Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja laupäeval. Toimetus ou Kurcsaarcs, PikaS uulitsas. Tresfeui majas »r, IU Kuulutuste waStulvõtmiur kuni lella 1 xäewal Kuulutuste pitil-rido õ k., lehe eeSvisaS 30 k. Adresfi muutmise rest Iv kop. Tellimisehmd: kroonupoStiga: ooStaZ . . s rbl. kop. Vz . . . 1 „ ss „ .. . . - . 7S „ V- « . . 1 „ » V. . . .-. so . üksik number maksab s kop. lk 77. Kesknädalal, Sl. okwbril 1309. XXV. aastakäik Eesti arwustused. Kritikaid, arwuStufi, ilmub pääaSjalikult mitmesuguste etenduste, raamatute ja seltskondlike  elu tegeliste kohta. Erapooletult niisuguste kritikate pääle waadates peab küll tunnistama, et nad EeStiS wäga puudulised on. Kritikaid, mis Eesti ajalehtedes  tähendatud küsimustes ilmuwad, peab elunähtuste järele sagedasti mitte-aSjakohaliStekS  lugema. Esiteks etenduste kritika mõi arwuitus. Teatawal kohal on ajalehel oma kirjasaatja. See saadab ajalehele sõnumeid sündmuste üle, mis tema elukohal ettetulnud. Kuid ta ei saada mitte üksnes sõnume, maid ka arwuStnse sündmuse üle, muidugi arwuSiuse tema arusaamise ja tundmise seisukohalt. Ajaleht  trükib selle arwuSiuse häämeelega ära. Kuid selle järele ajaleht ei küsi, kaS arwuStaja ka aSjatundja on. Olen isegi ühe ja teise ajalehe sõnumesaatja omal ajal olnud ning wõin tõendada, et asi tõesti nii on. Sellest tulebgi, et see, mida üks ajalehes walge, teine muSta ütleb olewat. On ju palju meie ajalehtede sõnumesaatjatcst wähese haridusega  isikud, kes lehele ainult sellepärast mõne sõnume soadawad, et prii lehte saada. Neil puudub õige arusaamine asjast. Arusaamise puudusel peetakse, näituseks, laulmist harilikult ainult siis hääks, kui see walju, lõbusa häälega sündis. Laulti aga tasa, pikkamisi, tundeliselt, fnS polnud see «suuremat midagi wüärt." Niisama ka näitemängus. Tarwitatakse  mängus tüsedat, jämedat, toorest nalja ja rumalaid tempusid, oli sääl rohkesti kisa ja kära, siis mängiti hästi I Peenetundlist hingeelu etendust palju tähele ei panda. See oli igaw, see oli tühine. Juhtus nüüd ajalehe kirjasaatja niisuguste hulgast olema, kellel õige arusaamine puudus, siis ei wõi ju muidugi ajalehes õiget arwuStuft pidu üle loota. Sagedasti juhiwad pidude arwustuste  kirjutamist ka istklised põhjused. On pidutegelane hää sõber, siis antakse temale üleliigset kiitust, waStasel korral aga üleliigset laitust. Seega ei wõi meie EcSti awaliku elu arwustusele sagedasti mitte seda au» anda, mis õiguse järele tema päralt on. Tähendame aga siia juurde, et liht ajalehelugeja  teaduSlisest arnmStusest mitte suuremat  lugu ei pea, waid seda igawaks asjaks loeb. Niisama sugune lugu, kui pidude arwuStuscga,  on ka meie raamatute arwustuscga. Asjast arusaamatus ei mängi siin küll mitte suurt osa, sest wähese teadmisega isik ei hakkagi nii kergesti raamatuid arwustama. Kuid sedasuuremat  mõju awaldab siin isiklik asi. Enamasti on siin lugu ikka nii, et oma erakonna  meeste töösid kiidetakse, kuna mustaste tööd käredat laitust leiawad. MiS kasu peaks siin niisugustel tingimistel raamatu arwudtusel olema? Ostab ajalehelugeja niisuguse parteiliku  soowituse järele