Saarlane H 4. Teisipäewäl, 38. januaM 1903. XIX. aastakäik. maksab: Postiga saadetud aastas. 2 ~ „ Pooles aastas I. .. 28 „ Ilmub igaltsiftHsä-S^cr-t. ..Saarlase" toimetus ja «Sljsandmins Kuresaares Kauba-uulitsas ur.Zl?. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste petit rida maksab õ k. UW SlkSldillt poliDti «jileht UM- >» linurllhmlllt. UM Kas on joomine neile kahjulik kes mitte er j o, see küsimine oli hiljuti Saartwua Karskuse Seltsis läbirääkimise all. On M harilik, et joomise kahjust ikka nende inimeste kohta räägitakse, kes joomise wangis on. Hädaldatakse nende perekondade õnnetu oleku üle, hädaldatakse la joodiku enese kahetsemisewäärilise seisukorra üle jnd- Paljud ei pane aga asjast suuremat tähelegi. Nad arwaivad, et asi nendesse ei puutu. Ka on mitmete meelest, kes küll ise mitte joodjüld ei ole, karskuse tegewus muidu ilmaasMa töö, millest nad eemale hoiawad. Seesugune seisukord on aga täiesti ekslik. Üleüldises elus oleme meie kõik üksteise liikmed. Meie tarwitame üks kõiki ja kõik ühte. Kui see üksteise tarwitamine mitte küll nõnda nähtawalt silma ei paista, siisgi wõtab ta igal pool aset. Jääb meie > tarwitamine ühe isiku kohta, ehk ühe teatama isiku tarwitamine teiste kohta seisma, siis on elu ring-rattal üks kodar lahri. Ja joodik on just niisugune isik, kes meil awalikus elus üksteise tarwitamise ringwoolus  wassingui> walmistab, mis ka nende kohta mõjuta ei jää, kes mitte joodikud ei ole. Ja fee mõjub wiimaste pääle kahju- toomalt. Kudas joomine mitte joodikute püüle kahjutoowalt mõjule jeda näitas Kerla õpetja Kerg Karskuse seltsi mõtuwöitlusel. Joodik joob raha ära, ja sellepärast on kõik ta majapidamine waenc. Perekonna söök on balb, ei ole õigeid majaasju, joodiku enese ja tema perekonna liikmetel pole õigeid riideid selgas ega kingi jalgas, lapsed jookswad närus poolhalasti paljaste jalgadega jnd. Et joodiku elujärg niisugune on, siis saamad selle läbi paljud kahju: lihunikud, pagarid, puusepad, rätsepad, saabassepad  ja meel mitmed teised sepad ja meistrid, sest et joodik nende käest midagi ei telli ja neile mingisugust lööd ei anna, oma teenitud kopika aga wiina eest ära raiskab- Need näitused teemad wäga hästi selgeks, kudas meie ülcüdises elus üksteist tarwitame ja kudas üksteise tarwitamata jätmine üle' üldiselt kahjulik on, aga nad näitawad ka kudas just joomine kõikide pääle kahjulikult  Mõjub. See kahju on enam ehk wähem majanduslik  kahju- Aga üte seesuguse kahju on meel waimlik kahju, mis ka niisama kõikide kohta üleüldiselt mõjub Kui palju maimu jõudu ei tähe joodikute jcsmise läbi kaduma, mida muidu ka üleüldiseks kasuks tarwitada wõiks. Palju rahwuslisi asju jääb joomise läbi kängu- Meil wõiks olla tublisid,  ajakohaseid seltsisid, palju häid, õpetlikkusid  raamatuid, sisukaid ajalehti, wõiksiwüd  elutseda eeskujulisel) koolid jnd, sui joodik raha mitte monopoli ei wiiks, sest siis libiseks tema peost ikkagi mõni kõpik ülemal tähendatud hääde asjade lärmis- Kopikatest kaswawad rublad ja meil wöiksiwad kõik seltsid elutseda, koolid õitseda, wõiksime tublidest raamatutest ja sisurikkatest  lehtedest oma mõistust teritada, aga et meil palju raha wiina eest ära läheb, siis ei ole meil kõike seda mitte. Ja kas see ei ole kahju kõigile, ka neile, kes wiina põlgawad! Ja kui meel wiina eest wälja antud raha meie kodumaale jääks, siis poleks asi weel nii hull! Siis tuleks wiina eest antud raha teisel teel ehk jälle rahwa kätte- Aga nüüd läheb wiina eest wälja antud raha siit täiesti ära- Iga aasta saadetakse siit 200,000 (ütle kaks sada tuhat!) rubla ära, mis wiina eest on maksetud- See raha ei tule siia enam mitte tagasi- Ja kui asi nii edasi läheb, siis on terme Saaremaa  täiesti pankrott. Juba nüüd on rahapuudus igal pool suur. 54 Mamsel Ilmaaegne. Siis ei jää muud üle, kui et weel korra ise Friederiga räägin, ju temal üle öö üks kibemeki mõistust ja aru pähe tulnud on. Tereese langes õlast kehitades patjadesse Lagast. Julia seisis weel tükk aega ootes paigal, aga Tereese jäi kinnisurutud silmade ja ruufikaSse pigistud kätega sõnalausumata  lt pikali. Waene, waene laps, sosistas