selle on kirikul weel HiSpaniaS iseäralised ja suured eesõigused, kuna tema määratu suured maad ja kapitalid mingisugust kroonu maksust ei maksa. Edasi seletas ta, et kui riigi seadused seda ei luba, siis kaotatagu need ära, sest kui palju pole seadusi juba muudetud ? Aga tee piab kord puhtaks saama. Kirik maksab kloostritele abiraha,  tuid selleS tuleb uskumata wõltsimisi ette. Näituseks lubaS walitsuS 1837 aaStal kinni pandud kloostrite nonnebele eluaegset pajuki maksta; neid nonnesi olevat aga weel praegu päratu kari eluS, ehk kül kõige noorem neist 8b aastane oleks, ja ikka tuleb uusi juurde, keS seda paiuki nõuavad ja ka saavad, Kõneleja  tõendab, et siin nagu liha üleStõuSmine enne viimast kohtupäeva toime oleks pandud. Nende,suremata" nonnede tarvis piab riik 400 kaplani, organisti, lauljat jne. ametis ja kõik see tuleb valitsusel aaStas tubliSte S miljoni pesetat maksma... Kõne awaldaS saadikute pääle, kui ka tervel maal suurt mõju, ja sellele ei julgenud keSki waStu vaielda, isegi kiriklaSte ajakirjandus mitte. Ja juba tekkib uus hädaoht hispanlaste vaatepiirile. 4 —6000 Filippini munka on tagasi tulemas, kes teatawaste mustade seas kõige on. Amerika valitsus olla valmis, orduweestele 36 miljoni dollari välja maksma, selle tingimisega, etnadfiiS maalt välja lähakfiwad ja sääl enam hävitava elemendina ei töötaks, kellede läbi pääasjalikult Hispanial see suur ja rikaS asumaa kaduma läkski. Praktikalised ameriklased on nii valmis, üks kord suurt rahalist kulu kandma, tui aga neid tülittgijaid ja köisi oma piiridest välja saaks l Huvitav on nüüd, kuhu poole see muLtade parve omad sammud seab; Hispania vaimulikud  ei tahaks sugugi nende maaletulekut, sest arvatawaSte ei too nad neile omast dollarite SKVStusest midagi ligi. Kõige selle järeldusel laienevad wabariiklised  mõtted HispaniaS kiirelt ja kirikumeelne valitsus näib kokkupõrkamist otse kiirendada tahtvat, kuna ta käsukirja välja andis, millega endine Manilla ertSpiiskop Nozaleda Valencia ertspiiskopiks nimetatud sai. Ja ometi on Nozaleda see, kelle pääl terve mägi kõige raskemaid  isamaalikku süüdist lameb. Just tema oma ordumeestega oli see, kes oma kõlvatu eluviisi ja piirita" ahnusega rahvast vihale äritaS ja mässama õhutas. Iga kindralkapten, keS tema tegevuse waStu oli, sai nii kaua laimatud, kuna ta ametist lahti lasti, näit. kindralid Blaneo ja DaSpujal; viimast tunnistadi koguni hullumeelseks,  sest et ra julges, mõnda kõige nurjatumat  vaimulikku HiSpaniaSse saata. Nozaleda andiS ka Rizali mahalaskmiseks nõuu, mille läbi mäss, mis enne munkade waStu kais, HiSpania  valitsuse vastu sai võõrdud. Sõja ajal tegi ta otse äraaudlikka tegufi, ja nüüd tõstetakse  ta kõrge ameti pääle, kuna vaesed selleaegsed  soldatid veel praegugi oma palka kätte pole saanud. 