Sakala w 55. Mikjanäis, W. Juukik. 1905. Ilmub kaks korda nadalis, iga esmaspäew ja ueljapaew 28> as aastakäik. Politika, kirjanduse, pölln- ja käsitöö ajaleht. Tellimise hind aastas poSttga 8 rbl. Sv kop. poSttta Zrbl. 80 kop. dm pLSIe , » 80 , . ZS . Väljamaale aastas O « poole? aaStaS Z » 80 „ Äfik mimmer maksab U kop KeS 14 eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata ehk 7 protsenti. Kuulutuste petitria ruum maksab S kop. lehe eesotsas 1S kop. Toimetuse adres»: „Sakala" toimetusele, Wiljandis. WenekeeleS: rusvri» Põllutöö kongressi järelkaja. Imeks tuleb panna, et meil ükski laialisem ettewöte nii korda ei läha, et ka laiemad ringkonnad  selle üle rahustatud saaksid. Kära lõpmata  palju, aga willu wäha. Waielused, mis ägedateks kokkupõrkamiseks, jalgadega trampimistekS,  wilistamiStekS, karjumiStekS, saalist wäljaminemiStekS  jne kujunevad, wiidamad asjata aega ja teemad meeSte meeli mõrudaks, kes kaugelt haäd püüded põues kongressile lõttanud; isiklus, erakondluS ja pimediSpidine püüe, ainult oma enda mõtteid ja arwamifi wöidule vna ja igat mõtet, olgu see iseenesest km asjalik tahte, just sellepärast surnuks wöidelda püüda, et seenende poolt tulnud, keL avalikus elus kuidagi vastased on, —' see on meie seniste kongresside „vägimeeste"  andekSandmata viga. see on kardetav wähja-töbi Eesti keha küljes, milles tulevikus tingimatalt  välja lõigatud piab saama. Meie kongresside  toimepanejad ja juhatajad ei näe veel ikkagi arusaama, et enne üleüldise, rahwuslise töö juurde kokku astumist isiklus maha maetud piab saama. Seekord oli kongress" kooS, aga ometi rääkisiwad sääl linna mehed wördlemata palju rohkem, kui põllumehed ise. Kas ehk olid wast maamehed, kelledel, wõib olla, „ kange suu ja kange keel" on, linnamehi oma eesträäkijateks palunud? Pole seda kuulda olnud. Linnamehed „wötfid" ise ja wötfid ikka jälle sõna ja paljud maamehed, kelledel tõesti midagi asjalikku ütelda oleks olnud, ei saanud säuksatadagi, mil põhjusel wiimafel kongressi päewal üks põllumees õigusega kurtnud: „Siin on adwokatide. köstrite ja kooliõpetajate.  aga mitte põllumeeste kongress!" Kongressi tulekut ootas igaüks suure põnevusega,  nagu lapsed jõulu püh». mida nad ainult  jöulu worStide pärast teadwad tähtsaks pidada;  nõndasama ootas ka meie rahwaS JurjewiS põllumeeste kongressi, kus igal pöllupidajal nii palju ja tähtsat sellel kritikalisel ajal arutada oleks olnud, aga kõik need tähtsamad asjad jäiwad  arutamata ja kadusid käest nagu laste loodetud  ja oodetud jõulu worStid, mis sellest tuli, et juhatus sedasorti mehe käes seisis, kes talupoegi  käruga kraawisse kiSkuS. Nagu lugejad kongressi kirjeldusest on näiuud,  kisti sääl wäga tähtsaid aSju arutuse alla. nagu koolide-, rahwa saadikute ja palju muid küsimusi, milledest mõnedki Vägivalla vilistamist?, jalgade trampimise ja ninanipsudega  tagasi tõrjuti, millest meie siin kohal midagi awaldada ei wöi, sest selleks on meil värav kitsas ja suu kinni; seda mõistku lugeja ise. Ühte asja piame aga siiski laiemalt tähelepanema, milles rohkem vabadust tunneme olewat ja see on teede sillutamine. Teede sillutamine kõige oma raskuste ja kahjuliSte aja raiSkamiStega on meie rahwale igawesti veresse ja üdisse tunginud  ja neid elurammetumaks teinud ja rahwaS Viimseni on juba kaua mz»' soovisid ja palveid avaldanud, et teede sillutamise kord saaks pa. randatud ja teede tegemine raha paale määratud,  mida siis talu ja mõisa maad ühe tasa piavad tasuma ja mille wastu möisade pidajad  kõige jöuuga tänini on jõudnud wastu seista ja seda ikkagi talupoegade turjale suruda. Asi wöeti kongressil päewa korrale, ja seda, mida siin mõisate pidajad mitte enam teha ei suutnud, mõistis kongressi juhataja