härjapääheina ja odrapõhk. TulehakatuS kurjakäe töö. Metsahein oli sellepärast rehcsse toodud, et metsas seda kardetaw pidada olnud. Nüüd on ta ka rehes ära põletatud. Päris hirm on nii sagedasi tulesütitusi meie wäikselt ja waikselt Saaremaalt kuulda- Mustjalast, Et Mustjala preestri heina küün, ühes 25 koorma heintega  ära põles, seda lugeja teab juba, et aga selle läbi kaks waest wabadikku kahju saiwad, seda ei tea lugeja weel mitte. Ärapõlenud heinad ei olnud mitte preestri  üksi, waid üks osa olnud nimetatud wabadikkude osa. Tallinnast. Suured matused. Tallinnas ei ole inimeste mäletamisest saadik weel ialgi niisugust rahwa kogumist nähtud, kui 16. oktobri sündmuse ohwrite ühisel matmisel, mida neljapäewal 20. okt. toimetati. Hommiku acgsaste hakkas rahwast uuele turule kokku woolama, ja kell 10 oli turg ja selle ümbruses olewad  uulitsad ja platsid kui ka Wirurvürawa mägi rahwast täis, sest et kõik surnukirstud õnnetuse paigale kokku toodi, kust ühes rongis surnuaiale pidi mindama. Õnnetuse paigal pandi lugemata hulk pärgasid ja lillekimpusid puusärkide ehteks. Kõik wabrikute  töölised, kõik Eesti seltsid oliwad pärgadega ja leinaloori sisse mässitud lippudega ilmunud; niisama oliwad linnaameti  liikmed matusele tulnud ja toreda pärja kaasa toonud. Warsli pärast kella 10 oliwad kõik puusärgid koos, rahwas laulis muusika saatel „Mu elu Kristus ise" ja siis hakkas leinarong liikuma: kõige eel käis wanker, mille pääl määratu suur koorm lillesid ja pärgasid kuhjas oli, sell' :Me kanti 4? surnukirstu üksteise järele wälja, kuna muusika koor pikkamisi „Ma kummardan sind, armu wägi" mängis. Et linnawalitsus matuste tarwis tänuwäärilisel  wiisil abiraha määras, siis oli ka nendele, kellel omakseid linnas ei olnud ehk kelle omaksed waesed, kaunid kirstud ostetud. Jaani uulitsast läbi mindi Suure Roosikrantsi uulitsale, kus surnukirstud vankrite pääle pandi, fäält läks rong Suure Pärnu maantee kaudu Rahumäele. Ringkonna kohtu, klubi ja teiste majade akentel, kust rong mööda läks, oliwad küünlad põlema pandud, paljude majade pääl oliwad ka leina lipud lehwimas. Wcxstapikune rong jõudis alles kella 1 ümber Rahumäele, kus 6 suurt hauda Pauluse koguduse platsi pääle kaewatud oli, iga haud kuue kirstu jaoks. Kaarli kiriku abi õpetaja R. Hurt pidas matusekone,  kuna õpetaja Grohmann sündsaid piiblisõnu rääkides matmisekorra täitis ja õpetaja Wiikmann lõpupalwe pidas. Pärast matmise toimetust peen weel palju teisi kõnesid linnaameti, seltside, ajalehtede jne. nimel. Matuse jumalateenistuse jaoks oli 20,000 laululehte trükitud, aga neid oli liiga wühe ja suurem osa matuselist pidi ilma jääma, selle järele wõib arwata, et umbes 40—50,000 inimest kokku oli tulnud. Määratu rahvasumma pääle waatamata peeti siisgi nii hästi minnes ja tulles kui ka fääl olles otse eeskujulist korda, mis kõige vähemal wiisil rikutud ei saanud. See tuli küll sellest, et korrapidajad rahwa enese keskelt oliwad seatud ja politsei ega soldatid sellest osa ei wõtnnd- Surnut: arv. mis sel karral maeti oli 47,, kuna aga surma saanute arv palju suurem oli; muist neist vii juba varemini maetud, teiste