Eesti Postimees Pr. 47. Tallinnas, neljapllewa!, ZO. nsnmnbM. ISO3 UoimetnS ja tattws on "Harju wärawoS lloLUl.x'u'm<>xl/im), AdresS kirjadele: pSAAMIio ruskiW „l'1c:?n IlooriiNöo?," „Ecsti Postimehe" toimetusele Tallinnas. AdresS rahaktrjadele: Jorn — ?«nszii>. Nädslilehk MÄÄ- ja linnarahwale. 40 aastakäik. Kuulutuste petit-rida maksab kuulutuste külgedel 5 kop., juhtkirjade ees 1b kop. Kuulutuste wastuwõtmine ueljapäenm hommikul ilmuwa numbri jaoks kuni kejknädali hommiku kelli 1-ni. Tellimiste ja kuulutuste wastuwõtjcitc nimed awaldatalse aeg ajalt kuulutuste hulgaS. „Gesti Postimehe" ht«d «he» kõnede". ..Missteni-lehe", PSllutSö. ja teaduste eeallsaga postiga: ilma postita: aastas 3 rbl. kop. aastas S rbl. Sts kop. V« „ S .. 4S „ , I SV „ V- .. 1 60 i/ „ 1 »S „ Vt » » 8S . KS .. kuus » 30 „ kuus „ SS .. WiUjamaaie Z rbl. 3l> kap. aastas. Üksiku numbri hind K kov. numbril eu kõned" nr. 4? kaasas Rahwakoolid Shweitsis. D, Spsok, „J. Dawis. Rahwakoolid Shweitsis." Nii on eestikeelses tõlkes ühe raamatu päälkiri, mis hiljuti Wsne keeles ilmus. Hr. Dawis saadeti ülemullu rahwahariduse ministeriumi poolt Saksamaale, Austriasse ja ShweitsiSse, et ta säälseid rahwakoolisid paiga pääl tundma õpiks ja oma reisi üle aru annaks. Nagu teada, on wäljamaa rahwakoolid niisugusel järjel, et nendest palju eeskuju wõib wõtta. See siht oligi siis ka hr. Da- teaduslisel reisil. Tema on oma ülesannet tõesti korralikult täitnud, sest ülemal nimetatud aruanne, mis kokkuseadja poolt Tartu ülikooli juures ~Õpetatud kirjameeste seltsis" 10. mail s. a. ette loetud, annab sellest ilusa tunnistuse. Mis räägib hr. Dawis? Ta räägib kainel keelel teaduslist tõtt. Aga ma loen seda tõtt otse kui muinaslugu.  Mis lehekülg edasi, seda suuremaks läheb mu imestus. Küll olin ma ennegi wäljamaa rahwakoolidest lugenud, kuulnud ja mõndagi teadnud, aga see oli enamasti üleüldistes joontes, peaaegu nagu igal ühel seegi tawalikult teada, et wäljamaa rahwad (Öhtu-Europas) haritud on. Nüüd annab hr. Dawis Shweitsi rahwakoolidest pildi, mis hinge ilutsema ajab. Ma oleksin walmis ..Eesti Postimehe" lugejatele kõike ette tooma, mis hr. Dawis räägib, aga ruum ei luba. Sellepärast pean, kahjuks, ainult üleüldiselt ja lühidelt kõnelema, lootes, et seegi Shweitsi rahwakoolisid meie omade kõrwal nii paista laseb, nagu iluS elu- ja edurikas kewade pimeda ja karmi sügisese öö körwal. Hr. Dawis räägib: Nagu Shweitsimaa (Helwetsia) igawesti  mitmekesine ehk mitmesugune on/) niisama mitmekesine on ka tema rahwakoolide  sissesead, olu ja kord, sest et see rahwariik  22-st peaaegu iseseiswast riigist ehk ..kantonist" koos seisab, millel igal ühel omad isesugused kooliseadused walitsemas. Igas kantonis on 50—200 kogukonda, mis omawalitsuse sisseseade ja kodanlise korral- Helwetsia on Kejk-Guropas Alpide mägestikn  maa, rikas kõrgetest mägedest, küngastest, orgudest, järwedest, jõgedest, hallikatest jne. Maa on ilu poolest kui paradiis- duse järele jälle igaüks nagu wäike rahwariigike  (wald) on. Iga