Saarlane UU Kleiildine xolilika ajaleht «aa- ja li«aarah«alt. UU X- ss. Teisipäewal, 8. junil 1904. XX. aastakäik. maksab: P-Stiga saadetud aastas. Ä „ „ Pooles aastas I. „ ÄT „ Ilmub igal ioifrpcro,V<st. Knresaares nr.l 7. Saarlase toimetusele.Kurefaarde. Kuulutuste petit rida maksab S k Kudas mee wäärtuse tundmist rahwa seas kaswatada? kõue Saaremaa EeSti Põllumeeste ZellsiS g. mail 1904 a. pidanud: J. Natas. Mikspärast nõutakse rahwa seas nii wähe mett osta? Selle pääie on lühike ja seige kostus järgmiseil kõige õigem: Mee wäärtust tuntakse liig wähe, ehk ei tunta paljude poolt mitte sugugi. Wähe on mee wäärtuse tundmist maa rahwal, niisama wähe ka haritud linna rahwal. Paljud, nii hästi talu kui ka kõrgema seisuse inimestest usuwad, et nad sugugi mett süüa ei wöi, see tehta neile kõhiu waiu j. n. e. Kui siis kuidagi meelitamisega katsud niisuguse wähe meil sööma, siis kuuled teda ütlewat, et ta weel elades ei oie sarnast meit saanud. Seega selgub: kõik need, kes enesest acwawad, et nad ei wõi mett süüa, on niisugused inimesed, kes weel ei oie puhast mett maitsta saanud. Aga see pole weel kõik. Missugust jõudu mesi temale annab, kudas mest arstirohuna igas majas ja perekonnas wõiks kasulikumalt saada tarwitatud, kui ühtegi teist kallist aptegi rohiu, sellekohaiist Mee wäärtust tuntakse praegu liig wähe. Anna wäsinud inimesele  iuustka täis mett ära süüa, kohe tunneb ta selle järele eneses uut jõudu. Mis peaks nõrgale haigele woodisse rohkem jõudu andma, kui tilgakene  mett. Mina usun, et ma ei eksi, kui ütlen: Mest on tõesti ilmasüüta rohi, mida kõigile haigetele rohuna sisse wõib anda. Mina tunnen ühte naist, kes oma haigete silmade pärast tohtrite juhatusel apteegi rohtusid kaua ilma kasuta pruukis, kuna ta pärast meega arstides oma silmad täiesti terwcks toherdas. Ühel inimesel oli, tema oma arwamise järele, „hark" kõrwa läinud, kes sääl hirmsasti waiu tegi. Pool söögilusika täit mett soojalt kõrwa kallatud päästis teda kurjast elukast ning hirmsast maiust, ja päälegi weel kõrwa rikkumisest. Kas wõiks mädapaise pääie panemiseks paremat rohiu leida, kui mesi on? Kq olen kuulnud inimesi tõmdawat, et mesi hamba pääie pandud neid hirmsast hamba maiust on päästnud. Nõrgale tiisikuse-haigele on mesi suuremaks jõuandjaks ja kinnitajaks kui ükSgi teine asi. Tunnen kahte inimest, kes tõendawad, et nad ainult meega arstimisel ennast kurja tiisikuse  haiguse käesi on päästnud. Mina usun, et paremat rohtu, kui mesi on, kõigesuguste rinna ja kaela haiguste wastu olla ei wõi. Ka targemateks  tuleb neid inimesi arwata, kes oma haigeid loomi meega arstiwad, kui neid, kes loomi naabri saunast salaja toodud wihtadega suitsetawad. Kes mesilaste kaswatust püüab edendada, see katsugu ja püütku ka mee wäärtuse tundmist oma ümberkaudsete elanikkude seas kaswatada. Teie, kirjanikud, kirjutage mee wäärtnsest ajalehtedes  ; kõnemehed, pidage selle üle kõnesid! Olse sellega kaswataie mee tarwitajaid. Ja mesinikud!  