Sakala w 92. Mikjanäis, 23. Det^emörik. 1904. Ilmub kaks korda nädalis, ga eSmaspaew ja ueljapaew Z7.es aastakäik. Politika, kirjanduse, põllu- ja käsitöö ajaleht. Tellimise hind: aastas postiga 8 rbl. S 0 kop. poStita Z rbl. 80 kop. kuu päSle , » 80 , «Sljamaale aaStaS S „ pooles aaStaS 8 , 80 » Ükfik nummer maksab 8 kop. Kes 14 eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata ehk 7 protsenti. Kuulutuste korpuSria ruum maksab S kop. lehe eesotsas IS kop. Toimetuse adres»: „Sakala" toimetusele, Wiljandis. Wenekeeles: rssovu Slb cho^IASSB. Jõulud 1904. Missugune imelik tundmus täidab meid tänawuSte Jõulude puhul, öigemine ütelda, missugune tundmuste segi! Jõulukuused oma küünalte säraga, rõõmust hiilgawad näod, Jõulukellade helin ja ammu tuntud pühalik laul „Auu olgu Jumalale kõrges ja maa paal rahu" ühel pool. Sadatuhanded perekonnad, kellede omaksed ja toitjatki sõjaväljale wiidud, leina-pisarateft läikiwate silmadega, niisugune suurtükkide mürin, mille taolist maailmas meel kuuldud ei ole, ja tapmine, koletu tapmine „huraa" ja „bansai" karjumiste saadetusel teisel pool. Missugune hirmus wast-olu! Aga ometi piame selle mõju all tänawusi Jõulusid pühitsema. Soojades tubades ja Jöulu küünalte paistel  ei suuda kuidagi unustada, et sääl kaugel hommikumaal, peaaegu 10,000 werSta meist eemal, sadatuhanded meie vendadest muldmajakeSteS  elutsema, sõja kraavides ja wahikohtadel Mandshuria käredat külma kannatama piawad, kelledel Jöulu-muusika aset suurtükide mürin täidab.  Weel kaugemal aga, tervest maailmast ammugi ära lahutatud, seisab Port-Arturi kaljudel  weel ükS salk meie vendi... keS teab, kaS koledatest kahjudest vihastatud vaenlane just neil ,rahupühadel" kõike jöuudu kokku ei võta, et selle kangelaste salgale ometi kord ots pääle teha, ja et nii paljugi meie vendadest, oma elu jöuu raugemist  tundes, ei sosista: Kodumaa, omaksed, jääge Jumalaga.. igavesti?.. Kaua on nad abi ootanud, maa kui mere Poolt, ja ootawad meelgi. Aga kunaS ta tuleb, see nii palawalt igatsetud abi? KaS jöuawad nad seda ära oodata? On kahtlemata, et neil rahupühadel maailm  rohkem, kui muil aegadel kohkumisega merise söjaplatfi poole Vaatab ja küsib, kaS siis tõesti Võimata on, selle koledusele kord lõppu teha, et kord ometi jälle .rahu maa Ml" oleks. Ja ettepanekuid ongi wiimaStel päewadel mitmelt poolt tehtud. Roma linnas, püha Peetruse toolil istub üks mees, kes ennast Kristuse asemikuks maa pääl tunnistab. See mees on juba mitmel korral  ja hiljuti iseäranis palavalt oma soovi avaldanud,  et see köigewerisem sõda ometi kord lõpetatud  saaks. Aga pühad isad RomaS on oma mõju rahvusvahelise politika pääle väga suurel mõõdul kaotanud, ja sellepärast jääb seegi soov ainult paljalt vagaks sooviks, hüüdjaks hääleks kõrbes. i. Hoopis tei>est laagrist, ilmliku 'Prantsufemaa  kõige ilmliknma partei sotsialistide esimees JaureS paneb sedasama ette. Temal on juba plaan. Ta soovitab, et kõikide riikide parlamendid  ühe korraga oma valitsustele kindlamalt  kohuseks teeksiwad, et need ühiselt wälja aStuksiwad ja sõdijate riikidele ütleksiwad: «Pistke omad mõõgad tuppe!" Aga riikide mitmesugused, tihti suutu üksteise wastu käiwad kasud teemad niisugust ühist ette astumist wöimataks, ja selleparast  ei suuda seegi plaan tegelikus elus maksma panemist leida. Näituseks ei saa Saksamaa, Prantsus, Austria jne., kes sõja algul oma erapooletust  wälja kuulutasid, ilmaski Wenemaa käevarrest kinni haarama, kui see seda, waenlasele  otsustavate hoopide andmiseks, wälja sirutab. Weel kolmas plaan lendis neil päiwil Europa ajakirjandusest läbi Selle plaani ette paneja on vana ja ilmakuulus Norra kirjanik, laulik ja politikameeS Björnsterne- Björnson. Tema soovitab.  