Sakala w 21. WiljanäiB. 17. Mürt^lk. 1905, Ilmub kaks korda nädalis, iga esmaspaew ja uekjapckew 28-as aastakäik. Politika. kirjanduse, pSllu- ja käsitöö ajaleht. Tellimise hind aasta? postiga S rbl. Sv kop. postita S rbl. S 0 kop kuu pSSIe » Väljamaale aastas „ » „ poole? a«?ta? S » Sv » Ükstk nummer maksab T kop. Kes 14 eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata eht 7 protsenti. Toimetuse adrefs: „Sakala" toimetusele, Wiljandis. Wenekeeles: L?. rusviu Kuulutuste petitria ruum maksab S kop lehe eesotsas lS kop. Ühisele tõõle! 2 Et mitte ühekülgne olla, piame tunnistama, et mõnedes Baltimaa Saksa lehtedes mõnede üksi-1  kute küsimuste kohta juba kaunis õigeid mõtteid on avaldatud. Näituseks oli Eestimaa rüütlikogu wiimasel maapäeval Eesti rahvakooli asi arutamise  all, mille üle „Rev. Zeit." muu seaS järgmiselt  kirjutab: ,Köikide meie kodumaa ringkondade  ühine ülesanne on, varemalt rõõmustaval viisil edenenud kooli - elu langemise eest hoida. Kui meie rahvahariduse hädaohtudest aru saame, siis ei või meie ka keskkoo ide puudust tähelepanemata  jätta. See on üks üleüldistest küsimustest,  kus juures seda silmas tuleb pidada, et keskkooli haridusest mitte üksi suurpõllumehed õsa ei saa, vaid ka palju laiemad ringkonnad Siin puuduvad, nagu rahvakooli aSjuski, meie kodumaalaSte  ühised kasud õige lähedalt kokku. Kodumaalastel  on enam põhjust, vaheseinu  eneste keskelt maha kiskuda, kui uusi üles ehitada. MiS maal asuvate  Lutheri usu rahvakoolidesse puutub, siiL on kaebtused nende praeguse elukorra üle üleüldised.  KeS on aga selle juureS süüdi? Wastuseks  selle paäle on üleüldine soov rüütlikogu päämehe märgukirjas üleS pandud, see on: lastele  emakeeles õpetuse andmine, vähemalt  alguSkoolide kahes alamas klassis. Ainult  selle põhjuSmötte maksma panemise juureS võib öpeaine tõsisest omandamisest juttu olla, — kõik muul viisil õppimine on mehanikalik omandamine,  millest tegelist tulu ei tule... Ilma tõsise hariduseta pole edu, ilma emakeelse  õpetuseta mingisugust haridust,  see äratundmine siob kõiki meie kodumaa  ringkonde ühte/ Kuna meie selle küsimuse juurde edeSpidi tagasi pöörame, lisame sellele siin ainult nii palju juurde, et see wäga röömuStaw kuulda on, et möuedeSki Saksa ringkondades aru saama hakatakse,  et meie kodumaalaStel kasulikum on, uute Vaheseinade asemel endiseidki maha lõhkuda. TöeSti julge ja ajakohane sõnu! Ainult tegusi tuleb meel ara oodata. Praegusel pilgul on aga EeSti ringkondadel Veel kohane, seesuguste häälte sügavama tähenduse kohta tagasihoidlik olla. PaSlinua Saksa ajakirjandus hüüab Baltimaad  üleS. et see praegusel pöoriajal oma „HSält" avaldaks. Missugune piakS aga see „Balti hääl" olema, mis kõrgema ülemuse körwu piab kostma? „Meil on maapäew. ajakirjandus," tähendatakse saal. Aga see maapäew on Saksa suurpöllumeeSte seifvsline asutus, nagu nende ajakirjanduski loomulikult Saksa suurpöllumeeSte häälekandja on. Sellepärast oleme selles kindlad, et kui ka mõncs punktis Baltimaa kodanikud tõesti „ühist häält" avaldada wöitfiwad, üleüldiselt  aga rahwahääl ülemal tähendatud toonilisest  „Balti häälest" lausa lahku lähab. Isegi selle waStu piawad EeSti ringkonnad ettevalmistatud  olema, et „Balti hääl" rahwa häält mõneski kohas segada saab püüdma, milleks see tõendust annab, et alles õige hiljuti Saksa ajakirjandus  kõige selgemine mõista andis, et tal midagi selle wastu ei oleks, kui kohaliste „waikeSte piirirahwaste" ajakirjanduse sõna - wabadus kitsendataks  jääks. Saksa ajakirjandus olla seda õigust aga juba enam kui waja ära teeninud. Tahtmata piame siit järjeldama, et meie auuStatud  Kaaskodanikud" häämeelega näekS, et rahwa hääl sumbutatuks jääks. mil põhjusel, seda aimawad nad isegi wäga hästi. Kas on see Balti kodumaalaste ühiste kasude nõudmine, laiemate  ringkondade ühiste kasude eest wäljaastumine? Nii näeme, et meie lootuS iseeneSte pääle jääb. Mujalt möjuwat tuetust oodata ei maksa. Ühisele tööle kutsume sellepärast Eesti ringkonde üleS, tööle oma pölwe parandamiseks!  