Ma kordav weel, et ma Teid mitte ci süüdista. Kui Teie oleksite tugema» olnud, kui Teil oleks rohke» Meelekindlust olnud, kui Teis oleksite meel mähe aega sille ülekohtuse käsule rcastu pauna suutnud, Diana, siis oleksime meie õnnele  kud olnud, sest Teie olete oma wancmad ÜKS leidnud, kes wift suurest sugust on. Ka mina, Diana, tuiin Teile suurt saladust awaldama, mida mulle täna teada anti. Aga mis tormis seda nüüd? See on nüüd wüga hilja. Teie kõrkus on kõik minu tulemil» ümber muutnud, mida ma nii tugewaSti oma käes hoidsin. Kas »ul on seda jõudu, oma tuimust Teiega iga» weseis murda? Ma näen seda ette ära, et Teie Diana, kõige mu eluaja »ul meeles seilate  j» et minu esimene armastus mu südamest ei kuStv, luna Teie, Diana, kesk kuninga koja hiilgust ja pidude kära warsi see ära unustate, kes Teile Teie üksikus elus nii kallis oli. Ei ia!gi! hüüdis Diana. Waata, Gabriele,  nüüd, mil sina siin oled, mil sina miud Mata ja julgustada wSib, kas tahad, ma panen «ostu, kui minu järele saadetakse? Ma panen paisetele, käskudele, nõudmistele, kõikidele waStu, rt oga sinu juurde jääda! Tänan Teid, kallis Diana, aga saatke! Jumala ja inimeste ees olete teise päralt. Meie seame oma kohusid LZitmk ja ennast endi saaluse  alla andma. Selleks on lärmis, et iga SkS oma rai.. läheb. Teie kuningakoja rõõmu sisse, mina lahingu wäljole, nagu Hertsog de Castro LtleS. Annaks Jumal aga seda, et ma Teid weel kord naha saaksin. Jah, Gabriele, ma saan sind weel näha js saan sind ka ikka armastama! hüüdis Diana oma sõbra kaenlasse langedes ja kibedaid pisaraid  maiades. Selsamal silmapilgul a«t»S Engerane madam de LevlStsm saadetujel aeda. (Järgneb.) päew päewalt kõrgemaks, sest et puid metsadest üra tuua ei saa, ja halwad teed tasuwäärilist puudetaomift linna ei luba. Koormad on pea poole mäiksemad, kui enne, on aga endisest hinnast kakS kuni kolm korda kallimad- Talumees  wõik» teenida, taha aga mitte, sest et tal raha cnam mitte nii hädasti tarwis ei ole ja et ta parema meelega puudekauplejatele priipropfifid  sadamasse weab, mille läbi palju rohkem teenida wõib. Linn on seega erakasude wahele sattunud, mis teda maha rusuda ähwardawad. Kuda wõik» seda takistada? Kas peab linn ise omale hobused muretsema, et puid linna luua, wõib peab ta kiwisütega kütma hakkama? Igatahes  läheb ses lüsimus ikka tõsisemaks ning oleks sellepärast küll hää, kui selle küsimuse pSäle ka teiselt poolt wostataks." Et põletispuude aSjuS linnas midagi ära tuleks teha, see on kisendaw tarwiduS, ja et mõnel talumehel ka rahast enam mitte nii suur puudus ei ole, on ka tõsi. Sest nii mõnigi kroonuwalla talumees woi talunaene ütleb linna turul, kui temaga kauba hinna üle kingitakse: „WikS ma oma kauba muidu pean ära andma. Mis häda mul on, puumaa muidu küeS jnd." Kuid et talumees üleüldse enam teenida ei taha, nagu saksakeelne leht ütleb, siis ei ole see küll mitte õige. Seda tõendab sille lehe enese üteluS,  et nüüd priipropsisid weetakse, mille läbi palju rohkem teenida wõib, kui ka see nähtus, st maal, iseäranis Mustjalas, isegi Srewusega paremat teed oodetakse, et puid, mis wedamiseks walmiS, linna tuua. Tuleb parem tee, fiis on meil puid küll, ja wõib neid linnas ehk mitu korda odawamini saada, kui nüüd. Edaspidi saame hr. Adersfi sulest Ruhnu maast ja rahwost nende elust ja kombedest  pitkema kirjelduse tooma, mis lugejaid wististi  rohkesti huwitama saab. Sel aastal on magewee olud niisuguses seisukorras, et isegi jvezäed küllalt ei ole, et jäekeldrid täita. Nii ei ole, näituseks, «õuede? kroawideS niigi paljugi wett, et uisutecd