kogukond (l>äuuiua,  Gemeinde) täidab waljusti terwe Shweitsi rahwariigi üleüldiseid seadusi, annab aga enese tarwis ise oma kodukorralist  eraseadusi ja seadlusi (reglementisid) wälja, mille all kõik kogukonna liikmed kohusetruult elawad. Kuid kogukondlise elu mitmekesisest sisseseadest  waatamata leiab hr. Dawis, et Shweitsi rahwakoolidest siisgi palju seda leidub, millest üleüldiselt wõib rääkida, sest steed koolid on ju ometi ühe ja sellesama riigi Shweitsi rahwariigi koolid. Shweitsi riigiseaduse H 27 järele pearoad  kõik lapsed kõige wähsm 8 aastat  koolis käima: 6—7 aasta wanadusest kuni 14—15 a. wanaduseni. Mitmes kogukonnas  on see aeg weel pikem. Ka wäljamaalased,  kes 2 kuud Shweitsis elanud, pearoad seda seadust täitma. Wanemäd, kes seda seadust ei täida, langemad walju karistuse alla. Sellesama seaduse põhjal ei ole kiriklikka  koolisid (noncheeoiomuibiMn) Shweitsis olemas. . . Piibli-lugu ja morali-õpetust (kombeõpetust) annawad lastele lawalised kooliõpetajad (kõiksugu ristiusu) lastele üheskoos,  mille juures kooliõpetajatele waljuks kohuseks on tehtud, et nad ühegi lapse südametunnistuse wabadust ei takistaks. Õpetus koolides on kõigile lastele maksuta; maksuta tarwitada on ka raamatud,  kirjutamise abinõuud, käsitööde materjal  jne. Lapsed, kes kaugel elawad, saamad  paljudes koolides hinnata süüa, waesemad  pääle selle weel ihukatet. Kõik see on riigi ja kogukondade kulu. Pääle selle on igas kogukonnas iseäralik „abirah akassa,"  kust waesemad õpilapsed toetust saamad- Igal kögükorinal M kohaliste ellrtingimiste  järele oma isesugused kooliseadused ja õpeplaanid, niisama ka omad Speraamatud,  mis kohaliste kaswatusteadlaste poolt kokkuseatud ja kogukonna kulul trükitud.  Enne trükkimist waadatakse iga käsikiri  kommissioni koosolekut läbi ja ta saab alles siis trükitud, kui ta on hääks kiidetud. Isesuguste õperaamatute tarwitus' igas kogukonnas on sellepärast nõuetaw, et shweitslane loeb oma kodumaaks seda küla wõi linna, kus ta sündis, isamaaks, kitsamas  mõttes, oma kogukonda ja isamaaks, laiemas mõttes, terwet Shweitsi riiki. Aga igal kogukonnal oma iseäraline geografia ja kuulus ajaloolik minewik, mis lastele kõige enne peab tuttaw olerna. Rahwakoolid on kahenimelised. llhedes õpiwad lapsed 4—6 aastat, teistes, mis esimeste loomulik järg, 3—5 aastat, Esimestes  koolides on õpetus ainult emakeeli, sellesamakeeli on ta ka teistes koolides, kuid nendes peab laps tingimata ka ühe uue keele (Prantsuse, Saksa, Inglise, Jtalia keele) ära õppima. Paljude teise järgu koolide õpekawa on nii kõrge, et nende läbiwõtmise järele kõrgematesse õpeasutustesse  wõib sisse astuda. Pääle nende koolide on wesl nõndanimetatud  edasi-harimise koolid, kordamise koolid, töökoolid, majapidamise koolid jne,, mis õpilasi tegeliku elu w astu kõigiti ette walmistawad. Ka nendes koolides õppimine  on mõnes kogukonnas sunduslik. Kõigi koolide jumes on raamatukogud, kust õpilased ja kõik kogukonna liikmed raamatuid maksuta lugeda saamad, et