Persia. ArabiStanist ja LoriStanist tulid rahutumad  teated: mõlemates maakondades walitseb täielik segadus, ametnikud on kellegi isehakkanud  walitseja Nasar Ali schochi poolt minema  aetud, kelle ratsawägi rõõwib ja tapad. Walitsus on korra jalale seadmiseks wõimetu. sest et tal raha ei ole, sõjawägesi palkada. Arabistani,  Loristani ja Bachtiari kindralkuber> neriks oli schachi kolmaS poeg Sadare Dowle, kelle komdetu elu ja waljus oma alamate waStu maakondades lahti läinud mässu pääpõhjuseks  oli. Nüüd on ta ametist lahti lastud ja elab paälinnas, kuid ajab oma salawiaurid edasi. Haagi lehtede teate järele on tõendatud, et vresident Krüger 15 miljoni marka järele on jätnud. Suuremat osa sellest on ta sõjas langenute leskede ja wnestelastele kinkinud, ja ainult wäikese osa jättis ta oma sugulastele. Stokho I m i st kuulub, et kuulus kirjanik Henrik Ibsen raskesti haige olla. Sõja päewaraamat. Hommikul kella 8 ümber ratsutas meie juurde ratsaküttide koma udu. Selle juhataja teatas, et temal  käsk on, luuramise käiku ette wötta, et waenlase jõuudusid teada saada. Ühtlasi sain tema käest teada, et meie pää wäesalk wöitluse tväljale läheneb. Kütid jätsiwad oma hobused mäe taha ja hakkasiwad edasi tungima. Neid oli umbes 79 meest. Saimatsõist jõudsiwad nad peagi läbi ja saiwad teisele poole linna äärele. Jaapanlaste poolt ei olnud kihku ega kahku kuulda. Kütid jõudsiwad minu wahipiirist peagi wälja, läksiwad jõest läbi, jaapanlased ei awalda ikkagi weel midagi. Wäikesest rünkast mindi üle, siis madalikust läbi teisele mäekiugule. Niipea aga, kui esimesed mehed selle harjale ilmusiwad, raksatasiwad  jaapanlaste pool korraga sadanded Püssi Paugud.  Hakkas kibe laskmine. Et jaapanlased weel üsna kaugel oliwad, siis tungisiwad meie kütid ikka edasi. Paremal ja pahemal pool seisiwad mäed ja sellepärast ei wõinud meie kütid mitte näha, mis nende taga sündis. Oma seisupaigalt nägin ma aga wäga selgesti, kuidas jaapanlased, ennast küngaste taha warjates, ükshaawal paremale poole mäe serwale  kogusiwad ja nii meie küttidele seljataha ähwardasiwad  tungida. Seaduse järele ei tohtinud ma enne oma seisukohalt mitte lahkuda, kuni pääwägi omale kohale on jõudnud; aga nähes, et küttisid möödaminemata hädaoht ähwardab, otsustasin ma, oma rooduga edasi tungida ja küttidele appi minna. Päälegi jõudis pääwägi ikka lähemale. Warsti seisin  ma oma meestega küttide kõrwal ja hakkasime koos tuld andma, wähahaawal edasi tungides. Selle juures juhtusime kogemata hom. tapetud alamohwitseri  Trisonowi surnukeha juurde. Püssi ega padrunist tema juures leida ei olnud, saapad oliwad ära wõetud, keha sees leidsime kuni kolmkümmend kuuli haawa. ta kael oli läbi lõigatud, keel ära raiutud ja silmad wälja pistetud. Meie peitsime surnukeha põõsastesse ja sammusime edasi. Wahe pääl juhtus järgmine lugu: mõned kütid sammusiwad natukene maad teistest  järel; põõsa taga peidus oli aga haawatud jaapanlane.  Niipea, kui üks meie küttidest selle kohale sai, käis pauk ja kütt langes surnult maha. Raske haawa pääle waatamata oli jaapanlane osawaste lasknud. Teine kütt. kes seda nägi, jooksis juurde ja tegi püssi Pära hoobiga waenlasele otsa. Jaapanlase  juurest leiti auumärk osawa laskmise eest; ta püss ja padrunid said ära wõetud ja pärast wäeülemufele  ette Pandud. Püssi laskmine läks ikka kangemaks. Meie polk ilmus juba nähtawale ja tõotas abi. See ergutas, julgustas meid, ja mc tungisime edasi. Jaapanlaste tuli muutus kord korralt kangemaks, nad hakkasiwad  pääle tungima. Siin ja sää! ilmusiwad nende wäesalgad nähtawale. Sai selgeks, et meie wastastel  kaks Polku jalawäge, kaks suurtüki patareid ja weel polk ratsawäge oli. Meie jõud oli aga kõigest üks polk jalawäge, neli sotnjat kasakaid ja üks wana moodi mäe-suurtüki patarei suur, see on pool wähem, kui meie wastasel. Sellepärast andis ka wäeosa juhataja  käsu ära taganeda. Minu roodu meestest said haawatud kaks. Mõlemate haawad olid kerged ja nad jäid kuni