Päewaleht Ilmub Igal ärlpäewal. Tallinnas, Suurel turul, raebofo ees» Dunhtl uullffa nurgal» nr. 4. Kõnetraat nr. 390. Toimetaja kAnetuad kd ta 12—2» fldrefs liht- ja rahahirjadelet »?dewaleke° toimet., Tallinnas, BT> r, Pea&Kß =ss= Ühflh NUMMÄ 4 kop. Q fidresfi muutmise eelt 10 kop., leile juures endine adrela «kk (elle nummer üles anda. o Kuulutuste nonpareilie-rida makfab I kop., lehe eesoflas 15 kop. WäJifed kuulutufed O A o o o poole kallimad, a a A D □ oPäeujaleht" maksab öhes kaasannetega lioju KStte kuutes t terwe aasta peale 6 rbl. kop. poole „ „ Z 20 roceraiid „ 1 „ 70 Ohe kuu peate „ 60 „ Tallinnas talitutest ära tollest terme aasta peale 5 rbl. kap. poole „ „ 2 „ 70 „ meeraod „ „ t „ 40 „ ühe kuu peale „ 50 „ Kes 2 korda kuus 11 mu roa t perekonna lehte „Kadu" kaala tellida saamid, lellel tuleb aastas I rbl., pooles aastas 50 kap., oeerand a. 23 k. juurde maksta. Nr. 358, Kesknädalal. 4. (17.) nowembrll 1909 i IV. ttskM. Wõitlus kahes rinnas.*) Hui meie ajalehed ühe ehk teise awaliku ettewõ<te  wisast edenemisest juttu teewad, siis ei saa nad asjast muidu üle, kui p.äwad hea hulgakese süüdi „meie intelligentsi" ehk „meie haritlaste" kaela weeretama.  Iseäranis omane näib see teguwiis ühele osale Tallinna ajakirjandusest olema. Li suuda rahwahar!d  se-selts oma ülesande kõrgusele tõusta, ei wöeta mõnest pidust wõi basarist soowitawa elawusega osa, ei edene Lesti teatri- ja rahwamaja ehituse eeltööd küllalt  kiireste kes muu selles süüdi on, kui „meie arstid, adwokadid, õpetajad, direktorid, kandidadid". Ime, et ka paha ilma, mille all „rahwas" wahete wdfyel kannatab, haritlaste süükontosfe ei panda; hea tahtmise juures oleks see igatahes wöimalik. Olgugi, et sarnased wildakad waated ja püüded haritlaste hingerahu rikkuda ei tohiks, siiski on sellel nähtusel oma sümptomiline tähendus, mis meie seltskonna  tööjõudude wahekorra peale selgitawat helki heidab.  Asja enese pärast on tarwilik sõna wõtta. Hui meie oma kodulinna olusid silmas pidades küsime: mis on meie Intelligents", kes käib selle logu hulka, kudas käib see joon, mis intelligentsi „rahwast" eraldab, siis saame selle peale õige mitmekesiseid wastusid  kuulda. Mastus kujuneb seisukoha ja mõõdupuu järele. Niisama on lugu mõistega, mis sõna „rahwas"  ära tähendab. Hoopis raskem ehk koguniste wõimata on piirisid rahwa ja intelligentsi wahel rajada.  Kut meie atualifu elu waatepunktilt intelligentsi piirisid ära määrata tahame, siis peame tema hulka kõiki neid armama, kes haridust omandanud ja hariduslisi huwisid omaks pearvad. Seba teeme hea meelega. öest diplomi järele ei tohi ega saa kellegi isiku wäärtust ära 2Tleie rabani elus etendarvad roähema haridusega inimesed mõj utvat osa juba sellepärast, et neid arrvu poolest hoopis rohkem on kui kõrgema haritusega isikuid. 2vahiva keskel, kellel raske minewik alles waervalt selja taha jäänud, ei käi hariduse nõutamine mitte alati *) Wastuseks J. 2B—ja kirja peale „Maa sool" kindlat koolirada. Kõikidel ei ole, südist püüdmisest hoolimata, wõimalik hariduse järjes märjamaale mahtuda.  