seaduslikuks tunnistatud tütart enda majasse Miia, pidage seda meeles. Teie Gabriele selle vastu. - . Aga jäegu see kõrwole. Mulle teeb see muret, et ta kuue aaSta jooksul enesest midagi teatust ei ole annud! Wõib olla, et ta Teid unustanud on, ehk wõib olla, et ta «Snda teist armastab, Diana. Kõrgus, Teie ei tunne Gabriele!: temal on puhas ja õiglane süda, ta sureb mind armastades. Hää küll, Diana; Teie waStu ei wõi keegi truuduseta olla. Aga kõik asjaolud lastwad aimata, ct noormees sõtta läks. KaS ei wõinud  juhtuda, et ta Ml surma sai? Ma kurwaStan  find, mu lapS ... Sa kahwatad ära ja silmadesse ilmuwad pisarad! Ja, ma näen, et sinu tundmused sügawad on, ma olen hariva niisugust palawat armastust näinud, sest ma olen harjunud sügawate tundmuste üle kahtlema: sinu üle ei naera ma mitte, maid austan find. Mu lapS, lapsepõlwe armastuse pärast, mille aluseks ainult mälestus wõi petlik lootus on, nagu sa ise näed, ajad sa mind oma wastu seismisega kimbatusesse. Wäeüle» wihaStab õigusega, kui ma oma antud sõna tagasi wötan; La wõib ka tceniSwse maha jätta, mu tütar; siis ei Me ms enam kuningaks, waid minu asemele saab hertsog de Eiese. Waata, Diana, igaühel neist kuuest wennoft on suur wöimus käeS : hertsog Siese juhatuse all on kõik Prantsusemaa  sõjowügi, kardinali käes riigiraha, kolmanda all minu galcrid Marsi illeS, neljon-ondol  on Schsti maal suur »õjn, wiicS läheb Piemonti Briescc'i asemele. Sel wiisil olen ma omas riigis küll kuningas, aga ma ei wõi ilma vkvde lrbata ühtgi soldati, ega ühtgi raha tarwitoda. Ma räägin sinuga sõbralikult, Diana, ;a seletan sulle kõik atjaolekud ära. Ms palun sind, kuna ma find käskida wõiksin. Aga sa tahaksin, et sa iss kõikide asjade üle otsustaksid ja et isa, aga mitte kuningas omalt tütrelt selleks Meluks sõna saaks. (Järgneb.) Kodumaalt Kuresaarest. Miks pärast kirjutawad ajalehed? Noh, muidugi sellepärast, et rahwast tutwuStada tähtsamate sündmustega ja et rahwa  elusse puutuwaid küsimusi awalikult läbi harutada ja sel wiistl awalift elu ja terme rahma edenemise pääle kaasa mõjuda mui> dugi üleüldsuse kasude kohaselt. On aga ka ajalehti, kellede juures wahel kõige parema tahtmisega ja kõige sügawama järelmõtlemise järele aru ei wõi saada, mikSpärast  nemad kirjutawad. Niisuguste tööde hulka tuleb kg «Hääle" M 9 ilmunud «kirjatöö" tööliste palkade kohta lugeda. Nimetatud kirjas tuleb keegi Mölder sellele otsusele, et Mutöölise palga alamäär, s. o. kõige mähem palk, mis töölisele  iganes maksta tobib, kui tahetakse, et tema wähegi inimese wääriliselt wöiks elada, mitte alla 204 rbl. S 2 kop aaStaS olla ci wõi. Mis tähtsus wöiks niisugusel ajalehe seletusel tegelikus elus olla? Peab tunnistama mingisugust. Seletagu ometigi .Hääle" kirjanikud, kust mõiks Saaremaa  põllumees niisugust sissetulekut saada, et ta oma töölisele 204 rbl. wöiks maksta? Loeme peremehe aastase sissetuleku 320 rubla pääle (80 wakka wilja 240 rubla, karjapidamiss  sissetulek 80 rbl.) ja waljomineku 240 rubla pääle (rent 80 rbl., paar suilist 140 r., maksud ja muud kulud 20 rbl.), siis jääb peremehele ja tema perekonnale äraelamiseks üle 30 rubla ja see peremees on weel õnnelik, kelle seisukord niisugune on. Kust tahaks nüüd .Hääl" wcel peremehe käest nende kohe jmlisek  263 rbl. palka juurde wotta, nii et alammäär  408 rbl. wälja tuleks. Kui „Hääl" küll wägss on paberi pääl lugejate silma ette i«ea«ju maalima, aga tegelikus elus on nende väärtus 0. Ma ei hala näitustega lugejaid enam koormama, sest maaelanikude! on nad igal ühel omal