Saarlane ~Sts.«?-rtcrne" maksab: kroonupoötiga! oaslis A r. ko? Vz » t., S 5 .. .. -.. 7S .. Vz 1 I - ." V. .. -„so .. Üksik number S kop. -4 Ilmub kakskorda nZdalas, I,«I keskuSbalal ja laupäewal. Toimetus iiur-saar-s PitkaS uul., Tresseni majas Zt 13. Kuulutuste wastuwõtmtue kuni killu 1 xäewal enne lehe ilmumist. Kuulutuste pltit-rida k kop., lehe eesotsas ÄU kop. M 47. Kesknädalal, 5. septembril 1907. XXI!!, aastakäik "Need õnne lapsed!" KudaS lugejad «Saarlase"'uuk. näha wõiwad, ei oie hr. W. A. Mega rahul, et teised inimesed kroonu waldade praeguseid talu omanikkusid „õnne lasteks" nimetawad, W. A. püüab ka ära seletada, et rentnikkudel pea kindlam seisukoht olla, kui kroonu walla talu peremeestel, kelledest mitmetel palju pärijaid olla, kes kohad ära tükeldada. Kohad olla ülepää halwemad, kui päriswaldade omad. Hr. W. A. küsib siis oma ridade wahel ühes kohas kindlalt: «Missuguse õigusega pannakse taie suuremad kohused, iseäranis kõrgem walla maks pääle?" Mitmedgi W. A. ütelused on õiged ning tähelepanemise wäärt, nagu näituseks: „Talud siiluwiiiudss ja lipp-lappides." See on wäga wilets asi, mis majanduses ütlemata raskusi ja suuri kulusid teeb. Aga kelle süü see on? Kui arwata 40. aasta eest kroonumaade walitsus oma talunikkudele krundi maid pakkus, siis oliwad selleaegsed peremehed süle ja rinnaga krunditamise  wastu ning Mwad meelega oma „lipp-lappide" juurde. Ning kui kroonu talunikkudel praegugi põllumajandusiise mõistuse puudnst ei oleks, wõiks igas tahes nüüdgi meel kohad ära krunditud saada. Muudes tingimistes ei ole kroonu waldade  kohad ammugi mitte halwemad, kui päriswaldade omad. Mis aga tükeltamisesse puutub, sääl näikse hr. W. A. waated wildakud olewad, mis õiendust tarwitawad. Mis puutub see teistesse ehk walla maksudesse, kui palju kellegi! omanikul " lapsi, s. o. pärijaid on? Ka wabadikutel n poolis tosinate kaupa lapsi, mis neil 'l- is tükeldada on? Minu teada on Keisri herra maa ja koha sellele kinkinud, kes sel korral oma nimega peremees oli. Tükeldab aga isa oma köha laste kätte ära, siis on see jälle tema asi, sest et ta oma warandust jagada wõib, kudas tahab. „Õnne laSte" kohta wõin ma niipalju ütelda: Kõrge Riigi-Jsa kinkis kroonu walla talunikule 40 —5O dessatini ja paljudele weel rohkemgi maad igaweseks päranduseks. Tema arm tegi talupoja korraga päriSmeheks, kellel oma maa muld jalge all, omad puud ja põõsad metsas kaSwawad, keda oma katus warjab, kellel omad aidad, wilja salwcd ja rohuaiad on, kes omaga teha wõib, mis ia! tahab, kas ise pidada, wõi mitme tuhande rubla eest teisele ära müüa, ning kui niisuguse õnne osaline sellest mitte rõõmu ei tunne ning õnnelik ei ole, siis ei suuda tema rõõmu ja õnne tundagi. Kõrgem walla maksude nõudmine tuleb sellest, et riigi Isa kroonu taluperemeest talu rahwa seas esimiseks on arwanud, kellele ta koha kingitusega kindla jalge  aluse on pannud. Ärgu pangu siis kroonu walla talu omanik sugugi imeks, kui teised walla liikmed teda „õnne lapseks" peawad ning maksude juures kõrgema wäärtusega meheks loewad, kui wabadikku ehk sulast, kellel jala räitgi maad ei ole. See on täiesti õige. Õigus ei oleks aga mitte see, kui sulane, kes oma kümne sõrme waral ennast toidab, kellele kopikutgi kingitud ei ole, niisama palju maksaks, kui päriskoha omanik. See õiguse tunne peaks juba iga päriskoha omaniku südames  elama. Sellega on kroonu walla talu omanik waraliselt kohustatud, waldaS efimine meeg olema, keS igas hääs aSjaS ning ettewõtteS esimest sammu astub. „Õnne lapsed!" Ärge olge tuimad omas õnne tundmises, aga ka mitte tuimad õnne eest tänu «maldamises. Wäga ilus ja tähtis ning ajakohane oleks see, kui teie tänu täheks ja oma kingituse auuks mõye jäädama mälestuse asutaks, mis üleüldisele  elule edu ja kasu tooks. Selle juures juhiks ma teie mõtteid ühe rahwaliku  tütarlaste kooli asutuse pääle. Haritud perenaene kaotaks kõige päält port maali põrandatelt, peksaks