uue raamatu, siis wõib ta kergesti „sissekukkuda." On juhtumisi ettetulnud,  et raamatu kirjastaja ehk kirjutaja ise ajalehtedes juba enne uue raamatu ilmumist kiitwaid arwuStufi selle üle awaldab. Kõige pahemal järjel on aga arwustused seltSkondliste tegelaste kohta. Nende avaldamiste  juures mängib sõbrus wöi waenlus ikka kõige suuremat osa. Olgu fiin tegelase kiitusega lugu kuidas tahes. Kiitus wõib nii mõnigikord tegelasele uut jõudu anda. Paha wõib kiitus ainult siis tuua, kui seda isikut ühes ehk -teises aSjaS kiidetakse, milles aga teine isik just seda ära on teeninud. See wõib wiimast haawato. Paha on aga igasugune isiklik laitus teatama  isiku kohta. Kui arwustaja arwab, et tema arsuStus siin teatawat isikut südidusele wõiks kihutata, siis eksib ta. Jgapäewaliste lihtsate arwustuste põhjusel seda küll ei sünni. Laitaw arwustus ja mõnitamine ajalehes wõib just tegelase tööhimu ära hüwitada. Weel pahem, just põlgamise wäürt on oga see asjalugu,  kui laitaw arwustus selle seisukorra Ml põhjeneb, mis arwustajaja arwustatawa wahel on. Ja ajaleht, kes niisuguse arwuStuse ära trükib, ilma et ta Leaks, kuidas afi just on, ehk niisuguse mahakiskuwa arwuStuse ainult sellepärast  ära trükib, et arwustataw mitte ,tema mees" ei ole, siis on selle ajalehe tegu meel ülekohtusem. Üleüldse peakfiwad ajalehed ühe ehk teise tegelase „mahaiiskumisega" hästi ettewaatlikud  olema. Üleüldse peab aga ütlema, et asjalik arvustus  hää afi on. Ta wõib seltskondlise elu ja hariduse edenemises hää awitaja olla. Ja sellepärast on iseenesest arusaadaw, et niisugusel  juhtumisel, kui arnmStuS asjaliselt ühte ehk teist nähtust laidab wõi tema vigasid näitab, seda mitte pahatahtliftks tegewusekS ei peaks arwatama. Asjatundlik näpuSnäide wõib ju palju kasu tuua. Sagedasti jäävad aga need, kelle tööd ja tegewust asjatundlikult mitte-kiitwalt ei arwuStata,  arwustaja waStu waenulisekS. Niisugused  mehed pole küll mitte seda wäärtgi, et nende tööd wõi tegewust üleüldse arwuötataks. ' Erapooletus, asjatundmine ja tõde olgu iga arwuStuse põhi ja ehe. Riigiwolikogu. Koosolek 12. oktobril Tänasel koosolekul on talupoegade maakorralduse  eelnõu päevakorral. Eelnõu sisu oleks lühidalt järgmine: Praegu on juba wöimata loota, "t talupoegade  maapiatfi laiendada wõiks. Nüüd on tarwis maatarwitamise paremale järjele tõstmise  pääle mõtelda. See ei ole aga muidu võimalik, kui talupoja maad, mis praegu wahest  100 tükiks on lõhutud, ühte ei aeta. Puudus  on filmanähtaw. Niisugune maapsiritamise wiis on ammu Jnglisemaal, Preifimaal, Daanija  Norramaal ära kaotatud. Kasu leiti kohe. Maatarvitamise viisi paremale järjele tõstmise küsimus seisab Wenemaal selles, kas talud sisse Kaks Dianat. 