Sakala Politika, kirjanduse, põllu- ja käsitöö ajaleht. w 58. Mikjanäis. 4. Nugustik. isos. Ilmub kaks korda nadaliS, j iga esmaspaew ja ueljapaew 28-as aastakäik. Tellimise hind aaStaS postiga S rbl. S 0 kop. poStita J rbl. 8V kop. km» pääle . SSS» Säljamaale aastas S „ poole? aastas S » 80 , Ükstk nummer maksab 4 kop Kes 14 eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata ehk 7 protsenti. Kuulutuste petitria ruum maksab S kop lehe eesotsas 1S kop. Toimetuse adress: „Sakala" toimetusele, Wiljandiy. Wenekeeles: psAuuyiio russru sii. Tõde Port-Arturi üle E. Noshin avaldab „Birsh. Wedomosti's" terve ria huvitavaid luotest Port-Arturi olust ja kroonu kaotanud kangelase StöSseli vägitegudest.  „Mul tuli tihti tuletõrjujate hoovist mööda sõita. Ku: see hommikul oli, siis tuli tahes ehk tahtmata vitsade vingumist ja südant lõhestawat  hädakisa kuulda. Sääl petseti korda mööda neid, keda joomise pärast aresti oli pandud. Stössel andis politseimeistrile luba, koduste abinöuudega  joodikuid parandada. Pekfeti kangesti ja halastamatalt. Seda toimetadi järgmisel kombel: Aresti maja õue pääle seati parandatavad ritta: töölised, voorimehed, hiinlased. Ilmus politseimeister. Ülevaataja andis süüdlaste nimekirja  kätte. Politseimeister kais. pärast teretamist.  nende rinna eest läbi ja jäi igaühe ees seisatama.  Mis eest?" „Teie körgeauusus. eila..." „Sada p pääle, kaheks nädalaks aresti!" Edasi. Mis eest?" „Eila, reie körgeauusus..." „Sada p paale täna ja homme." Ja nii kuni viimaseni. Selle pääle pandi siis sulaseid," tulevasi kangelasi, keS Wenemaa auu ja kuulsuse eest suriwad, pikali maha ja lõhuti läbi. Kaua kannatas Port-Arturi brandmeister Weikonen seda välja, viimaks sai ta aga vihaseks  ja seletas politseimeistrile kindlal sõnal, et ta seda tuletõrjuwa soldati auule teotuseks piab, timmuka ametit pidada, ja et üleüldse tuletõrjujate  hoov peksu kohaks sünnis ei ole, seda enam, et peksetavate hädakisa alati hulga kangete erutuste  armastajaid ligi meelitab. Pärast seda toimetad! peksmist areSti majas eneses, aga sääl veel seda hullemine. Ma tuletasin alati raske tundmusega kauget Wenemaad meelde. Ma teadsin, et ka sääl pekfetakse,  aga teadsin ka seda, et seda ainult kohtu otsuse järele tehakse. Meil Port-Arturis oli kõik lihtsam ja põlisem. Port-Arturi seadused ei olnud kirjutatud. Ükskord julges tsiwil-kommissar, polkovnik Werschinin ühe käsu kohta ütelda, et see seaduslik  ei ole. Kindral Stösseli stabis vastati tale: Missugused wöiwad sõja ajal weel seadused olla? Nüüd on kindral Stösseli käsk seadus!" Mis wöis selle pääle wastata? Meie heitsime  alla ja kannatasime. Za kes ennast alla ei heitnud, sai raskesti kannatada. Aga sellest hiljem. 9. weebruaril lugesime hirmu mürinaga järgmist  kindluse komandandi käsku K 106 all: „Kirjutan polkownik Petruschole ette, nii hästi uut kui ka mana linna ia uut Hiina linna läbi sõita ja purjus ja korratumaid inimesi aresti wötta, kui ka kõiki, keda ta tarviliseks piab. See oli kole uudis. Polkownik mötab aresti „?eda ta tormiliseks piab." Mõned läksid sõja-prokuröri polkownik Törtowi  juurde, küsima, mis nüüd ometigi saab? Uulitsale minna oli hädaohtlik. Arwab polkovnik  Petruscho tormiliseks, mötab aresti, juhomme  tuleb politseimeistri „heledate silmade" ette ilmuda. Wiimane küsib, temale antud õiguse järele: „MiS eest?" Ja siis niisamati „piab tarviliseks,"  just nagu hoiatuseks, natuke urwaplaastert  