saaks wist wümaks selle üle kõige rohkem rõõmustama, kui see tema enese tasku jääks. Et rahwa elu tõsta, peab rahwaS omale kapitali kaswatama. Ja mida rohkem meil kapitalistisid on, seda jõukam on rahwas. Ja tulewal aastal saab ka oma jõudu selleks tarwitama, et neid abinõusid leida ning neid teesid kätte näidata, mille läbi rahwas ja üksikud rahwa liikmed enesele kapitali koguda wöiksiwad. Kõik aga, kes kapitali waStu räägiroad,  on niisugused, keS rahwale tühja paljast ette luiskawad, et „rahwa meestena" hiilgada, ehk jälle niisugused, kes asjast mitte aru ei saa. Rahwa kasu ei ole aga siin niihästi esimeses kui ka teises juhtumises mitte leida. herra, tema tuleb siia, õige mureliku näoga ja ütleb, et tal suur rutt taga on. Teie kirja järele ruttan ma ja saan ka warsti kümmetuhat kölisejat liiret kokku. Tema sõidab kohe minema. Keda nüen ma aga mõne päewa piirest lvnguS pääga ja haleda näoga siia tulewat? Martin Sõdijat, kes räägib, et tema minu käest krossigi ei olla saanud. Ammu enne St- Qucntem allaandmist wangi maetud, ei teada ta juba kolm kuud aega, kus Teie olete. Teie ci olla temale mingisugust käsku raha toomise üle annud.  Teda olla pekstud, ülespoodud! Temal läinud korda ära põgeneda ja ta tulla esimest korda pääle sõja hakatust Pariisi. Niisugust ennemmSteseid juttusid jutustab Martin Sõdija meile hommikust õhtuni, kui temale Teie lunastuserahast  räägitakse. Seleta mulle seda, kaSwatajo, ütles Gabriele.  Ma seisan selle eest, et Martin seda raha mitte omale rrötnud ei ole. Ta ei ole tõesti mitte autu inimene, ta on mulle truu. Ei, krahwi herra, autu inimene ei ole ta mitte, aga ta on nõrgameelne, ma kardan seda, nõrgameelne ilma mõtteta, nõrgameelne, keda waja oleks kinni siduda, uskuge mind. Ta ei ole kuri, waid kardetaw. Ma ei ole üksinda teda siin näinud! Kõik Teie inimesed on selles asjas tunnistajad, et ta minu käest tõesti küm« me tuhat liiret wastu wõttis- Herra Eliol oli koguni raSke nii suurt summat nii ruttu kokku saada. SiiSgi on tarnis, rääkis Gabriele edast, et ta wõimalikult ruttu weel suurema summa tatsuks kokku korjata. Aga selle üle pärast poole. Suur ja tähtis päew on alganud. Ma sõidan Louvresse, et kuningaga jutustada. Kuidas I Kas krahwi herra sugugi ei puhka! ütles Aloise. Päälegi on praegu kellu olles seitse, kuna Louvre wärawad kellu üheksa lahti tshtakse. See on õige, ütles Gabriele, weel taks tundi ootamise aega! Oh. um Jumal! Anna mulle kannatust kaks tundi oodata, km ma kaks kuud oodata Nõifin- (Järgneb.) Peidetud warandused. Rahwajutt teab warandustest kõneleda, mida häda ajal mullapõue, kiwide alla ehk wetepõhja  ära peidetud. Õnne korral wõida neid warandufi leida ja wälja tuua. Aga ainult siis, kui waravtsimisel tõotust tehtawat ja tõotust ka peelawat. Wastasel korral langewat tõstetaw «varandus  mürtsatades tagasi ja ei tulewat iial enam päewawalgele. Eesti rahwas on kehw rahwas, aga ta wöiks rikkaks rahwaks saada, kai ta tahaks. Eesti rahwa «varandused on alles peidus. Eesti rahwa waranduseö on «värsked, kulumata  waimujõud, mis esiwanemad rasketel aastasadadel on korjanud ja lastele kalliks päranduseks maha jätnud. Aga need warandused wiibiwad suurelt osalt alles pimedas «aa all: on leidmata, kaswatamata. Pimedas ei «võigi midagi sigida ehk kaswada. Pimedas peab kõik elu närbuma ja lämbuma. Eesti rahwa päritud waimujõud magawad alleS suurelt osalt, ootawad äratajaid, ülcskiskujaid,  walgcle-toojaid. WalgeS, hariduse walguseS ja sooja käeS, armastuse soojuses wõikfiwad