päewakorrast näha, lubab ülemal tähendatud koosolek hästi tähtis olla. Msilasteosakonna asutamine saaks ehk meie mesilaste pidamisele uut hoogu andma. Niisama tähtsad on ka teised  asjad. Need on tänawuse aasta wäbese meesaagi poolest wäga ajakohased ning saamad mesilaste pidajatele mõndagi näpunäidet andma. Et rohukasw sel aastal üleüldiselt paha on, siis wõib loota, et walitfus mefinikkudele ilma aktstfita sukrut müüa lubab. Ülemaal on juba selles asjas walitsuse poole palwekirjad ära saadetud.  Meie mefinikud ei peaks siin ka mitte ajaga miiwitama. Et ka need mefinikud, kes mitte feltstliikmed ei ole, wõõrastena koosolekust osa wõtta wõiwad, siis on soowida ja loota, et ecstulewast koosolekust Saare mefiuikud rohkel  armul osa wõtawad. Maal on paljud põllumehed rukkikülwiga kimbus. Põllud on mee all ja ei saa neid ära külida. Kui niisugune nähtus põllumehi piinab, neile wõiks ehk järgmine teade huwitaw ja kasulik olla. Tiirimetsa mõisa kesapõld on ka mee all. Selle mõisa rentnik, Saaremaa tuttaw põllumees hr. G. Markus, külib selle tõttu rukki wilja selleaastase kõrre põllu pääle, sest et see kõrgemal maakohal seisab. Kemadel tahab ta orasele hää korra kunstsõnnikut  pääle riputada. Kudas see huwitaw katse korda läheb, saame tulewal sügisel näha, knid praegu küll muud abinõu sellest kitsikusest, miS mesi põllumehele madalatel kesapõldudel sünnitab,  järele ei jää. Õienduseks. Ma «maldasin „Saarlase" Sl. numbris minema kuu lõpul toime pandud muusikalik-kirjanduSlise õhtu üle kirjelduse, milles muu seas ühe iseäralise nähtuse  pääle tähelepanemist juhtisin, mis ennast selles awaldas, et tähendatud õhtul „Kurhaufi" saali mõlematele külgedele rohkesti isikuid kogunes,  kes toolidel istujatele teed saalist wälja ja tagasi kitsendasiwad. Eila alles kuuisia, et mu armustuse pääle keegi T. ühes „Hääle" numbris mitmesuguseid tähendusi teinud. (Et ma «Häält" ei loe, siis ei teadnud ma sellest enne midagi.) See kiri on ainuüksi mu isiku wastu sihitud. N'ile ei ole mu tähendus saali seinte ääres olnud wõõraSte  kohta meeldinud tõde on tcatawaöti kibe kuulda ning see on ainukene põhjus, miks ta mind laimama hakkab; ettekantud toodete  üle awaldatud mõtete ümberlükkamist ilmutab  ta ainult oma laimamise katteks, ning seda kõige lapselikumal wiistl. Ta ei leia mu süüdistamiseks muud asja, kui seda, et ma ennast  mitmesuguste sõnadega „ehtinud" olen. Ta ei leia arwuStusest misgisugust kohta, millest  kinni haarata Miks. Siis ei ole tal muud nõu, kui naerab, et ma sõnu: kurguhääl, rinnahäül  n. t. tarwitanud olen. Arwustaja T. ei ole minu poolt tarwitatud sõnu wist ialgi enne kuulnud ning arwab, et neid sugugi ei pruugita, kuna nad muusikas iga sammu püül nimelt sarnasel kujul ette tulewad. Ta ei tea mis tähendab lsnto, mis tähendab presto, sest muidu ei ütleks ta, et need F-molü« ette ei tule. Ka ei tunne ta Eeetikeelt; ta kirjas tulewad mitmed õigestkirjutuse wead ette. Ta annab mulle eeskirja, mille järele mu koht ainult  „aia taga" tohib olla. Kuid kui ma ka aia taga oleksin olnud wõi tulewikus Ml saaksin  olema, fiisgi ei ole ma nende piletita seinte ääres tõlgendajate hulgast, kcS warga kombel hiilides weerand tundi pääle etenduse algust saali roniwad ning rõõmsad on, et karikas neist mööda läinud, mis nime kannab: pääsetähe eest nõutaw raha. Sellest kompaniist on ka arwus- taja X. 16. VIII. 09. K—a. Margused- Hiljuti nähti MuhuS kahte kahtlast isikut. Just sel ajal saiwad siin ka mõned wargused korda pandud, ja nimelt Liiwa kõrtsis, millest juba «Saarlane" teadis jutustada. Selsamal öösel, s. o. 9./10. augustil, warastati Muhu-Suures wallaS Soonda külas J. W. aidast piima ja wõid. Piim oli koha pääl warSti ära joodud, aga 4 naela wõid kaasa wõetud; selsamal öösel toimetati süälsamaS külaS T. W. keldri kallal murdwargust ära; wiidud oli kaks külimitu kartulid. 