Teie püütke igaüks oma mett kõige paremas wäärtuses wälja pakkuda. Ärgu leidku keegi ostja teie mee juurest midagi, mida wõiks laita. Puhtus,  puhtus, puhtus see ei nHi iaigi mee juures üleliigseks minna. Mesi on niisugune asi, mis enesest wäga kergesti kõiksugust mustust wälja näitab. On mesi lahtiselt, kusagil pahasti lõhnamas  kohas seisnud, siis wõib seda lõhna weel kaua aja pärast mee juures ikka weel ära tunda. Seega pangu iga mesinik meega ümber käimises, kangesti rõhku puhtuse pääls. Mina saanuksin, et iga mesinik omale järgmised seitse punkti meelde paneks ja neid tingimatu meega ümber käies püüaks täita: 1. Mesikärg wõetagu wurritamiseks  siis mesipuust wälja, kui see üle poole kinni kaanetatud on- Lahtine, ilma kinni kaanetamata mesi on toores ja selles olekus wälja wurritatud  mesi ei ole mitte puhta, küpse mee wääriline; 2. Mesi wõetagu mesipuust täitsa ilma suitsuta wälja ehk kelle! see wõimata on, siis wõimalikult wähese suitsetamisega. Suitsetamist mee kärgede ja mee wurritamise juures ei wvi kogunisti mitte hääks kiita. Suitsu hais on kerge mee käige hakkama; 3. Kärjed wurcitagu kohe pärast mesipuust wäljawõtmist tühjaks; 4. Ärgu jätku  keegi oma mesiwurri enne wurritamist pesemata  ; 5. Mesiwurriga tööta wõimalikult puhtas, ilma haisuta ja tolmuta majas; 6. Hääks tuleb kiita, kui weel pärast wurritamist oma mee läbi peene traat sööla ehk tihedast riidest koti kurnad. 7. Mett hoia puhta nõude sees wõimalikult  puhtas kohas, ja toimeta hiilgamas puhtuses müügi kohtatesse. Kes mesinik nõnda teeb, ses kaSwatab kindlasti ka mee wäärtuse tundmist. awaidamiseks: Kuulda on, et meie Saaremaa Eesti Põllumeeste Seltsi eestseisus saab Saaremaa mesinikkuds mett tulew.kus müümise  kohtadesse toimetama, ja umbes selle kohta tahtsin Seltsi eestseisusele oma palwet ette pauna. Asja toimetajad, kes seltsi poolt selleks walitakss, pangu mee puhtuse pääle rõhku. Mesi olgu puhas oma wälja paistmise poolest niisama ka puhas oma maitse ja lõhna poolest. Kõige wähem puhtuse waStand pandagu tähele ja Wiimaks ometi. Elly Põllulilli jutustus. I. Kuiwasoo metsa ääres, koguni üksiku koha pääl, mäerinnak» serwal seisis rikka kohsomaniku Madis Millcri suur kiwist eluhoone,  nimega Kcuusiaugu. Wanad tugewad pärnapuud warjasiwad seda ilusat majakest,  mida alles paari aasta eest wana Madis endise lagunenud puu majakese asemele laskis ehitada. Nagu unenäos seifis ta sääl keset õitswaid sireli põõsaid. Wahetpidamata käis kohin läbi Kuiwasoo metsa, kord waljusti ja wägewasti, kord tasa ja waewalt kuuldawalt. Puude ladrvad feisiwad liikumata, ainult lehtede keskel oli nagu sala sasinat kuulda. WäljaS oga, metsa serwal, kuumas hauduw suwepäike  rohu pääle maha ja kirjud kui ka kollased liblikad lendasiwad «asinult ühe lille päült teise pääle. Lõo lõöritas hele sinise taewa all nurme kohal ja kägu kukkus Kuiwa soo metsas kõige kõrgema kuuse ladwa pääl. Täna oli ilus suwine ja armas pühapäew.  