«uurimiste ajajärk ja nende wälja otsimine, kes praegu lõpetatud sõja õnnetuste eest Mastutajad on. Kas mitte loomulik ei oleks, Praegu, kus jäljed alles  wärsked on, uurimiste raamist laiendada, ja nende kõrMal, kes endid waenlase ees auutumalt üles pidasid,  ka neid Mastutamise alla wötta, kes kodumaa kaotusi ja häbi ette walmistasid ja korda seadsid? Siin pole enam lihtsa Margusega tegemist, Maid riiklise  äraandmisega. Napoleon I. oli Musiks, niisuguste  «kunsttükkide" eest pääd otsast maha lüüa lasta, ja selle pärast oli tema moonamuretsemise asjandus alati eeskujulik. „Eesti Postimees" hakkas hiljuti Tallinna  Saksa lehtedele, kes tõendada püüdsiwad, et ..Manal hääl ajal" möisnikude ja talurahMa Mahel kõige parem kord ja hää läbisaamine Malitsenud, Mastu waidlema Oma üteluste tõenduseks tõi ta paar rahwalaulu, nende seas ühe, mis sõnadega: „Oleks minu olemine" algab. Saksa lehed tõstsid nüüd kooris põhjatumat kära ja siunasiMad seda häbematuks  ajaluo Möltsimiseks. Laulu «Oleks minu olemine" olla ArbaMere kooliõpetaja K. Lillemäe aastal 1881 luuletanud ja ei ole sellepärast mitte rahwalaul. Selle häbemata laulu pärast lastud niisama  häbemata Lillemäe, kes ise päälegi sakste kulul  koolitatud, kooliõpetaja ametist lahti. Ka Dr. Weske olnud niisama häbemata, sest tema olnud ühe mõisniku kulul koolitatud ja wötnud ometi meelega niisugust rahMa pühiste Mihaawaldufi rahMalauludena  üles. Kuid waheajal selgus asi ometi sakslaste kahjuks. Tuli wälja, et Lillemäe sugugi selle laulu luuletaja ei olnud, waid laul tõesti rahwa oma oli. Lillemäge tahtis üks «suur mees," kes teise «suuremehega"  jahil käies kooliõpetajast mööda juhtus minema,  see aga mitte, oma töö juures, weerand wersta Päält mütsi maha ei wõtnud, ametist lahti teha. Selle nõudmisega astus ta kohaliku õpetaja ette. See ei suutnud wastu panna, ja et ta kooliõpetajale midagi muud süüdi ei leidnud, siis tunnistadi wäga hästi teades, et see tõsi ei ole selle laulu tegemine Lillemäe süüks ja kooliõpetaja Pidi täitsa ilmasüütalt ametist lahkuma. Pärast seda taewa Poole kisendawa ülekohtu kannatamist on ta nüüd weel sakste ees häbemata päälegi! Et laul tõesti rahwalaul on, selle kohta tuli meie wanawara  ja rahvaluule parema tundja Dr. J. Hurt'i poolt waheajal ümberlükkamatu tõendus, kes ühes kirjas selle üle järgmiselt kirjutab: «Tallinna ajalehed on käreda sulesõja tõstnud; tvistist on virmalised Mandshuriast Läänemere randa tulnud. Tallinna Saksa keeli lehti mul ei ole, aga Eesti lehtedest luen üksi järgi ägedast vaidlemisest. Ma võin kinnitada, et riiualune laul «Oleks minu olemine" täiesti wana rahwa laul on. Minu wanawara hulgas on tema Üleskirjutusi hulk, igast maakonnast, mis kõik wäga ühte käiwad. Kui see laul „Rev. Beobachter'i" poolt kõige halwema nime alla on pandud, siis wõib «Eesti Postimees" oma Saksa üleaedse käest küsida, mis nime alla see Need teod ja elukombed paneb, mis niisugused laulud  on sünnitanud. Need teod ja kombed on õiguse ja tõe armastaja Merkel omal ajal elawa sulega üles kirjutanud. Nad on palju koledamad, kui meie uneski näha wöime. Aga olgu seekord kül!" Nii meie auustatud õpetlase otsus. Küllap saame näha, kuidas saksad nüüd seda pähkelt katki hammustawad. Sellesama juhtmõtte Põhjusel kirjutab „ Eesti Postimees" pikema kirja, küsides: „Kust tuleb umbusaldus?"  