Saarlane K 7. Teifipäewal, 18. webruaril 1903. XIX. aastakiiik. maksab: Saaremaal aastas . l rbl. Zv kp. Saaremaal poolcS aastas 1 ~ Pooles aastas 1 TK „ Ilmub t»r. toimetus ju wäljaandminc Kurrsaares Kauba-uulirad ur.t?. Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste xetit rida maksab A k. UW Uleiildiue pslitika sjsleht Uss- js Ii»»«rsd«»lr. MM Külgehakkawatest haigustest. (Järg.) Sellepärast peame meie, kui meie iseennast külgehakkawate haiguste eest tahame hoida, ennast nende haiguste sünnitajate pisielnkate eest hoidma. Kuidas ° peame aga seda tegema? Nad on ju nii pisikesed, et meie neid palja silmaga ei näegi, kuidas wõime flis ennast nende eest hoida? Asi pole aga nii raske ja selgib märkialt, kui meie nende haiguste sünnitajate pisielukate eluiviisi ja elutingimisi lähemalt tundma õpime. Aga külgehakkawaid  haigusi on palju ja iga ühe haiguse sünnitaja on üks isiäralti pisielukaS oma istäraliku eluiviisi ja elutingimislega, nii et see palju aega mõlaks, kui meie ennast nende kõikidega tahaksime tütwuStada, mispärast see täna mitte wõimolik ei ole. Katsume siis täna aga nende nähtuste tähelpanemist juhtida, mis kõikide haiguste ja nende sünnitajate Mtqck makswad on. rui" tneie ennemalt nägime, on pisielukad viuh' ja tarwitawad, nii kui kõik elawad oma kaSwamisckS ja siginemiseks märga, ja toitu. Nii kui kõik loomad ja madalal järjel, seisivad taimed, tarwitawad nad toiduks teiste looniade ja taimede allusid. Ilma tarwiliku toiduta ei saa üksgl pisielukas sigineda ja kaSivada. Mõned nendest wõiwad ennast aga küll toidu puudugi nii muuta, et nad ka ilma toiduta kaua aega oma elu wõimu ei kaota, maid nii peo, kui nad tarwiliku toidu juurde saamad, jällegi kasivama ja siginema hakkawad. Et nüüd pisielukatel niisugussst toidust, loomude ja taimede jätistest, kui ka.kõiksugu roojast, ei linnades ega maal puudust ei ole, sellepärast on neid ka igat pool ara arwamata palju leida. Meie õnneks ja troostiks on aga suurem osa nendest rooja sees kasivamatest pisielukatest meile kahjuta, kuna suurem osa haiguste sünnitajatest pisielukatest niisuguse toiduga rahul ei ole, maid omu kasivamiseks ja siginemiseks inimeste ehk loomade ostusid nõuawad ja üksi elawate inimeste ehk loomade sees kõiki taririlikkusid eluiingimisi leiawad; pääsemad nad nende seest wälja ja ei leia larwilikka kasmamhe rohia, siis snrewad nad lühema ehk pikema aja järele ära ja kaotawad sellega oma kardctawuie Oaluwad nad aga teiste inimeste ehk elajate sisse, kus nad lorwilikud elutingimised leiawad, siis halkamad nad marsii kasivama, möga rohkel mõõdul siginema ja sünnitawad  nende juures nähtusid, nrida meie haiguseks nimetame. Sellest wõime nüüd ka juba arwata, kui kordetaivad niisugused haiged ja nende lähem ümbrus haiguste laialilagunemises on: Sest niisuguseid haigeid peame meie just pifielukate on täie elujõulist pifielukaid ära arwamata palju leida ja ei ole sellepärast imeks panna, kui nad ühel ehk teisel teel terwete inimeste ehk loomade sisse ehk nende pääle satuwad, kes haigetega kokku puutumas, ja nende juures jälle haigust sünnitamast  ehk nendest edasi mntakse. Ja meie näeme ka tõesti omas igapäewascs elus, kui meie külgehakkawate haiguste' '.aialt lagunemise iviist hoolega järele uurime, et need haigused haigetega kokku puutuwate inimeste ja loomade ja haigete ümbruses oieivate asjade läbi laiali kantakse. (Järg tuleb.) Raamatutest ja ajalehtedest. Nii kaua, kui ma ajalehtede ja raamatute  lugeja olen olnud, olen ma ühtelugu üsna kimpus ajalehtede ehk raamatute norijate  käes- Sagedasti tuleb sõber ehk külamees  ja palub : „Ole wa hää mees ja anna mulle mõnda uuemat ajalehte ehk raamatut lugeda." Üsna tihti olen ma sõbrale ehk külamehele ütelnud: „ Katsu ometegi ise ka enesele ajalehte tellida, kui mitte üksinda «kehma ajaga," siis ometi paari ehk kolme pääle kokku-" Aga siis olen ma kohe wastuse saanud: „Kust ma waene ajalehte jõuan tellida teate, et ajad on kehwad-" Aga jooma kohas ..sarakowkat" ehk pudelit õlut üsna kaunis tihti osta, noh, sääl on siis seda raha puru küll sääl ei ole kehwast ajast sõnagi kuulda. Taewas seda teab, kust siis see raha wälja ivõetakse? —See just ime küll ei ole, et teisele ajalehte ehk raamatut  antakse, aga pahandusi toob sarnane andmine tihti. Kui keegi enese kätte teise ajalehe ehk raamatu lugeda wnb, siis ei mõtle ta sugugi selle pääle, millal ta teise 57 Mamsel Ilmaaegne. Roettger kehitas õlasid ja naeris mõrudalt.  