Saarlane Jimub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja lanpäewal. Toimetus on KuresaariS, PjtkaS uulitsas. Kuulutuste wastuwõtmine luni Irllu I pZ-wal Kuulutuste x-tit-rida 8 s., lehe eesotsas KK r Adressi muutmise eest lv kop. TeMmisehind: » . . 1 „AS I '/j >. . . - „ ?s „ maapostiga- „ . . 1 „ S« „ V- „ . . t „ V. .. . . - . s« . liksik number maksab S kop. M 4. Laupäewal, 17. januaril 1909. XXV. aastakäik Wastus Nõela Mihklile Nõgese perest. Palun lahkelt wabandada, kt ma Nõela Mihkli kirjaga lugejaid awalikult lehes tülitan, aga mul ei jüä kõige parema tahtmise luures muud nõu üle, sest et Mihkel ..Saarlase" Sl., 92. ja 9S. numbris minu isikut tublisti rappideS  awalikult kirjutab, mis mõtete «vassimise pärast «vastutamata jätta ci sünni. Aja puudus ci lubanud mulle ennemalt mitte waStata- Kõigi Nõela Mihkli pääletungimiste  kohta ei waSta ma mitte, sest et see ilma asjata pää kolkimine oleks. Oma pitka epistli allkirjaks wõtvb kirjanik tähendusrikka warjunimc: Nõela Mihkel Nõgese perest. Juba kirjanikule armjam nimi isegi ütleb, mis kirja sisu toime püüab panna, nimelt waljult torkimist. Selle huwitawa nime kohta ütleb ta ise kiideldes, et see tema ifikline maitse ja eralõbu olla. Eralõbud ja isiklikud maitsed wõiwad aga mitmesugused olla. Torkima nime all annab Mchkel mulle hääd nõu üteldes: Jäiku G. M. see asjata „tondinägemine" ülcüldselt maha, kus tema ikka ja igal ajul ainult Setist juhatuse ja toimetuse wigade ja puuduste leidmist ja kardab." Wastan selle kohia järgmiselt: Mina nii kaua tonti, kui tont olemas on ning mitte ära ei kao. Eks see olnud tont, kes põllutöökooli asutuse ja harutuse korral oma nina Seltsi elawama tcgewuse wahele tede läbi puruks maha laitis ja õnnetumaks wakikuks nimetas ning mõne teise koha sündsamaks  ja palju paremaks kooli asutuse kohaks kiitis. Sellega andis ta asutusele uimastawa hoobi. Nüüd on ta süda rahul, sest et kooli asutuse mõte praegu seisab, mis temale jällegi eralõbuks wvib olla. Kui Selts mmewal aastal põllutöö kursust to.mc hakkas panema ning kuulutused  selleks wätja saatis, asus tont jällegi ajalehtedes tööle ning harutas, et see Seltsi wiimast hingetõmbamist tähendada. Sellega taheti asja muidugi takistada, aga mitte edendada. Pole siis ime, kui ma «tonti" niisugustel kordadcl  «haiStan" ning kui Seltsi esimene asetäitja Seltsi kaitsen..Seltskondliku  elu" harutustes «haiStafin" ka pahatohtmist ja torkimist üteluStee: «Sellest ei julge ma harutama hakatagi", «Meil ei ole ühte ainukesigi meest, keS põllumajandust põhjalikult  ja praktikallkult tunneks" jne., mille kohta ma mõnda selgitust andsin. Selgitused oliwad oga nii mõjuwad, et selle eest mulle hulk tõrioa kaela pillutakse, mis jällegi tondi «haisu" teeb. Tõsine mees tuleb hüäd nõu andes otsekoheselt  Seltsi koosolekule, kuna tondi tegijad nurga tagant kömmutawad ning abinõudeks nõgesid ja nõelu tarwitowad, mis torkimiseks kohased on. Tõsine meeS ci ratsuta ialgi põhjaliku  teaduste kukil, mida tal omal ei ole. Luban ennast oma nägemistes kohe muuta, kui tondi tegija ennast tõsiseks meheks muudab ja Põllumeeste