Mäerinnak» all aasal, just Kuiwasoo  metsa ääres, seifis noor kahekümmne aaStane tütarlaps, wana Kruusiaugu Madise ainus tütar Elsa, heledas suwe riides ja noppis maasikaid. Korraga kuulis ta metsa seeS, nagu oleks keegi kuiwanud maha langenud okste pääle astunud, ja kui ta eima püsti stajas, et järele waadata, mis sääl sa, tundis ta kahte pehmet käe kest enese ümber ja kaks sinist silma waatasiwad sõbralikult  temale waStu. Elsa, mu armas Elsa! Ernst Sina? ütles Elsa ja laskis oma pääkese nooremehe rinnale. ' Ma pidin sind jälle nägema ja sinuga kõnelema, mu kallis, ütles noormees. Ma nägin, et sinu wanemad kirikusse läkfiwad, siis ei lasknud mind hirm südames enam kodusse jääda, maid ma pidin ruttama, et teadmist muretseda, mis wanemad sinu awatduse pääle ütlesiwad. Mina mina ei ole nendega selle üle weel rääkinud Ernst, kõneles neiu rohkesti ohates. Ei ole weel rääkinud ? Ei mina ei usaldanud mitte, sosistas Elsa waewalt kuuldawalt. Tõe pärast ma ei usaldanud mitte! Oh, Ernst, kui sa mitte koolmeister ei oleks! Koolmeister mikspärast seda mitte? No jah see on ainus wiga! kurtis Elsa, kuna pisarad tale silma tikkusiwad. Isa põlgab koolmeistreid; ta ainuke tahtmine  on oma ainust tütart peremehele naeseks kaubelda ehk sundida. Ära sellepärast nutma hakka I trööstis noormees neiukest. Elsa, mu truu neiu, ära muretse midagi, küll meie isast ka wõitu saame, kui ta peaks nii wastik meie wahel olema; Elsa, jäta pisarad ja waata lootusrikkamalt  tulewikusse! Usu Elsa, ma wean kas kihla, et ma sind fiisgi kord kui oma armsa naesukese kodusse wiin. Oh Ernst, kui hää sa ometi oled, naeratas  Elsa pisar filmil wastu ja langes Ernstile uuesti kaela. Ernsti südamelikkude sõnade juurtes läks nõiduslikul ruttu Elsa näoksne lahedaks ja peagi naeratafiwad ja hiilgasiwad tema sinisilmad, kui päikene praegu. Ernst oli ka tubli mees, kellele ta oma südame oli andnud. Sirge ja painduw kui mänd, lahke näoga, mida paksud juuksed  pürasiwad, huultel wäike fiidipehms habe kenastas tema wähe kahwatanud nägu nõnda, et igale omasoolisele meeldima pidi. Nad kõnelesiwad sääl kaua ja noppifiwad ühes ka maasikaid. WiimakS pidiwad nad lahkuma. Aga weel midagi mu Elsa, ütles Ernst, kas sa lubad mind sel tunnil, kui sa üksi oled, ikka waatama tulla? Igal ajal, mu truu Ernst! sosistas neiu arglikult. Jumalaga mu kallis I sõnas Ernst, pigistas  südamelikult Elsa kätt ja nad lahkustwad  siis. . . Elsa astus aegamööda kodu poole ja waatas noorele mehele nii kaua järele, kui see temale weel näha oli. . . Õnnelik  tundmus täitis ta noort südant. . . 11. Wana Kruusiaugu Madis oli nimelt rikkam talupoeg N. wallaS ja lähemas naabruses. Ta oli ka kolm aega walla wanem olnud nii, siis oli ta tõesti auus mees. Tema sõna maksis küla elanikkude  juures palju, ja ka koguni baroni herra mõisas pidas temast palju lugu. Ühesõnaga ütelda, oli Kruusiaugu peremees iga pidi wa tubli talutaat. Ehk küll juba üle kuuekümmne aasta wana, siisgi käis ta ikka weel niisama sirgelt, nagu mõni kahekümmne aastane noormees. Wana Madis kõneles alati lihtsalt ja aru saadawalt;  astus pikalt, aga kindlalt; käsmu poolest peeti teda alati pikkade meeste kilda; nägu oli tal alles parajas jumes, keha