Saarlane UM Nleiildiiie Islitits ajaleht saa- ja li»»»r«d»«le MM kk 8. Teisipäeval, 26. webmaril 1963. XVIII aastakäik. maksab: PvStiga saadetud aaStaS. Ä ~ ,/ Pooles aastas I „ Sg „ -ch Ilmub igalksisipSssV«»k. Kurcsaares Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste petit rida maksab 3 k. —-H> Üleskutse. 19(>v. a. Wõnnu linnas ära peetud Liimimaa  arstipäewal kutsuti korraldus tiisikuse wastu wõitiemise asjus meie kodumaal elule. Tiisikus vn tõbi, mis linna ja maa elanikkudele  wäga hädaohtlik on. Lugemata on ohwrid,  mida tema enamasti õrnas nooruseens ehk elu ja tegewuss täies jõuuS pärib; wnewalt on perekond olemas, mille liikmetest ta mitte üht ehk teist halastamata käega oleks tabanud, temaga ei wöi ühtegi, olgu ka nii karoetawat haigust,  wõrreida. Sain kiduraks minemine ja sagedasti  kindel surm näitawad seda teed, mille kaudu ta häwitaw käik läheb Sellepärast on tarivilik kõigest jõuust, kõigi kaitkriistadega, mis teadus meite kätte auvnud, sellele kulgale haigusele, mis iseenesest ialgi ei kao, wastu astuda. Et seda suurt, wäga rasket aga seda aatelikumat ülesannet täita, tehti otsuseks «Tiisikuse wastu wvitlemise seltsi Läänemeremaades"  asutada. Kui ministerium põhjuskirjade eclnõuu kinnitanud oti, tuliwad 14. oktobril 1901. meie ülikoolilinnas seltsi asutajad püäkoosolekule kokku. Selts on endale ülesandeks pannud igal wõimalikul wiisil selle haiguse laialilagunemist takistada. Tema lendlehtede laialilaotamise, rahwalikkude õpetliste kõnede ja awaliku õpetuse läbi terweie inimesele teed näidata, kuidas ta ennast haiguse eest wõib hoida; haigetele tahab ta rawitsemiss koha asutada ja lehmadele haigetele nii palju kui wõimalik " nendesse asutustesse sissepääsemist «võimalikuks teha, kus elu katsutakse alal hoida, mida meel wõimaiik pääsla, kuS haige õppida wõib, mis ta tegema peab, et ta hääde tagajärgedega haigusele wõiks wastu seista, pääasjalikult aga, et ta oma ümbruskonnale mitte hädaohtlikuks ei saaks. Nähtused on selgeks teinud, et mitte ainuit hää kliima poolest kosutamaks peelud soosa lõunamaa  kohtades, nagu Jtalias, Tiroli-maal, HciwetsiaS, tiisikusehaigcid hääde tagajärgedega ei ole arstitud. Soomemaaa sellekohaste jõukas pääseda wõib, olgu oma, ühe teise seltsi ehk asutule, ehk seltsi oma kulul. Kui palju waewaga  saadud kulusid, mis raske, hädaohtlise haiguse  ajal tehtud, jääksiwad meie maale tagasi, kui tema piirides üks niisugune terwisparauduse asutus  on! Mida kergemaks terwisparanduse asutusesse pääsemine haigele on tehtud, seda õigemal ajal tuldakse ka abi otsima, mida hanliStel oludel wäga Et haiguse algu! wõimalik oleks Ma maa asutusesse  astuda, on wäga tarwilik nAide, kui meis tõelikult tiisikuse hädaohtlistele tagajärgedele wastu astuda tahame. Kui selle pääle -vaadates terwisparauduse asutuse  awaminc esimese ülesandena meile wastu astub, siis on meil ka meeles pidada, et sellega seltsi ülesannete piirkond weel mitte lõpnud ei ole. TerwiShoiuiine õpetus haiguse ärahoidmiseks, asutuse  toetamine rahwa tarwiS, wastuwõtmise asutused  lootuseta haigete tarwiS, keda ümbruskonna hädaohu pärast teistest lahutada tuleb selle ja weel palju muud on selts omale eesmärgiks pannud.  Igaühele meist wõib tiisikuse tõelik küsimus wastu tulla, sellepärast ärgem wiitkem aega -võitluses selle kurja, salaliku -vaenlase wastu ühinemast.  Kui nüüd seltsi wacwal sellel lühidalt kirjedatud  tööpõllul hääv tagajärjed peawad olema, siis on temal terme maa rahiva tööjõulist kaastööd tarwis. Sellepärast palub uuesti asutatud seltsi eestseisus täie.usaldusega Läänemeremaade rahwast, kelle ohwrimeelsuS sagedasti ilmsiks on tulnud, et ta asjast arusaamisega selle raZte ülesande kordasaatmisele  waStu tuleks ja tiisikuse waStu wõitlemise  seltsist abi wõtaks. Eestseisuse uimel: Prohw. Or. K. Dehio. Wanem Em. Freymuth. Or. E. Graubner. Ajalehe toimetaja A. Hasselblatt. vr. Jah. Meyer. Or. P. parunUngern-Sternberg. Adwokat Adalbert Volck. 