nendele haridust mõistuse ja hinge haridust siis täidame ka selle läbi seda käsku: „ja tehke jüngriks kõik rahwas!" Selle waate waStu, et kodust missioni tööd ette otsa panna, wõiksiwad ehk mõned, wälja aStuda ja öelda, et Kristuse käsk just paganate kohta käib. Aga Kristus  on ka öelnud: „Sec ei ole mitte hää, et laste leib wõetakse ja koerte ette wisatakse," ja see sõna käib oma tähenduse poolest just räägitama asja kohta. Küll ei taha meie paganaid mitte koertega wõrrelda.  Nad on ka meie ligimised, ja paljud nendest on oma elu ja meele «uususe  poolest ehk meel parcmadgi, kui mõned kristlased on aga, keS wanem jätaks küll oma lapse nälga, ja saadaks laste leiwa kaugele mere taha teistele söögiks. Ja meie lastest on palju nälgas ihu ja hinge poolest siis tehkem usinasti missioni  tööd oma kodu ja koguduses. palju rohkem armastab kui Sina seda teinud  olid. Paari päewa järele oli Juli minu laulatatud naene ja istus niisama kui enne kangaSpuude ees ja kudus siidi? paelu. Tema ema pesi sakstele peenikest pesu ja ka mina pidin jälle homikust õhtuni  Virgasti töötama, et ülespidamise kuludest  nõnda palju üle jääks, et pühapäewiti Juli ja tema emaga teatri ehk mõne muu Mustuse koha pääle minna wõis. Aga .viletsus ei jäänud mulle mitte tulemata.  Esialgul, minu psja sündimise järele oli küll weel päewapaistet meie majas,  aga hiljem mina kaitsesin ennast ja oma mõistusele ärkawat last kõigest jõust harimata oleku ja rumaluse wastu mis minu perekonnas walnieS. Mina hoidsin teda oma silmade all nõnda kaua kui haigus  minul pinsli ja maaliloua käest wötiiS  ja mu silmatera minu umuksest haigetoast  ivülja kihutas uulitsale, kus tema teiste käest tooreid ja käimatumaid kombeid õppis. Minu abikaasa töötas kahekordse' jõu ja hoolega; kätki teise lapsega seisis telgede körwal. Tema töötas wiimasel aastal alati minu toas minu piinaks, sest, anna Jumal andeks temal ei olnud  muud juttu, kui et ta ennast kahetses, et oma südame sarnase nõrga ja tühise mehele kui mina olen, kinkinud oli. Ja wiimats sain mina teada, et Sina minule ometi truuiks jäänud siid! See oli mulle raske kannatada, fee teadmine, aga ometi oli otsata ilus! Mina tänan Sind Friederike selle eest! Ja weel palun mina Sind õpeta ja kasivam minu last, nõnda, et temast sarnane auuS ja truu inimene saab kui sina ise oled! Jää jumalaga ja anna mulle kõik andeks! Mina ei ole sind ialgi unustada suutnud! Kaua aega istus Friederike Trautmann läbi loetud kirja käes hoides, leentooli pääl. Küünal oli otsa põlenud ja ära kustunud, ilma et tema seda märkanud oleks. Üks enne ialgi tuntud kibedus täitis tema südant.  Oh teie, teie! sosistas tema oma kätt wanemate piltide poole wälja sirutades. Oli Teil tõesti selleks õigust meid mõlemaid  õnnetuks teha? Ja mida kauem tema selle üle järele mõtles, seda suuremaks kaswaS tema igatsus,  armastatud mhe lapse järele. Kõik, kõik mis tema palus, pidi tema pojale osaks saama ja meel palju enam kui tema palunud oli. Tema ei läbenud aega ega tundi enam ära oodatagi millal pois tulema  pidi, et teda täie armastusega oma südame wastu suruda wöikS. Annaks Jumal, et poisike juba siin tema  juures oleks! Ja päcw, millal tema tulema pidi, jõudis kätte; aeg oli küll pilkamist, aga sellegi pärast mööda läinud. Ettewalmistused selle päewa wastu