26 —27. märts. Kakelused Jaln jõe ääres. 50. märts. Jaapani miini'weolaew „Koriomaru"  paneb, miinipaatide kaitse all. Port- Arturi all miinist merde. 31 märts. Wene miinipaat „Silnöi", keda jaapanlased teistest erandasiwad ja wangi wötta tahtsiwad, lähab hukka. Admiral Makarova,  kes Jaapani ristlejaid taga ajab, lähab oma laewastikuga Port-Arturist wälja. Wene laewastiku tagasi pöörmise ajal sattub lipukandja soomuSlnew „Petropawlowsk" miini otsa ja lähab üheS admiral Makarowiga põhja Hukkasaanute hulgas on ka kunstmaalija Wereschtschagin. 1. aprill Jaapani laewastik ilmub uuesti Port-Arturi alla. 2. aprill. „Nissin" ja „Kassuga" andsiwad  Port-Arturi pääle üle Ljaoteschani lennust tuld. 10. aprill. Jaapani eeswägi lähab Jalu jõest üle. 12. aprill. Wladiwostoki laewastik ilmub ootamatult Genfangi alla ja laseb Jaapani kaubalaewa „Hoiomaru" põhja. 13. aprill. Kaks Wene miinipaati lasewad  Jaapani weolaewa „Kinshmmaru" põhja. 14. aprill. Kolmas nurjaläinud katse, Port-Arturi sadama suud kinni panna. Lahingi algus Jalu jõe ääres. 16 —18. aprillil. Lahing Jalu jõe ääreS. Esimene Jaapani sõjawägi, kindral Kuroki juhatusel  tungib Jdshu juures üle Jalu jõe. lööb Wene sõjamäe osa kindral Sassulitshi all merises  wöitluses ja wötab 28. suurtükki ära. Jaapanlased  wõtawad Türentscheni oma alla. 18. aprill Uuendatud katse, Port-Arturi sadama suud süütelaewade abil kinni panna. 20' aprill. Soomuslaevadel ja suurtel ristlejatel on Port-Arturi sadamast Väljapääsemine  kinni pandnd. 21. aprill. Hommikul lähawod weolaewad  teise Jaapani sõjamäega Tshinampoft wäljo. Õhtul piatab esimene weolaewade osakond, admiral  Hossoia juhatusel, Bidsiwo kohal, Ljaotungi  poolsaare rannal. 22. aprill. Admiral Hoösoia saadab Bidsiwo  juures meremäe brigade ja divisjoni jalawäge  maale. 23. aprill. Jaapanlased wõtawad Fönghwangtschengi  oma alla. 25. aprill. Kindral Oku lõikab Polandjani juures raudteel läbikäigu Port-Arturiga katki. 27. aprill. Kasakate mägi teeb katset, Andshud tormiga ära mõtta, mis aga korda ei läha. 29. aprill. Jaapani laewastit, admiral Kataoka juhatusel, pombardeerib Talienwani. Kerri lahes lastakse Jaapani miinipaat miini läbi Põhja. Jaapanlased teemad Londonis ja New-JorkiS 10 miljoni naelsterlingilise wälimise laenu, kurs 93 30. apr-11. Wenemaa teeb Parisis 800 miljonili frankilise wiieprotsendilise wälimise laenu. llärgneb.z Kirikumaksud ja kohustused Liiwi kubermangus. Ja nii muutuõ püha koht piinamise paigaks ja kiriku juureõ ei nuheldud mitte üksi eksimisi kiriku seaduse vastu, waid ka muid kaelakohtu süütegusi. Kiri? sai kohtu-politseiliku hirmutamise tööriistaks ja rahwa pääle sellekohalise mõju avaldamiseks, ja tema tähendus, kui palvetamise paik, jäi hoopis tagumise astme pääle. Mõnikord seati isegi niisugust kir'ku laulust kokku, mis orjapölwe  kiitsiwad ja talupoegi põrgu koledusi kirjeldades kartma ajasiwad. Eesti keelses lauluraamatus, mida alles 1853 aastal Jurjewis  (Tartus) trükiti, oli XZ 347 all „ põrguvalu" laul, 18 kuue rialist salmi pikk, kus põrgu piinast nii laialt ja peenikeselt kirjeldatakse, kui seda ainult kõige märatsevama pääaju kujutus wälja mõtelda wõis. Tuli, )ölew weewel ja törw. kurad.te hirnntamine, hirmus röökimine, hulumine, hammaste kiristamine, keha tükkideks kiskumine ja muud sellesarnased koledused on selle imeliku laulu sisu. Üks teine laul on otsekohe orjapõlve  kiitmiseks ja õigeks tunnistamiseks pühendatud.  