Saarlane maksab: kroonupostiga: aastas A r, kop V- « 1,. ss V» 7S .. maapostiga: „ I „ S« „ V 2 „ 1 - .. V 4 50 „ Üksik ««mbcr S kop. WJIUMb 5 kakskorda «SdalaS, igal kesknädalal ja laupäewal. Toimetus Kures°sr<S PitkaS uul., Kuulutuste wastuwõtmine kuni Kuulutuste prtit-rida A kop., lehe eeZotfaZ LO kop. U° SO. Laupäewal, 15. septembril 1907. XX!». aastakäik Lõbustustest maal. 1. Lõbustused on inimesele niisama tormilised,  kui igapäewane leib. Ilma lõbustusteta  jüäb inimese maim nüriks. Ehk küll töö kõigesuurem inimese keha ja maimu  jõu ülemal pidaja on, siisgi on sääl juures ka lõbu tarwis. Mis wihm põllule, seda on kaunis lõbu töötowale inimesele. Ta kosutab teda. Sellepärast on nendes kohtades, kus seltskonna elu paremusele wiimiseks õiget hoolt kantakse, ka awaliku lõbu eest hoolt kantud. Kahjuks peame ütlema, et meil maal tunne lõbu kasust täiesti weel alles puudub.  Wanem rahwaS peab peaaegu igal pool ilmaliku lõbu patuks. Olgu see ilmalik laul, näitemäng, ajalik juturaamat wõi ajaleht kõiki neid peetakse alles paljude poolt patuasjadeks. Wanemad on enamisti ikka selle wastu, kui nooremad laulu- wõi näitemängu proowidel käiwa». Käiwad sääl „muidu pattu tegemas" ütlewad wanemad selle kohta. Aga kui isa ise kõrtsi läheks ja ssä-l „lälliks", siis poleks see mitte patu asi- Wõi kui ema naabri perenaest „waatmaS"  käib ja sääl teisi taga räägib, taewa  ja maa oma ligimese pääle kokku ajab, siis on see kõik hääs korras. Nii hästi üks kui teine nähtus põhjeneb siin ka lõbu tunde pääle. Mitte ainult wiinatips  wõi õlletoop üksi ei meelita meest kõrtsi, waid ka see tunne, et sääl lõbus olla on. Ja mitte üksnes paha süda ei meelita pereema! naabri juurde minemast „keelt peksma," waid see põhjeneb ennast ka lõbutunde paale. Minnakse meelt lahutama.  Ning et midagi paremat rääkida ei ole, fiis wõetakse üks ehk teine karwustuse  alla. Ja siis woolab jutt, just kui torist. Kuid niisugused lõbud on pahad lõbud. Aga nende halbtusest ei saada weel mitte õieti aru, kuna aga kõiki neid puhtaid lõbuseid, millede pääle eespool tähendasime, pahadeks lõbudeks peetakse. Meil tuleks paremate lõbude eest hoolt kandma hakata ja nende edenemisse pääle suuremat rõhku panna. Lõbud wõiwad olla üleüldised ehk kodused  mõi pcrekondliscd- Räägime see kord «uimastest. Ja need on lõdud, mis kõigetähtsamad  on- „Ksdu, kodu magus sõna!" ütleb laulik. Ja õigelt sisseseatud  perekonna lõbud on osalt ka need, mis inimesele tema kodu magusaks teemad. Perekondliku lõbu küsimuses on kõige püült kirjandusel esimene ase. Seda on manast meie csimanemad ära näinud. Sest see nähtus, et Eesti „manawara", s. o. manad jutud, laulud, mõistusõnad aastasajad põlwest põime edasi käia on jõudnud, põhjeneb ka lõbu pääle. Lõbu pakkus see pererahwale, kui wanaisa peeru tule ees tööd „nokitsedes" wõi ahju Ml „kontisid sirutades" ~muistist" juttu rääkis, olgu Kawalast Hansust ja Wanapaganast, kodukäijast, wedajast, külmkingast möi mõnest muust, ehk kui mana ema woki taga istudes manu laulusid „weeretaS." Nüüd on need ajad möödas. Kuid nende asemele astub trükitud kirjandus. Selle pääle peaksiwad nii häSti wanemad kui nooremad hästi suurt rõhku panema ja kirjanduse lugemise niisama armsaks tegema,  kui manast ennemuististe juttude jutustamine oli. Taluperedes seadaku «ii sisse, et sääl töö juures keegi ette loeks- Seda, et selle läbi ettelugeja „aega roidab," ei maksaks küll mitte arweSse wõtta. Sest see kasu, mis perekonna liikmed waimliselt selle läbi saamad, on kirjeldamata suur. Ka kehaliselt pole siin kasu mitte wäike. Kosutab  ju õige lõbu ka inimese keha tublisti. Ettelugemise materjaliks walitagu kohase õpetaja ehk koolmeistri juhatusel puhta sisulisi jutu- ja rühmaliselt kirjutatud teaduse  raamatuid ning ajalehti- Nüüd, kus wälimised tööd marsi lõpetatud,  kodused tööd ja pitkad õhtud jälle