Saarlane lk F. TeisiPiiewal/3. webruäril 1904, XX. aastakäik. maksab: Saaremaal pool-S aastas t „ „ PsZtiga saadetud aastas. 2 „ „ LaoleS aastas ..... I. „SS „ Ilmub igalioisipä-StVa-k. "Saarlase" toimetus ja wSljaanbmmc Kuresaares Kauba-uulitsaS nr.l 7. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste p-tit rida maksab T k. UU Nleiildiut ?olilika ijsleht ma- ji liniuuahiiale. MM Walitsuse teadaandmine. Peterburis, 27. januaril. Mineval aastal avaldas Tokio ministerinm  Waikse mere kallastel tasakaalu ja kindlama korra sisseseadmise nime all Keiserlikule walitsusele ettepaneku, üleüldiseid  lepinguid Korea asjade kohta teha, millega Wenemaa Keisri Majesteedi Kõigekõrgema  käsu pääle nõuus oli. Et sel ajal Kauges Idas maavalitseja amet sisse seati, siis anti Jaapaniga uue lepingu eelnõuu kokkuseadmine kindraladjutant  Aleksejevi kätte. Abiks pidi tal Tokio Wene saadik olema, kelle hooleks Jaapani valitsusega läbirääkimiste pidamine  anti. Ehk küll läinud aasta augusti-kuul arvamiste vahetamine selles asjas Tokio miniSteriumiga sõbralikku laadi kandis, püüdfitvad, nagu teada, Jaapani seltsid ja kohalik ning wäljamaa ajakirjandus igapidi sõjalikku käärimist jaapanlaste seas sünnitada ja valitsust Wenemaa vastu sõdima kihutada. Niisuguse meeleolu mõju all hakkas Tokio ministerium läbirääkimistes ikka „ sunrsmaw jafuuremau, nõudmist awaldama ning watmistas maad ühtlasi kõige laiema! «iifil sõja tarwis ette. Kõik need asja- olud ei võinud muidugi Wenemaa rahu rikkuda, agu sundisiwad teda siisgi omalt poolt sellekohaseid korraldusi maa- ja mereväes  ette võtma. Sellegi pärast pani Wenemaa nii, nagu tarvis, Tokio valitsuse seletusi tähele ja ütles, et ta valmis on lepingu tingimiste põhjal Jaapanile kaubanduse ja majanduse asjus Koreas eesõigusi andma, ühes õigusega,  et ta neid eesõigusi sel korral, km maal segadusi ette tuleb, sõjawäege kaitsta võib, sest et ta Kauges Idas tõsiselt rahu alal hoida soovib, Htii kaua kui seda tema vastuvaidlemata õigused ja kasud lubasiwad. Aga ühtlasi tahtis ta oma politika põhjusmõtteft Korea asjus kinni pidada, kelle iseseisvuse ja puutumatuse niihästi Jaapaniga kui ka teiste riikidega tehtud lepingud kindlaks teevad. Wenemaa ei wõinud mitte kindlasti nõudmata jätta, 1), et see põhjumõte mõlemilt  poolt tingimata kindlaks jääks; 2). et sunduslik kohustus selle kohta maksma pandaks, et Korea maast ühtgi osa sõjalisteks  otstarbeteks ei tarwitataks, sest kui sarnane tegewuS, ükskõik missugusele riigile lubatud oleks, siis käiks see Korea iseseiSwnse põhjuSmõttels otse wastu ja 3). et laewade käigule Korea kitsuses täieline  wabadus jääks. Selles mõttes wäljatöötatud lepingu eelnõuuga ei olnud aga Jaapani walitsus mitte rahul, kes omas wiimsetes ettepanekutes  mitte ainult Korea iseseiswuse kindlakstegemise  tingimisi tagasi ei lükanud, waid ühtlast ka pääle hakkas käima, et tähendatud eelnõuusse Mandshuria küsimusesse  puutuwad määrused üles wõetakS. Niisuguseid Jaapani nõudmist ei olnud muidugi mitte wõimalik täita. Wene seisukord Mandshurias puutub kõige päält Hiinasse enesesse ja alles pärast kõikidesse riikidesse, kellel Hiina riigis kaubanduslisi kasusid on. Sellepärast ei näinud Keiserlik  Walitsus tõepoolest mingisugust põhjust  olewat, iseäralisesse lepingusse Jaapaniga,  mis Korea asjadesse puutub, mõnda määrust selle maa kohta üles wõtta, mille Wene sõjamäed eneste käes pidasiwad. Selle juures tunnistab päälegi Wene Keiserlik Walitsus Mandshuria sõjawägede poolt eneste käes pidamise ajaks niihästi Hiina keisri ülemwalitsuse sel maal, kui ka teiste riikide eelõigused, mis nemad Hiinaga tehtud lepingute tagajärjel omandanud,  maksmaks. Selles asjas anti wäljamaa riikide walitsustele sellekohane seletus ära. Nende asjaolude pääle waadateS teeb Keiserlik WalitsuS oma asemikule Tokios kohuseks. Patu läbi õnnistusele! ü Jeannot Emil von Grotthuss'i jutustus. Eestistanud G. MariuZ. Nüüd oli ta mu käes! See wõit tegi mind korraks nagu rõõmsamaks.  