et riikide valitsused aSja nii kaugele läbi wiiksiwad, et ühegi riigi alamad, kes sõjasse ei puutu, enam mingisugust kaupa sõda pidavate riikidele ei müükS. Sõja moona ja mitmesuguste sõja tarvituste puudumisel lõpeks sõda siis värsi iseenesest ära, niisama kui tuli, iseenesest kustub, kui tale enam uut põlemise materjali ei anta. Et aga ükski parlament ega valitsus oma alamatele  keelda ei või, oma kaupa sellele müümast, keS tale HSäd hinda maksab, siis on see plaan tühine luulekujutuS, mis ilmaski täide ei läha. Küsimuste pääle: millal ehk kuidas praegune  sõda siis ometi lõpeb? võib sellepärast ainult  vastata: Seda teab üksnes Jumal... Ainult ütS troost jSSb meile, see on. et midagi halba ei ole. millest midagi hääd wälja ei tuleks. Keset sõja mürinat, ühtlast keset walju talwe on meie laialisel isamaal järSku waimlise kewade tuuled puhuma hakkauud.  magusamad  lootused täidawad miljonite rinda Ainult usus nende ilusate lootuste täidemineku  pääle wõime tänawu, teatama! mõõdul Jõulurõõmu tunda, ja ehk suudawad sellega osalt needki endid trööstida, kelledele sõda otsekoheseid haawu löönud ja eh? meelgi lööma saab. Loodame, et pärast kohutawat pikse mürinat  päike armsamine paistad ja õhk wärskem ja puhtam on, milleS Jõulu hääled tulewikus ilusamine  heliseda wöiwad. . . paale „rahu maa vSSI" yn siis vahest ka „inimestel hää meel"... Mis on tulemas? Nagu etlearwata võis, äratas 12. detsembril väljaantud Kõigekõrgem käsk tervet Wenemaal kõige suuremat tähelepanemist. Seda võeti wastu nagu uute, paremate aegade panti, nagu häkiste hiilgama löövat koidu puna, mis ammu igatsetud  «paikese" tõusu tunnistab. Et oma lugejatele selgeks teha, missuguste lootustega Wene laiemad ringkonnad Kõigekõrgemat  käsku tarwitasiwad ja missugust soovist nad eelseisva ülitähtsa seaduste muutmise töö kohta avaldavad, selleks toome siin mõnede tähtsamate  Wene ajalehtede seletusi. „Pet. WedomoSti": «Kaua oodetud käsk on välja kuulutatud, ja keset praegustel päiwil valitsevat kahtlust ja segadust seisame kord jälle mingisuguse selge ja kindla nähtuse ees. Jälle kord heidetakse valgust meie sisemiste  haavade pääle. jällegi on haiged küsimused  kuni põhjani paljaks tõmmatud, jällegi usutakse  terveks arStiva tuleviku, tusaseks jäänud rahva vaimu jõuu tõusmise ja õitsemisele minemise  sisse. Isegi need, keS praegusel ajal ajaluoliku  silmapilgu kohta umbusklikud on, piavad neid sõnu tähtjaks, mida keisririigi truude alamatele  räägiti... Trooni kõrguselt on tarviliseks  tunnistatud, viibimatalt selleks abinöuufi ette võtta, et seadus, mis «kõigile ühesugunepiab  olema, kindlaste täidetud saaks «Nov. Wremja": «Kui nii tähtsa riiklise  akti- kohta igapäevase elu kõnekäänud sünnivad,  siis võib ütelda, et praeguse Kõigekõrgema käsu vaim ja iseloom nii palju kui wähagi võimalik, vabameelsuse mõiste kohased on. Kõik küsimused, mis sääl lähemas tulevikus otsustamise  alla antud, on sellest mõttest täidetud, et Wene alamale neid pöhjuS-Sigufi anda, millede omandamine inimese kõige kallim õnn on. Ise- Palume „Sakala" tellimistega rutata, et saatmisega mitte takistust ei tuleks. .Sakala" toim.