wvikS teha, niisama ei ole ka Pödusest, kus sügisel ikka suuremad mee wäljad näha oliwad ja kust kalmel jücd wõiS murda, midagi saada- West on nii madal, et mudane põhi ühes meega kinni külmanud on, mille tõttu puhast jääd saada ei ei ole. Jüewedajad on sunnitud jäed Muratsest  ehk mõnest teisest ümbruse kohast kooma. Niisugustel aSjavlekutel peab wiimati selle mana plaani peagi teoks tegema, Suurefillalt ku-, mereni kanal kaewada, kuhu Põduse maaralt Me koguda wõiks. »A. W." Edaspidi hakkab meie leht Niisuguses kujuS ilmuma, nagu tänane number on. Muudatust  wõtfime sellepärast ette, et lehe sisu hu«i-tawamaks  teha. Nimelt saab nüüd igas numbris  pääjutu tormal ka lühem jmt ilmuma, millefid toimetusel kaunis hulk tagavaralt on. Jutud lõpewad kahe, kolme numbriga, mõni kord on ka mähe pitkemad. Ka saame aegajalt ! r. s< tele juttusid ja muud lõbustusi tooma. Meie püüd on rahwale «Saarlasist" puhtasisulist sihi? luua, mis Saaremaal ka perekonna lehe aset täita wõiks. Eest perekond on rahwa ja riigi aluS ning põhi, ja Saare perekondi kõlbliselt  ning marandusliselt tõsta, selleks tahab „Saarlane" südit tööd teha. Kaarmalt. Meid palutakse Kaarma kiriku rotmeistri Seppa aSjuS ühele kirjale meel ruumi anda: «Hääles" on mõne aja eest jällegi leotaw  kiri kirikurotmeistri Sepa üle awaldatud. Imestama paneb, mida kirjakirjutaja õieti tahab katte saada. Temal ei meeldi Sepa politiline ilmamaade- Kuid tuletagu kirjasaatja meelde, et kirikurotmeister mitte politika mees pole. Ja kirikurotmeistri juur-st ei wõi meie mitte politikawche  omadusi otsida, niisama kui kuke juurest kana omadusi otsida ei wõi. Ja wiisakus ning auutundmus nõuab, et surija haudas rahulisti puhata peab laStama. Täiesti ülbe on lugeda, tui inetult ja häbematalt kirjakirjutaja surnu üle rääkida wõib. Kuked »n riiakad loomad, aga kui üks nendest langenud on, siis jätab teine ta rahule. S-lle järele tehku ka surnud Seppa laimaja. Üks Seppa sõber. Kihelkonnale s« ka MuWsuS asumas ja wist nii suure! mõõdul, kui et kusagil mujal Saaremaal, scst et siinsed rahamehed sellest südidusega usawõtawsu. Enne jõulusid on esialgne  raba kokku panemine olnud- Üks isik pannud 1000 r., 4, isikut igaüks 500 ru-sia , vii ei juba kohz 10,000 rubia kokku lu-nud. -sin'ugvsi ü"umago zsõib juba midagi ära tcü>,. Muidugi ,ukb "sawõtjoid we-l juurde. 2S- detsembril min. a. or. Ori» M merel mitme kalamehe «Sxgud, n-ie .. t.ila püüd?a , '.id sikte VUUiukusse koi.: tunumtud ja lar . ' M> >u?re.b-utud. Ais kurjategijad mere I'.. - ' ga. »õi kogemata maha pii :> . matnud on. Wargad > w.lt adwata. Mnlxik t-iq.-si Ksik pidi Riia ringkonna  r.htu - ° ' jalakauba wedamise pärast u . - k. .. trabwi maksma. Tema palu - pr . aaSjad, minister temale selle me a Ai.! dasilukanud, ja nimelt nii, et i. raha s aasta zooksul igal poolel aaStal ahe suurustes osades ära maksetaks, ning warandu«,  ais selle nõudmise kindlustuseks üleSkirjutati,  nii kaua aresti alla jäätaks, kuni kõik wõlg maksetud on. Pärnnst. Kalameeste ühisus. Mõni aeg tagasi saadeti Pärnu kalameeste ühisuse  „Jahla" pöhjuSkirjad kinnitusele. Nüüd on põhjuskirjad kinnitatud ja asutajatel liikmetel juba käes. S-ega wõib uus ühisus oma tööd algada- PSHjustiri on 81 tz pikk ja annab ühisusele laialised tegewuse purid kätte. Isegi pidude ja näitemüüklde toimepanek on ühtsusele lubatud; ka alkoholiliste jookidega einelaua õigust  ei ole ära unustatud. kõige esimeseks tegewuse aineks uuel ühisusel,  tui kalameeste kasude kaitsjal, oleks tüll see, et tema laialt tuntud pahanduse hallika, Waldhofi wabriku «solgiwee" kaotamiseks sammusid  astuks. Nimetatud «solgiwee" üle kaebatakse  isegi kaugemate kalameeste ridades, et see merewee pääle nii palju mõjub, et püünused pool wähem aega wastu peawad, kui enne Polkowniku müts. 1 KeS oleks wõinud seda orwato, ei käreloomuga  polkowmk von Fclsi müts niisuguste tükkidega walmiS pidi saema? See on, pääle oma otsekohese ülesande tema auuStatud  omanikule pääkatteks olla, «eel ieisi kohusid täita, mis tema ülesandega sugugi kokku ei käi, ehk paremini ütelda: poStikoSUkS ja kirjakotiks olla armastajate kirjade tarwis. Ei teda selleks mitte isccnesc-armaStuS ci sundinud, see on selge, sest et ta seda täiesti ilma matsuta täitis. Kui teda oleks kohtusse selle eest kaewatud, et t» oma otsekohestele kohustele  mitte truu ei olnud, siis oleks see isegi süüd pehmendamaks põhjuseks olla wõinud. Kes teda eksiteele wii», ei olnud aga keegi muu, kui husari porutsik Leo de Borna, teS julgenud oli, maisil polkowmk Felfi keelust hoolimata,  tema ilusa tütre pääkese kihama panna. Kui õige husar kunagi, wõitis ta tütre südame tormiga ära, luna ta enne seda enesele kindlaks oli teinud, et tütar tema südame ürawsitmiseks  ka omalt poolt malmis on. Esimese, ja «ii kui see üleüldiselt teada, kõige palawama musu tema õrnadelt huultelt rõõwis ta siis ära, kui neiu Sigile mõttele wcel tulla ei jõuduudgi. Kuid siis olleS tuli talle isa ivali keeld meelde, et ta mitte enne 21. eluaastat oma südamesse armulugudele ruumi anda ei tohi. WaStasel korral oleks ta kaasawarast ilma Muud. Tema õed ei wõinud ka enne 21. aastat mehele minna, ning wäljawõtteid mati polkow»ik  ei sallinud. Nagu wõiks armaStawaid südameid niisama  komanderida, kui rohelisi husarifi s Sest tui Meri ja Juli kuni 21. aastani ootafiwad, siis on selles nende mehed süüdi. Aga et Borna mitte mi kannatlik ei olnud,  kui nemad, siis ei sls selles midagi imestamse  wSSMst. Siisgi ei läinud siin asi ilma tormijookSmiscta  mööda. Noored armastajad mõtlestwad asja külmawereliselt  üle ja tuliwad sellele otsusele, oma kallist saladusest ei kellcgilc sõnakcstgi lausuda ja parajat aega oodata, et oma isa pääle häkisti tormi jooksta- Sest et wäikeseS linnakeses jalalistest kokkutulemist! st mõteldagi ei wõinud, ja wäikene Liisike posts restante*) kirjadest kuuldagi  ei tahtnud, stlS tuti terawa mõistusega Borna selle mõtte pääle, nende saladusesse auuStatud polkowniku mütsi tömbada ja tema moodri säre alla armastuse kirju peita. Nõnda sündis siis, et polkowmk oma lihase tütre armastuse kirjade laudjaks hakkaS ja igapäcw  seltsimajasse ja jäält tagasi tulles õrnaid saadetust kandis. Aga eks maailmas asi ikka nõnda juhtu: hakkab pott kaewule käima, siis tal kaua häid päiwi ei ole. Ühel kenal õhtul, kui rittmeister Pohl Kaufiiian mööda seltsimaja treppi alla tuli, tundis La oma pääs kanget walu, mida tema müts talle sünnitas. Ta wõttiS mütsi pääst ära, et seda korrasse panna. ArwaS, ehk on wvoder kahekorra läinud. Sääl nägi ta woodri ääre taga midagi walget paiftwat. Hakatuses arwaS ta, et see pidi nimekaart olema, mille ta sinna kord segaduses pistnud; kui ta aga selle la term tule ees lähemalt järele waatis. siis nägi, et see neljaks kokku pandud paber oli. Ta pidi selle juba ära wiskama, km ta häkitselt nurga pääl pliiatsi kirja nägi. See äratas temaS uudishimu, mi et ta selle lahti tegi ja säält järgmist luges: Mu kallim warandusl Tänas Sind Sinu armsa kirjakese eest. KaS Sa siis tõesti peaksid kartma, et P. midagi tähele on pannud? Ma seda ei karda- Meie tuleme üksteisele ikka nii- kaM pMi p»« MM-, kMiuoch, M S, Saarlane