77 Prantsuse kirjaniku Aleksander Dumas asalooiik roman kolmes jaos. Eesti keelde J. Piklep. Seda arwan mina ka, ütles Arnold raha tasku pannes. Aga kaS teate, ütles inglane, meie töö ei ole weel lõpul. Teie näete, et ma hää maksja olen, nüüd näidake mnlle weel kolmandamat ja afi ongi joones. Tõõ pärast, ütles Arnold, rohkem tuttawaid  mul .ei ole ja ma ei wõi Teid kuidagi wiifi aidata. Nüüd peate ise walima. Seda ma tean, waStas inglane, ma palun aga, et Teie mulle mõnda meeSterahwaft, manameest,  ehk suurtsugu inimeste last näitaksite, keda ma wõikfin kinni wõtta. Kuidas I hüüdis Arnold. Kas naeSterahwad  ka kõlbawad. NaeStrahwad iseäranis weel, ütles inglane, kui Teie Magi tunnete, kes rikas, suurest sugust, pääle selle weel noor ja ilus on, siis saame jälle ilusa summa, sest lord Grap müüb teda kalli Hinna sest oma õemehele, mylord Went« worthile ära, kes naiewangifid just soowib. Õnnetuseks ei tea ma ühtgi uaeSterahwast, wastas Arnold. Aa, pidage. . . MS leidstn ühe! Aga ei, ei, see on wõimata. Mikspärast wõimata, sõber? Sellepärast, ütles Arnold, et ses naeste» raywaS, kellest ma pidin rääkima, minu herrale läheneda, ega temaga kokk» saada ei tohi. Ohoo! ütles inglane. Kas mylord Wentworth  ei oska ilusat vangi oma juures üifinda  hoida? Ja, CalaiS küll, ütles Arnold, aga tee püül? . . SM on mu herral mahti teda näha ja temaga jutustada. Ei ole, kui mina seda tahan, wastaS inglane.  Meis jagame wangid kahte liiki; esimene  liik läheb kaks tundi warem minema ja neiu ning rüütli mahe on küllalt nii suur, et kokkusaamisest juttugi ei wõi olla. Kuidas Teie arwamins selle asja kohta on? Ja, aga mis mana wäeülem ütleb? küsis Arnold iseeneselt. Kui ta seda teada saab, et mina fee aSja olen aitanud toimepanna, käsib ta viibimata mulle nööri kaela heita. Aga kas ta seda aru saab? Ja kes tohib sest ülcpää teada saada? küsis inglane. Teie ju ometi temale seda Ütlema ei lähe ja Teie raha ei avalda seda ammugi mitte, kust ta saadud on ja mille sest. Siis ikka selle sest raha saab? küsis Arnold. Pool kasu on Teis, teate isegi. Kui kahju! vastas Arnold- Oleks ilus ümmargune summaks»?, mida tema isa tema eest sugugi keelma si saaks. Oa ta isa hertsog, wõi prints? küsis inglane. Kogum kuningas, sõber, nimega Heinrich li. Kuninga tütar siin! hüüdis inglane. Kuri wõtka l Kui Teie mitte kohe ei ütle, kust ms seda tnmikest leida vMfin, pean ma Teid ära kSMama, Mr! Kuninga tütar l Ja iluduse poolest kuninganna! lisas Arnold  juurde. O, mylord, Wentworth kaotab oma pää, wastas inglane. Sõber, lisas ta rahapuuga wälja wõttes ja seda Arnoldi silmade ees awades,  sisu ja koor on sinu, kui sa mulle selle neiu nime ja elukoha ütled. HSä küll! hüüdis Arnold raha punga waStu wõttes. Nimi? küsis inglane. Diana de Castro, liia nimega õde Beny. Maja? Bsnsdikti klooster. Silmapilk lähen I hüüdis inglane ja kadus. Üks kõik, ütles Arnold iseeneses, kui ta oma peremehe juurde tagasi läks, seda kaupa ei kirjuta ma mitte «väeülema arwesse. XXXVII. Lord Wentworth. Kolm päewa pääle selle, l. septembril saatis Calais'e kuberner, lord Wentworth, oma õe mehe, lord Groy laewa pääle, mi» Inglismaale  sõitis ja pööris oma lossi tagasi, mille ühes toas Gabriele ja Jean Pecois oliwad, aga teises toas Diana. Noortel inimestel ei olnud sest aimugi, et nad üksteisele nii ligidal  oliwad. Lord Wentworth oli j»ft oma naesewen»a  waStand: kuna lord Gray tusani, ahne ja aeglane oli, oli lord Wentworth lahke, helde ja elaw. Ta oli ilus mees, pika taswuga ja Väga wiifakate kombedega. Ta oli 40 aasta