25. jaanuaril aStub riigipäew uueSti kokku ja fiiS on raskeid tormist oodata. Praegu on aga küsitav, keS Hispaniat õieti valitseb, kaS kuningas Alfons, või ordumungad. Tiibetist tuleb lähemal aja ükS saatekond PeterburgiSse; saatekonna liikmeteks olla «eed samad ipkud, keS esimesest Tiibeti saatekonnast ühe aaSta eest osa wõtfiwad. PersiaS. Astrabadi steppides, on turkmenid juba kaua mässamas ja kuberneri käsutusel olew vägi sulab ikka rohkem kokku; abiwäe saamist ei wöi kuberner enne kewadet loota. Turkmenidel on mitu tuhat ratsanikku,  keS hSSti sõjariiSWS on. Ametnikude ette panekut, et nad poole osagi senistest maksudest maksatfiwad, lükkafiwad  nad tagasi; nad nõuavad nüüd Perfia alt suutu lahti ju iseseisvateks saada ja tahavad, kui see neil 'korda ei piakS minema, Wene alamateks saada. Montenegro valitsus olla otsuseks teinud, vürSti riigi piiridest kõiki albanlafi välja kihutada. Belgia ja Hollandi riikide wahel on tõsine  mõte liikumas, ühisuse lepingut teha; mõlemate riikide valitsused on selle plaani poolt. Belgia ajakirjandus  seletab täitsa õieti, et need riigid üheskoos juba tähtjas jõud oleks, kahe tugema rahwa ühisuS, mis ühtekokku 13 miljoni hinge suur on. Wöib olla, tehakse seda plaani Saksa pühendamise* plaanist kartes. Doktor Nimeta. Poll de Jvoifi roman. EeeSti keelde B. R. Seni oliwad kõik waikinud. Nüüd kummardas  doktor ja hakkas piigaga selsamal imelikul  keelemurdel rääkima. Tuttawaid sõnu kuuldes rõõmustas see wäga. Imestanud Rohusirts naeratas. „Teie mõistate tema keelt, doktor?" „Ja. ja, aga ole mait!" „Miks te' seda kohe ei üelnud?" Wali maade sundis poissi vaikusele. „MLna teen, kuidas maja on ja küsimusi ma ei salli!" ütles doktor. Ja sellepääle hakkas ta piigalt wööral keelel küsima: „KuidaS su nime on?" „Anoor!" „Kust maalt sa pärit oled?" Ma ei tea, aga kaugelt, wäga kaugelt!" „Kes su kaasas oli, kui sa siia tulid?" Frkabad!" „Kes see on?" Piiga waatas nagu imeStanult küsija otsa ja wastas siis pikkamisi nagu meeletuletades: „ei tea!" „KuS see maja seisab? Kus sa elasid?" „Kaugel, kaugel.. kaua mööda merd sõita... ma olin üsna wäike. kui me ära tulime... ma ei mäleta ühtigi!" „Kus sa eila olid?" Ma? Ei kuskil!" Med sa nalja! Sa «polnud ju lausa taewa all?" „Ei, ei, laewa pääl!" Missuguse laewa pääl?" „Ei tea." Tahtmata pahameel lehwiS doktori ilusal näol. Piiga ruttas juurde lisama: „Selle laewa pääl sõitsime me mitu kuud, mitu nädalat. Wiimati  jõudsime sadamasse; mis sadam see oli, seda Arkabad ei üelnud. Meie sõitsime kaldale, kuS üks tõld ootas ja selles tõllas sõitsime me mitu tundi. Wiimati jäi see tõld ühe kõrgema koha pääle seisma, kust mäSsaw meri ja must taewas paistis ja wälk wehkis. Mul oli hirm, aga Arkabad ütles: „lähme merd waatama!" wöttis mu käe alt kinni ja wiis mind kõrge kalju pääle, kuhu wastu laened koledaSte mässafiwad ja meid märjaks pritsisiwad. „ Arkabad!" hüüdsin ma, „ma kardan!... lähme tagasi!" Siis töStiS ta mind üleS ja laSkiS, üeldeS: Sa ei tule enam tagasi," järsku käed minu ümbert lahti. Ma tundsin ennast langema... laened löiwad minu üle kokku ja siis siis ei mäleta ma enam ühtegi tõepoolest ühtegi!" Doktor laSkiS mõttes pää norgu. Kahtlemata  oli siin kuritöö korda saadetud, aga mis otstarbega? Anoor rääkis, nagu ta kohe mõistis, indlaste keelemurdel. Oli ta selle suure Aasta poolsaare päält pärit? Kui nii, missugusest jaost siis? Korraga wilkuS ta päSS uus mõte ja ta küsis karu pääle näidates: „Oled sa enne niisuguseid  näinud?" .3a ma ei tea just, kas seda, aga niisuguseid  oli meil kodu mitu tükki. Me mängisime  nendega." .KeS sul seltsis oli?" .