Julia toast wälja minnes. Armulikult kummardas tema wäikese moodi üle, kus laps sees puhkas. Oh kallis preili, nuuksus wana Dooris oma woodis, see on hirmus, kui inimene nii ülemeelselt ise oma õnne jalgade alla tallab Teie ei teagi kui palju herra temaga kannatama on pidanud ja missugune  inglikannatus temal ülepää on. Tema on haige, Dooris, küll ta juba aegamööda jälle teiseks muutub. Ja jah, siis küll kui tema jälle oma tahtmist saab, muidu mitte. Julia läks olla oma tuppa. Magada tema aga ei wõinud. Kui hirmus oli ometi maapäälne elu. Mida pidi inimene weel uskuma, ehk mille pääle kindel olema, kui naene truudust ei pidanud ja ema oma lasigi enam ei armastanud! Julia astus akna juure ja waatis alla aeda. Mida tõi tänane päew enesega ühes ja mis oli kõik künni õhtuni juhtunud? Oma töötoas istus tohter Roettger kustuma lambi juures, kuna koidukuma õuest sisse paistis ja hoidis tundide kaupa kuiwa sulgu oma peos, otsegu oleks tema kirjutada tahtnud, aga tema mõtted ei wiibinud  sugugi mitte ühe teadusliku töö, maid hoopis teise asja juures. Mis lugu see ometi Tereesega oli? Need ei olnud enam tujud ega tnttaw isemeelsus, siin pidi sedakord  sügawam põhjus olema. Siin oli wist tõsine närwide haigus tulemas ja selle wastu pidi kõige jõuga hakkama. Kus oli tema kuldne õnn jäänud? Kuhu need ilusad tunnid ülemal toas, kus ema ja laps ühcwääri rõõmsad oliwad ja hõiskades sellest tunnistust andsiwad, mis tema südant igakord kirjeldamata õnnega täitnud oli. Mis ajast saadik oli sellest muutus tekkinud  ? Tema wajus mõtetesse. Korra asusimad Julia suured, mustad silmad tema ette. Pahaselt raputas tema pääd. Tundmus, mis osalt põlgiuS, osalt halastus oli, asuS tema südamesse. Mis tuleb temaga pääle hakata? Kas wõib teda meel siia jätta? Kes teab mis laadi tema ühendus selle mehega on? Kes peab teda kaitsma, kas mana kalk tädi, kes tüdruku wastu tema -väetimast põlwest saadik liig wali on olnud? Jah, see tuli sellest, et teda teenija tüdrukuna  peetud on, tema ei tohtinud kuskil oma manustega ennast lõbustamas käia ja nüüd on tema -viimaks niikaugele sattunud.  Ning ometi ometi on see kõikidest  nähtustest hoolimata otse il-nwõimata, temast just sarnast asja uskuda! Seda ei wõinud olla, et sarnane nägu petab! Oh, oh, missugust risti, inimene naesterahwaste  pärast nägema peab! ütles tohter wiimaks -valjusti, ennast mägist naljatusele sundides. Üks neist on haige ja teisega on lugu meel hoopis pahem. Ja tema ajas ennast ringutades püsti koristas paberid kokku ja hakkas Tereese juurde minema. Tema oli lõkendawas wihaS säält lahkunud ja see ei olnud mitte õige temast. Tema oli ju arst ja Tereese haige, sellepärast oleks tema kannatlik olema ja ei mitte wihastama pidanud. Waene wäike nacne, kes teab kui kaua tema weel üksi nuttis, enne kui ära uinuda mõis- Eeskojas seisis tema ema pahase näoga, hommiku kleit oli temal kiiwa kinni ja lilla paeltega hommiku tanu istus teise kõrwa pääl. Nüüd on asi ometi nii kaugel, et sina Julia eestseisjaga rääkima pead, Fritz ja kui sina seda teha ei taha, siis lähen mina ise tema juure. Täna homiku wara kui tüdrukud ülestõusiwad, oli aiapoolne maja uks juba lahti ja preili Julia tuba tühü Ei lase sina teda õhtul magama minnes wälja jooksta, siis teeb tema seda homikul enne teiste ülessetõusmist kallis taewas kes niisugust asja temast karta teadis. Kurwalt waatis tohter ema otsa, sääl nägi tema seda walget rätikut ema käes. Selle wõtsin mina säält trepi päält praegu alles ülesse, ütles proua pahaselt. Nõnda käib see Julia asjadega ümber. Ja, kui see weel tema enese rätik oleks, selle rätiku laenas Tereese temale ainult üheks korraks, armust ja heldusest, kui temal midagi ümber panna ei olnud ja nüüd Kas see siis Tereese rätik on? päris Fritz. Jah, see on küll proua rätik, kõlas ülemalt trepi päält tugema kehaga toatüdruku  hääl. Proua oli teda juba eile õhtul ära kaotanud ja saatis mind teda otsima. See on siis tõesti minu abikaasa oma rätik? Jah herra tohter, preilile oli tema ainult sel korral ümber laenatud, kui nemad leitnandi hei ra kõnet kuulmas kSisimad.  Juba teisel hommikul tõi preili proug