Tema auu nõudis, et tema oma õnnerööwliga kakfikwõitlusesse astuma pidi hää küll, Tema ei puudunud jäält siis ka mitte. Seadust pidi peetama! Aga temale oli täiesti ükskõik, kas see inimene, kes lapsest saadik tema wastane olnud, elusse jäi wõi mitte, kas tema selle truuduseta naese omale wõttis wõi mitte. Mis see kõik enam temasse puutus? Mitte sädetgi sellest kirglikust tahtest, mis temal weel eila olnud oli, oma naese rööwlit karistada, ei elanud täna temas enam. Silmapilgust saadik, mil muld wäikest kirstu kattis, oli tundmus temas surnud, maha arwatud piirita  walu oma kadunud õnne, oma kalli lapse pärast. Tulewik oli tema meelest kui lai lumelagedik  pimedal ööl, ja seda mööda pidi tema nüüd terwe eluaeg üksinda rändama see oli õudne tundmus! Tema ägas walusasti, otsegu surmawalt halvatud lojus ja keeras oma toa ukse lukku, kui kedagi wäljaspoolse ukse kella tõmbawat  kuulis. Mis temal teiste hädadega asja oli? Teda ennast ei aitanud ju ka ei keegi. Helistagu ja koputagu nii kaua kui tahtwad Wiimaks jõudis ka see päew õhtule ja tuba läks pimedaks korraga oli tema meelest kui oleks hõiskaw hääl teises toas „Papa" hüüdnud. Oh seda troostita ekfiarwamist! See wäike, punane suukene oli ju igawesti tumm, siin majas ei olnud ialgi enam rõõmust mängi, heledat hõiskamist, ega mahedat unelaulu  kuulda. Ja need ilusad ruumid üle- wal, teise korra pääl, oliwad sellest ajast saadik mahajäätud sa koledad- Oh, kui ometi kedagi ehk midagi weel siin maa pääl olnud oleks, mille poole ja kelle juure tema hoida ja rutata oleks wõinud. Aga, tema! ei olnud ju ühtegi hinge ülejäänud. Ema pahandas temaga sellepärast, et tema mitte musta walgeks ei pidanud ja oma abielu mitte silma kirjaks edasi ei elanud ja koergi oli Tereesega ühes temale selga pöörnud ja teda maha jätnud. Tasane koputamine ukse wastu äratas teda tema mõtetest ja wäsinud, aga otsatu mahe hääl hüüdis: Fritz, tule ometi, laud on kaetud ja sulle on kehakinnitust hädasti waja! Julia, sosistas tema, siis tõusis ta pikamisi ülesse ja tegi ukse lahti. Kolm imelikku, waikist aastat on mööda läinud. Wana maja ülemise korra luugid on kinni ja asjade ja põrandate pääl on paks kord tolmu. Aed on hoopis tihedamaks  läinud, sest puud ja põesad on ilma kärpimatu kaSwada tohtinud sellepärast, et tohter Roettger nende tagant paistwat jõge mitte näha ei tahtnud. Kõigel sel ajal ei ole tema weel mitte oma jalga aeda wiinud. Koha pääle, kust wahewäraw nende ajast Krautnerile wiis, on põesas istutud ja tema oksad warjawad wanat ukse kohta juba täiesti ära. Majas walitseb sügaw waikus. Preili Rieke maeti minewal nädalal- Tema lüketool seisab nüüd lapse moodi kõrwal ülemal pööningul ja on mõlemad ühe linaga üle kaetud. Jälle on meiu kuu kätte jõudnud, ilus, päikeserikas ja lõhnaw meiukuu. Tädi Riske toa aknad on laiali lahti ja Julia seisab tema kirjutus laua juures ja sorib tema kirjade seas; tema otsib neid teiste hulgast wälja, mida tema tädi Rieke soowi mööda ära põletama peab- Teiste seas on ka see kiri alles, mis pooltundi enne tädi surma toodi ja mille pääl Roomakeelt lugeda oli. Armas tädi, kirjutas Frieder, minu abikaasa  tuli mõne päewa eestSaksamaalttogafi. See oli temale kurwastaw, et Sind ei wõinud waatama tulla, aga kuidas aSja olud meie wabcl on, oli see temale ju wõimata.  Herra Krautner on ilmast lahkunud, ilma et meile meie tegu andeks oleks andnud  ja on meile sellega oma lepimata meelt awaldanud, et ühte kaugelt sugulast, kellest Tereese peaaegu ei teadnudgi oma waraduse pärijaks seadnud on. Selleläbi peame nüüd oma senist lõbusat eluwiisi muutma ja kokkuhoidlikult elama hakama. See on weel päris õnne asi, et meil lapsi ci ole! Tereesele ei meeldi Rooma mitte iseäranis  hästi; tema tahab kuhugile mujale elama minna. Meie oleme juba enamisti kõik Itaalia linnad läbiproowinud, nüüd tahame korraks Florentsi minna; Saksa maale ei taha Tereese ialgi enam elama tulla. See teeb mulle haiget, et see manamees nii lepimata meelega oli; õigust öelda, mina olen selle läbi otsegu meelest ära! Häämeelega oleksin mina, kui asi teisiti olnud oleks, sinu eluõhtut ühe igaaastase abiraha läbi, lõbusamaks muutnud, aga, see on mul ju nüüd üsna ilmwöimatuks tehtud.  Kui Tereese isa haigusest kuuldes, päewad ja ööd läbi reisis, et õigeks ajaks Saksamaale jõuda, oli tema ometigi hiljaks  jäänud ja leidis oma kaaspärija ka juba eest. See olla piltilus noor metsa