matmine  jääti edaspidiseks, kuni eemal elawad sugulased nende surmast teatust saawad. Peterburist. Nende päcwade sees pidas krahw S. J- Witte Solski kommisjonis, kes ministeriumide tegewuse ühenda! se küsimust  harutab, pika kõne nagu Peterburis  jutud liiguwad - Wenemaa praeguse  politilise seisukorra ja walitsuse politika  üle. Ministrite komitee juhataja seletas  elawalt, et «viibimata tarwis on isiku-, trüki ja südametunnistuse «vabadust ja «valitsuse politika ühtlust seaduslikult kindlaks  määrata, ilma et õigusi, mis kord antud, tagasi «võetaks. Mitte rewolutsion ja anarchia ei ole kardetawad, waid walitsuse  tegewuse kindluseta olek. Ajakirjandusest rääkides ütleS S. J. Witte muu seas: „Wüga küsitaw on, kes kahjulikum on: kas „Sõn. Otetshestwa," „Nasha Shisn" wõi „MoSkowsk«ja WedomoSti"  ja teised, keda aga seltskond, töölised  ja talupojad, kel oma kirjandus on, mis määratu suurel hulgal ilma tsensurita ilmub ci loe" . . . Endiselsõjawäljal MandshuriaS  on päiwi, mil Wene soldatitele wärsket liha antakse, wühendatud. Sõjawügi  wiiakse 16. nowembriks talwekorteritcsse.  Katk on Dalai Nori ja Mandshuria  jaamast kadunud. Mõlemad jaamad on katkuwabaks tunnistatud. Sellepärast  ci ole enam waja karta, ei sõjamägi  katku Wenemaale toob. ~Sõn. Ot." teatab ustama hallika järele, et krahw S. Witte püäministriks on nimetatud ja rahaministri ametisse saab. P. N. Durnowo saawat sisemiste asjade ministriks. Sisemiste asjade ministerium tahab küsimust harutusele nwtta, kas ei peaks eesõigusi, mis Wene ametnikkudel seni Poolamaal ja Lääne kubermangudes on (kõrgendatud paiuk, abiraha laste koolitamiseks  jne.) ära kaotatama. Ühisus surmanuhtluse wastu. Peterburis  korjatawai allkirju, kes selle poolt on, et surmanuhtlus ära kaotataks- Esmapäewal  oli politehnikumis leht allakirjutamiseks  wälja pandud, mis päälkirja kandis: „Kadugu surmanuhtlus." Leht oli warsti allkirjadega täidetud. Mostwast. Peterburis ära surnud würst Trubetskoi matukse üle toomad ajalehed  Moskwast järgmisi sõnumid : Surnukeha  Moskwase jõudmise ajal oli raudtee jaama pääle Peterburi rongi wastu määratu suur rohwohulk kokku kogunud.  Üliõpilased pidasiwad korda, waewalt mõis mõnda politseinikku silmata. Rong jäi umbes pool tundi hiljaks ja see pani peagi mitmesugused jutud liikuma. Peagi jäi rahwas rahuliseks ja matukse talitused, millest kuberner Kristi osa wõttis, läksiwad kõige paremas korras toime. Pääle matust Doni kloostris kogus kloostri ette platsile umbes 20,000 suurune inimeste hulk. Punased lipud pandi sääl lehwima ja peeti kõnest. Rahma koosolek kestis kolmweerand  tundi, mis pääle rahwahulk Doni uulitsat mööda edasi liikus, kus tale pea kaks kasakate sotniat maotu tuliwad. Sellel silmapilgul kuuldi püssipauku ja üks kasakas  sai kergesti haawatud. Nüüd tormasiwad  kasakad rahwast laiali ajama, oga pea tuliwad nad jälle kokku ja liikufiwad kiwi silla poole, kus kasakad rahma liikumist  jälle oliwad takistamas. Nüüd anti rahma hulgast mõned korrad tuld. 5 inimest  on haawatud, nende hulgast 2 Jnrjewi  üliõpilast raskesti. 