käepärast. Kui meie ühe mõisa kohta niisama sissetulekute ja kulude arwe teeksime, siis leiaksime jällegi, et kui mõisas iga tööline 204 rbl. palka saaks, siis tööliste palgad märksa rohkem wälja tceksiwad, kui kõik mõisa sissetulekud. MkSpärast kirjutab oga siis ometi ~Hääl" niisugustest ilmwõimata asjadest? küsime meel kord. Ei tea. Wist tahab ~Hääl" oma paljuarmastatud töölistele, kes talle nii südame pääl on, awaldada, et maadake armsad, kui palju ma teile HSäd soowin. Mis sellest kui seda mitte täite ei saa, oga wäikese arusaamisega  maa lugeja rõõmustab ennast ometi ja tellib omale ~Hääle". Mina aga arman «Saarlase" seisukohast küll awaldada wõiwat, et 204 rubla aastaseks sissetulekuks õieti wäikens on, mida oma armsamatele küll soowida  ei maksagi, ja sellepärast soowib «Saarlane"  põllutöölise palga alamääraks lihtsalt ümmarguse  1000 rubla ja sellesama sissetulekuga wõikfiwad ka pZemehed rahul olla. Nii oleks siis «Saarlase" südame soowid meie maa elanikkude  masw umbes 6 korda palawamad kui „Häüle" owad. K. Saaremaa kurttummade koolitamise seltsi 1908 a, aruanne. Sisse tuli: Liikme raha 70 rbl-. Saaremaa mõisnikkudelt 100 r. Sisewemmaalt 11 rbl. 76 kop., kasusid 34 rbl. 39 kop., Kuresaore pidudest puhas kasu 386 r. 96 kop., korjandused ja anded Kuresaares 143 rbl., Maali: basaari Ml 239 rbl. 10 kop., korjandused 179 rbl, 69 kop., söögiraha 401 rbl., 1907 a. jäi järele 173 rbl. 21 kop-, kokku 1839 rbl. 11 kop. Wäljaantud koolilaste ja kooli ülespidamiseks  ja maja parandamiseks 1316 r. 24 k. 1909 aastaks Mi järele 122 r. 87 k. Pääle selle on meel väärtpaberid 700 r. päöle. Kuresaare linnas käib praegu üks kurttumm poiss, kes paSsi järele Kreeka alam Ilja Ponagos on, 13 a. mana, ja korjab armuandeid. Korjanduse raamatusse on kiri trükitud, milles räägitakse, et 18. now. 1906 a. türklased kõik tema wanemate waranduse, mis pääle 10 tuhande rubla wäärt olnud, ära häwitanud, 2 mammat wenda ära tapnud. maja põlema pistnud, teda ennast kinni matnud ja 15 päewa mängis pidanud ning tema suust keele ära lõikanud. Ühel ööl läinud tal korda lähemasse külasse ära põgeneda, kus ta 4 nädalat  palawikuS haige olnud ja selle läbi kurttummaks  jäänud. KaS see kõik tõsi on, »is tähendatud kirjaS räägitud, ei mvi mitte tõendada,  sest et paljugi selles kirjas kahtlust äratab. Kuid igatahes on poisike ilma keeleta, näib tõesti kurttumm olewat ning on oma olemise poolest niisugune, kes ligimiseS kaastundmust äratab. Jaanist. Paar kuud tagasi oli keegi «linna preili" oma abieluta lapse Maast maldas maha jätnud ja ise jäljeta kadunud. Armuta ema jälgedele on saadud, aga see salgab asja koguni ära. Laimjalast. Hiljuti waraStati Kingli mõisa juustumeistrilt 250 naela suitsutatud sealiha 45 rubla wärtuseS õuest lukkus suitsetamise  majast luku murdmise teel ära. WaraS teadmata. Tartust. Rud. Kallas, praegune Jaani koguduse õpetaja Peterburis, pühitseb 4 märtsil s. a>, Nagu „PoSt." kuuleb, oma 2SaaStast ameti-jubileumi. Eestimaalt. UuS tuletorn. Kolga randa, Hara saarele on tuletorn ehitatud Torni kõrgus on wee pinnast 13 ja «aa päält 7 sülda- Ta on rauast, Tallinnas Krulli wabrikuS  walmisiatud. Tulewärk on Stokholmist toodud, seda oli keegi Rootsi meister nende päewade sees kokku seadmas. Nagu räägitakse, on see tulewärk täielisem, kui senised tulemärgid  teistes tornides. Tuli hakkab ja kustub  ilma inimese kaasabita. Hara lahte juhib ta niiwiist, et laew siis sisse wõib sõita, kui walge tuli näha on. Osti lahe poole sõites paistab punane tuli, WeSti pool lahe ääres on wilkuw tuli, mis korda 20 minutis üles ja alla lööb. Ka Loksale seatawat märgutuli üles, mille paistus kuni Hara tuleliinini ulatab. .Mr.