Nüüd oli ta mu käes, asi õige, mind pole enam tarwis. Nagu tiiger, kes oma saaki püüab, olin ma Üsna ukse lähedale roninud. Ma panin iöcwa üstta ukse wastu ning kuulsin wiimse kui sõna ära, mis nad sääl kõnelesiwad: Aga kallis, armas Trudike, ole natuke julgem, ju ta ükskord mõistlikuks läheb. Ta peab sest ükskord omitegi aru saama, et niisugune seisukord enam edasi ei wõi kesta. Ah, Robert, sa ei tunne teda mitte. Aga ükskord peab ometegi asi seletatud saama. Ah, kui meie omale ükskord uue kodu oleme asutanud, fiis woikfid sa ka lahkemini elada. Noh, manamees peaks Mskord ometigi  aru saama, ning fiis Wäga hiiä, -väga hää! peetakse juba nõuu ja aru uuest kodust mis ehk juba asjadega ja mööblitega täidetud on?Wahete wahel maitsetakse aga ka rõõmu, mis edaspidi  tulemas on. Abikaasast räägitakse põlaStawalt, nimetatakse ainult manaks meheks. Wäga kena prantslaste wiisakus. Aga ma pole ju paremat sugugi ära teeninud. armaS, kallis Robert, ma tean ju kui hää sa oled. Ja minu ainukene, kui mul sind mitte ei oleks! Aga mis see aitaks kui Ernst —> —! Lh, Robert, Roberti Nüüd oli natuke aega kõik waikne. Ma wahtisin läbi wõtme augu ning nägin kuidas  nad mõlemad sohwa j,ääl teine teise kõrwas istufiwad. Gertrud oli oma pää wastu Roberti rindu pannud ning kätega hoidis ta tema õlast kinni, kuna Robert oma parema käega jälle tema ilusaid pruunisid  juukfid silitas ja tema otsa esist suutles! Minu armas kallis Häkitselt lükkasin ma kahe poolega uksed kärinal ja mürinal lahti hirmus karjatus  mõlemad kargafiwad sohwa päält üles, ehmatus ja kohkumine oliwad mõlemate  nägude pääl näha. Ja nüüd oliwad nad minu käes. Oh Jumal! see on ju Ernst. Wäga õige mu tuikene, see on paraku küll Ernst, see manamees, keda sa truuwisti armastad. Mis? Jällenägemise rõõm näikse sind nagu uimaseks tegewat. Wist rikun ma teie rahu? Teie tahaksite küll uuekodu ilustusest rääkida? Mis? Meie saame asja üle weel jutustama aga teie mu herra, abielunaeste sõber, katsuge, et mu silma alt selle sama korraga kaote! Oh Jumal, Jumal, Robert pole mitte Aga nüüd ma kisendasin wihaselt ja waljult  Elsdorfi poole pöördes: Katsuge, et siit silma pilk kasite, muidu Aga Günter, kuulge omitegi natuke Mina olen kuulnud ja näinud kõik mina —mina aga siis jäiwad mu sõnad kurku kinni. Pai Günther, te peaksite ometi mõistma— Nüüd ei jõudnud ma ennast mitte enam tallitseda, see häbematauS oli liig suur. Kas ma siis tõesti poisike olen. Häbenege, herra ohwitser, kisendasin ma wihaselt, kes teie kuninga kuube kannate, et teie niisugused alatuid tegusid teete. Aga Günter, mitte nõnda. Wälja silmapilk wälja! Ehk ma näitan mis. Ilma et ma ennast kauem talitseda oleksin jõudnud, tõmbasin ma omast põuest kantsiku wälja. Ma tahan teile teele midagi mälestuseks  kaasa anda! Ma keerutasin paar korda ta nina alt kantsikuga läbi ning andsin, mis wingus ! Ta läks walgeks kui lumi, ta silmad keerlesiwad, ta käed oliwad rusikas nüüd nüüd pidi ta mu kallale kukkuma Aga ma olin hästi ette walmiStatud kõigiks mis juhtuda wõis! Kantsikut pahemas  käes hoides, tõmbasin ma parema käega taskust rewolweri wälja. Ma oleksin ta maha lasknud kui hullu koera! Robert, Robert, armas, kallis Robert! Minu pärast ! Alandliku häälega paludes sirutas mu naesuke käed ta poole wälja. Oh, ta oli sel korral ise nii ilus, et ma teda oma rinna wastu oleksin surunud ning teda kas surnuks suutlenud. Aga see iludus äritas mind sel korral weel suuremale  wihale. Sest minu silma ees oli nüüd see iludus kõik ohwitseri päralt, kes kord weel pilku ta pääle heitis ning õhates uksest wälja läks. Ma kuulsin weel, kuidas ta mööda korridori  edasi läks ning wiimaks eestukse põrutades  kinni lõi.