Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja laupäewal. Toimetus on Kuresuurcs, PitkaS uulitsas, Treffeni majaS nr I!t Kuulutuste waStuwõtminc luni kellu 1 piiewal Kuulutuste petit<ridu S k., lehe ceSolsaS ÄV k. Adrrssi muutmise rest Iv kop. Tellimisehind: ii . . . » .ss I '/- .. . . - ?s .. maapostiga: „ . . I Sv „ !! v. sv „ /ts 6. Laupäewal, 24. januaril 1909. XXV. aastakiiik Asi, kus parandust tarwis. Kui Nõela Mihkel meie seltside häädest ja pahadest külgedest rääkis, siis näis ta kõige rohkem Saaremaa EeSti Põllumeeste Seltsi juures wiga nägewat, kuna teised seltsid temalt rohkem armu leidfiwad. Ometi on teisie, nõndanimetatud  «löbuseltside" juures üks suur wiga olemas, mis kõrwale saatmist nõuab. Nõela Mihkli ringwaatust Kuresaare seltside üle lugedes  mõtlesin, et ta seda wiga ka ehk torkama saab. Kuid kahjuks, ci sündinud see mitte. Wõib olla, tohtis ta seda oma ringwaatuse kahes wiimases punktis teha, mis teadmata põhjusel ilmumata jäiwad. Wõib olla, on eh! Mihkli nõela otS juba nüriks lämud, niiettaenam torgataeisao. Asi, mis meie seltsides tingimata parandust  nõuaks, on see, et nende pidud wüga pilkaks  weniwad, ja nimelt tantsu läbi- Pidud wältawad ikka kellu 5 eht weel kauemini. Tantsitakse  ja tantsitakse, kuna selle pääle sugugi ei mõtelda, kui suurt lahju selle läbi terwisele tehakse. Seda peab juba igaüks tantsija isegi tähele pannud olema, kui roidunud ta pärast niisugust tantsupidu on. Kauane ülemal olemine, Üleliigne ära wäsimmine ja ärewil olek see kõik mõjub ju terwise pääle. Ja sits weel see tolmust pakS õhk, mida öö läln sisse hingataksel Terwisele ju nnjugune õhk mitte kasulik ei ole! Peetakse niisugust pidu pühapäewa õhtul ja öö läbi, siis on pidust osawõtja tõlbmata esmaspäewasele  tööle ja ta saab ka selle läbi woranduSttst  kahju. Peetakse aga pidu laupäewa õhtul,"siis on see lõlbliselt täiest! kuritegu, et meie rahwa waimullkiusid tundmusid mi jalge alla tallatakse. Ja selles on mete pidude kordapanijad  suurt süüd enese pääle kogunud. Kui juba surnute pühal „maskeballlsid" korda pannakse,  mts peel? siis teistest asjadest rääkima. Aga laupäewa öösel wastu pühapäewa tantsida on niisamasugune ülekäte läinud töö. Kuid rahwa waimuliku elu küsimusega ei pea meie seltskondlikes elus mitte wõöraemana ümber käima. Meie ci pea seda mitte maha tallama, mis rahwa kõlblise elu edenemiseks tingimata tarwilik on- Nii peaks siis see soow küll tähelepanemist leidma, et tantsuaega pidudel  lühendada tuleks. Tants olgu küll pidudel, selle waStu ci wõi kellegi! mõistlikul mehel midagi  olla. aga igal asjal olgu oma piir. Pangu siis seltsi tegelased korda, et nced sõnad, mille awaldamist nii paljud on soowinud, mitte hüüdjaks hääleks kõrbe ei jääks. S. Kodumaalt. Kuresanrest. Kohases tulekaitse seltfis ette tulnud segaduste üle kirjutab „ArenSburger Wochsnbiatt": Kui meie sündmust, mis meie tulekaitscseltsi  hiljuti ägedasse waidluseöse wiis, erapooletult  tähele paneme, siis peame küll, kui wähegi tukkaitjeseltst aSja tunneme, sellele otsusele  tulema, et nöokattepidu kutse asi ainult juba ammust ajast plaanitud rahwusliSte pääle lükkimise ettekääne on sakslaste kui ka saksameelsete wastu eestseisuses. Mest on wee! meelcS, et juba 1907. aastal mai kuul hra L. pääle pääkooSolerul kacbtus otsustamiseks ette