8 Mamsel Ilmaaegne. Kanna sina aga oma pesu eest hoolt. Küll ma juba lähen, proua nõunik, aga nnsugust asja, et üks laps ennast ühe kingituse  üle haigeks wihastab, ei ole mina enne ialgi kuulnud. Kahju sest uuest nukust,  mida tema praegu wiha meelega puruks  wiskas, just praegu tõi Kähte selle killud ja wiskas nad pühkme kasti. Proua Röttger ivaatis aknast wälja ja Liisi läks minema. Ukse wahel kuulis tema  weel, kuidas proua nõunik enese ette sosistas: Sina suur Jumal, missugune koorm, missugune koorm! Missugune ilmaaegne loomi Preili Rieke muidu nii rahulikust magati  is toast oli täna öösel kõik rahu kadunud. Kesk öö oli juba möödas ja ikka weel köndis  tema omas toas rahutumalt edasi tagasi, iga närw wärises tema fees. Tema wõttiS  küünla ja läks oma kasupoja tupa; see ei maganud mitte, waid waatis suurte silmadega  enese ümber. Maga minu poiss, sosistas preili ennast tema woodi üle kummardades ja tema ilusaid  käharaid juukseid silitades, mis poisikesel  nõnda kui üks kord ka tema isalgi walge ilusa otsaesise pääle langesiwad- Ja, tädi! Kas meeldib elu sulle siin minu juures? O jah, Frits ning mina tahame enestele homme kodujäneseid oSta. Frits ütles, et kui mina selleks luba tahta, et sina seda siis meile mitte ei keela. Rieke waikis. Sina lubad seda ometi? päris tema preili kaela ümbert kinnihakateS ja tõmbas teda Mess juurde. Riekcl kerkis üks „ei" keele pääl, sest alleS mõne päewa eest oli Friisile sarnast palwet täitmata jätnud, aga seekord muutus  „ci" ennast tema huulte wahel jaaks. Tema teadis ise selgesti, et see nõrkus tema poolt oli, mis pahasti tema kaswatuse  kohta mõjuma pidi. Nüüd maga aga, mu laps! Jah tädil Ja nüüd läks tema ka wäikese tüdruku woodi ääre. Laps magas sügawasti omas walgcs woovikcses, aga tema wäikcnc suukene  oli kibedasti alla poole kistud sa tema  käekesed oliwad tugewasti ruusikasse tõmmatud. Wana Toora magas oma kõrges  woodis rahuliste tema kõrwall Friederike  pani küünla laua pääle ja silmitses magajat last. Missugune paha iseloom oli ometi sellel lapsel! Rieke süda wänseö praegu meel, kui täna lõunast juhtumist meele tuletas. Hõiskades oli wend oma ilusaid asju õekesele näitnud ja Julia oli himustawate pilkudega neid silmitsenud, ilma et tema neid ise puutunud oleks. Ja Rieke oli nüüd, et temale ka midagi anda oleks, teenija tüdruku rutuga poodi saatnud  ja süült ühe hoopis lihtsa ja inetu nuku tuua lasknud. Julia aga ei wõtnud inetut nukku mitte wastu, maid hoidis käed selja taha, kuna tema silmad wenna ilusate asjade pääl wiibisiwad. Rieke mattis  aga nüüd nuku ja topis selle mägise ja kärsitult tüdrukukese kaenlasse ja nüüd sündis see ostmata asi, et laps nuku wastu mattis ja kõigest jõust wastu pörmandat  Virutas, nii, et killud lendasiwad. Üks kiirgaw pilk puudutas wenda, kes kohkunult püält mastas ja ühe ütlemata toreda ja uhke liigutusega pööris weike elukas temale selga. Riekele aga tõusis meri järsult pähe ja üks palaw paha tundmus  südamesse; tema hakas häkitfelt lapse käest kinni, wiis teda sinna tuppa, kus tema magama pidi, ja sääl, tema ei teadnud isegi, kuidas see tuli lõi tema lapsele nõnda kaua tema pruunide käekeste pääle, kuni laps suure häälega kisendama hakkas. Aga ka ainult kisendama, mitte ühtainust pisarat ei tulnud selle juures tema silmadest.  Wiimaks oli Toorale wõimalik olnud  wäikest rahuliseks jääda meelitada. Et tema palju wali oli olnud, tundis tema küll ära, aga siisgi ei sirutanud tema siin praegu oma kätte wälja, et tema eesolemat  Väikest, kitsast näokeft silitada. Häkitselt  heitis tema ennast aga Voodikese ette kummuli ja nuuksus: Issand, minu Jumal, missugust rasket koormat oled sina minule pääle pannud! Aita mind minu süda pöörab ennast sellest lapsest ära, mina ei tunne iseennast enam! Ja tema nuttis, kuni wana Doora ülesfe ärkas ja ütles. See on tõsi küll, et tema teile koormaks ja tüliks on, preili, aga sääl juures ei aita teil üksgi muu asi kui armastus ja kannatus. Ja sel silmapilgul sosistas see raske koorm unes: „Namg> min, mis. eurlssimia Auwu!" (Minu mamma, minu magus mamma.) See kõlas nõnda pehmelt ja magusasti, kui linnukese hääl. Rieke wahtis  tummalt tema otsa laps naeratas; kui ilus nägi tema nüüd wälja! Jah, kui tema ema ka nõnda naeratada oli oskanud pisarad tungisiwad temale filmi ja rutuga pani tema minema, sest nüüd ei wõinud tema koguni mitte enam tema pääle waadata.