algawad, ärgu jäätagu seesuguse lõbu sisseseadmist  tegemata. Missugust toredat, waimuStawat  pilti ei pakuks sarnane asi, kui terme perekond lõbusas meeles, igaüks oma töö kallal on ja sääl juures karastawat maimu toitu oma sisse hingab! Pereisa, pereema, kas ei taha sa mitte oma perekonnale  niisuguse õndsa lõbu põhjapanijaks olla, kas ei taha sa mitte selleks sammusid teha, et sinu laps ja sinu teenija sinu kodu kohta ütleks : „Kodu, kodu maguS sõna!" Tee seda tõesti! Kättemaksmine. Inglis kirjaniku Conan Doyle kuminal- S jutustus kahes jaos. Kõik need, mis Leitud, nägin ma alles pärast. Kohe sisse astudes langes aga mu waade surnukeha pääle, mis põrandal maas oli ja mille eluta pilk sopase lae poole oli pöördud. Ta oli arwata 43—44 aastat mana, keskmise kaswuga, laiade kladega,  mustade käheras juukstega ja lühikese musta habemega. Selgas oliwad tal hääst kalewist kuub ja west, walkjad püksid ja iseäranis walge särk. Ta ligidal põrandal  oli kübar. Käed oliwad kõwasti rusikasse  pigistatud, aga jalad kramplikult kokku kistud. Wist oli surmawalu liig kange olnud- Kareda näo pääl oliwad weel hirmu ja wiha jäljed tunda. Ma ei olnud  niisugust surma weel eluaja sees näinud.  Walust ja wihast wiltu kistud nägu, madal ots, sisse wojutatud nina ja ette poole painutatud lõug andfiwad surnule ahwi sarnaduse. Lestrade, kuiwetanud kui tikk, ilmus ukse pääle. See juhtumine on üks haruldasematest, ütles ta- Ma olen juba kaunike aeg ametis  olnud, aga niisugust asja ei ole ma weel Muud. Sellel mõistatusel ei ole wõtit, ütles Gregson. Ei mingisugust, tõendas Lcstrade. Scherlok Holmes astus surnukeha suurde ja põlweli langedes hakkas ta seda hoolega waatama. Kas Teie tõesti teate, et surnukeha kulges  ühtegi haama ei ole? küsis ta were plekkide pääle näidates, mis põrandal oliwad. Tõesti! hüüdfiwad mõlemad salapolitseinikud  kui ühest suust. Siis on see weri ühe teise, wahest mõrtsuka oma, kui mõrtsukatöö tehtud on. See tuletab mulle Wan-Janfeni surma 1834. aasta! meelde. Teate seda juhtumist,  Gregson ? Ei mäleta kuulnud olema- Siis lugege seda, see on seda wäärt! Ühtegi uudist ei sünni päikese all, kõik on juba enne olnud. Sääl juures töötas ta imestamise wäärilise osawusega surnukeha kallal, sõrmedega siit ja säält katsudes ja pigistades. See järelkatsumine kestis minu arwates liig lühikese aja ja kui ma ise sääl juures ei oleks olnud, ei oleks ma uskunud, et Holmes surnukeha tõesti läbi katsunud on. Lõpeks nuusutas ta surnu huulesid ja waatis tema saabaste taldu. Teie ei ole surnukeha liigutanud? Ei) meie oleme teda ainult waatanud. Nüüd wõite teda anatomia ruumidesse saata. Meil ei ole teda enam tarwis. Gregsoni! oliwad neli inimest ja kanderaam  kaasas. Need tuliwad tuppa, tõftfiwad  surnukeha raami pääle ja wiifiwad ära. Kui surnu raami pääle tõsteti, kukkus  korraga sõrmus põrandale. Lestrade wõttis kohe sõrmuse maast ära ja hakkas seda imestades waatlema. Siin on keegi naesterahwaS olnud I hüüdis ta. See on naesterahwa kihlasõrmus. Ta hoidis sõrmuse peopesa pääl ja meie waatasime seda kõik. Kohtlemata oli see puhtast kullast mõru kord kellegi pruudi sõrme ehtinud. Asi läheb meel keerulisemaks, ütles Gcegson. Ta on muidugi juba küllalt segane. Aga kaS ei lähe ta selle sõrmuse läbi lihtsamaks? tähendas Holmes- Selle läbi wõime weel palju teada saada. Mis olete surnu taSkudest leidnud? Siin on kõik, waStas Gregson asjade huniku pääle näidates, mis trepi pääl oliwad.  Kuld uur, 97163, Barrodi wabrikust  Londonist; kuld uurikett, tugew ja paks; kuldsõrmus ; koerapää kujuline nööpnõel  rubinist silmadega; kirjatask Wenemaa nahast, nimekaartide tarwis. Kaartide pääl on nimi Enoch D- Drebber Clevelandist, mis pesu pää! olswate tähtedega E D- D kokku käib. Rahapuuga ei ole olnud, waid Kodumaalt. Kuresaarest Saaremaa rah w ahariduseselts  saatis nende päewade