Seltsi paremaid püüdeid mitte enam ei raputa ega wintsuta. Mis tähendab niisugune ütelus: „Meil ei ole ühte ainukesigi meest, kes põllumajandust praktikalikult tunneks." Meie «väikepõllumehed on kõik tublid praktika  mehed, kui meil sagedasti ka tormiline teadus puudub, kes oma wäiksepiiriliste ja liplapitud  kohtade pääl suured perekonnad ära toidaivad ning rendid ja muud kõrged maksud põhjaliku teadustega wist sugugi korda ei saaks. Mihkel ütleb: Tõsi on, ei endised Seltsi esimehed  küll millalgi nõuandjate waStu täis iseenese  „mina'l" ülcg pole astunud. Täis „ininat" on tühi kölkjutamin.. Tõsi on aga ka, et sel ajal keegi nõuandja tonti ei teinud, ei õnnetuma  kooli koha «valikuga, ei wiimase hingetõmbamisega,  ega kahtlustustega, mispärast liikmed koosolekutest mähe osa wötawad, ei ka sellega, et Seltsil põhjaliku teadusega prohwessorid  puudu wad. Kui keegi awalikult sel wiifil kõneleb, fiiS wõib arwata, miSnäolised ja maitselised tema suusõnalised lõliStamised on. G. M. Kodumaalt. Kuresaarest. Nagu „Rischki Westnik" teatab, on Kuresaare politsei ülewaatajaks tagawara  alamporutsik Alekfandrow nimetatud. Sellesama lehe teate järele on Pühtitfi kloostri juures olswa kiriku diakon J. Luks Kuresaare õigeusu kiriku diakoniks tema enese palme pääl- tähendatud. Waestelepuudemuretsemise komitee algab Kuresaares nüüd jälle oma tegewust. Tunaeile oli linnas kroonu metsade wäljapaklumine. Ehk küll metsad see kord 40 protsenti kroonu poolt kallimini takseeritud oliwad,  kui enne, siisgi pakuti meel küllalt juurde. Kihelkonnalt. Juhime kohalise rahwa tähelepanemist „Mewfi ema" ettekande pääle, mida paljude soowi pääle 26. januaril Kihelkonna  theemajas korratakse. H. Pühast. 11. januaril uppus siinse lähedal olewasse Sutu lahte . kipper ühes hobusega ära. käinud ühe soldati saatel üle otewaS Sandla külas moona ostmas juures neid tagafisõtdu teel üle mer-l-eu minnes õnnetus tabanud. Soldat, k-set kohe korda läinud ennast õnnetusest eemale hoida, olewat ka kaaslast mitu korda wälja tömbannd, kuid see. kes joobnud olnud ning ikka jälle hobust päästma läinud, ei olewat wiimati sisse kukkudes enam pääle tulnud. Sutu lahel on praegu kõma jää kord pääl, kuid hallikad,  mis sandla rannal on ning millede mest siinse ranna mees woolusi ning sellega jää seeS õhemaid kohti sünnitawad, teemad ülekäigu siisgi kardctawaks. Moni hää aasta tagasi juhiuS nende -vooluste kohal ühele nooremehele seesama õnnetus. Kaks Dianat. 4 Prantsuse kirjaniku Aleksanvrr Duiiill»'c ajaloolik roman kolmes jsoS. Eesli keelde J. Piklep. Gabriele arwaS, et Diana wahest wana Vngerans käest tema nime on teada saanud ja sellepärast eht teda proowi pkäie paneb. Ta küsis: Missugune lurwaStuS isõi rõõm, Diana, wõib mind sundida seda seisust «aha jätma, mis sina mulle armud oled ja mida ma rõõmu ja uhkusega kannan? Waato, ma langen su jalgade ette. Aga Diana ei mõistnud sellest midagi, maid hakkas meel rohkem nutma ja oma nägu Gabriele rinnale peites hüüdis ta läbi pisarate: Gabriele, Gabriele, tänasest saadik ei näe meie enam ühteteist! KeS wõib meile seda keclda? küsis Gabriele  elawalt. Neiu tõstis oma ilusad, pisaratega täidetud  silmad üleS ja ütles iseäranis rõhuga: KohuS, ja õhkas sügavasti. Ta nõiduslike näo pääl paistis meeleäraheitmine.  