Saarlane Politika, majanduse ja kirjanduse ajaleht. MM. Reedel, 13.. mail 1906. XXII. aastakäik maksab: V, . 1„ SZ „ '/. ~ -.. 7S ~ maapsstiga: „ I „ i>o „ V. .. 1,. - .. Vt » ",.50 „ Üksik number S kop. Ilmub ükskord nädalas, igal tcist- Toimelus Karcsavrcs PitkaS uul. Trlfjroi majas iz^ Kuuliitustc kmstnwõtmine lani Kuulutitstc p-tii-rida s kop., lche ecS°ls..s kop. Mõni näpunäide seadusest. Jgalühel sn elus seadusega tegemist ja sn seadusetundmist tarwis, sest seaduse Mittetundmine wõib temal elus palju kulu ja kahju sünnitada. Seaduse mitteteadmine ei wabanda kedagit. Nimelt r.õuadgi seadus  meilt kõigilt seaduse tundmist. Ütleb ju Weneriigi põhjusseaduste üks paragrahw, et keegi ennast sellega wabandada ei wöi, et ta seadust ei tunne. Aga selle pääle waatamata, et seadus ja elutingimised meilt seadusetundmist nõuawad, leitakse meie rahwa juures seadusetundmist maga,  wäga wähe. Nahwalikv.lt kirjutatud seaduse raamatud puuduwad meil täiesti. Mõnikord kirjutatakse ühes ehk teises aja» lehes Mõne õiguseteaduse küsimuse üle ja see on kõik, mis rahwale wõimalikuks teeb seadust tundma õppida. Kuid seadusetundmist  asi on nii tähtis, et seda koolis, kui iga teist õv°asja, õpetatama peaks. Niisama kui igaüht pühakirja ehk maimu» tikkude seaduste tundmisele ette -valmistatakse,  niisamma peaks igaühte ka ilmalikkude  seaduste tundmisele ette walmistatama,  sest niihästi ühes kui la teises asjas on seaduse rikkumisel karistawad tagajärjed. Meie igapäewane elu nõuab meilt seadusetundmist,  ja pääle selle wäga mitmeküllelift  seadusetundmist. Sellepärast on kohane rahwast seadustega tutwustada. Ka meie tahame edaspidi niimõndagi seaduse  küsimust oma lehes harutusele wõtta. Ses kord teeme mõnede juhtumistega hakatust, mis seaduse mittetundmise kahju naidawad ning lugejatele mõnda näpunäidet seadust nõudmiste kohta anda wöiwad. Suures eksituses on meie juures maa rahwas maadeostmise juures. Ostab keegi teiselt maad, siis ei panda mitte rõhku selle pääle, 1) kaS müüjal õigus maad müüa on ja 2) kas müügikontrakt küllalt seaduslikult ostja nime püüle kinnitatakse. Esimeses asjas vrwab ostja, et siis asi juba korras on. kui müüdaw maa müüja käes pidada on. Aga see asjalugu  ei ole ikka weel mitte küllalt kindel põhjus selleks, et müüjal tõesti õigus müüa on. Olgu näitus: Isa oli koha peremees- Ta suri ära. Pärijateks jäi hulk lapsi järele. Üks poegadest jäi ühe ehk teist juhtumise tõttu maakoha pidajaks, sest et teised kodust eemal leiba teenisiwad. Kelle käes koht pärast isa surma pidada oli, müüb koha ostjale ära. Raha maksetakse wälja. Nüüd tulewad teised pärijad ja nõudwad koha tagasi, sest et müümine ilma nende loata on sündinud. Ja kohus mvistabgi neile koha kätte. Ostja on seega rahast ilma, müüja on temalt saadud raha juba läbi löönud ja ostjal pole midagi enam saada. Ehk jälle: Mõisamaa rentnik müüb oma maja kõige maaga ostjale ära. Kui maja müüja omandus oli, siis jääb see küll ostjale, aga koha enesega, wõi kohapidamise õigusega on tükkis teine lugu. Selleks ei olnud müüjal mitte õigust, sest maa on mõisaomaniku omandus ja ostja wõib ostetud koha pääle ainult tema loaga jääda. Ei salli mõisaomanik teda mitte, siis peab ta kohast lahkuma  ja oma maja ära wiima. Muidugi ei ole siis majal enam mingisugust -väärtust- Siis tuleb järgmine juhtumine sagedasti ette: Külamehed andwad wobodikuie toobi wiina eest luba külakarjsmaale majaütikese üleSse ehitada. Seda sünnib kaunis sagedasti. Maja tehtakse püüle ja õnnelik majaomanik  arwab, et asi nüüd kõik korras on. Aga ta ei teagi, lui nõrga aluse pääs tema maja seisab. Kui eespool räägitawal juhtumisel  kohta Mõisaomaniku loaga osta ehk müüa wöis, siis ei aita ka siin mõisaomaniku  luba palju mitte, sest et seaduse järele uute wabadiku kohtade asutamist mitte ei lubata. Muidugi mõista, wõib ka siin mõisaomaniku  luba palju tähendada. Ei lähe mõisaomanik  kaebama, siis jääb ju asi wagusi, aga niipea kui asi kohtusse läheb, peab waene wabadik oma maja ära koristama. On ju mitmedgi juhtumised ette tulnud, kuS sarnased wabadiku majad ära on lammutatud, ja kui meie maaomanikud ette wõtaksiwad ühel hoobil sarnaste wabadikkude  waStu käeluust tõsta, siis peaksiwad sajandcd -vabadikud .ma kohad maha jätma  ja oma majad ära tõstma. See käib aga snamisti päriSwalla maade kohta. Aga ka kroonu waldades on seesamina lugu. Ka siin müüb külakond ühest ehk teisest kohast popsile lüki maad ära wabadiku koha asutamiseks, sellepääle waatamata, et niisugune müümine ka täisti seaduse Aastane  on, sest kroonu maade müümine wõib igatahes ainult kroonu palati wõi kamerairoja  looga sündida.