Leht seletab, et see sellest tuleb, et Saksa lehed alati kahte mõõdu Puud tarwitawad, et nende meelest iga üks ära neetud on, kes rahtvast ei noomi, mõisa härrast uskuma. Aga see ei läha ju ometi. Rahwale on 700 aastat ühtejärgi seda joru kõrwadesse  puhutud: „Auustage mõisawanemaid, nemad on teile Jumala asemel, uskuge härrasid, nemad püüawad ainult teie kasu taga" jne., aga see kõik pole midagi mõjunud, waid otse ümberpöördult: Inimesed ei taha enam Jumala sõnagi uskuda ja ütlewad: „Seda on saksad kirjutanud!" Sakstele on see wäga wastu meelt, kui seletatakse,  et Peterburgist siinse rahwa elakorra parandamist  on nõutud; nemad püüawad asja nii kujutada,  nagu oleks nemad rahwa elukorra parandamist  püüdnud ja nagu oleks Peterburgist seda takistatud. Teisite mõtlejad ja kirjutajad on „ajaluo wõltfijad," kihutajad, asjata umbusalduse äratajad jne. Ometi annawad sakslased ise tunnistuse, et just sakste eneste seletus ajaluo wõltfimine on, nagu all seiswatest ridadest selgub: „Baltische Monatsschrift" 1895, 111. jutustab endine maanöuunik v. Samson. kuda Liiwimaa möisnikude saatkond 28. weebr. 1846 Keiser Nikolai I. jutul käis. Lehek. 181 lueme: ~Keiser tuli nüüd jälle Liiwimaa talurahwa rõhutud seisukorra päüle tagasi ja selle pääle, et hädaste tarwis on temale jäädawat ja Põhjalikku (wesentliche) kergitust muretseda.  Kindral-adjutant krahw Pahlen wõttis sellest asja awaldada, et hiljuti kõigekõrgemalt kinnitatud täiendawad määrused 1819. aasta talurahwa seaduse juurde alles 1845. on wälja antud ja nende mõju j ära oodata oleks... „Ja, seda usud sina." ütles keiser natuke tõsisemalt; „kas sa siis usud, et sest kül on? Ja kas sa ei mõtle ka, et praegusel ajal juba sündsamaid korraldusi tarwis on teha? Muidugi  olen ma need määrused kinnitanud, sest et nad möisnikude osawõtmise all mulle ette Pandi ja mina nende arwamist usaldasin. Päälegi ei ole meie keegi inglid ja igaüks meist wõib eksida. Aga näha on, et rohkem piab tegema." Krahw Pahlen seletas selle pääle, et Liiwimaa talupoeg oma orjustes (in seinen Leistungen) palju paremal järjel on, kui Eesti- ja Kuuramaa oma ; parun Meiendorff kinnitas seda Eestimaa kohta ja ma nsun parun Lieven ka Kuuramaa kohta. Sääl näitasiwad mulle keisri suust järgmised sõnad libisewat: (jäledad tirannid!) siiski ilma et sõnas wõi näos pahandus ennast oleks ilmutanud." See luokene pakub meile huvitavat pilti sellest,  kuida siin talurahwa põlwe parandavad seadused  läbi wiidi. „Jälle" hakkas keiser talurahwa rõhutud seisukorrast möisnikude asemikudega rääkima, „jälle" kinnitas ta neile, et tarwis on jäädavat ja põhjalikku  kergitust muretseda, oga „jälle" kinnitawad  mõisnikud, et isegi küllalt juba on tehtud, et suuremate Parandusteni waja on oodata ja viiwitada;  kuid otsegu wäsimata meeleparandusele kutsuja  püüab keiser ~jälle" mõisnikudele arusaadawaks  teha, et aeg sündsamaid korraldust nõuab, aga asjata waew ! „j äll e" seletawad mõisnikud, et talurahwa  seisukord isegi küllalt hää on ja et mõisnikud tema eest muidugi kõige paremine muretsewad. Selle kangekaelsuse juures ei jää keisrilgi muud Üle, kui õhata: „O6tostad!ss Jäledad