anda... Polkovnik Törtow ei võinud meile mingit kindlat nöuu anda, pidas aga muu seas tarviliseks,  ettevaatlikum olla ja mitte silma puutuda. Tõepoolest, see oli ainukene abinõuu. Ma arvan, et vist pea kõigil Port-Arturi kodanikudel  polkovnik Petruschole vastu juhtudes nõnda ütelda süda saapa saare langes... Kangelasi-wabatahtlisi ei küsitud, miks nad wahikohale ei ilmunud, vaid tehti otsekohe headuse  järele" ja pekseti läbi. Üleriiklise seaduse järele ei tohitud neid mitte peksa. Miks? Sellepärast,  et nad wadatahtlised olid, mõned ei olnud isegi maakaitse wäeliste hulgaS ja sellepärast ei võidud neid isegi distsiplinar-karistuse alla anda. Oleks veel neid, kui maakaitse wäelisi, teenistusesse  kutsutud, aga seda ei olnud. Aga ometi „roogiti" neid läbi, — Port-Arturi seaduste järele.  12. veebr, kell 1 öösel sai Port-Artur suurtüki paukude läbi üles äratatud. „Retwisan" müristas kõige oma külje ja 12 tolliliste suurtükkidega  ja patarei „Siledal mäel". Ma jooksin Põldpüü mäe juurde, kust öösise võitluse pilti näha oli. Kuni kellu neljani mürisesid suurtükid,  pikkamisi vaikides. „Retwisani" kõrval oli määratu tulekahju. Tuli välja, et mõned Jaapani miinipaadid „Retwisan'i" pääle tormi jooksid, nende taga sõidutee poole tungivat füüte- laewa warjates. „Retwisan'i" osaw ja mõrtsukalik  tuli saatis ühe miinipaadi põhja, kuna temast  puruks lastud ja põlema süüdatud süütelaem  peaaegu otse tema kõrwale Tiigri saba kiwide  otsa jooksis. Süüte-laew, mis nagu määratu tuleriit löömas,  ähwardas „Retwisani", seda enam, et arwata mõis, et tema pääl iga silmapilk plahvatus tulla wöib. Telefoni teel appi kutsutud Port-Artun tuletõrjujate komando brandmeister Weikoneni juhatusel algas kangelaselikku tööd, ikka kangemaks  minemat tulekahju kustutades. Kangelaselt?»  ja iseenda ärasalgawa töö ja brandmeister Weikoneni wahwuse ja mehisuse tõttu sai tulele piir tehtud ja oodetawat plahwatust ei tulnud. Ülepää piab tunnistama, et brandmeister Weikonen  kõigel ümberpiiramise ajal kõiki oma wahwuse  ja osawuse läbi, tules ja kuulide rahe all wöideldes, imestama pani. (Järgneb.) Põllulise küsimuse otsustamisest Henry Dshorshi projekti järele. 11. Ta suurendab määratumal mõõdul rikkuse  kasvamist, praeguste maksude röhuwat raskust  töö ja kokkuhoidmise päält hävitades; ta teeb maad neile rohkem kättesaadavamaks, kes seda pruukida soovivad, sest ta teeb neil omanikudel  hinnalise maa alles hoidmist raskemaks, kes ise seda ei pruugi, vaid selle tulevase hinna tõusmise pääle loodavad. Töö ja saaduste pääle maksude panemine ühelt poolt ja maa väärtuste puudulik hinna alla panemine teiselt poolt järjeldab  mitte-öiglast rikkuse Srajaotust, mille läbi mõnede üksikute isikute kätte määratumad varandused  kokku koguvad, kuna selsamal ajal rahva suur kogu ikka ja ikka vaesemaks jääb. Seesugune  witte-öiglane rikkuse ärajaotamine sünnitab, ühelt poolt, priiskajate ja vedelejate inimeste klassi, sest et nad liig rikkad on, ja teiselt poolt tekitab ka tööta ja pillajaid inimesi, sest et nad liig vaesed on. mille läbi töö saaduste suetamine  määratul mõõdul vähendatud saab. Mitteõiglane  rikkuste ärajaotamine järjeldab ühelt poolt koletumaid miljonärist', teiselt poolt aga hulguseid ja kerjajaid, vargaid ja igasugu seltskonna söödikuid  ehk koist' ja nõuab määratumat kulu vahtide,  politsei ametnikud?, kohtunikude, vangikodade  ja muude abinöuude tarvis, mida inimesesugu  omakaitseks tarvitab.