*) Ostmise kontralt! kinnitamisega on niisama paha lugu. Rahwas on arwamises, et siis asi korras on, kui kaup wallakohtus kinnitatud, ehk kui käsiraha sisse on maksetud. Kuid maade aSjuS pole niisugusel kaubal palju tähendust. Maade kinnitamiseks on iseäralised kinnitamise  kohtud sisse seatud, mida kreposti jaoskondadeks  nimetatakse. Iga kaup maade üle, olgu müümine, kinkimine, wahetamine, pandiks panemine j. n. cd. on siis kindel, kui see kaup nimetatud raamatutesse on kirjutatud. Pole see mitte sündinud, siis ei ole ostja weel mitte täielik peremees. Sest peremeheks loetakse seda, kelle nime pääle üks ehk teine koht kreposti raamatutes  on kirjutatud. (Järgned.) Kodumaalt. Kuresaarest. LaupSewal, 6. mail, Keiserliku Majesteedi Kõrge Keisri Herra Nikolai Aleksandrowitschi sündi m i s ep ä ewal peeti meie linna kirikutes jumalateenistust. Majad oliwad lipuehtes, mõisnikkude koja palkoni pääl mängis muusika ja õhtul põlefiwad ilutuled. Lugejaid palume wabandada, et tänane «Saarlase" number mitte õigel ajal ilmuda ei wõinud. Selleks oli järgmine  põhjus: Nagu juba lugejad teadwad, tegi hr. baron Sosi, keS «Saarlase mulle ära müüS ja kuni uue wastuiawa toimetaja  kinnitamiseni «Saarlase" waStutawaks toimetajaks jäi, lehe wäljaandmiseS palju raskusi. Paljudele sõnumitele tomati kriips pääle ja pandi kirjatükkisid sisse, mida ma ei ioowinud. WaStasel korral oli ähwardus: «Ma ei kirjuta lehele mitte alla." Ja nii mõnigi kord on bar. Sasi mulle teatanud, et ta lehele mitte enam alla ei kirjuta. Nii läks asi edasi, kuni tänase numbrini. Siin kustutas hr. bar. Sasi juhtkirja „Mõni näpunäide seadusest" ja «jahiloa" sõnume maha, ning nõudis, et ma ühe Carl Sitzi kirja, milles näidata tahetakse, kui mässulised Kihelkonna mehed minewal sügisel olnud, ära trükiksin. WaZtasel korral jälle endine ähwardus. Et ma oga sarnase hr. baron Sasii tegewusega  kuidagi leppida ei wõinud, siis otsustasin  «Saarlase" ilmumist nii kauaks seisma jätta, kuni uue toimetaja luba tuleb. Ühtlasi  nõudsin ka telegrammi teel kubernerilt teatust uue toimetaja kinnitamise üle. Sain selle pääle wastuse, et tunnistus juba ära on saadetud. Täna sain tunnistuse kätte ja nüüd wõib ..Saarlane" minu wastutawal  toimetusel ilmuda. - Mis mul selle tõttu weel ütelda, seda teen tulewases numbris. 8. mail s. a. oli Saaremaa Eesti Põllumeeste seltsi liikmete koosolek. Kokku oluvad tulnud pääle eestseisuse 19 liiget. Koosolekut juhatas abiesimees hr. G. Markus. 1) Loeti minewase koosoleku protokoll 10. aprillist s. a. ette ja kinnitati allkirjadega. 2) Wõeti eestseisuse poolt määratud osakondade juhatajad waStu ja waiiti mõnesse osakonda weel liikmeid juurde. Edaspidine osakondade liikmeks Lähendamine jäeti osakondade juhatajate hooleks. 3) Järgnes hr. Markuse kõne sõnniku künnist. Kõneleja seletab, et meie Saaremaa ader sõnniku enamiöti ikka mulla pääle jätab, mille läbi palju sõnniku rammu (aluseid) kaduma läheb ja soowitah sahaga sõnniku sissetundmist. Sõnnik künlugu 3—4 tolli maa sisse ja tingimata enne Jaanipüewa. Edasi kõneles hr. Markus kunst-sõnniku proowideft ning toob mitmed näitused ette, mida temale provwitegijad on rääkinud  ja osalt oma silmaga näinud. Kunstsõnnikut  tarwitatagu kõige enam argets maade tarwis, niisamuti ka kus wähe foswori on. Soowitati meel põllu wästamiseks  sawi, mis maga hää olla. Liiwase maa pääle weetagu sawi ja sawimaa  pääle liiwa. 4) Ostu-ühisuse komitee lõpulik aruanne ja põllumeeste kontori asutamise küsimused jäeti edasi sellepärast, et paljud ennast ostu-ühisuse liikmeks üles on andnud ning et loota on, et suwe jooksul weel liikmeid juurde tuleb. manifesti põSjui-! iingiih stts pole edaspidi sarnast wba mitte enam tarwis.