Saarlane UU Uieiildilie ?»!itill>i ajalclit ni»a- ja linimriihoalt. UW 15° 37. Teisipäeval, lg. septembril 1903. XIX. aastakäik. maksab: Saaremaal aastas l rbl. AH kp. Boolis aastas ..... „ ÄS „ Ilmub igaltsistpä,esV«»k. toimetus ja wäljuundmine Kuresaares Kauba-uulitsas nr.l 7. Kirjad kaimud: Taarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste p-tit ridu maksud S k. Koolide uksed tütarlaste eest kinni! Kus maanurkas niisugust pattu tehakse? Otse meie omas maa nurkas, oma kodus Saaremaal. Ning need tütred on saare talunikkude omad, keda kooli wastu ei wöeta. Saaremaa Lutheruse usu kihelkonna koolide ustest ei pääse, pääle Kuresaare linna kihelkonna kooli, meie teada tütarlapsed  mitte kuSgilgi sisse. Kihelkonna koolid on fiin ainult poeglastele omatud. Ning sellega ollakse iga pidi üsna rahul. Isikud, kelle wõimu all kihelkonna koolid seisawad, ei räägi sest sõnagi. Wollatalitaja  waidleb koolide pärast wolikoguga, külakoolmeister jookseb mööda Riia linna uulitsaid ja wabrikuid ümber ning otsib sääl oma palka taga, mis külarahwaS talle maksmata jättis ning ajalehe toimetajad  ei teagi, kas Saare talunikul tütrid on wõi polegi. Talunik, kes oma tütart koolitada tahaks, kurdab asja üle ja ei teagi, kus tooli ta oma tütre peaks panema ehk kus kooli tema laps waStu wõetakse. Näituseks: keegi jõukas mees tahaks häämeelega oma tütart koolitada, aga ei leia temal kusgilgi parajat koolitamise kohta. Paneb ta oma tütre küna kooli, siis läheb see ta käeü wägifi mida aga maalelamine sugugi ei salli. Weel teine häda. Koolitab ta oma tütre „saksaks", siis jääb maneinate armas lapsuke  tüki maad nendest eemalseisjaks. Ta armastab küll oma ema, aga ta waatab üksnes eemalt ta otsa. Ema ja tütre wahel on üks wõõras osi, mida nad isegi ei tunne. Tütar lõhnab linnaliste hääst odöri haisust, kuna emal muidugi mõista natuke suitsu ja talli sõnniku lõhna juures on. Tütar peab ennast liiga peenikeseks, ema ennast jälle liiga halwaks, kumbgi ei tunne oma wäärtust õieti ning sellega ongi sügaw kraam ema ja tütre wahel. Neid põhjusid järele kaaludes wiiks jõukas mees oma tütre hää meelega kihelkonna  kooli, aga tütrete isad jäätakse sääl ukse taha, ehk nad küll oma maksusid nõnda samma maksawad, kui poeglaste isadgi. Tütarlapsest tuleb aga tulewane lasteema  ning mis tähtsus emal laste ja terme perekonna kohta on, seda ei jõua nende ridade kirjutaja sulg siin üles tähendada. Pandagu mesilasi tähele, kudas need oma emu eest hoolt kannäwad ning mõistusega  ehitud inimesed jätawad oma tütarde s. o. tulemaste emade kaswatuse hooletuse sisse? Mis saab tulewik sellest ülekohtust ütlema? G. M. Isamaalt. Kuresaarest. Loomad on sel sügisel häüs hinnas. Seda oli ka 1. septembril peetud  Loode laada! selgesti näha. Endiste aastate hindade järele arwa tes, on sel aastal loomad peaaegu poole kallimad. Iseäranis hääs hinnas on lehmad. Et loomad nüüd kallimad on, tuleb küll sellest, et heinakasw sel aastal hää oli. Seekord oli Loode laadal üleüldse mähe loomi, sest et need juba teel ülesostjate poolt ära osteti. Meie loomakaite selts wõiks laatade pääl hääde tagajärgedega tööd teha, sest loomade piinamine läheb sääl tõesti üle käte. Küll on sääl loomade peksmist, ülepiiri  kargutamist ja muud piinamist näha. Isegi mõned ei häbene mitte lahja loomakese selga paarikaupa istuda. Loomade waewa «vähendamiseks peaks meie linna loomakaitse selts küll südikamat tööd tegema. Meie oleme mitu ja mitu korda rahwast wäljarSndamast hoiatanud. Meie hoiatamist ei pandud mitte igal pool tähele, sest mõnel pool arwati, et meie seda mitte rahwa kasu, maid teiste Alatu ori. 7 „Saarlase" jaoks kirjutanud H. Õnneks oli proua oma tütardega kodust ära naabri mõisa sõitnud, kuna Oswald üksi koduse oli jäänud, sest et ta mitte üsna terme ei olnud. Tema istus weranda püül ning luges ajalehte, kui Adolf sisse astus. So, see on hää, mu armas irahw, et tulnud olete, hõiskas ta eemalt ning tõttas oma sõbrale waStu- See on hää, et teie tulite, ma tahtsin