end ikka ja ikka harida. Väikeste waimetega, rikutud iseloomuga, kogeldajate, tummade ja pimedate laste tarwis on iseäralised köolid, kaswatusemajad,  kursused ja klassid. Shweitsi iga rahwakooli  siht on iga tulemast kodanikku ..jalgadele" panna, iseseiswaks teha. Niisugused  on ka Shweitsi kogukondade liikmed kõik. Kerjajaid nende hulgas ei ole. Hädaliste  eest kannab kögukond hoolt. Väljastpoolt  kogukonna liikmeteks Valimine toimetatakse suure ettewaatusega ja hoolega. Haiged, kelmid, laisad ja harimata wõõrad ei saa ialgi wastü wõetud. Pääle maimu ja südame hariduse kannab  Shweitsi kool suurt Hoolt oma õpilaste keha terwiss eest. Igal koolil on arst, kes tähtaegadel kool s käib ja oma tegewuse üle kogukonnale kmdlasti. aru annab, RahwakpMmaza n ja .linnas on kõige toredamad kooned- Mimälikult' kõrges kohas, murp yoonerest eemal, puhtas, terwes õhus. Maja juures on õued, aiad, puiestikud, mängukohad. Ruumid on kõrged, awarad, walged, piinlikult puhtad.  Põrandad on mitmel pool iseäralisest  pehmest ollusest tehtud, et köbinat ei oleks. Iga kooli juures on wannikoda, kus lapsed oma ihu karastada wõiwad. Õpeabinõuude tarwis, mida igal pool palju, ja käsitööde tarwis on iseäralised ruumikad saalid. Niisamasugused saalid on turnimise  jaoks. Koolimööbel on enamasti poleeritud.  Seinastd ehiwad kaardid ja pil- did, millede hulgas kusgil Shweitsi kuulsa koolimehe Pestalozzi ja rahwakangelase Willem Telli pilt ei puudu. Mitmel pool on suured kooli-asjanduse museumid, kuhu igaüks wõib hinnata sisse astuda. Nende juures on ka riigi kaswatusteaduslised raamatukogud.  Rahwakooli - õpetajad on kõik- hästi haritud ja walitakse kogukondade poolt 3 aasta pääle ametisse. Kui kooliõpetaja korralik, walitakse ta uue 3 aasta pääle jne.? on ta korratu, siis peab ta walimisel koha teisele andma. Sel põhjusel ei ole Shweitsis sündsuseta kooliõpetajaid peaaegu  olemasgi. Shweitsi kooli-elu on kui perekonna elu, kus kooliõpetaja isa aset täidab, seda rohkem weel, et kodu ja kool alati elamas ja soojas ühenduses seisawad. Kooliõpetajate palk on säälsete elu-tingimiste  järele hää. Kooliõpetajad on riigiteenistuses  ja saamad teatawate aastate teenistuse järele paiukit. Kooliõpetaja on igal pool suure anu sees. Koolide inspektorid  walwawad Ml pääwiisil selle järele, et kogukondades rahwariigi seadused kooliasjus  täidetud saaksiwad ja riigi abi koolidele  korraldatud. Õpetuse järele walwamine  on pääwiisil kogukondade oma asi, mis ka hoolega tehtakse. Kooli õpetunnid ja ajad on nii sisse seatud, et nad lapsi kodust ära ei eralda, waid nendele wõimaluss annawad wanemate  kodusest majapidamisest ning tööst osa wõtta. Sellel asjal on nii hää kaswatusline  mõju, et lapsed, maast madalast oma wanemate ametiga ja tööga harjudes, sellele seisusele ja majapidamisele truuks Mwad, mis nende wanemate päralt oli. Põllumeeste, käsitööliste ja kaupmeeste lapsed, kui nad ka kõrgemat ülikooli haridust saanud, jääwad isade wiiftl põllumeesteks,  käsitöölistsks, kaupmeesteks