Omalt poolt avaldas rahmaS vaimuliku seisuse ja möisnikudele vastu viha ja vaenu. Rüütlikogu konwendi otsuses aastal 1700, s. o. suure põhja-söja ajal, räägitakse, et „jumala« kartmatad talupojad mitte-Saksa sugust (eestlased ja lätlased) paljudes kohtades weel hullemaid tegusi  tegiwad. kui vaenlased (venelased) ja lõpuks paljud mõisad paljaks rööwisiwad ja ära häwitasiwad."  1882 aaStal kiputi Kanapää õpetaja Holst'i elu kallale. Selle asja uurimise ajal wöttis korra-kohus lOrdnungsgericht) ühe kahtluse all olewa isiku käest käsikirjas olewa rahwa-laulu ära, mis õige kihwtiseid märkusi ja ähvardusi õpetajate kohta sisaldas ja mis talupoegade olekust  õpetajate vastu weel nii hilises minewikus selgust annab. Niisugust osa mängis Lutheri kirik kuni talurahva  walastamiseni 19. aastasaja esimesel veerandil, kohati ka kaueminegi. Ainult Katarina  11. walitsuse ajal anti käsk, mis nuhtlust ja piinamisi kiriku juures natuke pehmendas- Kuni 1784 aastani nuheldi süüdlasi Riia sa Tallinna kubermangudes kirikute ees 40 paari witsadega, kus juures iga paariga kolm hoopi anti, mis ühtekokku sadakakskümmend paari witsa hoopisi wälja teeb, ja seda ühe ainsa päewaga. Senati ukasi läbi 13. juunist 1784 kirjutadi ette, sedd nuhtlust edespidi kolmes osas anda, kolm pühapäeva järgimööda, „et inimesi awalikuks tarwitamiseks mitte täitsa kõlbmatuks  teha" («Mkl se ÄMkö llOMvö OXS SWMrOMöoill «1. ipehFesiw). Kui ajntine kirikumõisa tarvitaja, ei olnud paStori ja mõisniku wahel mingisugust wahet ja neil mölemil olid pärisorjad, keda nad ka körwale  ära müüa wõisid AlleS 1769 aastal tuli üks juhtumine ette, kuS õpetaja talupoegi müüs. Sellepärast nimetaski rahwaS pastorist kirikhärradeks,  missugune nimi neil paljudes kohtades kuni täna päewani on jäänud. Paganuse mõisted ja kombed seifiwad rahwa seaS wisalt alal ja neil oli kuni kõige uuemate aegadeni ülisuur tähtjus, nagu seda kohalise wana aja uurijad rohkete teatede tõttu tõendada wöiwad. Kohaliku ajaluo kirjutaja ThomaS Hjern kirjutab: „RahwaS on risti usku pöördud, see on, teda peetakse ristiusku pöörnuks ja ta ma?« sab waimulikude ülespidamiseks maksust; tõepoolest  ei ole ta aga mitte paganusest lahkunud ja ta ei wöinudki seda õpetust tundma ja armastama  öpvida, keda tale keski selgeks pole teinud." Seesama kirjanik räägib: „On teada et eestlased, weel pärast ristiusku põõrmist, matuste korral surnule kirme katte andsid ja ise sääl juures räKkisiwad: „mine, õnnetu, sinna ilma, sääl saad sa sakste üle isandaks ja saad oma korda neid niisama piinama, nagu nemad meid maa pääl piinawad." 1644 aastal juhtus UrwaSte õpetaja Gutslef  salaja ühte palvet päält kuulatama, mida üks Eraftwere talupoeg luges, kui ta pikse-jumalale  härga ohvriks tõi. ja kirjutas seda üleS. See palve on umbes järgmise sisuline: „Wöta, Pitkne! (müristamise ja välgu jumal) toome palwega  härga, kahe sarvega, nelja sõraga, künni tarvis, külvi tarvis, õled kui vask, terad kui kuld." Liiwimaa kindral superindendent Fischer andis 1677 aastal õpetajatele käsku, et nad praostile ja temale kodustest jumalatest orakulitest (ette kuulutajatest) küladeS, maa sees ja tuha sees, ohwerdamistest laatadel, nõidadest, soolapuhujatest jne." teada annaksiwad. Weel 1680 aaStal ohwerdadi Jurjewi kreisis Terikeõte külas lambaid, Kärni külas sigu ja Kiidjärwes hobuseid, et neid jumalaid, keS nende loomade üle on, lepitada. Wähem kui sada aastat tagasi leidus mitmetes Pärnu ja Wiljandi kreisi taludes väikesi ebajumalaid ja Tönni kujusi, kes karjakaSwatamist ja majapidamist  kaitsesiwad, kõige..viimati weel WändraS 1873 aaStal. Nõiad, soolapuhujad ja ette kuulutajad  olid rahva seas suures lugupidamises. Alles Rootsi valitsuse ajal toodi Woo ehk Wöhandu jõe juures, Wörumaal, välgu ja piksejumalale  väikesi lapsi ohvriks. Ohvrite toomiseks  pühitseti iseäralised metsasolgad ja kohad. Õpetaja E. Körberi tõenduse järele oli Wõnnu kihelkonnas. Jurjewi kreisis tema ajal, 1796 aastast 1846 aastani, tema kihelkonnas weel ohwri kohte. hargneb., Meie oleme wabad!... Weel hiljuti kirjutasin mina omas kirjatükis:  „Wõitlus elu eest ja õigus olgu meie kohus", mis aga poSti käikude seismas olemise pärast ei wöinud siit poolt nii ruttu toimetuse tuppa tulla, kui ajakohane ja tarwilit see on, et mõni osa meie ilmamaata talupoegi ja pöllutõölisi on nõuuks wötnud, ühisel jöuul oma elukorra puuduste wastu abinöuusid otsida; nüüd selle mahe aja sees on Kõrge armu wöimul  wabaduse päike oma kiired rahwast valgustama,  kosutama ja soendama saatnud, mis üheS ka koosoleku pidamise vabaduse igale edasi püüdjale  rahva liikmele pühamaks annetuseks kätte toonud Mis aasta kümned nii raskete võitlustega  kätte püüda igatsenud, on nüüd käes. Meie suur hulk ilmamaata talupoegi ja pöllutöölisj, see ou pää elu-soon meie põllutõõStufe  majanduse edendajaks ja üleval pidajaks, piab inimlikumad õigused saama; ta piab ka tarvilisel mõõdu! igapäevast leiba ja kõigiti rahulolemise  väärilist elukorda omandama. Küllalt on pidanud viletsad töölised kodanlaste kapitalismuse  võimu all, oma majanduse kitsikuse vangistuses  kannatama; muidugi vabastajat ei olnud  mujalt loota, kui ise oma nõrk jõud pidi avarale aitaja olema. Wöitlust on ees weel õige palju, suur tulevik  meie töörahval proletariat'il on weel ees, sest viimaste wäehulk on suur ja kui nüüd meie kodanlased, ehk varanduse omanikud, mõistlikul  viisil ja kõigile läbi mõeldud plaani mõõdul  ei oska ega soovi õigetele ja tarwiliStele töörahva nõudmistele järele anda, siiõ seda suuremalt  saavad nemad, need kodanlased, pärastiselt  ise kannatada. Muidugi ei ole mul ialgi seda mõtet ja soowi, et meie töörahva hulk piakS wägiwaldsusega  ehk ülekohtusel teel oma kitsa elukorrale  parandusi püüdma, mõistlikud hoidku end sarnastest mõtetest ja püüdmistest tagasi; waid alaliseks soowituseks piab see olema, et meie töörahw klass püüdku oma kitfituste waStu abinöuusid ja parandust plaani - mõöduliselt õiguse põhjal katte saada, ja seda ta siis ka saab. Meie tööliste-kiht, mida.Postimees" ei tea mil põhjusel .neljanda maks seisuseks" piab, piab oma tähtsuse tõttu palju ülemal astmel  seisma, kuidas nüüd kõrgilt kodanlaste seisukohalt  selle paale Vaadatakse. Just tööliste seisusele tuleb praegusel silmapilgul  see tähtjus anda, kes meie riigi rahvastele kodanlise elu Vabaduse Võitis. 650 G a k a l a O 82 1905