need waimujõud kaSwama minna, täienema hakata, õitsele lüüa, wilja kanda. Rikast wilja, mis mid endid rikastaks ja õnnestaks, wilja, mis Eesti rahwast rikkamaks teeks, edasi aitaks. Eesti rahwa loodud omadused, päritud waimujõud igatsewad ja jänuncwad walguse ja osawõtmise järele. Kuis püüawad nad pimedast «välja ja külma käest pääseda. Lükkowad mullamättaid kõrwale, tungiwad ülespoole, pistawad pää haridusepöikese paistele. Mis külm ja karm õhk puhub neile ülemalt  waStu ! Mitmed jütawad tühise katse, poewad  mulla alla warju. Teised lipendawad tuulte käes, juured ei leia kindlat pinda. Kirats  wad, häwinewod. Kolmandad wõidawad wastuwäed,  aga siis on ka wiimane jõud ära kurnatud.  Wäflnult, «võimetult algawad nad eluteed,  meie „«oorcd hinged", waewalt et enese ette hoolitsewad, kõrgemale nad ci tõuse, kaugemale  nad ei ulata. Kes ja mis muud maailmas,  selle pääle nemed „«mlistawad." Kas ei tahaks meie neile ligi asuda, neid peidust pimeda ja külma käest «välja aidata, peidetud «vaimujõudusid loomulikult edendada, et nad wälja areneisiwad, Läienekfiwad neile enestele iluks ja meie kodu toeks? (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaarest. „Sipaka" nime pärast. Teodor L. kaebas Loona wallakohtu, et Anna M. teda „kurati fipakaks" sõimanud. Asja aru» tusel wallakohtus tõendas üks tunnistaja, et M. L-le „saadusipakaks" sõimanud, kuna teine tunnistaja  tõendas, et ta teda Sipaka Niiduks nimetanud.  Wallakohus mõistis Anna M. 1 päewaks  aresti. M. kaebas Ülemasse talurahwakohtusss  edast. Sääl tuli 19. detsembril awalikuks,  et M. L-le mitte sõimanud ei ole. Üks tunnistaja tõendas, et koht, kus Teodor L. elab, „Saadu Sipaka" kohaks nimetatawat. Ja M., ilma et ta süüdistajat teotada oleks tahtnud, küsinud teatama juhtumise puhul süüdistaja  juures olemisel tunnistajalt: „KaS Sipaka Saadu lambad ka siin on ?" Kaebaja ei pea aga seda mitte õigeks, et tema kohta Sipaka kohaks nimetatakse ning arwanud ennast selle läbi teotatud olewat. Pääle selle pani süüalune Ülemale talurahwa kohtule Piila õigeusu kiriku raamatutest ärakirja ette, millest näha on, et kaebaja koht enne Sipaka kohaks on nimetatud ning alles 9, nowembril s. a. Saadu kohaks ära on parandatud. Wallawalitsuse poolt oli ka kaebajale tunnistus wälja antud, et Sipaka nimelist kohta ega sarnast nime Loona wallas sugugi mitte ei ole. Ülem talurahwa kohuS mõistis Anna M. oigeks. Kõigekõrgema käsu järele asutatakse naeSterahwa gümnafiumi juurde koolikuratorium. Kurefaare Wene-EsSti Wsnnaste Seltsil  on kapital, mille protsentidest waesematele pruutpaaridele 30-rublaline summa abiraha antakse, mis neile esialgseks majapidamise sisseseadeks suureks abiks on. Kuid seda abiandmist  püütakse ka kurjasti pruukida, nagu järgmine juhtumine näitab. Hiljuti sai keegi noorpaar kohalise rentmeistri käest, keS nimetatud  Seltsi kaSsahoidja on, 30 rubla. Raha wastu mõttes tahtis mees seda selsamal korral hoiukassasse  oma raamatu järele hoiu pääle anda. „Õnnetuseks" ei wõetud seda aga mitte enam wastu, sest et mehel hoiukaSsa raamatu järel juba 1000 rubla kasude pääl on. Piirnust. Pärnu posti- ja telegrafi ametnikkude streigi protsess oli reedel 18. dets. Pärnu ringkonnakohtu istumisel arutamise all. Süüdistuse all seifiwad, nagu „P. Postim." teatab, 25 ificut. Neile anti süüks, et nad 15. nvw. 1905. a. ühisel kokkurääkimisel töö seisma jätfiwad, mille tagajärjel poStitalituseS korratused teikistwad. Kohtuotsus Pärnu postija  telegrafi ametnikkude streigi aSjus kuulutati  reede pääle poolepäewalist arutamist kella pool 8 ajal õhtul wülja; kahestkümneftwiiest Imeneiu. 