Kes haridusewäljal samm-sammult edasi rühkides teadmist on omandanud, silma selgitanud, kes mitte kõrgema, waid ümarguse hariduse saanud, nendest on teowõimulised, tasakaalus seiswad isikud tegelased tulnud, kellest meie intelligentsil au ja rahwale abi on loota, -uhe puhuga wõiksin siin tosinaid nimesid nimetada.  Kuid meie intelligentsi hulka loetakse ja loewad ennast ka need, kes oma kõhnale alghariduse-tüwekesele „broshüre tarkust" otsa on pookinud ja targad mehed olla tahawad, kuna nad seda mitte ei ole. Sa t > nane ebaharidus ei suuda mitte wilja kanda, waid ainult heldeid. järjekindla mõt emisewiisi, asjalikkuse asemele astub sihilikkus, tahtmise  asemele loowat tööd teha, tekib rahulolematus; sisemist tühjust katsutakse mõne äärmise ilmawaatega kinni katta —ja intelligentsi wäärlaps, „broshüre« ini m e n t", on walmis. sarnaseid tüüpikalifi olemust on igal maal ja rahmal olemas, ja ka meie juures ei ole nendest puudust. Vise ümberpõõrdud. KTa arwan, et nad meie awalikus elus kaunis tähtsat mõju awaldawad,  iseäranis seal, kus nad awalikku arwamist esitelewad.  Meie intelligentsi kokkusead on mitmekesine, N?õiks arwäta, et see mitmekesisus wähemalt seltskonna üleüldiskasulistele  püüetele kahju ei tee, püüetele, mis politikalise  usutunnistuse järele ei küsi, püüetele, mis igale üksikule seltskonnaliikmele ühewõrra tähtsad on. SttsJi ei ole lugu mitte nii. Meie intelligents ei suuda weel oma jõudu kokku tõmmata pealtnäha wäiklastel põhjustel. Ja meie intelligentsil, meie „maa soolal", on suurt jõudu tarwis, kui ta pooleltki oma kohuseid seltskonna wastu tahab täita. Intelligentsil on kohusid oma rahwa wastu. Mitte sellepärast, et ta rahwa higiga  selleks oleks saanud, mis ta on nagu rääkida armastatakse; ka mitte sellepärast, et ta rahwa kopikast elab nagu haritlastest üteldakse. Li. Mina isiklikult  rahwa higiga korjatud kopikaid ei tunne, mille abiga ühte wõi teist hariduse osaliseks oleks lastud saada.  Selleks meie rahwa jõud weel ei ulata ning Bergmanni  abiraha tähendab ainult asja algatust. Ain on wanemate hool ja higi lastele hariduse kättemuretsemisega waimliselt wabama põlwe loonud, seal on omakste toetus  abiks olnud, kolmandal korral ja see on harilik tee on iseenese jõul edasi kistud. Rahwa kopikast ei ela meie juures ükski haritlane, waid oma töö -Mitte rahwas ei toida haritlast, waid tema töö tarwitaja, klient. See olukord jäetakse tihti silmade wahele. Hellegile ei tule meelde sitsiwabriku töölisest ütelda, et ta rahwa kopikast elaks, kui ta rahwale sitsi kudub rikas ometi cheda kaupa ei tarwita; haritlase töötasu katsutakse kergemeelsel  wiisil rahwa armuandeks tembeldada. Ma ütlen, intelligentsil on rahwa wastu kohuseid täita  eestwötmises,  juhtimises, toetamises nõu ja jõuga. Juba werekohus nõuab seda. * Rahwa elus peab tema haritud  osa, see on intelligents, eelkäna ja edasikiskuja olema. See on iseenesest nii selge, et sõnagi ei maksa raisata. Missugusel mõõdul iga üksik isik seda teha jaksab, see kujuneb ande, osawuse, oskamise ja tahtmise järele, rrhendatud jõul wõiks ka wähem anderikkad õige palju ära teha. Kuid meie intelligentsi enese keskel puudub se£, mis teda tugemaks, töömõimuliseks eeks. jlluudub solidariteet, puudub ühistunne, puudub üksmeel, puudub  arusaamine