10. augustil hommiku wara näitafiwad  kaks tundmata meest Maasi vallas Rantkülas J. K. juures omawoli. Tuppa tulles otsistwad nad ilma sõnalausumata toidukraami  üles, kandsivad lauale ja sõimad kõhud täis. Perenaene, kes alles magas, hoidis ennast  wagusi teki all ja lasi kutsumata külalist julgesti kehakinnitust wõtta. Endise Tinuri karboni maja juurest. Jaani kihelkonnas, mis W. L. oma oli, kadufiwad  mineval aastal uksed, aknad, pliidirauad ja kõik, mis seina küljest üra wõtta mõis, ära. Et maja peremees ise kaugel elas ja keegi kahtluse  alla ei arwatud, jäi asi soiku. Nüüd on aga asi kohalise kordniku tegevusel awalikukS tulnud. Kõik varastatud kraam leiti A. K. juurest Üles, kes selle oma majas oli tarvitusele  võtnud ja uuesti üle värvinud. Asi on kohtu kätte antud. IV./11. auguSti öösel varastatud Kärlal, Kogula külas, J. L. kaks raudpulkadega äike ära. Teisel päeval leitud M äkke naabri veski saba külge üles riputatult, kuna teine kadunuks jäi. Pääle selle oli üks puu äkke põllul puruks tehtud. Muhust. Liiwimaa kubermangu walitsuss  poolt on Muhu kaupmehe Karl Grünthalile  luba antud oma poe hoowi pääle, Muhu- Suures wallas, wäikest petroleumi ladu awada. Tartus, 17. aug. EeSti näitus, kirjutab „Postim.". mis praegu alles.käimas, lubab juba niipalju ülewaadet, et teda täiesti kordaläinuks  wõib nimetada. Näitus on rikkalikum kui ialgi enne. Seda peab ka lõpulikult loomade  osakonna kohta ütlema, mis awamise pu« hul weel weidi korraldamata oli ja hüäd ülewaadet  ei pakkunud. Sarwloomade osakond on minewascst aastast auhinnamõistjate otsuse järel märksa parem; see käib niihästi Väljapandud loomade hulga kui ka nende hääduse kohta. Sedasama wõib hobustest ütelda. Kõik muud näituse osad näitawad jõudsat kaSwamist, iseäranis  põllutööriistade ja -masinate ja piimatalituseabinõude  osad. Niisama on rahwakoo- ma wangi satun, Martin, siis ütlete, et baron mind üle poole tunni ei ootaks. Kui ma selle aja sees ei ilmu, siis katsugu herra de Wolperg  wiibimata minema hakata, sest siis on just kesk öö aeg käes. Siisgi käsi minu nimel, et ta Võimalikult ettewaatlik oleks. Sa tead, Martin, mis teha tuleb: wägi kolme osasse jagada ja kolmest küljest korraga katsuda linnale läheneda. Selle pääle ei wõi loota, et kõigile kolmele salgale õnneks läheb linna pääseda, aga wõib olla, et ühe õnnetus teise õnn on. Wüga Võimalik wõib olla, Martin, et meie enam kokku ei saa, aga isamaa päästmine olgu ülem asi. Anna oma küsi, ja kaitsku Jumal sind I Oh, ma palun Jumalat, et ta aga Teid päästaks, herra, wastaS Martin. Kui ta oga Teid päästab, siis saagu minust mis saab, ma ei oska muud teha kui Teid armastada ja teenida.  Ma loodan, et meie nende äraneetud hispanlastega täna õhtul ilusa wiguri ära mängime. Annaks Jumal! Noh, jumalaga! Soowin sulle õnne ja julgust. Soowin ka Teile õnne ja ettewaatust! Herra ja sõjariistadekandja lahkufiwad. Martinil läks hakatuses kõik hästi ja ta jõudis end pimeduses kaunis ojawasti wahisoldatite eest hoida. Ta jõudis wallonlaSte laagri juurde, kus rohkem wahtifid oli. Kahe teeharu wahekohaS märkas ta korraga, et ta ratsa- ju jalawäesalga wahele oli juhtunud ja keegi hüüdis: „KeS sääl o« ? Teda oli nähtud. Noh, ütles ta iseenesele, nüüd on aeg, mll waja julge olla, nagu peremees mind õpetas. Selle hää mõtte pääle tulles hakkas ta täiest kõrist Metzi ümbcrpiiramise laulu laulma: Reedel, kõikide pühade päewal, Langefiwad sakslased meie püüle. Hei, stna! Kes sääl on? hüüdis kare hääl täiesti wõõras murrakas ja iseäralise rõhuga, meie siin seletama ei hakka, kartes, et meid ka stmi zvöMG. Wrgmb.) Liina. 