„Ja kolmas, kellel sirp ja sahk on rängad, Need wiskab murule, läeb sakste sulaseks. . Seal puutuwad ju tihti pihku Lengad —" See ei ole mitte „Kündja", kelle wagusid aig ammu om ärä tasunu, ei ole ka „Tallinna Sõber", kelle hnwwa-kääbäs'  ammu ärä om kasunu, ei ole ka ..Mesilane",  sest mes om mesilasel tsirbi ja sahaga tegemist? Mesiläne korjap omma mett ja ei küsi, kas lill saksa mai maamehe maa pääl kaswap. See sakste käest tengisaaja  om..Teataja" Tartu abikontori juhataja H. Laas, sest temä om tõttelikult sakste käest abiraha ajalehe lajale laotamise hääs saanu ja tema kohta passima ka „tsirp ja sahk", sest kon Laas oma nime trikki lasep, sääl om enamluste iks murule maha wisatu tsirp ja sahk ärä trikitu. Nigu Laas esi kõnel, ommawa mõisniku tälle edimält tahtnu maakassastsraha anda, ent kuberner om ärä kielnü, et mes maarahwal nisuketsist lehist kasu om? Aituma kubernerile, et ka meie iest kostap! Sis ei ole saksa ka omma jonni jätnü ja oma Laasile peris mõisnikke  kassast raha masnu. See om ka kõik protokollin ülewän, ent nu omma Saksa mai Winne kieli ja mina ei mõista näid kuke, ehk saate esi näift jagu. See om nüüd illus küll, et „Teataja" oma sõbrale endä lehen kitusse laulu laulap, sest see om iks tubli mies, kes nii oma majanduse iest mõistab huolt kanda, ent et ta omma sõpra „sakste talla alutses" nimitäp, tu joht ei ole illus, sest tu om nigu trotsmine, ent Laas om «Teatajat" nii suure hoolega wällä laotanu, et tedä mitte ei peas trotsma, enge tennämä. Ent nüüd saab temä ka nätä, kui õige fee wanasõna om: «Tõmba pini kaimust wäljä, pini puistab sul rõiwa mett täis." Elage nüüd häste, awwustedu Eesti Postimehe" toimetaja Z Minu naine ja latse saadama palju terwüsi ka Sinu naisele ja laisile - kui Sul näid om. Tartu weere all Tõnu Põld. Piitre päiwäl 1902. * Eesti põllumeestele annab „Teatajas" keegi „Z)rjo" nõuu oma põllumajanduse saadusid Soomemaale  saata, sest Soomemaa oma pind ei suuda tarwilikku wilja ja muud rahmatoidust anda. Soomemaa on sunnitud wäljamaa wilja, liha ja kartulid  ja muid tarbeasju ostma. Muretsetagu ütleb kirjasaatja wäikene laew wõi paat, ostetagu  põllu- ja aiasaadusi Eestimaal kokku mis nüüd raudteedega ka keskmaadgi wõib sündida —ja wiidagu Soomemaale müüa. Aegamööda wõib Soome suurematele  äridele kaubanõuutajaks hakata. Need rannaeestlased,  kes praegu wäitsel mõõdul Soomemaale kaupa wnwad, ei suuda tarmitust kaug,ltgi täita; nad müüwad  enamasti ainult sadamast paadi seest. Kartuli hektoliitrist (hektoliiter on 31 toopi) maksti neile kirjasaatja ütlust mööda läinud suwel Helsingis 4—5 marka (kuni 2 rubla), 5-liitrilise (4-toobilise) matitäie eest 30-35 penni (12—15 kop-). Õunad, mida Eestimaal odawasti saab, maksawad Soomes iseäranis hinda. Eestimaa õuna liiter maksis minewal sügisel Helsingi sadamas 25 penni (10 kop.). Wedu tuleks odawam kui Peterburisse, kuhu wenelased neid weawad. Põllutööriistade ladusid on Vsinemaa sisemistes kubermangudes semstwod asutama hakanud» Semstwoga, kellel õigus on