Mõeldi ja arutadi, kas minna, tvöi mitte. Kui ei läha pahandab õpetaja, miks lubatud korral  tulemata jäi, ja teiseks: eks leiame ju altari sakramendist rahu ja hingamist otsustasid Armid ja läksid. „Tulge minu juurde kõik, kes teie waewatud ja koormatud olete jne., kõlas õpetaja mahe hääl tarilt. Andres lähenes ühes teistega altari ette. Ta tahtis kuulatada, ta tahtis seda kõik südamesse wötta, mis õpetaja rääkis, aga tihti ärkas Andres kui unest ja leidis, et ta midagi õpetaja sõnadest ei ole kuulnud, selle asemel aga ta proua pääle oli mõtelnud. Õpetaja noomiw hääl kõlas edasi, Andres kuulas jälle. Ta pilgud juhtusid altari laua pääle, mis leib ja Miin Jeesuse ihu ja weri seisis. Leib... ja jälle oli pilt ta silme ees, kus õpetaja proua kiriku leibu teeb, ja jälle waatas ta teraselt omas mälestuses proua näo pääle, kust ta sugugi halastust ega kaastundmust ei leidnud. Nii läks käik Jumala teenistuse aeg mööda. Kodus Pääle lõuna söögi, kui ta natuke aega oli raamatute kallal olnud, tõuseb üles, wõtab mütsi ja ütleb wanematele, waikse, kurwa häälega, wälja minnes: „Mul on täna nii ütlemata halb. ma olen nii rahutu; lähan õieti õpetaja juurde, asjaks ostan omale piibli; wana oma muistse trükiga, nii imelik  lugeda, ja õpetaja soowitab neid ühte puhku." „Nii jah, poeg," olid wanemad nõuus, kes hää meelega nägid, et poeg hommikuse wiha oli täitsa Üra unustanud. Et õpetajal wõõrad olid, pidi Andres enne tüdruku läbi õpetajale ütlema, kas tal harilik wöi iseäralik asi rääkida. Iseäraliku asja pärast wõis ta siis loota, et hingekarjatfe jutule saab. Weidikese ootamise järgi kutsutigi ta kirjutuse tuppa. Oli raamat käes ja raha õpetaja ees laual, sõnas waimulik, käte ja silmadega raha lugedes. „Jumal õnnistagu teie lugemist," ja kätt, Jumalaga  jätmiseks pakkudes: „Jumal olgu sinuga!" „Mul oleks weel midagi õpetaja härraga rääkida  olnud," tohtis Arm wahele rääkida. „Ja nimelt?" küsis teine lahket nägu tehes. „Täna tuli mu leeriaeg elawalt meelde, meelde ka see minut, kus te, auustatud õpetaja, meile, leeripoistele,  selle kepi elutee Pääl ligi andsite: kui sa tunned ennast waewatud, ja koormatud, ja rahutu olema, kui sa kuskilt omale troosti ei leia, kui sa tunned ennast nagu kõigist maha jäetud olema siis tule minu juurde ja ma tahan Jumala abiga sind sest päästa, ma tahan su mõtted jälle eluhallika  juurde juhatada!" Õpetaja kuulatas kulmust kortsutades, kuulatas  waikides ka weel edasi: „Ja täna tunnen ma enese just rahutu olema ja tulin õpetaja härra palwele mind nüüd juhatada." rääkis Andres mõistlikult ja targalt. Hingekarjane kortsutas weel kibedamalt kulmust, waatas uuri ja tükiaegse oma mõtetega wõitlemise järgi rääkis ta pikalt: „ Armas hing, eks Jumala sõnast leia meie rahu? Mine ja lue?" Pisut piatades, palet pühalt kumaks muutes lisas ta weel õpetuseks juurde: „Mis teie olete ühe minu wähema wennale teinud, seda oled sina minule teinud... ja kui palju hädalisi ei siruta oma käsa paludes wälja, kui paljude  suu ei palu: aita mind! Issand õnnistab lahket andjat." Andres waatas küsiwalt õpetaja Schiffi silmadesse,  nii et see pidi nad kui süüdlane nooremehe waate ees maha laskma. See waade ütles palju, see waade nõudis wastust. Hingekarjane mõistis seda, ta teadis, mis tal waja teha, aga auulised wöõrad ovtawad ju. Ja ta ei wõinud muud, kui pidi seda hääd nõuu andma: „Lue täna, homme tule, kui mul aega on ja ma juhatan sind!" Need olid kül lihtsad, igapäewased sõnad, aga nende mõju oli suurem, kui uskuda wõib. Andrese alandlik nägu muutus teiseks, kõrwade ääred muutusiwad  siniseks, mis Pea üle terwe näo laiali lagunes.  