Tõnisson wäga Viisakalt  mõisnikude kasuks ja talupoegade koormaks päewa korralt tagasi suruda. Ja see on ju üleüldise  kongressi otsus, mille wastu kõik üksikud palwed tühisteks ja tähele panemata jäetakse, nagu seda Eesti Aleksandri kooli asjuS, põllutöö kooliks ümber muutmise juures küllalt selgesti oleme tundma õppinud, mille kohta mitmesugused palwed sisse läksiwad ja palwete kuuljad wiimaks ütlesiwud:  „Need EeSti rahwas ei tea isegi, mis nad tahavad." Teed piawad siis Tõnissoni arwamise ja tahtmise järele ikkagi talupojad tegema  ja saksad sõitma. Tagurlane tähendaks siin kohal liiga wäha; siin on Tõnisson rahwale otsegu teoorjuse koodiga päha löönud ja seda luewad Tõnissoni jüngrid ikkagi weel edumeelseks  püüdeks, mida ta oma köstrite karjaga ja kooliöp. koguga toime saadab, kes ise midagi ei orja, waid rahwa näpude wahelt saaki wahiwad, nagu linnu pojad seda wanemate noka wahelt ootawad. Nõnda ei ole see kongress ka mitte talupoja eluparanduseks, waid „ Postimehele" reklame  tegemiseks kokku kutsutud. Kui kahju! Kõrvalt vaadates paistab see õige imelik olevat, et kongressi juhtmeeStel see õige kindel siht näeb olema, oma endi valmis tehtud plaani läbi viia KeS siis selle varemalt valmis tehtud plaani vastu räägib, saab igasuguste abinöuudega ,maha tehtud." Ometi on ju enam kui loomulik, et kokkutulnud kongress ise fihtifi üles seadma ja radasi rajama piaks, ja seda kõige selle pääle põhjendades, mida kongressist osavõtjad awaldanud.  Praeguse teguwiisi loomulikuks ja kurwakS tagajärjeks on aga see, et kongress seda kasu tuua ei wöinud, mis talt oodeti. Selle kohalist kurtmisi oleme paljude poolt ja paljude asjade lohta kuulnud, millest siin ainult ühe oma kaastöölise sulest Paide maakonnast avaldame, kes muu seas järgmiselt kirjutab: Pöllupidaja seisukord ja tulewik on siin õige kurb. Kaua kestaw kuiw on kõrge pae põhjaga põldude pääl suvivilja lõikuse lootuse täieSti ära hävitanud. Kuna mujal, Tallinna pool ja ka muudeski kohtades kevadest saadik kestva põua järele pääle Nelipühi ja Jaani päewa eel mõned hood wihma on tulnud, ei ole siin kevadest Jaani päewani wihma olnud. Muidugi mõjus niisugune  põud heina kaSwu pääle halwaste ja heina saak oli nõnda kasin, et ei tea mis loomadega piab pääle hakkama, sest selle kasina heinaga neid endisel arwul ületalve pidada kül ei saa. Ka suvivilja põhu pääle ei ole suurt lootust, sest suvivilja kõrs on 6 —B tolli pikk. millel mõne terane pää otsas on, nõnda et suviviljast ei põhku ega ka vilja loota ei ole. Ainult kartohwlid võib ehk weel natukene saada, aga see on ka weel küsitav, kaS nendegi kasvamiseks ilmad korralikumaks  muutuvad wöi ei! PuuduS ja nälg wahib igalt poolt waStu, küsitow on: ?aS jõuab põllumees ennast ja peret üle aasta pidada, aga kust rendiks raha saada, see on arusaamata mõistatus. On ka rent siinsete kõrgete paepäälsete põldude eest õige kõrge ja seda piad sa ka siis ära maksta püüdma, kui su! nälg majas on, sest muidu visatakse sind kõige naese laStega uksest wälja ja müüakse waranduS ära; siis ei ole muud midagi pääle hakata, kui kerjakepp kätte wötta. On ju „seesamane" meie väike põllumees,  see hiljuti nii kõrgeks kiidetud elujöuuline seisuse liige, kes elujöuulisem pidada olema, kui suur põllumees, majandusliselt nõnda kangesti wiimase käpa alla, et see seda väikest olevust täitsa puruks võib litsuda. Üks ainus waStu rääkimine, üks ainus kord üle astumine ja näitamine,  et sa ka iseseisaw inimene oled ja—kõik su elu õnn ja tulevik ja ka veel sinu laste tulevik  on puruks tallatud, nendel iga edenemise tee kinni pantud! Sest mis võib inimene iseseisvalt ette võtta, kui tal varandust ei ole? Igal pool piab niisugune inimene suur-põllumehe tahtmist