jne., sest siin auustatakse ainult tsiklist lööd ja waewa ja mingisugune auus töö ei loeta ka kõige rohkem haritud inimesele häbi wääriliseks: põllumees, kaupmees, käsitööline,  kooliõpetaja, arst, ametnik, rahwamees kõik on üheõiguslised kodanikud, kes ial ei häbene üksteisega läbi käia ja sõbrad tuttawad olla. Selle tagajärjel ei ole küla rahwa wooln linnadesse, kerge ameti ja suure sissetuleku püüdeid. Igaüks teenib  omal kohal ja leiba on kõigil, nii et kaebtust ei kuuldu. Koolidest oma kogukonda  tagasi minnes, on niisugused noored haritud inimesed kasulikud rahwa liikmed, kelle.hää mõju suur. Õpeasjad Shweitsi esimese järgu rahwakoolide'  on järgmised: emakeel (Saksa-, Prantsuse--, Jtalia- ja Romani keel. sest need keeled on Shweitsi rahwariigi kodanikkude  emakeeled), rehkendus ühes raamatupidamisega,  geometria, looduseluga, geografia,  ajalugu, ilukirjutus, sehkendus, laulmine, turnimine, tütarlastele weel käsitöö ja majatalituse teadus. Teise järgu koolides, pääle selle, õpetatakse weel põlluasjandust,  aiaasjandust, wehkimist ja püssilaskmist,  kaswatusteadust ja muusikat, siis weel uusi wõõraid keelestd. Rahwuslist tooni, kiusu ja jonni Shweitsi rahwakoolide elus ette ei tule, ehk küll kodanikud  suguwere poolest mitmest rahwusest  pärit: siin on igaüks oma rahwuse järele, aga selle juures Shweitsi isamaalane  ja inimene. ' Nii on lühidelt üleüldised jooned Shweitsi rahwakooli asjust, mida hr. Dawis  aga omas raamatus põhjalikult ette kirjeldab. Muu seas on sääl ka suur hulk Shweitsi koolide seadust, mis wäga tähelepanemise  wäärt ja silmaringi laiendawad. Raamat on kaunis suures kaustas trükitud,  84 lehek paks ja maksab 30 kop. Meie wolikogud peaksiwad sellega tuttawaks saama. Kui nad kü!. Shweitsi koolisid meile ei saa asutada, aga sellest raamatust saakstwad nad waimustust, äratust, õpetust ja eeskuju, kuhu poole rahwahariduses tarwis  püüda ja kuda kohe homme meie rahwakoolide  juures neid. puudusi parandama  hakata, mis waldade wöimuses ja wõimaluses  seisawad. Siin ei ole küsida, kas ministeriumikool, wallakool wõi kihelkonna kool, waid rahwakool, olgu ta nimi mis tahes. Rahwakool on see, kus rahwal enesel  rohkem õigust ja omawalitsust on. Niisuguse  rahwakooli tüpuse ehk kuju poole tuleb hoida, talle hää maja ehitada, tema õpekawa seaduslisel teel laiendada, talle tublid õpetajad wõtta ja nendele hääd palka maksta kas maaga, rahaga wõi Kuri käsi. A. Kiwt uudisjutt 4 111, See oli palawal suwe-ajal, Hans oli põllul kartulid muldamas. Särgi wäel ta töötas, higi jooksis tal ojana alla. Hans kündis, juhtis hobust waole, nõõtas, raputas atra, seisatas ja pühkis higi. Ta ei olnud mitte ükst kõige ihuga selle raske töö juures, maid ka hingega: ta mõtted aga käisiwad selle tehtama töö ja päewa palamuse pääle. Ei ta näinud sellepärast  oma läheduses midagi ega kuulnud lõbusat linnulaulu. Korraga tarretab meri Hansu soontes: ta on Äkitselt silmad üles löönud ja näeb tema maja katusel leegitseb hele tuli. . . suits