oliwad kasuemale palju sala rõõmu teinud hoolimata sellest, et Minna nokkimisel» ja tema poja kurb olek, keda ema tädi wastu ülesasfitanud oli, teda wahete wahel kurwastasiwad. Aga tema ei lasknud ennast millestgi oma ettewõttes  eksitada. Kaks päewa enne poisikese  sinna jõudmist oli kõik ülemal korra pääl sisseseatud ja korras. (Järg tuleb.) Terwituse kõne. Pccwd Waljala Põllumeeste scltstS- Waljala linna häwitamiscst jutustab ajaloo kirjutaja Läti Hmdrek nõnda: z.Waljala on kõigist saarlaste linnadest kõige kindlam ja sakslaste sõawägi lõi leeri üles tema ees ja seadis sõariistu kokku, nimelt patereid wõi wallifid ja meel ühe suure masina, pääle selle suuri mändi ja kuuski, st üht torni teha linna kindluste ivaStu. Aga liiwlased, lätlased ja eestlased, (kes juba sakslaste scaz oliwad ja saarlaste  waStu wvitlcsiwad) ja ka mõned sakslased käisiwod  kõik maakonnad läbi, tõiwad hobusid ja häid lojukfid kokku ja palju saaki, palju wilja ja muud sellesarnast ja paniwad kõik külad põlema. Aga et Waljala rahwas kiwide wiskamist ära ei jõudnud kanda, sest neid oli linnas wäga palju, ja kui nemad und riistu nZgiwad. mis meel ehitati. millega kerge oli linna lira wõtta, siis tuli kartus  Jumalast nende pääle ja nemad palusiwad rahu. Et nemad wahest ka hirmu täis oliwad nende pärast, kes Muhu linnas surma oliwad saanud, siis alandasiwad nemad oma meelt, pajatasiwad  rahu sõnu ja palusiwad, et neile ristimise sakramenti saaks antud. See oli ristiinimeötele suur rõõm. Issandale lauldi kiituse laulu ja rahwalc anti rahu. Kõige auusamate saarlaste pojad nõuti käemeheks, saarlased, kes enne kõrkuse  lapsed oliwad olnud, saiwad nüüd sõnakuulmise  lapsiks. KcS enne kiskuja hunt oli olnud (?S.t.), sai nüüd magaks talleks, kes ristiinimeste tagakiusaja  oli olnud, soi nüüd kaaswcnnakZ Kristuses, temale anti rahu, ta ei pannud wasta ja ta andis  käemehi, palus usklikult ristimist ja ei kartnud  alalist maksu enese pääle wõtmast. Nemad andsiwad kõige auusamate wanemate lapsed käemeeSteks.  Kõige esimest nende hulgast õpetas auuwäärt  Riia piiskop rõõmuga ja suure hoolega ja ristis teda püha ristimisega. Preestrid ristisimad  teisi. Rõõmuga saiwad nemad linna wiidud  ja Taarapita, kes saarlaste Jumal oli, wisati linnast wäija. Ja linna keskes pühitsesiwad  preestrid ühe hallika, täiisiwad ühe tõrre wett töis, õpetasiwad esiti eestlaste wanemaid ja auusamuid mehi, siis ristisimad nemad muid mehi ja naesi ja lapsi. Selle juures sündis suur meeste ja naeste ja laste murd, kes kõik hüüdfiwad: „Risti mind ruttu!" See tuuris sedawiisi hommikust  õhtuni, nii et preestrid ise, keda pea wiis, pea kuus tallitamas oli, ristimise tööst ära wäsisiwad.  Nõnda ristisimad preestrid suure «vagadusega  mitu tuhat saarlast, kes suure rõõmuga püha ristimise tallitusele rühkisiwad, ja preestrid ise oliwad ka täis rõõmu, sest nemad lõõtsuvad, et seesinane töö ka neile enestele pattude andeks andmiseks saab olema. Mis nemad ühe päewaga ära ei jõudnud teha, seda tegiwad nemad teisel ja kolmandamal päewal. Kui need pühad tallituscd  Waljala linnas Saaremaal sündinud ja ära tehtud oliwad, tuliwad saadikud kõigist Saare- maa linnadest ja kihelkondadest, soowisiwad rahu ja palusiwad püha ristimist. Sakslaste sõawägi oli rõõmus, käemehed wõeti wastu ja lubati rahu ja