Tööd on palju ja see on ühtlasi  tõsine ja harinemata töö. Midagi ülepää kaela, midagi ilma põhjendamata ei wõi siin tehtud saada. Kogukonnad, ühisused, seltsid, kõigil on tööd, kõik piawad tõsiselt, kainelt ja rahulikult  läbi kaaluma ja paberisse panema, mis rahwa elu edenemiseks nende eeSfihtide kohaselt waja lahad. See oleks fiis ühine ja tõsine rahwa hääl, mis ülema poole piab kostma. Selle asja korraldamises wöib, nagu kindlaste  loota tohiksime, meie ajakirjandus praegustel  oludelgi palju ligi aidata. Kuid ühine piab see ajakirjandus olema. Nii tõsise asja juureS, nagu see praegu päewakorral on, kadugu ajutisekski kõik kodused kisklemised. On ju wõimata,  nõnda, et kõigis küfimuSteS  mönesugustes  eraasjades kõikide arwamised ja ilmavaated  kokku wõiksiwad sulada, aga see ei tohiks mingil tingimisel üleüldist ühistööd killustada. Tulewik ei annaks meile seda ilmaski andeks Enne, kui üksikute uuenduse soowidele läheneme,  on kaks asja tähele panna. Kõige päält oleks meil waja, selleks häält tõsta, et meie ülepää häält tõsta wöitfime. See kõlab kül veidi imelik, aga ometi on see nõnda. Sest plaanitataw hääl" ei ole, nagu öeldud, mitte meie hääl. Oodetawal maa nöuukogul on meil aga oma häält waja. Meil pole semstwot, pole siis ka semstwo saadikut.  Kuna aga vait. Liiwimaa talupoja seisus terwes riigis oma tubliduse poolest waewalt oma sarnast leiab, siis oleks enam kui imelik kui seesugune  rahwa kogu ilma oma hääleta oleks. On meil aga oma hääl, siis wõime teiste oma soowide saatuse üle natukenegi julgemad olla. Teiseks ei tohi meie endid selle magusa lootusega  rahustada, et kui juba kord midagi ette pandud siis pole enam muud, kui oota aga täideminekut.  Niisugune optimistiline suikumine wöikS meid kibeda iseenda pettusele wiia. Niisugused suured muudatused nöuawad tõsist Võitlust, sihikindlat  ja Väsimata töötamist. Mõtleme parem nii, et meie ülemale poole ainult oma programmi awaldame,  mille täidesaatmist meie püüame, sest et meie selles oma kodumaa edenemist näeme. Nii suurt pnud, nagu see praegu meie ees seisab, pole wõimalik. ühe hoobiga maha raiuda. Kui aga ühised soowid, nagu mere laenete kohin tugeva  tuule tõukel, üle terwe maa koStawad, siis on see rahwa hääl, see „vox populi," mida juba hallil wanal ajal „Jumala hääleks" peeti. (Järgneb) Meie wiljapuu aed. kirjut. U Rvobert. On noored puud höSti rammusa mulla sisse istutatud, siis pole neid niipea tarwis wäetada, on aga maa lahja poolne, siis piame noori puid kohe wäetama hakkama. Õunapuude Väetamise leiawad suurem jagu peremehi päris ülearu aSja olema; on puu istutatud, siis las' kaSwab, on nende põhjusmõte. Ka on paljudel moodiks õunapuu  aias kündmist ette wötta, mida mitte ei piakS sündima, sest nagu teada, käiwad õunapuu juured madalalt maa pinna alt läbi, mis kündmise juureS kergesti wöiwad Vigastatud saada. Tahab keegi oma Viljapuu aeda ka keedu«ilja  aiaks pruukida, see on, temas (aiaS) ka keeduwilja  kaSwatada, fiiS kaewagu tema suure hoole