Saarlane UD lieüldink ?slitjkn sjaleh! ««- j, ililiililahvaik UW Xs 3S. Teisipäenml, 3. Oktobril ISOO. maksab: -4 Ilmub igal Kuresuuers Kuuba uulitsuS nr.l?. Passi wahetamine. Kui uut passi tarwis läheb, saadetakse harilikult ivana pass pastikaudu teatud walitsusesse, kust ta wälja on antud, ja palutakse uut passi saata. Niisugusel wiisil  passi wahetades peab uue passi tarwitaja  wahetamise ajal täitsa ilma passita elama. Selle läbi tuleb wahest passiwahetajal  mitmesuguseid halbtusi kannatada: temal ei ole wvimalik wahetamise ajal teise paika elama asuda jm. Et neid ära kaotada, on rahaministerium  passide wahetamise kohta seletanud,  et inimene, kellel uut passi tarwis läheb, ei ole mitte kohustatud wana vassi sinna walitsuse asutusesse saatma, kust talle pass antakse. Wiimased peawob passttarwitaja  palwe peale uüe päsn raamatute järele kirjutama, mis asutuses on, ja siis selle passi teatud politseiwalitsuse kaudu, kelle ringkonnas paSsisaaja elab, paluja kätte laskma anda. Passi kätte andmisel laseb politseiwalitsus passisaajat oma nime passi peale teatud kohale kirjutada, ehk kui passisaaja kirjutada ei oska, kirjutab üles, missugused märgid passisaajal on, annab siis passi saaja kätte, wõtab temalt kättesaamise üle allkirja ja saadab selle ühes wana passiga sellesse asutusesse, kust uus pass on wälja antud. Nendele inimestele aga, kes seda seletust ei tea ja oma wana passi uue wahetamiseks ära saadawad, antakse tarwilisel korral iseäralised tunnistused  passiseaduse 26- parägrafi põhjusel. Isamaalt. Kuresaarest. Siinsete kroonu ametnikkude  jällegi muutus tulnud. Nõnda läheb praegune maksu inspektor hr. Nikonorow siit ära Riia kreisi ja tema asemele on Minski kubermangust hr. Hei nrichson  tähendatud. Ka praegune kohiuuurija  hr< Nasarow läheb siit ära. Mõlemad herrad Nikonorow ja Nasarow  oliwad rahwa poolt wäga armastatud.  Kurcsaare gümnasiumi kooliõpetaja P. SosnowSki on Jurjewi gümnasiumi kooliõpetajaks tähendatud. . Rendikontrahid mõisaomanikkude ja talupoegade wahc'' walla-, mõisa- ja kwootemaatükkide  kohta Baltimaal oliwad senise stemplimaksu seaduse järele stemplimaksust priid. „Nordlivl. Zeitungis" juhitakse nüüd tähelepanemist seepääle, et uue stempelmaksuseaduse  järele 16. juunist 1906, mille maksmise-aeg wist warsti teada antakse, see kergitus ära kaob, sest et ainult niisugused  rcndikontrahid stemplimaksust priid on, milledes rendisumma, iga rendiaasta kohta arwalud, 56 rublast üle ei ulata. Niisuguseid kontrahtisid on wähe. Tulewikus  saab siis maks rendikontrahtide eest, sest et nad stempelpoognate pääle peawad kirjutatud olema ja poognate hinda tõstetakse,  kaunis suur olema. Jurjewi leht räägib üksnes rendikontrahtidest,- meie teada oliwad, ütleb „EeSt. Post.", seniajani ka ostukontrahid stemplimaksust priid, kui müüja  mõisnik ja ostja talupoeg oli. Nii saab siit ka ostukonlrahtide tegemine kulu poolest  kallimaks minema. Pühast. P. walla kohtu eesistujal olewat nende püewade sees kapist päewa ajal, 80 rbl. sula raha ära warastatud. Kapi lukk on lahti murtud. Waras on teadmataks jäänud. Uus wilja rohkendamise kunst on meie kihelkondas üles leitud. Paar rahameest  ostnud hästi kuiwa wilja kokku, laotanud seda suure purjuriide pääle laiali ja teinud siis hästi auru alla. Paarikümne waka paalt saadud selle läbi mönedgi hääd wakud juurde „wenitada." Ka walla magasinidest  ostetud wiljaga tehtawat hääd äri: magasini wili segatawat koduse pare- Ilmasüüta ehk wöit öiguse teel. 72. Kirjutanud —su. Willemann wõttis oma jõudu kokku ja astus ukse ligemale, aga bramiine ei liikunud  paigast. Sõnalausumata tõmbas Willemann omal rewalwri taskust wälja, ja seadis selle otsa mantlimehe poole; see oli, nagu wälk, ukse päält kadunud, aga ühtlasi hakkas