19 inimest wõeti kinni. Jaapanist. Marshal Jamagata, Jaapani sõjawägede juhataja Hiina söjaS, on sõja ja rahutegemise iile järgmist awaldanud; „Meie pidime Korea pärast sõdima, kuid meie ei olnud wõidu pääle mitte nii kindlad,  nagu mõni asjatundmatu arwata wõiks. Laewastikud oliwad pea ühewägewused, ainult et meie oma wühe rohkem sõjaga harjunud oli. Wene mägi oli palju tugewam  ; muidugi oli tema wedamisega takistusi  ja meis wõifime loota, et meie mehed mägestikus paremine sõdida oskawad. Meie olime koguni allajäämise pääle malmis  ja kõik ministrid ja riigimehed oliwad kindlasti nõuuks wõtnud kuni surmani edasi sõdida, kui kõigepahem juhtuma pidi. Oleks Jaapan lõpulikult löödud, siis oleks tema saatus otsustatud olnud. Meie ei oleks seda mitte ära kannud ja oleks edasi wõidelnud, kuni Jaapani saared kõrbeks oleks muudetud olnud. Noh, wõit on meie; meie oleks meel Hardini üra wõtta wõinud, kui ka suurte vhwritega. Kuid oliwad punktid olemas, mida meie mitte tähelepanemata ei wõinud jätta: mõte Jaapani rahalise seisukorra pääle, arusaamine,  et Wenemaa teatama määrani kauge ida löökide wastu tuim on, meie tulewiku lootused ja lõpeks terwe ilma arwamine. Kas meie pidime kõik oma abihallikad ära kurnama, kuna meil mid wõimu Korea ja Ljatungi poolsaare pääle laiendamiseks tarwis lähcb? Kas meis pidime wiimase mängu pääle panema, kuna meie juba nii palju kätte olime saanud, ainult kahtlases lootuses wahest weel rohkem saada? Ei, seda ei tahtnud meie mitte, ja selle poolest olime kõik ühesmeeles." Kirjandus. Neil päiwil ilmus trükist hr. Sööti kirjastusel Eesti keelses tõlkes Linnase  adu s. Linnades on juba mitmed aastakümned omawalitsuS maksmas, millest linna piiris olewate liikumata waranduste  omanikud, kelle warandusel määratud  «väärtus on, oma «volinikkude läbi osa wõtawad. Kuresaares ja muudes wähemates  kreisilinnades peab selleks liikumata waranduse wäärtus linnamaksu «võtmiseks seatud hindamise järele 300 rbl. olema. Kuid eestlased näitasiwad fiiajani linna omawalitsuses täielikku külmust üles, ehk see küll nende kodanlik kohus oleks olnud ka siin kaasa töötada. Näituseks on Kuresaares  wäga mähe neid Eesti majaperemehi,  kes linna «volinikkudeks on walitud. Ometi on suurem osa linna elanikkudest seesugusest rahwa klassist, kelle kasud nende isikute kasudega, kes linna omawalitsuses löötawad, mitte kokkukõlas ei ole. Sarnane leigus oma kodanliste kohuste täitmises tuleb küll suuremalt jaolt sellest, et EeSti majaperemehed oma kohuseid ja õiguseid selles asjas ei teadnud. Suureks teadmatuse  põhjuseks oli ka see, et linnaseaduft Eesti keelses tõlkes ei olnud. Nüüd on see puudus inöödas ja Eesti majaoinanikud «võitvad ennast linnaseadusega, ühtlasi aga ka oma õigustega ja kohustega tutwustada. Tehtagu siis seda südisti, sest ka meil on uued linna «volinikkude «valimised ukse ecS. Raamatu trükk ja paber on hää, nii kui kõigil hr. Sööti kirjastusel ilmunud raamatutel. Keel on arusaadaw ja ladus. Mõtteterad. Harimatu sõber on pahem, kui haritud  waenlane. Kui tahad kõikide sõber olla, siis pead oma südametunnistuse ära surmama. Mikspärast teeb trumm niisugust suurt kära? Sellepärast, et ta tühi on. M. 44. Saarlane 1905.