13 Uudisjutt ameritlass Helene Kelleri elust. Ka kaswatajaga harM ta ära, jooksis temaga mööda aeda ümber ja laStis omale mitmed mängud lätte õpetada. Aga meelitada ja suudelda ei lubanud ta ennast mitte ja ei suudelnud ka ise kedagi. Kõige suuremat lahkust awaldas ta sellega, et ta mähe aega kaswataja süles istus, fiis aga, nagu oleks tale misgi meelde tulnud, jooksis ta ära. SiiSgi ei olnud nende wahel kahe nädali pärast enam awalikku waenu näha t wäike metslane jäi tasaseks ja kuulis sõna, nagu iga hää laps. Aga hinge põMS asus tal kurbtus: la oli alati mures, turb ja kõige wastu osa wõtmata. Miss Solliwan palus südamest neid weel üheksgi nädaliks kahekest jätta, aga Vanemad, iseäranis isa, kurwaStastwad Väga oma last taga. Wangid pidiwad jällegi suurde majasse tagasi minema. Za jääl zuhtus juba esimesel päewal see, mis kaswataja tkka oli ette kartnud: söögilaual kordus jällegi harilik tormiline etendus. Miss Solliwan kirjeldab seda oma kirjas nii: „Helene oli wiistks wõmud ilma salwrätikuta  süüa. Wist tahtis ta näha, mis sellest pidi wüija tulema. Ma tatsusin hale mõnikord  satwrätikut kaela ümber siduda, aga ta kiskus igakord selle kaelast ära, wiSkaS põrandale ja tahtis seda jalgadega tallata. Ma wõlsin tema eest Laldreku ära ja tahtsin teda toast wälsa wiia. Aga isa astus wahele ja seletas, et ta ei ühegi süü eest tellsgile süüa ei wõi keelda. Pärast õhtu sööki et tulnud Helene enam minu tuppa ja ma ei näinud teda kuni järgmise  hommikuni. Kui ma jöõgi-tuppa astusin, istus ta juba oma koha pääl. Tal oli salwrätik  ees, aga mitte ümber kaela seotud, nagu mina seda tegin, waid ainult lõua alla kinni pistetud. Ta juhtis minu tähelepanemist selle uue wiifi pääle ja kui ma temale sellepärast misgi etteheidet ei teinud, oli ta sellega wäga rahul. Toast wäljä minnes wõttis ta minu käe ja silitas seda. Ma sain aru, et ta minuga ära leppida tahab. Kui ta minu juurde õppimisele  tuli, panin ma kõik asjad laua pääle, nagu nad sääl tika oliwad seisnud, ainult koogitaldreku  jätsin ma panemata, millest ma talle ikka kooki olin annud, kui ta õieti ja ruttu sõnad kirjutas. Ta märkas seda warsti ja tegi tähenduse, et ta seda nõuab. Siis näitasin  ma tale salwrätikut, sidusin selle tale ümber kaela, kiskusin jälle ära, wiskafin põrandale ja raputasin päad. Seda tempu kordasin ma mitu korda. Wift sai ta sellest tähendusest wäga hästi aru, sest ta lõi kalm korda enesele käe pääle ja raputas pääd. Nüüd wõtfime õppimise käsile. Ma andsin kruusi ta kütte; ta kirjutas selle nime õieti mulle käe pääle. Ta teab juba 12 sõna. Kui pooled sõnad olime läbi wötnud, tuli tale misgi meelde ja ta hakkas salwrätikut otsima. Kui ta see leidnud oii, sidus ta selle ise omale ümber kaela ja küsis kooki. Tuttawat sõna «oakss" tarwitada, ei tulnud tale «eele. Ma arwafin, et see wift lubadus on, et ta sõna tahab kuulda ja andsin tale suure tüki kooki. Mu kaSwandik oli sellega wäga rahul ja silitas mu kütt." Rahu oli tehtud. Esimesed sammud astutud; wäike metslane jäi taltsaks. Hetene tujud tuliwad nüüd ikka harwemine nähtawale ja neil algafiwad õnnelikud päewsd. Lõunamaa  tore loodus mõjus nähtawasti ka tüdruku pääle hästi. Jgapäew wiibifiwad nad aias, kus juures ta oma kaswatajale kõik oma armsamad  tööd ja ajawiited kätte näitis. Tal oli nähtawasti hääd, tarka seltsilist waja, kelle aset enam neegri tüdrukud ei jõudnud täita. (Järgneb.) 96 Saarlane, 1909