ikka teile tulla, aga termis ei olnud üsna hää. . . Noh, ega see wiga nii suur wõinud olla, «vastas Adolf ning andis temale sõbralikult kütt, aga kohe siin ja sääl ümber sõita ning teist tähele panna, pole ju ka mitte kõige armsam asi. Teil on õigus, wastaS OSwald naerates. See on tõsi, ma tahtsin enne omakSdega koos olla, kui ma teiji waatama lähen ning wäikene  külmetus on selleks üsna paras. Mõlemad noored mehed paniwad sigarid põlema ning läksiwad siis jutustades rohu aida. Oswald oli rõõmsas tujus ning jutustas palju; hawanna sigari suitsetamise juures oli ta oma haiglase oleku ära unustanud.  Kõige rohkem räägiti nüüd Berliin elust, kus nad aia mitmele korrale läbi käifiwad.  Praegu astusiwad nad aiast wälja ning pidiwad metsalest sisse minema, mis aia lähedal oli, kui Liisa neile tahe «väikese  lapsega parajasti waStu tuli. Kena putukas, kas pole tõsi, ütles OSwald Liisa järele waadates. Wäga «viisakas tütarlaps wastas Adolf, mille juures ta ise natuke näost punastas ning oma silmad maha lõi. Hää küll, aga kas tä pole mitte natuke kergemeelne? ta nägu näeks nõnda wälja. Ei usu mitte, ütles Adolf, kellele see jutt just mitte meeldiw ei olnud. Tunnete teda siis? Ta oli ennemalt minu mamma juures teenistuses; ta on üsna ilmsüüta lapsuke. No, noh, ilmsüüta lapsuke; ilmsüüta lapsukesed on nüüdsel ajal arudlased linnukesed.  Ehk saame näha, kui püha ja puhas ta ilmsüütauS on. See oleks õnnetus. Õnnetus? Ei mu armas krahw, rikkumata  tütrukut peab püüdma rikkuda, sest pole midagi. Adolf waikiS, nagu oleks jutustaw asi temasse kuidagi puutunud, mille juures ta nina sõõrmed ilma tahtmata liikufiwad. Oswald oli seda aga ometigi näinud ning ütles: Teie näikse niisuguse asjade üle teiseti mötlewat, aga uskuge mind, siin pole tarwis  nii sügawtundlikult mõteldagi. Sügaivtundlikult? ! Aga teie ütelus näitab  mulle natuke toorepäraline olewat. Mitte koguni, niisugustel naeStcrahivastel on warem ehk hiljem ikka armastajaid. Ning kui asi tõesti ka nõnda oleks, annab see siis teile õigust tema auu riisuda? Naesterahwa auu! ha! ha! ha! kas teate armas krahw, teie näikse ise weel tõesti ilmsüüta olewat. Usute teie siis, et niisugune  naesterahwas omast auust midagi teab ehk peab. See wõib tal üksnes auuks olla, kui teda wõimalikult rohkesti tähele pannakse. Aga teie sigar on ju ära kustunud.  Palun, pange uuesti põlema, ütles Oswald kuna ta ise Adolfile tikuga tuld ulatas. Tänan, mu herra, wastaS Adolf pilkamist,  kuna ta oma wiha üle waikis. Küll teie weel näha saate, et mul õigus on ning et naeHterahwa auu suur asi ei ole, ütles Oswald, kes ilma elu tundis. Ma tean üht asja, ütles Adolf, midagi muud ei anna inimese haridusest paremat tunnistust, kui naesterahwast lugupidamine ning tema armastamine. Aga minu armaS krahw, ega teie seda siis tõendada ei taha, et niisugune tüdruk, keS õhtul hilja -välja läheb ning homiku koidul kodusse tuleb, weel auus tüdruk on. Kas ta ei wöi siis oma ema waatamas käia? Noh, ma tänan niisuguse ema eest, sõnaS Oswald põlastawalt. Mitte midagi, wastas Adolf äritult, wäga kerge on naesterahwa auu maha kiskuda ning mida madalamast seltskonnast, seda kergemalt, aga lõpetame jutu. Teie ütlesite ennemalt, et teie Hamburis olete käinud. Ma tahaksin häämeelega sellest linnast midagi  kuulda; ma tunnen seda wäga hästi ning soowiksin säält teätusid. Mõlemad noored mehed hakkasiwad kodu poole astuma ning Oswald jutustas oma Hamburgi elust. Ta kõneles pitkalt ja laialt kõigist, mis ta süäl läbi oli teinud ning ei saanudgi juttu weel otsa, kui nad juba -veranda pääle tagasi oliwad tulnud. Proua oli oma tütartega wahe ajal tagasi jõudnud. Nad istusiwad ühe tunni weel üheskoos ning ajasiwad ühest ja teisest asjast magusat juttu. Adolf, keda sõbra endine jutt möjuwalt haawanud oli, tellis hobused ukse ette ning sõitis Grenzhofi tagasi. Terwel kodusõidu teel ei wõinud ta ära unustada, mis nad oma sõbra Oswaldiga naesterahwastest rääkinud oliwad. So, üht ilmsüüta tütarlast wõib ära rikkuda