wöitluse lõpuni kohtadele. Nüüd on nad terwed ja Georgi ordu kawalerid. Ka minu ohwitseril juhtus wäikene äpardus, nimelt tegi kuul ta saapa sääresse ilusa ümmariku augu. kuna ta aga jalasse mitte ei puutunud. Waenlase käest saadi kätte üks puss ja weel ühte ja teist kraami. Roodus teadsiwad rääkida, et lähedal maas lameda Jaapani ohwitseri surnukeha. Leidus jull geid, kes luba palusiwad minna ja ohwitseri asjadest  midagi ära tuua. Et aga meie polk täies taganemise  hoos oli, ei annud ma selleks mitte luba, sest niisugune ettewõte oleks siis kardetaw olnud. Mäe harjalt oli selgesti näha, kuidas küti komandu taganes,  nende järel wiies rood, siis kuues ja eemal kõrwal  seitsmes ja kaheksas roodud. Kõik tagancsiwad samm sammult, täielises korras, just nagu harjutusel.  Kuues rood sammus lahtist wälja mööda ja siin oli selgesti näha, kuidas mehed langesiwad. nende seas ka roodu komander, keda soldatid käte pääle tõstsiwad ja edasi kaudsiwad. Ma tegin otsuseks oma rooduga häkiliscft mäeküljest alla nunna. Kätega  kiwidest ja põõsastest kinni hoides lasksime endid oma enese ..Aadama saanikcstc" pääl libinal mäe häkilisesi küljest alla. Waewalt jõudsime mäe all olewast jõekesest läbi minna, kui Jaapani suurtükid mürisema hakkasiwad. Mägede tagant ilmusiwad jaapanlaste jalawäe kogud nähtawale. Ehk kül seisukoht kardetaw oli, läksid siiski mitmed julged, otsisiwad langenud Trisonowi keha üles ja töiwad ta ära. Wäsimus. uneta öö. nälg, ronimine häkilisi mäe külgesi mööda, see kõik mõjus mu pääle nii rammestawalt, et ma oma roodust pea weerand wersta maha jäin. Kül tahtsiwad mõned roodust mu juurde jääda ;a mind aidata, aga ma käskisin ueld edasi sammuda. Ma wötsin maast kepi ja astusin,  selle najale tuetades, aeglaselt edasi. Kuulid wihisesiwad õhus, aga ma ei pannud neid tähelegi; olin nendega juba ära harjunud, suurtüki kuulid, shrapnell -- nendega ei wõiuud ma sugugi ära har- z juda ega rahuliselt nende wihisemist kuulata. Mäe warju jõudes, seadis meie polk ennast täiesti korda ja siis taganesime ühe joonega ül wersta. Kell oli 10 õhtul, kui öömajale jäime. Ahnesti jõin sooja theed ja kosutasin ennast. Pooleteise päewa jooksul ei olnud ka tahtmistki. Ainult janu piinas alati. Igast ojast ja jõekesest sai joodud jn ikka jälle joodud. Nüüd aga maitses thee nii wäga hää. Wõitluses sai meil 18 meest surma ja 81 haawatud.  Wiimaste seas olid ka wiicnda ja kuuenda roodu komanderid. Esimesel tungis kuul jala luusse ja sünnitas raske haawa, teisel tungis ta käest läbi, ilma et suuremat häda oleks teinud. Nüüd on ta juba terwe ja käib jälle oma roodu ees. Minu rood kannatas aga selles lahingis kõige wahem, ehk ta kül Palju kauem tules oli, kui teised. Ma arwan, et see meie hääst seisukohast ja „Aadama jaanikestega" liugu laskmisest tuli. Teisel päewal waatas kindral! oma mehi üle, kiitis neid hää korra pärast tagane-! mise juures ja suudles ohwitserisi. Esimesel juulil' astus meie polk krahw Kelleri wäeosasse. Kolmandamal  ja neljandamal juulil oli äge wõitlus. Haawatuid  ja surnuid oli meil üle tuhande mehe. Et meie polk ligi kaks kuud aega mägesid mööda ümber 011 kolanud, sellepärast jäeti ta nüüd tagawara wäkke. Sellest siis ka tuli, et meie selles wõitluses tule alla ci puutunud ja meie polk mingisugust kahju ei saanud. Püssi laskmisega ei saa Jaapani jalawägi mitte kõige paremine toime, see on kindel. Selles seisabki põhjus, et igakord, kui läheda maa tagant laskmine juhtus olema, nende kahjud palju suuremad oliwad, kui meil. Nii oli ka Saimadsöi linna juures.