toodi, kuS juures temale pääasjalikult etteheidet tehti, et ta inetumal wiifil sakslaste wastu üles ässitanud. See kord wõideii hra L., tulijest kihutuscst hoolimata, ära, nüüd on asi teisiti läinud; rahwuslifed on wöitnud, sellest hoolimata,  et peakoosolekul küll kindlaks tehti, et 10. dets. si adusemaswlisel koosolekul kõlbmata wiifil ässitatud oli. S.lle tagajärjed on juba tuntamad, peaaegu kõik sakslased ja saksameelsed  eestseisuse liikmed on oma tagasiastumist teatanud ja aastakoosolekul läheb tulekaitseseltfi -valitsus eestlaste kätte- Et tulerailscselts üleüldine asutus on ja enamvähem igat linnaelamkku huwitama peab, kuidas tulekaitse seltsiga lugu on ja kuidas teda juhitakse, siis peaks see küll kohane olema selle üle rääkida, mis meil praegu on ja mis meil tulewikus loota on. Mööda läinud aasta „Nädalilehe"  53. nr- loeme oma tulekaitse seltsi üle wüga meelitama otsuse; Ml seisab: „Jdealili« kuma põhja pääle asutatud on ta juba enam kui 40 aastat linna suurem uhkus ja ilusam ehe olnud." Ütleme, et see kiitus kõikide mõttes öeltud ja täiesti ärateenitud on, sest et ta siitsaadik  iusgilt küljest kitsendatud ei ole. Kuid küsime aga, mis on meil tulewikus oodata, kuS juhatus, kuidas ette ära näha, rahwuSliste kütte läheb?! Kas need mehed, keS endid Eesti partei etteotsa on seadnud ja kes segadust sünnitanud ja oma kasuks läbi wiinud, kas need mehed annawad meile tormilist kindlustust selle üle, et tulekaitseselts mitte halwemaks, maid paremaks  läheb? Kõige päält on kindel, st Eesti parteil tulekaitsesettsis ühest õigest juhist puudus  on. Kes endid praegu selleks wälja näitawad, on mõned noored, üsna ilma elutarkuseta tulipääd,  kes omale häämeelega rahwuSliseS wõitluses  esimesed kannused teenida tahakfiwad. Ei ole nendest lugupidamine tulekaitse seltsis suur, ega ole nad ka tulekaitse meestena mingisugust tähtsat ära teinud; pääle selle seisab suur hulk, nimelt wanemaid, arusaajaid tulekaitsemehi  Eesti rahwusest neile waStu. Karta on, et need tulipääd, keS pääkooSolekul suure häälteenamuse saiwad ja Lõenäitlikult kõrgemad  ametid oma kätte anda lasewad, wanemate,  arusaajate tulekaitsejeltfi meeste poolt kõwat -vastupanemist leiawad ja et nende walitsuse  algusega sõjakirwes mitte maha maetud ei saa, waid meel mahedamaks ihutakse. Küsttaw  on, kuidas need tzerrad oma lubamist, mille läbi nad häälteenamuse omale muretsefimad, täita wõiwad, kui neil hakatuses kohe köwa waStupanemisega  tegemist on, millel kõige esmalt kauaaegsed elunähtused sellalaga on ja kindlasti selle põhja pääl seisab: Tulekaitseseltsis ei ole rahwuslift küsimust,  Ml maksab ainult tublidus ! St seesugune alatine tüli mitte tulekaitseseltstls kasuks ei ole, see peais küll igale ühele selge olema- Nii Kaks Dianat. S Prantsuse kirjaniku Aleksander Dumas'- ajaloolik roman kolmes jaos. Eesli keeide J. Piklep. SäSl ta on, ütles ta Diana pääls näidates.  