tõuseb pilwena ülesse . . . Waewalt sai ta hobusele „ptruu" öelda, kui.ta otsekui wisati adra tagant eemale, ja nagu hullumeelne jooksis ta tuhatnelja koju poole, kuda jalad kandsiwad. „Mü maja ... mu uus maja. ~ mu kraani, mis ma mast muretsesin, mu raha, mu riided, ja mu naese ehted kõik lähemad! .. . „ käisiwad mõtted Hansu pääst läbi. Ta ei näinud oma silma ees muud, kui oma põlemat maja, küda tuli tema üle ikka enam wõimust sai!.. . Oh peaks ta nii kaua meel seismg, et Hans oma wähese rahawarandusegi weel wõiks päästa! Selle oli ta ühte kõrwalisesse kohta pannud,  kust Miilil wist ehmatusega meelde ei tule, seda wälja tuua. Kõigest hingest oleks ta iga silmapilk oma maja juures olla tahtnud, aga otsekui kisti teda Hansu eest stra, et Hans ei pidanud tema juurde jõudma . . > Tal polnud muud midagi mõttes, liii oma jalgadele walu anda missugusel korral ehk kombel, seda ta ei märganud , , , Ju ta sai üsna lähedale, sääl komistas  ta jalg, ei tea mis asja taha, ja ta lukkus maha. Ta tahtis silmapilk üles tõusta, aga ei saanud: ta 01l nagu naelutatud maa külge.. . ehmatus oli teda liig raskesti tabanud ... ' Meeleheitmine kippus Hansule pääle: kõhuli maas olles pidi ta oma maja põlemas nägema! . . . Nüüd ta kuulis selgesti Miili äraheiilist häält: „OH Hans, oh Hans!" Neil sõnadel oli Hansu kohta ime-wägi: uus 'soowi ja püüdmise wapustus tabas nende sõnade juures  tema keha ... see ei olnud mitte soowi pärast, raha päästmise pärast tulekahju juurde tormata, see tuli soowist, oma armast naist toetama ja kinnitama minna,,. Ta kargas ülesse, ja nagu rattust pääsnud, tormas ta hullustuses edasi. Seinad pvlesiwad juba, kui Hans oma maja juurde jõudis. Kui tuul lendas ta tulekahju juurde tulnud inimesi  tähelepanemata, kes ju muist kraami ja riideid oliwad wälja kandnud, akna juurde . , Miili kinnitamine  oli jälle ta meelest läinud, ta tahtis ainult oma liikuwat warandust päästa; wöisgi sest ju Miilile  ka kõige suuremat troosti, julgustust walmineda, missugust tema meeltäraheidew süda weel wastu wõis wõtta , . , Silmapilk hüppas Hans aknast sisse. „Hans, Hans, hoia ennast, ära mine mitte!" karjusiwad  inimesed waljusti. Aga Hans ei kuulnud kõige mähematgi. Ta läks teatama koha juurde. Raha oli alles sääl. Silmapilkliselt  oleks tahtnud ta rahaga tagasi rutata, aga ta käed ei toimetanud nii ruttu, jalad ei liikunud nii ruttu, kui ta oleks tahtnud. Suits tungis ta kurku ja takistas hingamist. Kui ta raha kätte sai, äimas ta weel paar wähemat majariista kaasa ja ronis aknast wälja. Ta hingas kergemalt. Nüüd lõi" aga hele tuleleek aknast oleks ta Hansule järele, rutata tahtnud, et oma ohwrtt tagasi tõmmata ja ära neelata. , . Wiimne silmapilk oli Hansul olnud elusalt pääseda .. . Palmvat tänu saatis ta selle päästmise eest taewa poole. „Küll sa olid hulljulge, Hans," ütles Tönuri isa, „meie hüüdsime küll järele, et ära mine, aga sa ei kuulnud. . . pääsesid ometi eluga." Warsti tuliwad mõisamehed pritsiga suitsu pääle tulekahjule. Aga päästa polnud