- meie kaotasime surnute ja haawatutena 100 meest, aga nemad 340, nende seas 4 ohwitseri. Jaapanlaste ratsawägi on wilets. Aga mis meie wastastel kiidu- j wäärt on, on suurtüki wägi ja suurtükid ja neid on l palju. Just selles, et neil see wäeosa wäga hästi ! korraldatud ja et neil rohkem mehi sõjawäljal on, kui meil, seisabki Põhjus, miks meie ikka oleme pi- 1 danud taganema. Ja ehk meile nüüd kümnes ja 2 seitsmeteistkümnes sõjawäe korpused järele on saa- j detud, on neid siiski weel rohkem. Pääle selle on jaapanlased sõjawäljaga tuttawad, siis on Mandshu-! ria kliima neile ka kodusem, kui meile. Kõrged, hä- j kilised mäed, sügawad kuristikud, kõrwetaw palawus, i mis päikese käes sagedaste kuni 48 kraadini tõuseb, H suured wihmawalingud, mis wäikesi mägede jõekest lausa koskedeks muudawad, - see kõik on meile, ma- ! daliku elanikudele, wõõras ja raske wäljakannatada. Waewaga sammub meie soldat ülesse mägedesse, j higi jookseb ojana ta palet ja keha mööda alla; sa- gedaste langeb ta päikese pistest surnult maha. Une rahu saab ta ainult öösel maitsta, kui pime on, muul ajal ei anna miljonid kärbseid .ja kihulast te- ! male hinge rahu. üks afi, mis meil hää on, on see, ! et meie Europa - Wenemaaga alatises ühenduses oleme ja kust meile ikka ja ikka jälle uued ja wärsked sõjajöuud järele woolawad, kuna Jaapan oma suuremad  jõuud juda kõik Platsi on saatnud. Minu arwamine sõja lõpu kohta on järgmine: Kui Port- Artur niikaua wastu suudab pidada, kuni uued korpused  ja laewastik pärale jöuawad, siis wõib sõja lõppu jõuluks oodata: langeb aga Port-Artur, siis saab sõda muidugi kauemine wältama. Waesed hiinlased, kes sõjawälja ringkonnas elalvad. saawad waesekesed kül kole palju kannatada. Nende põllud on tasaseks tallatud, majad lõhutud. Nad piawad oma perekondadega sagedaste metsa puude ja lageda taetva all pesitama. Paljud Põgenewad  mägedesse, teised astnwad hunhuside hulka ja suurendawad nende rvvwsalkasid. Mis aga just rahuliste hiinlaste kohta ütelda, siis hoiatvad nad enamiste kõik Wenemaa poole. 'elisan weel lõpuks midagi juurde: seisukord ja elutingimised on siin sõjawüljal kole rasked, nvuawad nii suurt hinge ja ihu jõnudu. et seda wõimalie pole kirjeldada. seda piab igaüks ise nägema ja läbi elama. Kätt südame wastu surudes wõin tunnistada, et tõesti need. kes sellest sõjast osa wötawad, wäärt on. et neile kõik nende patud andeks antaks, mis nad aga iganes oma Pika wõi lühikese eluaja sees on teinud. Mõistmata isa. Wenekeelest S. T. Semenowi järele M. Wares. Trepi Pääl seisis keegi wõeras mees. „Ms sul tarwis on?" küsis Golowatshow. „Peremehega tahaks kokku saada!" ütles see. „Mina olen see! Aiis siis ?" „Sün on teile kirjale!" „Kust?" - „Ei tea, kelle käest, keegi isand preiliga käskisiwad teile anda. Golowatshow wõttis kirja, kiskus kuwääri katki ja hakkas lugema. Kirjas seisis nii: „Auustatud Onissim Jljitsh! Kui teie selle kirja kätte saate, siis on teie tütar juba minu naene. Palun wabandada, et nii pidin tegema, aga teha polnud muud midagi. Aia armastan teie tütart ja tema mind ka. Teie ei soowinud  meie abielu, aga meie ei wöinud ilma üksteiseta elada. Kaasawara meil teie käest tarwis Pole. Meil muud teed üle ei jäänud. Jumalaga! ! Teile tuttaw kooliõpetaja ! Aleksei Tschernewski." ! Siin oli ka leheke Anna poolt. Tema kirjutas: Armas isake! Anna mulle andeks, et ma sinu juurest  ära läksin. Kui ma Aleksei Andrejewitshi  ei oleks armastanud, siis ma ka nii ei oleks teinud. Sina teadsid, et ma teda armastan, sellepärast ei wõinud ma ka Peeter Gmeljanowile minna. Kui asi juba joones on. siis kirjutan sulle kõigist, aga seniks jää jumalaga!" Golowatshow luges kirjad läbi, kõikus jalul ja kui lõigatud wilja pää langes maha. Köögitüdruk kuulis ka seda, jooksis wälja ja hüüdis töö mehi. Inimesed kogusiwad Golowatshowi  ümber kokku, ei tea midagi ette wõtta. Wiimaks märkas keegi, et tarwis oleks tuppa wiia. Wiiti siis ka tuppa ja pandi woodi pääle. X. Mindi siis tohtri järele. Kui tohter sinna jõudis, waatas ta haiget ja hakkas tal meele kohtasid piiritusega õõruma, ja andis tale midagi  nuusutada. Wiimaks ärkas Golowatshow üles, ajas silmad lahti, liigutas waewalt keelt, oli aga nii nõrk, et oma koha päält liigutada ei saanud.  Töömehed hakkafiwad tohtrilt peremehe üle pärima ja see ütles, et peremehega on rabandus  olnud ja et ta waewalt weel kaua elab. ISO4 S a k a l a H 83. 679