pöllutöötarwitustega ilma patendsia kaubelda, on waheltkauplejatel raske wöistelda  ja põllumees mõib sellepärast tööriistu, seemneid, kustsõnmkut ja muud kaupa semstwo ladust wabriku hinnaga saada, kuhu ainult paar protsenti iveo wäikfeid  kulusid juurde tuleb. Agronom J. Kipper annab "Teatajas" Eesti põllumeeste seltsidele, kellel niisamati põllutöo-tarnntustega ilma patendita kauplemise luba on, nõuu. põllutöötarwituste kauplusi awada. Selle läbi jääksiwad kaunis suured summad, mis nüüd wühelt kauplejate Laskudesse woolawad, põllumeeste eneste Laskudesse. Nit wäga suurt kaupmehe annet ei olla seks tarwis: seltsi rewideerimise ja silma all olem osaw ladu-juhataja toimetaks kõik äriasjad ära ja see ei läheks suure äri juures mitte kalliks. Ligidal olewad seltsid wõikstwad oma tegenmst selles asjas ühendada, misläbi wõimalik oseks suuremal mõõdul ja seega odani  amini kaubelda. Pääladuft kaugel elawate elanikkude jaoks wõiks abiladusid ehk jaoskondasid asutada. Ütleme, st kahe wõt kolme kihelkonna pääle üks ladu oleks, siis wõiks see ladu hra Kipperi arwamist mööda aastas umbes 10—15 tuhande rubla eest põllutöö-tarwitusi ära müüa. Kui nüüd kulude katmiseks, juhataja palgaks,  korteri üürimiseks ja muudeks wäiksemateks kuludeks  aastas 500 rubla (? „E. P." toim.) arwame, siis teeb see ainult 3—5 protsenti ladu kauba müügisummast,  za niisuguse madala protsendiga ei wõi wabeltkaupleja  ialgi müüa. Kirjandus. RahwaraaMStukogUde jssks lubatud raarnatud. Mullu surve tähendasime kirjutab õpetaja k. päewalehes «Postimehes" et Riia õpekonna kuratori iseäralik komitee Läti ja Eesti keeli raamatute läbirvaatamiseks rahwaraamatukogude  ja lugemisetubade tärwis Eesti karskuse-kirjandust õieti mähe oli tähele pannud ja oma täiendawasse nimekirja ainult 4 Eesti Zarskuss-rasmatut üles rvõtnud. Sellepärast saatis Eesti karskuse-seltstde kesktoimekond 24. juulil 1901. a. 25 Eesti karskuse-sisulist raamatut  Riiga läbivaatamisele. Nüüd on tähendatud  komitee 19. dets. 1901, nr. 30 all järgmised  raamatud maksuta rahwaraamatukogudes ja lugemifetubadss tarwitada lubanud: Ullas, Patu ema. Bunge, Alkoholi küsimus. Vesti Karskuse Seltside Aastaraamat 1357, 1898. 1659, 1900. Vesti Karskuse Seltside Kalender 1901. Järw, Waenlane sõbra näol. Hünerson, Kuiwala kõrtsimees ja magister Aholin Hünerson, Köster ja kohtumees. Kas maksab? Liim, Jakob. Püha kuju. Neiman, Jehowa siin ja Kiideon. Ploomvuu, Karskuse käsiraamat. Tilk, Sõja hüüd. 3 wäljaannet. „ Wõitlus ja wõit. 3 wäljaannet. Spurgeon, Kündja Hansu pildid. „ Kõned adra taga. "„Meie juhime," loeme ..Postinieheft" edasi, „kõikide tähelepanemist, kelle hoolde awalikud rahwaraamatukogud ja lugemisetoad on antud, uuesti lubatud raamatute pääle ja soowime soojalt nende muretsemist. Seega amawad nad teesid, mille läbi karskuse-mõte ka nende ligi pääseb, kes muidu karskuse-kirjandust enestele ei osta." Kõnekoda. Küsimised. Kas on „ Eesti Postimehe" lugejate ringkonnas  wast mõnda, kes Saksamaa hobusejõun- 116 Testi Postimees. 902.