siin enam midagi: põlenud, maha langenud palgid aga saadi iveel ära kustutada. Küll harutati rahwa seas, kust tule hakatus wõis tulla, aga ühisele otsusele ei tuldud; Hans ei kuulnud nende juttu: tema silma ees seisis kahju suurus; tule hakatuse küsimus wõis talle mast teise küsimusena mõttesse  tulla .. , Raske oli tema löök... Ta oli ka elu ja tema kibedusi juba maitsta saanud, aga sarnasele äkilisele löögile oli ta küpsemata, sellepärast wapustas see teda wäga. Hans ei teadnud, mis mõelda. Ta nagu püüdis oma mõtteid selle päälc juhtida, mis tulewikus ette wõtta, aga üksgi mbttesädeke ei juhtinud  teda ühegi tee pääle, mille pääle mõeldes ta süda oleks kergemaks läinud... Ta püüdis ja püüdis mõelda, sääl tuli selle kahju suurus uuesti ta silma ette, mõtted tnlewiku üle kcidusiwad, kohutawad mõtted tuliwad ta päha .. . tuli wälkus ta silma ees... maja näitas nagu mast põlema hakkama.. . Hans lootis meel palju päästa, , , Aga ta lööb silmad ja näeb maha langenud suitsewaid palkisid . , . siia kohta on kadunud kõik ta waew ja higi, , > kahju on suur. ~ H Hans püüdis selle kahju suurust mõtetega ära mõõta, püüdis järele mõelda, kas ta suudab seda lööki ära kanda ~ , Nagu otsata merena näis ta tulemil  tema ees seismat, millest üle pääseda wõimata; ta seisis just selle mere kaldal, , , wast oli kõik ta esine ilus kniw, lootuseandew maa olnud nüüd oli ta jalgade esine korraga otsatumaks, kohutamaks mereks muutunud  .> > Wõimata oli tagasi pöörda, merest pidi üle mindama, aga ilnia abinöuudeta. , , Waese Miili ahastus oli suur. Hirmus löök oli teda nii põrutanud, et ta keha nõrk oli, ta tõusis ja langes.. , Ta hädaldas, ta ohkas, hüüdis Jumalat, hüüdis Hanssu. . . Maa tema silmade ees näis wajuwat  ja teda kardetumale hõljumisele saata püüdwat,,. Ja lootusrikas tulemil oli nüüd troostita, ta noor elu oli sihita, ta edasipüüdmise eesmärk oli nagu korraga  maa alla wajunud, , . ja selle eesmargiga näis Miili õnn ka looja läinud olewat . , , ta elust ei näidanud  midagi wälja tulewat, ainult surm näitas talle trööstiw: surm ainult oli see, mis tänase juhtumise kibedust mõis kaotada , . , Rahwas oli tulekahjult ära läinud, Ainukeseks trööstijaks jäi õnnetutele Tõnuri rohivas, Miili endised kodused. Neil oli sügaw kaastundmus waikiwa, nuia sarnase wäimehe wastu, kes ilma nõuuta näis waewlewat.  Hale oli neil waest Miilid näha! . . . Nad püüdsiwad kõigiti Õnnetute laste südame koormat kergitada.  lubasiwad neile uõuuks ja jõuuks olla, lnbasiwad  warandusliselt haawasid aidata parandada . . . See troost ka noorte pääle pisut mõju awaldas. Wähe selgemaks lõi tume tulemit Hansu silmade ees, kui ta endal sõpru, toetajaid, aitajaid teadis olema, kui ta tundis, et mitte uksi teda ja waest Miilid ei lasta rasket koormat kanda ... Nagu laps langes Miili oma ema kaela . . . südame kergitus, mis wanemate abi andmisest sündis, sundis teda seda tegema ... Ta kallistas teda ja palus teda meel, kui oma last, ja Hanssu, kui oma lapse eluseltsilist, kui ka