kui laened üle rahulise weepinna. Endine lapselik paluw nägu muutus metsikuks.. „Olete wist unustanud, mis tegi see mees, kellel  sajast lambast üks ära kadus? Ütle, mis ta tegi? Sina oled ka karjane hingekarjane. Mis on su kohus teha, kui tead, et üks sinu hingede karjast on ära eksinud, et üks ei mõista oma pää järele tagasi tulla? Sa lubad teda siis otsida, kui aega on. On see õige karjase wiis? Oled julge, et lammas seni hundi küüsis pole? Mõtle, mis hää karjane ütleb omast ja palgalistest ! Su lammastest kadus üks ja sa ei päästnud..." Taga seinas nägi ta õpetaja ameti kübara rippuma. Ta jooksis sinna, kahmas kübara, surus imestanud õpetaja päha ja ta pääle waadates  karjus ta: 5.7 „Ei, selle pää otsa on ta liig, ta ei kõlba su päha. sa petis!" ja kiskus ta jälle pääst ära ning saatis nurka... Ta oli rumal!.. Ka kiriku kuue järgi sirutas ta omad käed, aga härra Schiff jooksis wahele, millest kül muud kasu ei olnud, kui et rumal kuue ära unustas ja õpetaja enese nurka juhatas. „ Kasi wälja, kasi wälja!" karjus kohkunud õpetaja nii et ta hääl läbi suure maja kõlas. Sissetormanud  teendrite abiga sai ta Andrese kirjutuse tuast wälja. „Laske ma põgenen," karjus rumal oma korda: „laske ma põgenen siit salalikude pesast! Täna on wari tema silme eest langenud, täna on teic wariseri  elu awalikuks saanud! " Ta jooksis minema. Mitme mehega on teda Püütud, kuni hilja õhtuni  ja mitme mehega on waja olnud teda pärast kinni hoida... Pikkamööda on ta paranenud, nii et wanemad ei julgenud teda juba üksi jätta, aga sellest pidid hirmuga  walwama, et ta ühtki oma wihatud inimest ei juhtuks nägema, mis kohe rumaluse ta päha ajas. Sakste õue pääl elades oli see wõimata, sest körwale hoidmisest hoolimata wöis saks ta silme alla juhtuda ja mis see õnnetuma nooremehe kohta tähendas, oli hirmus. Wanematel oli selge, et elu kirikumõisas kardetaw oli. ja et Andres ise ka ihaldas siit õnnetuse  august pääseda, lahkusid Jüripäewal sellest majast, mis nii hirmsa üheksa pääga ussi nende südamesse oli sünnitanud, mis nüüd ööd ja päewad nende südames  näris. Rõõmsad, täis uut elu lootust, olid nad siin käed adra külge pannud; rõõmsad, et oma ainsa armsa poja seltsis wöiwad eluteel sammuda, kus nad oma lapsele ja laps neile tueks wöib olla, on nad siia tulnud, aga kus on nüüd need lootused 5 kus on nend tuetaja poeg? Kas wöib olla midagi walusamat wanema südamele! Niisuguse purustatud südamega asusid wanad truud oma kadunud pojaga Raiesnikku elama, mis suurest teest eemal, rahwa liikumisest kaugel, metsa sees on, kuhu ükski „teine Jumala" loodud oma silmi ei näita, ja kuhu ka hingekarjatse kõne kärgatused hölpsaste ei ulata, sest wälja pääsemine on siit waewaline  ja uudiste toojaid pole ka käepärast, nagu see endises kohas mõlemate asjade poolest oli, mis aga mingit kasu ei toonud, Maid õnnetumate truude südameid  weel enam vuristas. Ja selle koleda ussi uuristamine läks jõudsaste edasi. Pea polnud enam midagi uuristada