wereimejad! Ning kui mitu korda pidi keiser „jälle" sellesama nõudmisega tulema, enne kui mõisnikud wiimaks mõne pisikese paranduse plaani ette paniwad, mida keiser, neid usaldades, ära kinnitas, ehk kül pärast ilmsiks tuli, et päris parandustest „jällegi" kavalusega  mööda oli mindud. Kuuleme ka teist Saksa tunnistajat. „Rev. Ztg." kinnitas, et enne ..venestamist" sakste valitsuse  all siin maal paradiisi rahu Põli „õnnelikude" ja „õnnistusrikaste oludega" olla valitsenud. Aastal 1881., s. o. enne venestamist, sakste valitsuse ajal, andis selleaegne Liiwimaa kuberner Ükskül von Ghldenbandt sisemiste asjade ministrile kirja, mis ärevusest maaelanikude mitmesuguste klasside vahel kõneles. Seda ärevust arvata mõisnikud kohaliku rahva ajakirjanduse süüks. Aga kuberner omalt poolt usub, et maa pärisrahva liikumist võimata on, ainult kunstliku kihutusega seletada, vaid tema on kindel, et rahutused kohalikus olukorras juurduvad,  mis täiesti vananenud ja eestlaste ning lätlaste  vastu liiga ülekohtused on. Kuberneri arvamise  järele on kubermangu rahustamiseks tingimata tarwis vanu, äraiganud korraldusi kaotada. - Meie rõõmustame tõsiselt selle üle, et Eesti lehtede seas ikka rohkem Püüet ilmsiks tuleb, kindlas  ühesmeeles oma rahva auu ja elukasude eest välja astuda, kõiki kurje ähvardusi kartmata. Sest mida enam meie ühte hoiame, seda enam on meil vastupidavust raskes eluvõitluses praegusel ülitõsisel ajal, seda enam on ka meil lootust, et meie häält kõrgemal pool tõsiseks rahva hääleks pidama  hakatakse. „Uudised" teatavad oma lugejatele, et uuest aastast 1906 lehe hind tõstetud saab, nimelt kroonu postiga 3 rbl. päält 3 rbl. 50 kop. pääle, ja kihelkonna  postiga 2 rbl. 50 kop. päält 3 rbl. pääle. Kirjawastused. avalõsäa on võimata. ?õsi ou, vt teis poolt esmasp. ära saaäetuä kiri koskn. atz» ega seäa sellepärast vool lekte oi 8»» võtt». Nvljap. ödtu lädad soo alles tseusuri siis toisv esmasp. võid ilmuäs. ?eio soovi, teatava seltsile prii ledto saata, on võimata. toimetajate üdise lepiogu Mrolv ou prii lodtoÄo auckwiuo ära koelatuä. ?.?. Xäes, Lui lõpp tuled, siis otsustame. Uuemad sõnumed. Wastu nägu peksmine sõjawäes. Kindral  Dragomirow laidab „Raswetshik'us"walusalt sõjamäes  nii laiali lagunenud wastu nägu peksmise wiifi. Õigus, wastu wahtimist wirutada, selle eest muidugi õige wähesed teisendid wälja arwatud tagasi saamata, oli pärisorjuse ajal üks nõndanimetatud  „kõrgelt sündinud" inimese kõrgematest eesõigustest.  Mis ~kõrgelt sündinud" ta siis ka oleks, kui tal mitte niisugust „olewust" ei oleks, kellele ta karistamatalt selle pihta ei wöiks anda, mis Jumala näo ja eeskuju järele loodud, olgu siis, kui waja, kui ka nii muidu hää mehe poolest, ilma mingi wajaduseta, ainult oma ärewusel olewate tundmuste tõttu. See kaetsemise wäärt ohwitser-pärishärra õigus läks söjawäesse üle ja awaldas ennast tegelikus elus laialisel mõõdul soldati naha pääl, kuni liikmete wigastamiseni. Kes ei peksnud, seda peeti nõrgaks ja ilma iseloomuta inimeseks. Noored sisseastujad öppisiwad seda „kunsti" wanemate seltsiliste käest, kellede keskel suured kunstnikud tekkisiwad, nii, näit., ei tarwitanud üks, kes iseäranis kurjalt ja külmawereliselt  peksis, kunagi mitte peo Pesa, waid