- Ehanku ohwrid. Eestistanud —a. Teiwa Ml ronis manamees suure waewaga puu otsa ja halkaS õletuustidega oksi kinni siduma.  Korraga praksus midagi jalgade all ja üks jalg jäi puu õõncStusesse kinni, mida sääl enne weel ei olnud. See leidus tegi peremehe rahutumaks. Lugu on nii, et mana pirnipuu Gritziga üheealine oli. Griszi õnnis isa istutas selle tema sündimise aastal. Seltsis viitvad nad üles kaSwanud, seltsis ta wanancnud. Ja nüüd leidis Gritz selle seest õõnestuse, mis puu lähedase  surma tundemärk oli. „Mu pirnipuu hakkab ära kuiwamo," mõtles manamees iseeneses. «Tähendab, pole ka minu enese surmatund enam kaugel." Kurbi mõtteid mõlgutadeS läks Gritz lauto,  et oma loomadele toitu ette anda. Kui ta lauda ukse lahti tegi, õhkas lehmakene raskesti. Muul ajal ei oleks peremees niisugust tühist asja tähelegi pannud. Aga nüüd tegi lehma õhkamine ebauskliku Gntzi hoopis rahutuks. Ta uskus, et sorwloomad wõiwad Nääri laupäewa öösel inimese keelel rääkida. Siia tuli talle üks rahwajutt meelde, mille ta lopsepõlwkS oli kuulnud. Üks uudishimuline peremees tahtnud Uue aasta laupäewa öösel oma härgade kõnet kuulda saada- Härgade kohale lakka pugedes kuulnud ta, kuidas üks neist sügamas» õhkab. „Miks sa, wennaS, nii raskesti õhkadküsinud temalt seltsimees. »Mntel on varsti teekond ees," waStanud ohkaja  härg, «miime oma peremehe matmisele." Peremees olnud härgade kõne üle nõnda kohkunud,  et koju tulles kohe ära surnud, aga teisel päewal wiinud härdad teda puusärkis surnuaeda. Ehk küll Gritz laugi lehma suust ühtegi sõna ei kuulnud, oga temale sai õhkamisest küllalt, st kohe oma lähedase surma pMs? mõtelda, seda evam, et pirpipuu kurjakuulutav A«sts» MsNasvgufeid mõtteid soeta». " PäS rinnale lastes pööriS Gritz hurtsikusse  tagasi. Wanaeit lamas weel woodiS, ehk ta küll enam ei maganud. Pühopäew lubas rohkem kui harilikult woodis wedelcda. Peremees jutustas naesele puu öõnestusest ja lehma ohkamisest. Ei mõi ütelda, et jutt Darja südames rahutust poleks äratanud, aga ta püüdis seda «ehe eest marjata, et tema kartust mitte suurendada ja ütles: Need märgid pole nõnda tähtsad. Aga maata kord meie lusikaid, kas seisawad mõlemad  alles? Gritz waataS nurka pingi pääle ja langes  abitult ning kahwatult laua ligidale toolile. Jumala pärast, mis sul on! kiljata» eit woodist wälja hüpates. Mis on? Waata, mõlemad langenud küljeli, lausus Gritz tumedalt. Tõepoolest lamasiwad mõlemad lusikad pingi pääl lõrwustikku. Nüüd sai ka Darja aru, et käesolew aaSta neile tingimata surma toob. Mõlemad küljeli langenud, kordas Darja. Tähendab, varsti peame meie niisamuti hingama. See on hää, et me mõlemad Ms aastaga ära sureme. Paaris oleme elanud, paaris lähme ka hauda. Hoopis igaw oleks meil vanas eas lahus elada. ' Surm jäägu surmaks, aga seni tuliwad ajalikud toimetused ära teha. Darja hakkas tuba pühkima ja toitu valmistama. Kõige selle aja koonuta? Gritz pingi pääl ja tõusis alles vanaeide mitmekordse sundimise järele üles ning hakkas pesema- Ta ei puutunndgi selle juures pesemise tarvis kaust sisse pandud höberubla külge» Abikaasad oliwod uss aasta pruuti, rahaga peSta, alati pühaSti täitnud. Aga nüüd, kui Darja pruugist taganemise pääle tähendas, waStas Gritz: Mis me enam rahaga teeme? Varspärijat  ju meil ei ole ja hauda meie seda seltsi ei võta- Ma mõtlesin ühe tähtsa plaani wälja: kas meie ei wõiks oma majandust ära 1803, M 14 Saarlane,