Saarlane UW Aleüldine sitika ajaleht maa- ja liauarahmale. UM IK S 4 Teifipäewal, 15. junil 1904. XX. aastakäik. maksab: pooles aastas 1 „ LZ „ Ilmub igal keisipciorvcrt. Enam waimustust! Km meie elu ligemalt tähele paneme, Ms näeme, et meil igas asjas waimuStus puudub. Ja fee puudus on suur puudus. Sest ilma waimustuseta ei wõi meie ühtegi asja hääle lõpule wiia. Koolipingist kuni halli wauaduseni peab meil igaS ettewõttes waimustuft olema. Mis on koolilapse õppimine ilma waimustuseta,  mis on kõneleja kõne wõi ühe ehk teise tundmuse awaldamine ilma waimustuseta!  Ainult wask mis kumiseb, wõi kelluke mis heliseb. Aga waimustusega ehitud on see kõik täis elu ja jõudu I Nõnda on ka igas kehalikus töös waimustuft  tarwis. Meil on suur puudus waimuStusest rahwalikus asjus. Mille pärast on meie rahwuse asi nii madalal järjel? Eks mitte sellest, et meis rahwuslistes asjas leiged, päris külmad oleme. Arwa mõni on, kellel rahwuSlikus asjus ka waimustuft on, aga üks pääsuke ei sünnita weel mitte kewadet! Mil peaks kõigil waimuStaw rahwuse tundmus hinges õitsema ja siis oleks meil rahwuse asi kõrgel järjel! Meie waimlik elu ja haridus ei edene. Eks seda ei takista ka waimustuse puudus. KooliasjuS oleme nii külmad, et meie milgi tingimisel koolide ja hariduse hääks midagi wälja anda ei taha. Maal on hariduse asja edendamine peaaegu wolikogude  käes, aga woUkogudet ei ole siin wäiksematgi waimuStu,l ,eue lile tunda, et nende kätte niisuguse rahlsa asja edendamine  on usaldatud ja et nende tegewuses seisab seda suurt asja edendada.  Mikspärast  on meie seltside elu lonkamas? Eks jtzllegi waimustuse puudusest! Seltsi lnk- MAtel ei ole sugugi waimustuft oma seltsi koW. Nad ei tule sageli koosolekutelegi, nii et selts oma otsuseid ära wõiks teha. Seltside elus on harilik asi, et esimene koosolek pidamata jääb ja paari nädala pärast lõpuotsusline koosolek ära peetakse, selle pääle waatamata, kui palju liikmeid koosolekule tuleb. Liikmed arwawad sellest juba küll olewat, kui nad liikmeraha ära maksawad ja jätawad kõik seltsi elusse puutuma töö seltsi eestseisuse hooleks. Sagedasti ei ole sellelgi suuremat waimustuft  ja siis jääbgi kõik lohakile. Seltsi liikmed peaksiwad aga igaüks omal kohal seltsi elust waimustusega osa wõtma, külap siis asi läheb I Meie majandusime  elu ei taha õitsewale järjele minna, ja see tuleb jällegi waimustuse puudusest. Igat tööd ja ettewõtet toimetame nõnda ütelda „uisa-päisa" ja elatame „ühest päe- mast teise-" Iseenesest mõista, et siis asi ei edene- WaimustuS on iga töö ja ettewõtte  elu ja seda katsugu enesele igaüks kõiges oma tegewuses omandada. Meie oleme sagedasti selle üle imestanud, kudas soomlased oma hariduses ja majanduslises  elus nii kaugele on jõudnud. Majanduslise  elu tingimised on ju neil looduse poolest palju pahemad kui meil. Aga neil on igas aSjas iseteadwusega ühendatud waimustus. Toome sellest ühe näituse, mida meile keegi jutustab, kes Soome elu isiklikult tundma on õppinud. Ta kirjutab  soomlaste üle põllutööStuse aSjas: „Waimustus on sääl, nagu ise oma silmaga  nägin, mõnede põllumeeste juures nii suur, et nad õiget wiist söömaaegogi pidada ei saa. Sääl ei küsita suwisest suurest soojusest, ega talwisest paukumast külmast, ega sügistest suurtest sadudest, ega keivadistest kõmadest tuultest, maid alati tehakse tööd «vaimustusega. Taimel käreda külma ja lume tuisu ajal, mil mõnigi Eesti põllumees ninagi ukse wahelt õuegi ei julge pista, kaemab Soome põllumees  särgi mäel keset lagedat sood kraami soo sisse, ilma et tal külmetamisestgi  aimu oleks. Ta on nii oma töö üle waimustatud, et kõwemadgi looduse wõimud teda selle juurest eemale peletada Wiimaks ometi. Elly Põllul U'e jutustus. 