teineteisest. Enamgi weel. Meie intelligentsi keskel malitseb isesugune waen. M a e n kõrgema haridusega meeste mas t u. Ajakirjanduses ilmuwad pealekäimised on ainult wastukaja sellest waennlisest olekust, mis walitsemas  on. Ma räägin ikkagi kodulinna o usid silmas pidades. Aus iganes seltskond haritlaste eestwõttel ehk algatusel midagi korda katsub saata, ja niipea kui asi paigalt nihkuma hakkab, seal lööb üks osa intelligentsi  tasahiljukesi lahku lahku mitte selleks, et teisal, kohasemal paigal tööle hakata, waid selleks, et Vastu töötada. Missugused abinõud seejuures ka tarwitusele  lvõetakfe kahtlustamise ja halwakstegemise peale sihitakse ikka wälja. Siin on metodi märgata. Esmalt tõstetakse üks suurem ehk wähem kildkond, näituseks Ähe ehk teise seltsi liikmetekogu, ühesuguste huwidega ringkond jne. „rahwa" au sisse, „rahwa" troonile ja sellele kogule pistetakse rahwa prärogatiwid, iseõigused pihku. Selle manöwriga mõeldakse omale Boseo wäledufega mõjukat seljatuge luua. Ja selle „omatehtud" rahwa nimel läheb siis tsrmijooksmine lahti haritlaste kallale. Maalitakse tont seina peale jä hakatakse wõitlema „rahwa" nimel, „rahwa" ees ja „rahwa" eest. Sar n-a ne rahwa nimel kelksumine  on rahwa nime kurjaste pruukimine  usurperimine J a seisab Võltsimisega ühe pulga peal. . Ei maksa kõike seda korrata, mis sarnase kallalekippumise  puhul haritlastele ehk „arstidels, adwokattdele,  õpetajatele, direktoritele, kandidatidele" süüks pandakse.  Mitte ainult süüdistuste juurde ei jääda, isegi ähwarduskega tuldakse ette. Mindakse koguniste niikaugele,  et rahwast hariduse, nimelt kõrgema hariduse eest, hoiatatakse, sest et kõrgema haridusega inimestest rahwale mingit tulu ei olla. See sünnib awaliku elu näitepõrandal, ajakirjanduses;  mis näitefeinte taga kõik ei tehta ja räägita, see ei tungi mitte igakord päewawalgele. Aeegi ei taha tõendada, et meie kõrgema haridusega mehed awalikkude asjade ajamises igapidi nõuete kõrgusel seisaksiwad. Selleks on peale ande'ja osawuse pikemat harjumist ja wilumist tarwis. Suurem hulk meie kodulinna  haritlastest on weel bomiass novi, uued elanikud.  S iski ei tea mina ühtegi üleüldise tähtsusega eitewõtet nimetada, mis mitte meie haritlaste algatusel ja kaastegewusel ei oleks toime pandud. Rahwahariduse-seltsi  asutamise mõte wõeti siin haritlaste ehk adwokatide, õpetajate, kandidatide" poolt üles ja tehti teoks. Seltskond tuli ühes. Asaldusepuudust ei olnud märgata kuni aprilli peakoosolekuni lsto7. a. Tallinna eelminewad walimised wiidi peaasjalikult haritlaste energialisel juhatusel nii õnnelikule lõpule Läinud walimistel käidi enam-wähem endist rada. Airjastuse-ühisuste  asutamise katsed on haritlaste algatusel  ette rvõetud. Lastekasmatuse-seltsi juhatuses on peale muu kandidadid, arstid tegewuses. Aahe Tallinna seltsi eestseisuses etendama!» adwokadid ja kandidadid teatamat  osa „rahwa" usaldusel, nagu mitmekordsed walimised  seda on näidanud. Teatri- ja rahmamaja ehitamist  on wiimane kui üks haritlane toetamas. lDaadatagu,  kelle nimed liikmete nimekirjas puudumas. Aes ajalooliselt mõtelda suudab, sel on selge, kudas  meie minewikust olewik saama pidi,kudas