wanemad nõrkesid Pea teine teise järele kurbtuses ja tõttasid Toonela tubadesse... Mis tähendas see Aadressele ?! Kui walusad tunded! Rööwitud süda jäi weel ilma ja mis pidi see tegema?... Nii oli lugu Andresega. Hulga aja järele läks mul õnneks täna oma noorepölwe paremat sõpra jälle näha. Kuidas ta linna juurde sai kuidas ta jälle rumalaks jäi, -- selleks wõib ainult mu mõte rahuldawaid wastusid  anda ja tvist ka iga teise oma... Ja nüüd sirutab ta waenekene tõldade körwal jookstes oma jalgu, nüüd walab ta oma südamest wiha wälja, aga mida enam ta tvalab. seda enam ta temas kastvab, seda enam kippub see. ta südant lõhki ajama... Sa õnnetu tark rumal!" (Lõpp.) Mõndasugust. Põline paar. Kischinewi kreisis Tshitinlenis, elab üks põllumees, Dimilri ShvsS, 110 aastat wana. oma naese Ekaterinaga, kes 108 aastat wana on. Nad on 90 aasta eest paari läinud. Neil on 20 last olnud,  kelledest praegu weel 6 poega ja 2 tütart elawad. Kõik selle perekonna liikmed on hiigla kaswuga ja ilusad.  Pärast poegade naestewötmist ja tütarte mehelepanemist  elob põline paar wäikeses majakeses, millel ainult üks kamber ja wöörus on. Kõige 90 aastase kooselamise ojal ei ole nad kunagi riielnud. Kodumaalt. Maa kaitsewäe meeste õpe»kokkukutsumise!»  võetakse tänavu Peterburgi sõjamäe ringkonna käsul Peterburgi, Pihkwa, Novgorodi, Eestimaa, Liimima a, Arhangeli jo Wologda kubermangudes ette. „Linda" laevameeste selts lõpetas lv aasta eest oma töö. aga selts ise pole meel mitte täitsa ära kustunud. Tema varanduse jätissed saiwad lõpetamise kommisjoni kätte, kes seltsi mölad sisse nõudma ja saadud raha aktsionäride vahel ära jagama pidi. 5. aprillil 1905 saab kümme aastat tais. kui lõpetamise kommisjon oma tööd algas, aga selle aja seeS ei ole, nagu mõned „Linda" aktsionärid seletanud, mitte ai, nustki koosolekut peetud ega aktsionäridele kommiSjoni tööst aru antud, nagu seda .Linda" pöhjuSkirja § 82 nõuab. Kümne aaSta taie saamisel lõpeb kõik nõudmise õigus ära. WaranduS, mis lõpetamise kommiSjoni wa« litjuse all seisab, on: Seltsi kuld auuraha, kaks wöidu laenu paberit, pantide pääle wälja antud 6,88 rbl. 26 kop. ja poekauba sissenõudmata mölad 20.220 rbl. 96 kop. Soowikfime wäga, et selle .agara" lõpetamise kommiSjoni liigete nimed awaldatud saaksid. Uued maksud. Ajalehtedes teaduStadi juba, et maksude departemangus tuletiku de pääle uut maksu waimiS töötatakse. Praegu teatab.NowoSti," et ühtlasi ka petroleumi, muude põle mate õlide ja õlle pääle uusi maksusi tahetawat panna. Uute maksude küsimus saab ühel kõige lähemal riigi nõuukogu koosistumisel lõpulikult otsustatud. Wiljandist .Wabaduse" pää koosolekust 20. tveebr. oli osawötmine kaunis elaw. 9 liiget wöeti wastu, nendest 6 neidu. Esimehe ettepaneku pääle arwati tarauliseks,  et selts kohaliku laenu-hoiu ühisuse liikmeks astub; niisama saab seltsi lahtine sularaha sinna seiSma pandud. Raamatukogu asutamist otsustad! wiibimatalt ette wõtta. Seltsi kirjatoimetaja hra Tomp kandis paar lühemat luuletööd, ja esimeeS hra R. Hangson .Lindast" orwustuse .Lembitu" üle ette. Kostmised küsimiste pääle sünnitasiwad, nagu ennegi, kauniste elawust. Pärnumaalt Saardest. Säält teadutatakse meile ustawalt poolt, kui helded, hoolsad ja armulised meie senini nimetatud hariduse katte kandjad ja selle eest hoolitsejad õieti on. Hiljuti, talurahwa asjade kommissaaride koosolekul.  