kambrist kurjad putukad wälja, kaunistaks ta kohaomanik»  kohaselt, pühiks isakesel higi otsa eest, kui ta raskest tööst wäsinud ja närtsinud  õhtul kodu tuleb, oleks alati lahke ja lõbus omade ja wõõraste wastu, lühidalt: ta muudaks endise tumeda ja tuima oleku ilusaks ja armsaks perekondkiseks  eluks. G. M. Kättemaksmine. Inglis kirjaniku Conan Doyle kriminal 6 jutustus kahes jaos. Ma wean selle pääle kihla, et ta seda mitte ei Või. Kaotate kihlweo, wastas Holmes rahulikult. Selle tüki olen ma ise kirjutanud. Teie? Mina jah; ma oskan tähelepannu ja otsufi teha. Sellel õpetusel, mis ma selles tükkis awaldafin ja mis Teile saladuslik näitab olema, on tõepoolest suur tähendus tegelikus elus ja nii suur tähendus, et ta mind toidab. Kuda wiifi? hüüdsin ma tahtmatalt. See on minu amet! Ma olen selles asjas wist ainukene inimene maailmas. Ma olen salapolitsei nõuandja, kui Teie sellest aru saate, mis see tähendab. Meil on sim Londonis ametlikkusid ja era salapolrtsemikkusid.  Kui nad midagi ei suuda teha. rulewad nad minu juurde ja ma juhatan neid õigele teele. Nad jutuStawad mulle kõik ära ja olen ma kuritöö asjaolemised  teada saanud, ütlen ma neile, mis tarwiS teha. Kuritöödel on üksteise wcchel suur perekondlik sarnadus ja kui Teie tuhandate kuritööde aõja olemifed juba teate, siis ei ole selle järele raske järgmise kuritöö saladust walge ette tuua. L-ftrade on tähtis salapolitseinik. Tal oli hiljuti Üks allkiri wöltfimise afi eeS ja käis sellepärast  tihti minu juures. Aga need teised? Neid saadawad suuremalt jaolt salaagentid  siia. Nad on kõik misgist kuritööst kannatanud ja mina annan neile mõned sõrme näited. Ma kuulan nende jutustused  ära, nemad wõtawad minu nõuandmisel»  tarwitusele, kuna ma selle eest oma waewatasu saan. Aga kas wõite siis siin oma toas misgist  keerulisest asjast jagu saada, kuna teised,  kes kõik oma silmaga näinud on, selles asjas midagi teha ei wõi? Just nii. Minul on niisuguses aSjas iseäralik anne. Mõni kord juhtuwad ka wäga keerulised asjad, mida ma ise oma silmaga nägema pean. Mul on omad ise. äralikud teadused, mida ma niisuguste keeruliste asjade harutamisel tarwitusele wõtan ja need aitawad mind selle juures palju. Kõik need imelikud reeglid, mis Teie enne ajalehes lugesite ja millede wastu Teie oma põlgtust awaldafite, on tegelises elus wäga tarwilised. Tähelepanemine, see on minu teine loomus. WZ:b olla, et Teie ehk siis imeks panite, kui ma meie esimesel kokku juhtumisel Teil? ütlesin et Teie Afghanistanist tulete? Panin küll, aga wist oli keegi seda Teile ütelnud Z Mitte midagi selle sarnast- Ma teadsin,  et Teie säält tulete. Harjumise läbi olen ma juba nii kaugel, et mu mõtete käik nii rutuline on, et põhjuste wahesid peaaegu enam ei tunnegi. Aga mis põhjused siis tõesti olemas oliwad? Nimelt käis mu järeldamine nii: «See herra on arsti sarnane, sääl juures on tema keha hoidmine sõjamehe moodi. Järelikult  sõjamäe arst. Ta on praegu palaw wöö maadest tulnud, sellepärast et ta näo karw tõmmu on, aga et ta naha karw üleüldse niisugune ei ole, seda näitawad w alged käed. Ta on haige olnud, ja kannatanud seda on ta näost näha. Ta pahem käsi on «vigastatud saanud, sest La hoiab seda natuke loomu «vastaliselt. Aga missuguses palaw wöö maaS on Inglis sõjamäe arst wõinud niipalju kannatada ja haawatud saada? Iseenesest mõista, et Afghanistanis, sest sääl on praegu sõda." Kõik see mõtte järelduse rida ei wiitnud mu peaS rohkem aega, kui paar sekundi. Ma ütlesin ka Teile, et Teie AsghaniStanist  tulete ja Teie panite seda imeks. Teis seletate seda koguni lihtsalt, ütlesin ma naeratades. Teie tuletate mulle Wgar Poa Dupenstt meelde. Ma Kodumaalt. Kuresaaroft/ Pühapäewa õhtul tuli aurulaewa «Konstantiniga" Saaremaa maamarschall, kammerherra baron Bu kH. höwden Kuiwaste mõisast Kuresaare. 1. septembrist käib nüüd post jälle ö korda nädalas. Ka aurulaew «Konstantin"  ei wea enam posti.