Üks naeSterahwaS, kelle nime ma ei mäleta.  Ta oli ilus, aga alati wäga kurb ja nuttis  sagedaste!" „Oli ta sinu ema?" Anoor kõigutas eitamast pääd. „Ei... seda ei oleks ma wiStiSte mitte ara unustanud!" Piiga murdis meeleäraheitmisel käsi. „AH, ma ei mäleta ühtegi, ma olin siis - nii Väike!" Doktor wöttiS tema käe lahkesti oma pihku. „Ära kurwasta Anoor! Mina töutan sulle teda üle Sotsida!" Tema hääles oli niisugune kindlus, et piiga rahulisemaks jäi. „Ha," hüüdis Rohufirts, keS oma kärsitust enam taltsutada ei suutnud. „miS ta räägib?" pÄra küsi," wastas Doktor, „waid wasta parem, mis mina küsin. Oled sa julge?" „Wöib ka olla, et olen!" „KaS sa tahad ühe hää asjale kaasa aidata,, kust sa omale terme varanduse teeenid?" „Kust see varandus niipea tuleb!" ütleS pois uskmatalt. „See ei puutu asjasse! Ma pruugin ühte rruud, julget meest. Tahad minu järel käia?" „Kuhu?" „Kuhu mina aga tahan, ja sa piad ilma küsimata minu käskusi täitma." Rohusirts sügas kukalt. „Hm! See on algupäraline... Aga kas see selle preili kasuks tuleb?" „Jah!" „Noh, siis on asi kindel, kui aga Karadock mind lahti lasra tahab!" „Temaga saame korda!" „6udwig võib minu kaasa jääda?" „Teadogi!" „Noh. siis lööme käed kokku! Teie olete minu peremees! KuidaS teie nime on ?" Äramääramata naeraruS libises toreda mehe huultel. Mul nime ei olegi, ' waStaS ta. „Ga - wõid mind lihtsalt doktor nimetada!" Minuti aega vaikis noor pariSlane, siis hüüdis ta sõrme natsutadeS: „Tubli! Weest wälja kistud ilus piiga, doktor, kellel nime ei ole! See on ju päris roman! Minulegi juba liiga põnew. KaS ma teile mõnda nime anda ei wöi? He!" „Kui soowid," lausus doktor hooletult. Pois mõtles weidi ja hüüdis siis korraga. „AH, kui rumal ma olen! Nime on ju iseenesest  arusaadaw! Ärge pahandage, ma ristin teid Doktor Nimeta. Olge nüüd Doktor Nimeta." Tõld piataS Malekluizi lossi eeS. Anoor ja Rohusirts juhiti ilusasse tuppa, kus nad pea magama jäiwad. SaladuSline doktor aga sammus oma tuppa, kus ta tüki aega sügamas mõttes ümber köndis. Wiimati heitis ta woodisse. teada saada, kaS see piiga Indiast on ! See oleks minu plaanidele  paras!" ümises ta. Mis tahendasiwad need sõnad ja keS oli see mees ise, kes ütles, et tal nime ei ole? Kõik see oli tume ja saladuSline! Koidu walgel tõusis doktor Nimeta ja läks tasa Odierne vaksali, kust ta järgmise sisuga telegrammi dr. Oballi nime pääle Parist saatis: poist karuga, kelle nime Ludwig. Karu on wiStiSte kord kallide sõbrade jagu olnud. Wõite te' teatada, kust ta on saadud? WaStuse adreS: hr. Said, Malekluizi loSfi. Odierne-FiniSterra.  Tervitades Said." Kolmas pSätükk: Imede maal. Oranhabad kaunis Nisami linnake, seisab  ilusa Putri jõe pahemal kaldal, mis oma sinakaid «oogufid Hatti mägedelt suure Lõuna- India jõkke, GoddaweriSse Veeretab. 1904. Sakala. 15