wennalikku armastust. Ja preestrid ristisimad kõigis Saaremaa linnades kõige rahwa ära, mehed ja naesed, suure rõõmuga." Et siin waljalased nii mähe wastu paniwad, seda ci wõi neile mitte süüks anda. Kaua aega oli juba sõda ülemaal wältanud, ühendatud Eesti jõud ei suutnud sääl suuremale ja paremale sõjakunstile wastu panna. Vastupanemine Valjalas  oleks ka ilmaasjata olnud, maa ära riisunud, raskemaid kohutust ehk pääle toonud ja sellepärast tegiwad  waljalased hästi, et nad priitahtlikult ristimisele  tuliwad. Nende auuls aga jääb, et nad enestest pagana usu pimeduse priitahtlikult ära heiisiwad, ristiusu walgusele maad andstwad, mis pärast poole ennast üle terwe Saaremaa laiali laotas ja selles on nad esimesed olnud. Waljala kihelkond on ka esimene Saaremaal,  kus ristiusu kiriku torn risti inimesele taewa poole teed näitab, sest Waljula kirik on kõige wanem ja seega esimene ristiusu kirik Saaremaal.  AuuStatud koosolijad! Ka wiimasel ajal on Waljala elanikud jällegi esimesed olnud Saaremaal. Nad on esimesed olnud selle läbi, et nad Saaremaal esimese põllumeeste sel t st on asutanud. Ka sellel asjal on suur tähendus, nõnda et meie seda sündmust ristiusu  wastu wõtmisega kõrwa seada julgeme. Risti usk awas meile waimuliku waranduse hallika, õige Jumala tundmise, põllumeeste selts tahab meile ilmaliku waranduse hallika kätte juhatada. Kui meie ristiusu kõrgest õpetusest tahame õieti aru saada, siis peame pagana usu pimedust tundma  õppima. Tahame põllumeeste seltsi asutamise tähtsust ära tunda, peame enestele selgeks tegema, oma praeguse aja puudusid põllutöö asjus. lJörg tuUb.i Isamaalt. Kuresaarest. 20. januaril peetud kurttummade pidu läks paremini korda, kui seda loota wõis. Rahwast oli niipalju koos, kuda seda ühelgi aastal enne ei ole olnud. Kuid siisgi oli kord pidul eeskujuline.  Kingitusi oli ka suurel arwul kokku tulnud, niihästi laste kui ka müügi laua ja puhweti tarwis. Puhas sissetulek oli 285 rbl. 9 kop. Sellega on Kuresaare elanikud  jällegi tõendanud, et «armastus ei wäsi ialgi ära." Aga see armastus, mis rahwa keskes kurttummade wastu põleb, pole ka mitte ilma kasuta. Seda näitasiwad kurttummad lapsed, kes pidulolijaid mitmesuguste  laulude ette lugemisega waimustasiwad.  Südant liigutan? oli kuulda, kui kurttumm laps tõendas, et „Üks paigake  siin ilmas on, kus marjul truudus, arm ja õnn!" Küll pidi see ema südant  liigutama, et tema kurttumm laps seda temale rääkides tõendada mõis Aga seda nähtust, et kurttummad lapsed lühikese  ajaga nii kaugele on jõudnud, ei pea meie mitte kui oma waewa tasumiseks lugema, sest armastus ei salli tasumist maid see sütitagu meid meel kõwemale armastusele ja meel südikamale tegewusele kurttummade ja kõige ligimeste hääks. Nagu lugejad Saarlase kuulutustest leidnud, on Kuresaare linna malitsus korda seadnud, et linna turupäält seismise eest jälle maksu hakatakse wõtma ja nimelt 2 kop. koorma ette radendatud, ja Z 0 kop. müügile toodud hobuse ehk härja Mlt. Ehk küll linna kassa selle läbi ühe sisse tuleku hallika jälle ülesse on leidnud, fiisgi üleüldiselt waadateS, pole sarnase kordaseadlus  mitte soowitaw. Sest esiteks sünnitab  kopikate wõtmine linna turul palju segadust ja pahandust, nagu seda endiSdel aastatel, kui sarnast maksu wöeti, »Sha M Saarlane. 1902 .M S