jõudis"  alati rusikuga, ja et mitte lõualuid segamine lüüa, siis Pani ta, parema rusikuga „pääle andes". Pahema rusika teisele poole wastu. Tõepoolest, päris anatom! Juba ammugi on tuttav, et pärisorjaus  orjapidajat palju rohkem kõlvatumaks  teeb, kui orja. See pöörab kõik tema kombelised mõisted suutu pahupidi. Häbistav ast saab peaaegu auusaks, piitsa kangelased ja vastu nägu wirutajad hooplevad oma osavuse üle, aga ei häbene seda sugugi; kaastöötajad neis eri-teadustes pakkuvad neile auu, kes nende ees meistrimehed on. Otsustavad on nad ja kindlad ja agarad, nende Pääle võib tähtsates juhtumistes juba loota. Kõik see on aga täitsa vale, sest viimaseid omadust tuntakse ainult võitlusest, aga mis võitlus see on, kus üks vastu nina ja kõrvu paugutab, aga teine tema ees liikumatalt, käed kõrval, seisab? Nnsuguse  praktika abil võib ainult vilets tahtmise jõuetus  välja kasvada, mis iga vähemagi vastupanemise  juureS kohkuma hakkab, aga sugugi mitte karakter.  Ja seesugune möistede pahurpidi pöörmine hakkab  nagu haigus inimese tervele komblise olule külge. Uus distsiplinar-seadus, mis ühes üleüldiselt sundusliku sõjaväe seadusega välja kuulutadi, keelab  kõikide kohta, kes sõjaväe teenistusesse  astuvad, igasugu kehalikud karistused  ära; ainult pärast said alamwäelised, keS korratumad olid ja trahwitute hulka saadeti, kehalikult  karistatud, kuni suure uuenduseni praeguse valitsuse ajal, mis ihunuhtlust suutumaks ära kaotas. Õnnetuseks pole ei endine ega praegune seadus taga pool seadusi seisvate ja kindlausuliste vastu nägu Peksjateni ulatanud. Alles hiljuti lugesin Mandfhuriast  saadetud kirjast, kuidas isand ohvitser alamwäelist  Peksis, pääle selle noor ohvitser ja päälegi  avalikus kohas, s. o. peaaegu vaksali sees! Ja nii tuleb välja, et Tsaar lubab, aga koerapois ei lubaJa kuidas ometi neil isandatel meelde ei tule, et nende näolapp sellestsamast savist on vormitud, mis soldati omagi, ja et kui soldat sellest aru saav, siis enam hää lugu ei ole. ..Prib.Krai." Telegrammid. Peterburgist. „Slowo" teatab, et rahulepingu kirjad PeterburgiSse on toodud ja Lamsdorfi kätte antud, kes nad Kesri Majesteedile ette paneb. Seadusest üleastumised koosolekutel antakse rahukohtunikude kätte seletada. Bakust. Kaukafia maawalitseja awaldas naftatööstuse  omanikudele, et tööstusepaikade kaitseväge suurendatakse ja politsei ümber muudetakse. Eila peeti maawalitseja eesistumisel kõrgemate valitsuseametnikude  nöuupidamine ära. Tehti otsuseks sõjaväge  suurendada ja sõjakohus sisse seada, kus tapmise  ja riisumise süüdlased vastutusele võetakse. Täna arutadi seda küsimust, kuidas kõige rutemine tööstuse-paikades tööle võib hakata. Homme sõidab maawalitseja Jelisavetpoli ja säält Tiflifi. Linnas ei ole kolmat päeva tapmist ette tulnud, ehk olek kül Põnev on. Suurem osa kauplusi on avatud. Sõjaväge tuleb linna. - Linnas valitseb vaikus, raudtee jaama valvavad soldatid, igal Pool käivad vahisalgad, kauplused on osalt avatud, ühest linna osast teise minek on hädaohtlik, väikesed kaupmehed jäävad pankrotti, majaomanikud tatarlased kaebavad, et armenlased  majadest välja kolivad, töölised saavad 190 S. S a k a l a X 5 70. 559 Hoaaoasso I^oss^po»»,—U>p»o»» 13. vvor»6p« 190 K rvÄ»