praegune põlm minewiku mõtete kehastus  on. Twolutsion ei tee hüppeid. Auid ka meie peame ennast rahmaks, kes pimedusest walguse poole sammub nagu Goethe seda Zaksa rahwa kohta on ütelnud. Aellele awaram waade omane on, see tunneb ära, et meie õpetatud poegadel ja wendadel iha on rahwaga koos töötades paremat tulewikku luua rah> wale, midagi luua, mis rahwusliselt ja ku l - turaliselt ainult meile, ee st lastele, omane oleks. See tähendab ometi lugupidamist oma asjast, armastust tema wastu. See „midagi" on aga kõmaks sidem eks rahwa ja intelltgentsi  wahel, kes siiski wäiklasel must! haritlaste kõrkusest, upsakusest ja nende eraldamisest rahmast  räägiwad, see teeb kärbsest elewandi. j)ealegi ei kao teatam mahe haritlaste ja rahwa laiemate ringkondade wahel iial ära, sest et selle mahe põhjused õige sügama! peituwad. See mahe põhjeneb  nõueteja tarmiduste mitmekesidufes, olgugi kraadilises mi tmekesiduses. Ühe nõuded ei suuda teise omadega sammu pidada ei seltskondlises  läbikäimises, ei kunstinõuete? ega kirjanduslisas  humides. See mahe ei kao mitte enne, kui rahmas  haridusejärjel nii kõrgele on jõudnud, et ta oma intelligentsi peale milistada wõib. Ei mõi siis ka imeks panna, et ~pidudel ja koosolekutel doktor ainult (?) doktoriga ja jurist ainult juristiga läbi käib ja juttu ajab". Sarnane doktor ehk jurist wõib kümme korda tulisem isamaalane, rahwasõber ja seltskonnategelane olla, kui mees, kellel „rahwas" keele peal ja naeratus iga „alamalseiswa isiku" tarwis huultel. Igatahes on see otse sihilik, km nimetatud nähtusest  rahwast eraldamist otsitakse ja ka leitakse ja kaudsel  teel rahwa umbusalduse tekkimist haritlaste wastu wälja seletatakse. Auid haritlaste ringkond üksi ei suuda rahwuslist  wankert mäele medada. Nõgu intelligents peab selleks oma jõudu koondama, ühel meelel seltskonna ettewõtstsst kinni haarama. Nahjuks ei sünni see meie juures meel mitte. lllus waenuline olek walitsemas, nagu see meie intelligentsi keskel aset on tootnud, seal ei wõi koostöötamisest  muidugi juttu olla. Igal parajal juhtumisel  tuleb otsekohe nähtumale, et üks osa teisele lausa wastu töötab. Lelle kahetsemisewäärilise olukorra all kannatamad kõik meie seltskonna ettewõtted, kus laiemad  ringkonnad intelligentsi algatusel ja eestwõttel midagi  kalsuwad korda saata. Lee olukord on rahwahariduse-seltsi  tegemust halmanud ja takistab ka teatrija  rahwamaja ehitamise käiku. Isegi kunstiwallas otp salalist urgitsemist märgata. Nlissugused tegurid selle waenu on sünnitanud, ei suuda mina ütelda. Näib, nagu aitaks kadedus teda kanda. Teist miiulit ei taha iga mees mängida, lvõib olla, et „broschüre-inimesed" oma sihilikkuses ja kroonikaistes rahulolematuses seltskonna keskel haritlaste  wastu tuju teemad. N?