Gabriele võllis ta päälese oma käte vahele ja suudles ta puhast otsaesist. El, »u sõber, ütles Diana waStu pannes, ma ei wm enam sinuga jutustada- Mu Jumal! Mu Jumal I See on nüüd keelatud. Missugust lori on see Engerane talle ometi ette puhunud? »õtleS Gabriele iseeneses ja UsaS siis juurde: Mu kaIUS Diana, las sa mind enam ei ormaSta? Mina ? ! Sind enam ei armasta l hüüdis Diana. Kuidas wõid sa seda ometi mõtelda ja niisugust sõnu raäklvo, Gabriele? Kas ei ole sa mu lapsepõlwe sõber ja mu eluaegne wend? Kas ei ole sa minuga alati wennaliku õrnusega ümber käinud? Kui ma naersin ehk nutsin, kes vii alati minu tormal, kes jaotas minuga alati rõõmu ja kurwastust? Ainult sina, Gabriele! KeS kandis mind kätel, tui ma ära mäsisin? Kes atlas mind õppimises edasi? KeS wõttis minu süüd enese pääle? Ikka fina l Kes mõtles minu lõbuks tuhat mängu wälja? KeS korjab minu jaoks kõige ilusamad lilled? KeS oifis mulle metjaS lindude  pesad üles? Ikka sina! Ea olid ikka ha ii, osam ja alandlik. Ma ei unusta sind jälgi, Gabriele, ja niikaua kui minu süda rinnus tuksub, saad fina jääl s«s elama; ma annaksin sinule kõik oma elu ja kõik oma hinge; ma ei tunne suuremat õnne, kui sinu pääle mõtelda. Aga kõige selle püüle maatamata peame lahtuma  ja igaweSti lahkuma. MikSpärast stis? BAb olla, sind nuheldi selle eest, el sa koera lindude hoowi pääle lasksid? Oh, ei oie; põhjus on koguni teine. Mis stis? Ta tõusis MS ja pääd rinnale lastes ütles ta: Sellepärast, et ms teist vaene olen- Gabriele kahwatoS: imelik tundmus tõmbas w südame kokku. Mis see tähendab. Nsva? küsis ta ärenmfes,  Mu nimi ei ole enam Diana, wastas ta, mind kutsutakse nüüd de Castro," sellepärast, et minu mehe nimi „HoratfiuS Far< nes, hertsog de Castro" on. Ja wäikene tüdruk ei jõudnud läbi pisa« rate naeratust tagasi hoida, kui ta ütlcS: „minu mehe", kuna ta ise kõigest 12 aastat mana oli. Siis lõ.sti: kõrgus hertsoginnal Kuid nae» ratus kaduS warst ta näolt, kui ta nägi, kui kurwaks Gabriele jäi. Noormees oli kahwatanud ja segane. Oa see nüüd unes, wõi ilmsi? küsis ta. see kõik on kurb tõde, ütles Diana. KaS Engerane ei tulnud teel sulle waStu, sest ta sõitis poole tunni eest Mongommerisse? Ma tulin rada mõõda otse. Aga räägi edasi. Mikspärast ei ole sa enam seljal päewal siin Muud, Gabriele? Siis ei oleks seda juhtunud.  Sinu äraolek tõi mulle õnnetust. Üleeila  õhtut ei wõinud ma magama jääda, sest et ma sind kahel päewal ei olnud näinud, sellepärast  wõtfin ma Engcranelt sõna, et km sa ka teisel päewal ei tule, meie siis järgmisel päewal  pidime Mongsmmerisse sõitma. Nagu midagi  ette aimates hakkasime Eageranega tulewikust  ja minewikust rääkima, ka minu vanematest,  keS nähtawasti mind oa ära unustanud, aga ma oleks tõepoolest praegu õnnelikum, kui nad mind kogunisti oleksiwad ära unsStanud. Kõik need jutustused turwaStafiwad ja wästtofiwad  mind nii, et ma mitte magama ei wõinud jääda ja teisel hommikul ärkasin ms hiljem, kui