8 Liina ei saatnud tänagi oma sõbranna kirja  ära, sest ta soowis kuulsa kunstniku mängimist  ära oodata. Teda mängida paluda ei tohtinud  keegi. „Ma mängin ainult oma tahtmise järel, aga mitte sundimise abil," ütleS ta esimesel  päewal kohe, ja, muidugi teada, on pärast  niisugust eessõna raske paluda I Wiimaks ometi tuli see aeg I Mitte asjata ei olnud ta terwe päewa ärewuseS. . . Kunst» nikud tunnikella pääle ei maata. .. Teised inimesed  lähemad magama, aga luuletajad ja komponerijad  halkamad sel ajal tööle. Wisiisti on mainmõtus wäga häbelik tundmus, et ta nõnda salgust kardab. Ranowsky puhus küünlad ära, mis Liina ise ootamise pärast wärisewate kätega klaweri pääle on toonud. Kõik maja jäi maitseks. Onu wõttis kaardid ja läks söömatuppa. Emilia Jmanowna tahtis saali tulla, aga Ranowsky ütles järsult: „Laj' preili üksi siia jääda." Emilia Jmanowna läks õhates onu juurde. Söõmatoas põlew lamp walgustaS hämaralt klaweri tlahwifid. Liina istus tuksuma südamega  madala pingikese pääle klaweri ligidale ja hakkas terawaSti kuulama. St! . . Ära kolinat tee! ütles onu tuppaastumas  Jüri Andrejewitschile. Jüri näris huulefid ja istus ilma kolinata ligema tooli pääle. Kui waljud akkordid kuuldufiwad, läks ta tasa saak ja wõttis Liina seljataga istet. Wiimane ei kuulnud ega näinud midagi pääle RanowSky. Kunstnik hakkas nagu wastu tahtmist mängima,  aga kordkorralt sai ta rohkem ja rohkem waimuStatud ja mõne minuti pärast woolastwad tema sõrmede alt tõesti nõiduwad helid. Ta mängis küll Liinale tuntud lugu, aga see oli nõuda sütitaw ja tundmusi ärataw, et wiimane sellesamast «ee! jlmaSgi polnud kuuluud. Mäng lõppes. Ranowsky pühkis käega üle otsaesise ja ütles tumeda häälega: Ma mängin oma uut ooperi. Ta ei ole aga weel lõpulikult malmis kujunenud. . . Ainult  mõned katked. . . Ristisõjad. Te ju teate muidugi, mis need on? Oleks keegi teine seda Liina käest küsinud, siis oleks wiimane koguni pahaseks saanud. Nagu ta oi teaks ristisõdadest midagi. Neid oli ajaloos  kõigest 12 tükki! Kui türklased... Issanda hauda. . . rojastasiwad. . . Peetrus Omjeuski... Klermondi pühaisade koosolek 10SS aastal.. . Rüütlid punaste ristidega... Gottfrid Buljonski.  . . siis Barbarossa. . . uppus jõkke ära... Oi, Liina mälestas kõik wäga selgesti, aga Ranowskyle ütles ta ainult: „teanl" Ta kobas sõrmedega klahwide pääl, nagu « otsiks, mis toonis algada. . . Esimene etendus on ühes Jtalia lossis. Wana rüütel, noor ilus tütar. Tükid muistsest Jtalia muusikast... Tunduks nagu midagi lihtsat, patriarhilikku neis helides. Liina kartis liigutada, et tema mõttelend mitte eksitatud ei saaks; ta tahtis ooperi täienemisel  enesele selgesti ette kujutada, mis komponeeris»  sellest mõtleb luua. Rüütel mängib oma endistest võitlustest... Orkester mängib. . . KaS panete tähele? Aga mitte wäga waljuSti, sest see ei ole mitte võitlus  maid ainult mälestus. . . Tütar kuulab pealiskaudselt rüütli juttu ta armastab. . . Õö jõuab kätte... pikne, vihm-.. kärgatused... Aga tütar ei karda. . . ty jookseb torni, sääl ootab teda vana rüütli sõjariiStadekandja. . . Algab mahe ja kirgline duett. . . aga õueS mühab maru! . . Liina hing ähvardas rõõmu pärast rindu kinni jääda. Sõnakuulelikud helid woolafiwad takistamata laenetena, wihmapisarad krabisesiivad tüütavalt, pikse kärgatustele järgnesiwad ajuti katkestatud mängutoonid ja kõige selle tormimüha  sekta kuuldus mahe, armas, tundelik viis! (Jürgneb) eo, Saarlane ISOS