äga wõimalik, lVõib olla, et see waen terme st käremeelsusest wälja on kaswanud,  mis malmis on oksi ühes õitega maha lõikama, kui sellest aga tümele tulu tuleb. Nla ei usu seda mitte. Aes ühtegi osa meie haritlastewastalistest tunneb, nende sõnade ja tegude wahekorda tähele on pannud, see teab, et siin te r mest käremeelsusest juttugi  ei wõi olla. Lelle käremcelsuse tujud ulatawad opportunismusieni. Nuft poolt tuul, sealt poolt meel. !Vaen mee intelligentsi wahel on üheks mõjumaks  takistuseks seltskondlistele ettewõtetele. Leda ei saa salata. Nleil on laiemate ringkondade tuimuse ja arusaamatuse  wastu üleüld skasulikkudes asjades alatasa wõidelda, enne kui me pisemagi asja suudame korda saata. Iseäranis raskeks läheb see wöitlus siis, kui kahes rinnas lüüa tuleb laiemate ringkondade tuimuse  ja intelligentsi waenu wastu. Larnases olukorras oleme meie praegu A. Põhjanaba ligidal. P E. Peary reisikirjeldused 24 Mind tegi minu osakondade lahusolemine õige rahutuks, iseäranis kui Ryaui peale mõtlesin. Ei tea, kas ta sai enne tormi tulekut meel mõne teise osakonna juurde? Kapteni ja doktori osakondade pärast pia ei kartnud. Sest nemad oliwad maale lähemal olnud, uii et torm neid tabada ei wõinud, ja nad oliwad siis la w ist iste Grantimaa rannale jälle tagasi jõudnud.  Bryandi maanina juures saatsin kaks eskimot püssidega ja patronitega maale, et seal ranna ligidal  moshushärgade jälgi otsida. Neil oli käsk, pisut idapool Haudi lahe ligidal jälle kaldale tagasi tulla koht, kuhu ma ööseks laagrisse olin kawatsenud jääda. Kalda äärt mööda minnes juhtusime selle koha juurde, kuhu Poblah ja Ootah 1900. aasta kewabei  minu jaoks moshushärja liha laduaida oliwad asutanud. Kaks kütti tuliwad laagriplatsil meie juurde jälle tagasi ning teatasiwad. et nad moshushärgade wärskeid  jälgesid ei olla leidnud. Nii uskusin ma siis, et moshushärgi kusagil Haudi ja Frankfordi lahe ligidal on. ja ma saatsin pärast theejomist kaks teist meest püssidega, patronitega, wähcse petroleum iga ja tühja petroleumikaiinuga (weesulatamijeksj sinnapoole teele. Nad saiwad käsu, lahtede ülemisest otsast edasi minna ja siis meie juude ida poole Black-Horui kaljusid tulla, kuhu järgmisel päewal laagrisse kawatseisime  jääda. Sel kombel jäi neile umbes 24 tundi aega. Meie wiibimist siin laagris ja mere reisi siit Black-Horni kaljude idapoolsele otsale eksitas kole ja Lbe Lltm iMnetuul* mis lund kaasa tõi. Kütid tuliwad tagasi. Kuid ka seekord tagajärjeta. Mitte jälgesidki ei olnud nad leidnud. Min* ei suutnud moshushärgade puudusest siin aru saada. Siinne wald oli suur ja need seitse härga, mis St. George ja Sheward Osborn Fjorde ligidal olime tapnud, ei wõinud siin ainsad elajad olla. Nähtawaste wiibisiwad loomad sel ajas sügawamai maal. Ringwaade ülemalt lingult teatas, et lahtist wett ei olnud, ehk siin 1990. aastal küll lai weewäli oli laenetanud. Ja kui laagrist lahkusime, saime õige ruttu edasi. Wett me ei leidnud. Kaks meest, kelle ma laagrist ida poole maale saatnud, jõudsiwad lääne pool jälle meie juurde tagasi. Nad oliwad ühe jänese saanud, kelle nad ka ära oliwad söönud. Rauna ligidal saiwad nad ka lumekaua kätte. Needki oliwad nad ära söönud, ja nimelt ühes jalgade  ja sisekonnaga. Kui nad jälle meie juurde tuliwad, kandis Ootah taieste äranäritud jänes-mahla ja imes seda meelgi himuga. Selle päewa lõpul jäime Repulse sadama ligidale laagrisse. Kõik tee puhus kibekülm tuul ja tuisk. Nüüd olime seal.Xkus Beaumout kord oma teate lõpetas sõnaga: aidaku meid!" Meie järg ei olnud nii hull kui temal. Meie suutsime  kõik meel käia ja