suur kalju tomp seina sees liikuma, mis madala ukse täielikult kinni täitis, kust enam wälja pääsemist loota ei olnud. Willemann nägi nüüd ära, et ta wäga kibedasse kitsikusse sattunud oli, oga parata ei saanud enam! Ta arwas wäljast jäledat  pilkawat naermist kuulwat ja see poni tema südame weel enam kohkuma. Wiimaks,  kui ta ennast wähe kogunud oli, hakkas ta seina ääri mööda uut wälja minekut otsima, sest ta arwas kuskil lugenud  olema, et hindude püha koobastel mitmed  sala uksed seinte sees ja kujude taga marjul seista. Seinad aga oliwad kõik siledad ja näisiwad kui ühest kaljust raiutud  olewat. Sääl hakkas temale jumalanna LonSmaala pilt, elusuuruse! kujul, ühes nurgas silma. Ruttu hakkas ta seda seina küljest ära kiskuma, mis mitte kerge ei olnud, sest et see wäga kõwasti kalju külge  kinni näis pandud olewat, wiimaks andis jee ometi järele ja kukkus suure kolinaga  seina küljest maha. üks kiisas auk tuli nähtawale, kust üks inimene parajalt läbi wõis pugeda. Suure waewaga jõudis Willemann ennast augu läbi poetada, aga omaks imestuseks ci leidnud  ta teine poolt enam põrandat, waid ainult ühe wiletsa kitsa puu trepi, mis alla'poole wiis. Et Willemanusil teist teed pääsemiseks ei olnud, siis hakkas ta treppi mööda alla poole minema. Wacwalt  sai ta aga mõned tuhmid alla poole astuda, siis katkes mädanenud trepp tema jalgade all ja ta kukrus päratu sügawasse alla, õnneks aga pehme maa pääle, et luud murdmata jäimad- Kui ta oma uimaStuscst  jälle toibus, hakkas ta niiske maa päül edasi komberdama. Käega seina mööda katsudes,  mis külmad ja märjad oliwad, jõudis  ta wiimaks ühe kitsa kangialusesse, mis ilmatu hulga maad edasi wiis. Paks sumbunud õhk, mis kitsas ruumis walitses, kippus Willemann'il hinge kinni panema. Tema pää jäi uimaseks ja ta langes uimaselt  ühe külma kiwi pääle maha. Kaua, kaua oli Willemann sell kombel sääl maas. Tema waim oli roidunud ja wäga rahuta; ta silmad wahtisiwad ümberringi,  aga ometi ci wöinud ta midagi näha. Segased kujud keerlesiwad tema tardunud waimu silma ees ja sagedasti pani ta oma hääl teda kohkuma, mis suurdest  kiwiruumidcst jäledasti wastu kajas. Ta püüdis mitu korda ülesse tõusta, aga tema liikmed oliwad kui raske raudahelaga kinni köidetud; mitte ainust liiget ei wõinud  ta liigutada. Wiimaks kadus kõik silmade eest ja ta langes surma sarnase uimaStuse kätte. Kui ta sellest jälle üleSse ärkas, tundis ta, et kange kõrwetaw jänu teda waewas. Ta arwas ennast, nagu inimeste jutu suminat  ja pilkawat naeru häält kuulnud olewat. Ruttu kargas ta püsti, aga peaaegu  pidi ta ehmatuse pärast kisendama bakkama, sest ta seisis ühe poolel lahtise haua jätise kaldal, kelle põhjast pool tosinaid  kolletanud surnunägusi temale wastu hirwitasiwad. Jälestus kippus Willemann'il pääle tulema; ta kohkus aga weel enam, kui ta ühte bramiinet oma ligedal, ühe kalju tüki otsas nägi istumas. Lahja kaldunud  nägu ja pool kustunud silmad wahtisiwad  ilma liikumata tema pääle, mis hämaral walgusel päris kohutaw wälja näitas. „Hei sõber," hüüdis Willemann bramiine lähemale astudes, „mis teie siin keldris asjata wedelate, tõuske parem üles ja juhatage  mulle teed, et ma siit põrgu põhjast  jälle päewa walgusele wõin saada!" Bramiine ei liigutanudki ja Willemann arwas, et ta tema sõnu mitte kuulnud ei ole. Pilkamist astus ta ligemale ja puutus  temal tasakcsti õla külge. Nüüd sündis  aga midagi, mis teda uuesti ehmatama  pani: bramiine kadus tema silmade eest; langes kokku ja tema asemel nägi Willemann ainult kõdunud tuha hunniku. See ei olnud siis muud, kui üks sisse balsameeritud surnu keha, mis tema ees seisnud oli. Ümberringi waadates ja sil- XVI. aastakäik OOOOGGGOOOOOGOGG ..Sirvilausd" tVOt aasta Piiale wõib saada „Saarlase trükikojas."