Ah, ka Teis olete siin, Gabriele, rääkis ta noort krohwi nähes edasi: ma pidin Teie juurde MongommeriSse sõitma, oga teel tuli madam de LkSiStoni tõid mulle waStu ja ma pidin tagasi pöõrma. Ja, hertsoginna, ütleS proua de LiviSton, kuningas ütles minu mehele, et ta Teid wõimalikult  ruttu näha soowib ja sellepärast pean ma tagasisõiduga ruttama. Tunni aja pärast peame teele minema ja ma arwan, et Teie oma walmistamiscga selle aja jooksul walmiS saate? Diana waatiS Gabrielele otsa. Ole julge! sosistas Gabriele talle. Ma rõõmustan wügo, rääkis proua de LemSton edasi, et Teie austatud kasuisa Teid Parist saatma tuleb. Homme jõuab ta meile AleneoniS järele, kui Teil aga selle wasiu mi' dagi ei ole? Ses on wäga hää! hüüdis Diana. Ah, oma wanemaid ei tunne ma meel mitte, sellepärast  kutsun ma teda ikka oma isaks. Ja ia sirutas oma kae Engcranele, mida see suudles. Diana waatis weel kord läbi pisarate  oma noore sõbra pääle. Gghriels oli kurb ja mõtetes, aga rahulik ja kindel. Läheme, hertsoginna, ütles proua de LtpiSton,  kellele fee wiiwitus ja jssalGS Dtmms wastumcelt oli, mõtelge, et Teie kesk ööks juba Diana läks nuttu waervaga tagasi hoides eemale, et o«a tuppa minna, kuna ta Gabrielele käega tähenduse tegi, et see teda ootaks. Engerane  ja madam de Lcviston iäksiwad tema järele. Dabrirle oolis alk. Tunni aja pärast, mis selle pääle ära kulus, et Diana asju tõlda kanti, ilmuS ta reisuwalmilt jälle olla. Ta palus proua L.vistonilt,  kes nagu mari tema kannul käis, luba, weel kord seda aeda läbi käia, kus ta kaksteistkümmend  aastat nii õnnelikult ja mureta oli mänginud. Gabriele ja Engerane iäksiwad tema järele. Diana jäi ühe walge roosi põõsa juures seisma, mida nad min.wal aastal Gabrielega ühes kooS oliwad istutanud- Ta murdis kaks roofiõit ära, milledest ta ta teise oma rinda pani ja teise Gabrielele andis. Noormees tundis, et Diana ühes lillega temale paberitüki pihusse pistis, mida ta ruttu oma kuue taskusse ära peitis. Kui Diana kõikide lillepeenarlega ja puudega jumalaga oli jätnud, tehti minekut. Tõlla juurde jõudes jättis ta kõikide teenritega ja naabritega jumalaga, kes teda saatma oliwad tulnud. Waene laps ei wõinud kurbtust pärast rääkidagi, waid nikutas ainult tummalt pääga. Siis langes ta weel Sngerani ja Gabriele kaela, ilma et ta proua LeviStoni oleks häbenenud.  Oma sõbra kaela ümbert kinni hoides waStaS ta tema .jumalagapääle: „ei, jällenägemiseni  !' E« i«us ta tõlda ja tõld wseres rni»e«a. Gabriele tegi paberi lahti, mis Diana temale oli annud: säält seest leidis ta salga Diana imeilusaid juukseid, mida ta ikka nii hää meelega oli suudelnud. Kuu aja pärast sõitis Gabriele Parist ja ilmus vicomte d'Exmais'e nime all hertsog Fcanz de Gtese juurde. - III. Laagris. Ja, herrad, ütles hertsog Giese telki astudes  oma sõjameestele, ja, täna on meil 24. aprill 1557 a. Meie tulime 15. aprillil Neaprli  piiri ja wõtsime kolme päewa jooksul Campli ära. Nüüd piirame Cmtetti ümber; 1. mail, kui Ciritetti meie käeS on, lööme enda laagri Aquila alla üles; 10. mail oleme ArpinoS,  20. Capu's, kus meie mitte Hannibali  wiifil istuma ei jää; 1. junil, herrad, näitan ma T.ile Neapelit, kui see Jumala tahtmine on. Ja ka paawsti tahtmine, armas rvend, üttes Omilia hertsog. Pühadus, kes meile enda pühitsetud kaardiwäe abiks lubas, on meid kuni siia ajani üksinda wõidelda lasknud, minu arwates aga on meie mägi selleks nõrk, et waenlase  maal wägitööfid teha. Pau! 11., ütles Franz, wõtab meie wõi« tudist mi südamest oja, et ts meid abita ei jäta. Kas Teie ei tea, Byron, et partisanlased, lilledest Caraffa meile AbruzziS teadustas, mässama  halkamad? Nad on praegu rahulikud, kõrgus, minul on selleks lõige uuemad ja kindlamad teated.