2. Kai, jäta sarnane jutt kõrwale ja räägime parem, mis meie Elsast wiimaks wälja tuleb, astus Madis oma jutuga järsku wahele. Minu mõte on kindel, et Saare talu peremehe Mardile teda kolde kuninganaks  anname ja pikemat juttu ei olegi enam waja. Aga Madis kas Elsa ka Mardile läheb, see on alles teadmata? Mis? Kas läheb? Kui isa ütleb: pead minema ja sellega on asi nudi! rääkis Madis kaunis järsku. Kambri uks läks järsku lahti ja Elsa ruttas maasika korwiga sisse. Jsat, emat juba kodu! Tõin teile ka wärskcid maasikaid. Aga mis jutt teil nüüd nii käsil oli. et juba isa walju häält õuegi ära kuulsin? Isa tahab sind mehele panna! ruttas ema wastusega. Kellele siis? Kuda wõid sa nii narriliselt küsida? wastas mana Madis nagu pahaselt. Kellele muule, kui Saare talu peremehe Mart Mättale tublile Mardile! Ta on wallas lugu peetud mees, pea aegu minu järgmine ja waene pole ta mitte: ilusad hooned, korralised põllud ja loomad ja häägi summa ka kroonu kollisid linna pangas. Aga mina noh, mina tunnen ilma ja ta elu, ja sellepärast olen juba ammugi silmad Mardi paäle sihtinud terweS kihelkonnas pole tema sarnast. Elsa hakkas isa kõne pääle heledasti Mvksuma ja ei näinud oina Wälja walitud mehe üle ühtegi suurt rõõmustawat. Wiimaks  astus wana Madis Elsa juurde ja ütles: Noh, laps, mis arwad siis sina ka selle asja kohta? Sa oled ju kõigiga ometi rahul mis? Mart on jõuukas ja lugu peetud mees ja tema naescna oled sa esi' mene naene külas. Eks ole nii, armas Elsa? Elsa hakkas meel kõwemini nuuksuma. Oi lapsuke! Mis see süüta nutt tähendab?  Nutta wõid sa pääle pulmi, kui sul selleks põhjust on; aga pruudina pead rõõmus olema. Tule Elsa siia, ja täna oma isat tubli peigmehe eest. Elsa ci liikunud aga paigast. Ta kuiwatas  oma pisarad ära ja wastas waStu tahtmist: Armas isa, mõtle ka ometi seda, et Mart minu tarbeks liiga wana ja palja pääga on. Kes on wana Mart? Naljakas! Ega poisikene ei wõi ometi sarnast suurt talukohta  pidada ja sääl juures tubli peremees olla. Kuule Madis, ütles perenaene wahele, kes siia ajani wagusi päält oli kuulanud ja maasikaid söönud, wana on Mart nüüd meie Elsa jaoks ikka küll, paris Elsa isa! Jah, ema, taon kui isa minule! sähwas Elsa ruttu rõõmulikumalt. Wöi ütlewad juba mõlemad ja mis siis edasi? Aga Elsa, kas sinu isa siis tubli mees küllalt ei ole? Ja wat' missugune  tubli habe weel Mardil on! Isa, naeris Elsa, Mardi habe on juba üSna hall! Seda enam saawad inimesed temast lugu pidama. Mõtle ometi laps järele, et sa ilmasgi paremat meest emm ei saa! Mina ei taha Marti mitte, wastas Elsa, ega lähe ka ilmasgi temale mehele! . . . Sina ei taha siis mitte Marti? Hää, siis tahad sa ehk mõnda teist juba? Mehele pead sa ikka minema ja ega sa ometi manaks tüdrukuks taha jääda- Ütle siis mulle, keda sa õieti tahad, et ma näen, kas ka mina teda tahan. Elsa oli kahewahel ja waatas kord ema, kord jälle isa pääle. Kui ma mehele lähen, siis ainult meie wallakoolmeistri Ernstile aga mitte kellegile teisele. Wõi koolmeistrile! ütles Madis ja hakkas suure häälega naerma. Ja, ja, tõesti oled sa kõige parema wälja walinud selle kasuta käpaimeja, selle näljahamba selle! Ta ei tee ju midagi on esimene  päewawaras! . . - Niisugust Sillaotsa  rentniku poega, mäest rotti, niisugust tahab siis minu tütar omale meheks! Hää, tõesti hää on, et su isa meel elab. Noh olgu siis, mina küsisin ja sina kostsid. Mina kuulsin, siis kuule ka sina, mis mina ütlen: sina pead Mardi naene olema! Madis oli üles ärritud ja astus õuue. Ema ja tütar jäiwad tükiks ajaks meel käes olewat lugu harutama. . . M. No ometegi tänu Jumalale! mõtles Silla otsa Siim, kui ta praegu mõisa herra konturi ukse kinni pani ja mõisast kodu poole hakkas sammuma. Tänase päewaga on Silla otsa talu otsegu uuesti sündinud: nelituhat rubla on teda mõisa herra walitsuse  alt peastnud! Süda, ole nüüd üsna rahul ehk küll raha kott täitsa tühi on. Noh, raha wöin ma Me korjata, ja kui