jututuum. Korra oliwad Gröseni juures kõik kellad seisma jäänud. Wana krahw armastas neid ikka ise seada, sellest oliwad siis kõik kella wõtmed tema käes, keda ta nüüd kogemata linna kaasa oli wiinud. Krahwi proual oli tarwis kella aega teada, sellepärast saatis ta oma noorema, kaheteistkümne aastase poja ratsa Lanenburgide juurde õiget kella aega kuulma. Poiss sõitis kuni sissekäigu ukseni, heitis korra pilgu läbi akna räduSse ja kihutas jälle kodupoole tagasi. Siin rääkis ta: Proua von Lauenburg  walaS walitseja suure kabwitasfi täis, sellega on siis kell wiiskümmend minutit seitsme  paal. Wiisminutit olen ma sõitnud, nõnda sea siis oma taskuuur wiiSkiimmendwiis  minutit seitsme pääle. Kui krahw pääle lõuna kodusse jõudis, oli kell tema omaga sekundi pääle õige. Täna, Ülestõusmise püha laupäewal, hiilgasiwad elumaja ruumid kaunimas lilleehtes.  Tubli kaswuga walgewereline Hilda, maja kõige manan tütar, muretses kõige suurema hoolega lillede eest. See oli tema uhkus, kai need pühade ajaks oma õied lahti löiwad. Olgu Ülestõusmise pühad wara ehk hilja, ikka oli Hildal korda läinud just pühade ajaks lillesi õitsema meelitada ja nõnda oli see juba wiis aastat järgimööda sündinud, sest ajast kui Hilda koolist kodu tuli. Ka pidi iga pühade  laupäewa õhtul üks iseäralik lill lauda ehtima, mis Hilda oma ema auustuseks ja huwltuseks ikka ja alati kaswatas. Seekord oli see üks õitsew leedri põesas, täis tumelilla öjekobaraid. Rippuma laelambi Isamaalt. Kuresaarest. Kuberneri herra siia tulek- Juni kuu keskmisteks päewadeks  oodetakse Liimimaa Kuberneri herrai Kuresaarde tulewat. Wang käes. Wang, kes hiljuti Kuresaarest, wangimaja hoowist ära jooksis, on nüüd jälle kätte saadud. Ilmad ja põllumees. Selle aastane kewade näib põllumeestele wäga meeltmööda olewat. Soe ilm ja kosutaw wihm wäheldawad järkjärgult, kosutawad taimeriiki ja rõõmustawad põllumeest hääde lootustega tulewikku waadates. Näitemäng. Kuidas kuulutustest  näha, mängitakse Kuresaares 8. junil s. a. kürhausi saalis R. Kneiseli 5 järgulist  naljamängu „ Põrgu würsti tütar".  Seda tükki on teistes linnades waimustusega wastu wõetud. Näituseks oliwad Tallinna „Estonia" seltsis pääle