Riias, tuli ka meie koolide asi arutusele, kus leiti, et meie koolid wäga hääs korras olla, mille pääle saksad suurel wiisil tahawad mõjuda, nagu oleks nemad meie koolide ainukesed edasi aitajad olnud, kuna lugu ometi koguni teiseti seisab. Kui ka meie koolid rahul oldawas olekus seisawad, ei tule see mitte isandate heldusest, waid meie oma rahwa wäsimata hoolest, järele andmata kindlast ja kõikumata  püüdest, oma noortsugu hariduse põllul edasi aidata, kui ta wiimase kopika selle pääle piaks kulutama ja ise oma raske töö juures pool näljas olema; sest ainult üksi nõnda wöib meel edasi saada; sakste poolt, ehk nad endid kül üksi hariduse edasi aitajateks püüawad nimetada, siiski hariduse edendajaid loota ei ole, seda näitab järgmine lugu: Jäärja wallas on kaks kooli, üks on Weelikse, teine Jaani kool, esimesel on wäike wakamaa talu, teisel mõisamaa talukoht kooliõpetaja palgaks, millede eest wald kõrget renti mõisa härrale maksab. Weelikse koolis käib kaunike jagu Weelikse karjamõisa moonakate lapsi, knna aga Jaani ksol's walla laste arwust kaugelt üle poolte mõisa moonakate lapsi iga aasta õpetust saamad, aga kõigist hulgast mõisa laste arwust hoolimata, ei aita mõisa mitte kopika eestki malda, koolide kulusid kanda, waid on koguni meel abiandmise asemel koolide kütte puud. mis warem mõisa andis, ara matnud, kooli maade rendid hästi pinguli ülesse kruminud, ja koolikohtade  rentide kõrgele kruwimise ja kütte puude ära wõtmise pärast saamad mõisa moonakate lapsed walla armust koolitatud  ; need on ju ka luu nende luust ja liha nende lihast. Et koolidel, milledel põllud kooliõpetajate palgaks on, pääle koolimaja ka mee! kõrwalised hooned, rehed, aidad jne. piawad olema, nii on ka lugu meie Jäärjas, ja et wallad neid körwalisi hooneid niisama korras piawad  pidama kui kooli ruumisid, on iseenesestki mõista, kuid aluspõhi, ehk koht, missuguste tingimist- all keegi neist seisab, piakS ehitustele mähet tegema. Weelikse kooli kohaks, nagu warem tähendatud, on walla wakumaa, ja selle järele kooli koha körwaliste hoonete uued ehitused ka täitsa walla oma asi, kuna Jaani kooliga, millel mõisamaa kooli kohaks on, hoopis teine lugu uute, körwaliste hoonete ehitamisega piaks olema. Kui Jaani kooli koht walla kätte tarwitada sai, olid selkorral sääl pääl juba koguni manad hooned, mida wald kaua aega kohendas, parandas ja paikas, kuni weel kannatasid, aga et ajahammas kõik asjad lõpetab, olid ka need wanad hooned kord nii kaugele sadenenud, et enam parandust ei kannatanud ; siis palus walla walitsuS mõisa käest, et koht mõisamaa on sa ühes hoonetega iga aeg mõisa omanduseks ja tarwitada wöib saada, uue ehituse tarwis materjali annaks, mida wald muidugi üles ehitab; mõisa materjali ei annud, ja wald osta ega mõisamaa pääle. ilma kindla põhjuseta, ehitada ei wöinud. Mehed läksid lahku ja mõisa ütles wallale kontrahi üles, ja see piub hooned .hääs korras mõisale tagasi andma. Asi läks kohtu kätte. Parun nõudis koytuS walla käest wana hoonete eest 560 rbl. Nüüd ou asi kohtulikult lõpetatud ja kohus mõistis: Wald viab parun Unger Sternbergile 230 rbl. ehituse kulusid maksma, kuna materjal piab mõisa oma olema. Need olid juba I9OS S a k a t a Hl6 125