jõudsime minu arwates kahtlemata  laewa juurde tagasi, kui aga kanalist kohe üle saime. Kuid päew-püewalt jäime juba nõrgemaks. Pärast theejoomist laksime laagrikohti järsu kaljukalda  peale ja wõisime sealt ..Roosevelti" ära näha, mis Shendani juures seisis ja mille nägemine minu meeste julgust marijalt tõstis. Ka minu südame tegi see nähtus rahulikuks, kuigi mu kartus ei kadunud, et ehk jää ..Roosevelti" waheajal wõiks kalda peale tõstnud olla. Kuid niipalju  kui pikksilm näitas, seisis laery nõnda, kudas me tema olime jätnud. Siia laagrisse jätsime peale instrumentide ja teatuste kõik maha, et neid pärast ära tuua lasta, ja sihtisime Robefoni kanali kaudu pisut põhja poole Unioni maanina juurde ainus tee, mis pikksilma abil nähes kõige hõlpsam ära oli käia. Tuisuse ja pimeda päewa saatsime kanali peal suure mäkingu, marjus mööda, niis mitu penikoormat kaldalt kaugel oli. Meie kõik olime konarlist  jääd mööda käies kole Väsinud. Clark tuli alles hiljem meie juurde. Pooblah ei tulnudki. Mina olin ühest silmast lumepime. Olime lootnud, et siit mitmetunnise puhkamise järele ühe joonega laewa juurde jõuame, aga osalt nCälja, osalt suure Väsimuse pärast ei saanud keegi magada, nii et ma Viimaks weel ühe koera lasksin ära tappa. Pärast söömist lubasiwad Ootah ja üks teine eskimo laewa juurde minna ja sealt meile kellegi läbi süüa saata, kuid mina ei lubanud. Olin siiamaani ilma abita läbi saanud ja lootsin seda ka, nüüd. Järgmisel päewa! jõudsime kolmetunnilise käigu järele Unioni maaninast pisut põhja pool seiswa rannajää juurde, ja kui me selle peale hüüdis Ootakp: j koyonni!" (Nüüd oleme kord ometi siin, Jumalale tänu!") Aaugodublaho, kes raskeste lonkas, jäi laagrisse, ja Clark, kellele käimine ka suurt raskust tegi, jäi juba algusest Isaadik kangele maha. Ütlesin temale, tulgu, kudas jõpab, ja wõtku aega. Niipea kui laewa juurde sain, tahtsin temale kellegiga süüa saata. Asun, ma ei unusta iial marssi siit ~Roosevelti" juurde. Mul oli, nagu oleksime jälle paradiisi tagasi tulnud. Oli imeilus öljtu, selge ja waikne ja päikese lväsinud  kiired ning kaljude toredad, soojad wärroid oliwad  kauniks wastoluks kuhjaaetud jäämägedele merel ja lumega kaetud Gröönimaa kallastele. (Järgneb.) B B' 1 ' iVafoyHTa u-feHa 4 KOtrkaKK.: ' |f] W W I HyPMTEAbHbifI TÄBÄHT» MAXOPKA II W W ll| Va chfnia OMOIIIEHIIS 3KWKÄ nfeHa4R U * 3OJIOTAH PUKKA M M |MM 3tWJOTA» PUSKA ä~ .Ja DM stmk. rr». npA».'» 111(8 ws'«W BTMK vm npajj W M' «AEPHKM TOBAPWtfiBCTBA 111 M M- B. 3 PÄBMHOBMMTs N 3 H <UPATKHHB W et» npwsyKar*. lj j !^W wf •■. .■■*.= Va foyHTa a kna 4 , m W ||| <"»ototrttrtffp järeletcgemisp eea t pj Nõudke ainult |4' • ..HnAwlil" I mahorkat (polukrnpka). ■' , Peaosakonö M. M, GorslHkotv, WZ S- Tartu maanteel, T«llin«as» I August Martin Karuks. I !| Matmine 5. now- kell 2 Tallinna Jaani kirikus. H fej Leinajad abikaasa, ema, wend ja õde. W Soowitan asjamndjatele suitsetajate!e minu paberossistd saa® >&r f 10 tükki io tükki SSSS F Ivrw kkop. kkop. Arge pange pdawat hinda tähele, waid suitsetage ja jõudke selle kohta otsusele, et need paberossid paremad on kni teistest wabrikutest M t. S k. Hktna-üWlw I. # L Sebercfckewsky,