oma last, mitte hädas ära unustada, ehk need wanemad küll ju oliwad tõotanud neid kõigiti aidata. Aga selle tõotuse läbi ei arwanud Miili rusutud süda muidu troosti leida, kui ta pidi paluma, ta pidi märku andma, et tal wanemate abi tõesti tarwis on .. . Tõnuri manadel oli ka oma laste õnnetuse üle nii suur kaastundmus, uagu oleks õnnetus nende oma olnud . . . Ema tõotas oma tüt- Sel ajal oli tulekahju wastu kinnitamine maal haruldane. rele ja ta mehele kõik, ta lubas kõik .. . Selgesti sai Miili siia tnnda, et „üks paik sul üle jääb, kus nutta julged igal a'al: truu kindla ema rinna naal!" . > . - Esialgul jäiwad õnnetumad oma wanemate ettepaneku  pääle Tõnurile kurja-ilma eest marju alla. Kauge oli aga säält oma põllul tööl käia, sellepärast läksiwad nad hiljem Metsaäärse manasse tuppa, kus ennegi oliwad olnud, ja jäiwad Metsa-äärse managa ühe katuse alla. Ei liikunud Hansu käed nüüd nii ruttu kui enne: ta pääd täitfiwad rasked mõtted, ta käed liikusiwad aeglaselt. Töö himu oli tal nagu ära mõstud: nii palju tööwaewa oli tal korraga tuulde läinud! . . . Hansu ja Miili käekäik paranes wähehaawal: kaastundlikud inimesed tõiwad neile riideid, milja, lööja  majariistu; iseäranis lahked andjad oliwad Tõnuri manad! nad ei murdnud oma tõotust. Raske oli Hansul küll wõõra inimese käest midagi muidu wastu wõtta, aga ta süda rääkis selgesti, et see pole kerjamine . . , Sellepärast püüdis ta wastikut  tundmust alla suruda ja andeid mastu wõtta, mis hääd inimesed nendele, Jumala mitsa alustele, tõiwad. Aga see kõik oki wähene. Kaua, kaua läks, enne kui Haus ja Miili murdumata  armastuse ja ühemeele tõttu wiimaks sellele seisukorrale lähenesiwad, mis neil ükskord juba oli olnud ... Ei see läinud nädalitega ega kuudega, see läks aastatega . . . Siis oliwad nad ammugi ju laste wanemad. Esimesel poeglapsel, mis Miili ilmale kandis,  oli tumepunane plekk näos . . . Öeldakse, see olla tulekahju märk! kes teab . . . Aga igatahes ses plekk Miilile ja Hansule nende hirmust sündinust elawalt meelde tuletas. Patsil muret sünnitas see haawade parandamise aeg mõlemale noorele elualgajale: nende näod muutufiwad  jõudsasti kortsulisemaks, wanemaks; hallisid juukseidgi ilmus nende pää pääl teiste sekka, ehk nad küll meel kolmkümmend aastatgi wanad polnud. Waluga  nägiwad nad neid endi pää pääl: need oliwad  wannse kuulutajad . . . Aga nad teadsiwad, kust need oliwad tulnud . . . Niisugust hirmust kättemaksmist wõib ühe metsalise  surnasr inimese kuri käsi korda saata, ehk tal selle põhjuseks küll õigust polnud... Ahwardus oli täide läinud ... Asi tuli küll warstigi ilmstle, ja pikema uurimise järele sai warsti pääle tulekahju Kadajn küla Siberisse  saadetud isikute arw wiimases wiies aastas ühega täiendatud . . . Aga wõt see õnnetute kahju kahandas ... <Lö,'p) i "Jõulu leht", J. Moompnu 15. „Rahwa leht" ilmub lähemail päiwil endisel kujul pildikaanega, hästi walitud- lugemistega ja hulga pillidega. Hind Lv kop. Tellimise adress Wene keeli : II.?oZlSx, ?eue.it>.