Saarlane maksab: kroonitpoStiga: °asi°s 2 r. kop V 2 » »„ LS , '/» .. -.. s', „ ««apostiga: „ I„ Zy , Vp .. t„ - „ Vj „ - „ 3tt „ kesknädalal ja laupäewal. Toimetus Kur-saar-s Pitk-i uni., KuUlutuStc wastuwõtminekuni kellu 1 päcwai enne lehe ilmumist. Kuulutuste prtit>rida Z kop., lehe eeSoijaS SV kop. M Z. Kesknädalal, 9. januaril 1908. XXIV. aastakäik Meie aja waim. Imelik ja waga huwitaw nähtus rahwa elus on aja waim. Ta ei awalda ennast mitte ainult ühes immeseS, waid kõiges rahwas, tõlkide inimeste sees, kes lelle rahwa liikmed on. Ajaratas weereb alan edust; nitjama edeneb ka alati aja waim. Ta ei ole mitte kindel ja iseseisaw, Väid muutub ajaga ühes. Sellepärast saabgt  see üleüldine rahwa waim oma nime M kaest. Aja waim on ajs sünnitus, ta on aja laps. Meie teame, et iga waim tlaw on. Sedasama peame la aja waimu kohta ütlema- Igal elawal olemust l on püüded, oma ees«ürk, mille poole ta ihkab, mwa ta kütte saada püüab. Ka on iga aja maimul eesmark, nulle poole ta rutata tatsub. Mis on stis meie aja waim ja mis on tema eesmärk? Meie aja waim on : tung paremuse poole, tung üleüldises elus kõrgemale astmele jõuda, paremale järjele saada. Tõesti meie aja waim on üks kaunis ja hüü waim, tema wäürtus oa suur. Kuld kahjuks tarwitatakje selle tungi juures pahasid abinõuusid. Äa meie aja maimul on eesmärgiks: harrdufl edendada, sest üksi sel teel woime paremust kätte saada. Mispärast seisame sus meelega sellele hääle oja maimule tema eesmärgile saamises takistuseks ees? Wils et aita meie seda kallist aja maimu  tema eesmärgile sõuda, haridust kõigest  sõuust edendada? Haridus teeb »m--mese  õnnelikuks, haridus awab alles inimese  silmad, laiendab tema silmaring» ja ta hakkab elust aru saama, tema wäärtust tundma. Töötagem siis tublisti eestulewatel  püewadel tõsise hariduse hääkS I A. Kättemaksmine. Inglise kirjaniku Conan Toyle kriminal- 33 jutustus kahes jaos. Niisuguse hirmsa hoobi läbi põrutatud, jõudis Jcfferson Hope wacwalt wccl jalul MSta. Aga raudse loomuga, «agu ta oli, kestis see nõrkus tal ainult paari silmapilgu.  Ta wöttiS maast hõõguma tuki, puhus selle põlema ja hakkas selle walgusel kohta ümberringi waatlcma. Kõik maa oli hobuse kapjadest ära sõtkutud ja nagu sellest kõigist walja paistis, oli põgenejate püäle salk ratsamkkusid tulnud, kes tagasi Soola järwe poote oliwad pööruud, nagu jülgedc järele otsustada Keda nai lnxjcga kaasa wmsiwad? Jcsterson Hope oli selles kindel, et mormonlajev isa ja Ätre on ühes wiinud, tui ta korraga midagi nägi, mis iga tema llikme -värisema poni. Natuke maad eemal paistis hunik punakat mulda, mida fnn hommikul mitte ei olnud. Nagu näha, oli siin wähe sjs sest hauda koewalud. Noormees läks ligemale ; lünkakese sisse oli kepp pubti MMd, mille lülges paberi leht rippus. Pob ri päül seifis lühike, kuid palju tähendas  päülkiri! «John Ferme, Soola järwe juures olemas linnast. Surnud 4. augustil II Lv aastal." Nõnda oli fiis auwäärt wanam.es, keda ta mõne tunni eest terwelt siia maha jättis, surnud ja see oli Mk ta hauakiri. Jefscr» son Hope waatis metsikult ringi, kas weel kusagil hauda näha on, aga teist hauda enam ei olnud. Armuheitmata inormonlased  oliwad Lucie enesega ühes wiinud; ta pidi oma ülesannet täitma, ta pidi mormonlaSte wanema poja haremisse astuma. Jah, niisugune oli tema saatus ja Jefferson  Hope oli selle saatuse wastu liig jõutu! Tal oleks praegu kõige parem olnud, kui ta oleks wana istandiku seltsis iganest und saanud uinuda. Aga Ai fferson Hope tuline waim wiskas enesest jällegi kõik kütked ära. Kui saatuse wastu enam midagi parata ei wõi, siis wõib kõige wahem ometi oma elu kättemaksmisele  pühendada- J> fferson Hope oli wüga kõikumata iseloomuga, aga säül juures ka wüga kättemaksmije himuline. Tule ääres seistes tundis ta ära, et ainult täielik  kättetasumine oma waenlaStele wõib tema suurt kurbtust kergitada. Tänasest päewast saadik peab tema kindel tahtmine ja wäsimata maim ainult seda eesmärki kätte saada püüdma. Surnukahvatu näoga ruttas ta sinna kohta tagasi, kuhu ta oma saagi oli maha wiskanud. Ta tegi tule üles ja walmistad omale mõne päewa jaoks toitu, pani see koti sisse ja tõttas oma mäsimusest hoolimata mägedesse tasujatele järele. Wiis päema rändas ta kalju lõheStikkudeS  edasi, milledest ta hilja aja eest wsel ratsa läbi sõitis. Öösetel puhkaS ta ainul! mõne tunni kaljude marjus ja läks koidu malgusega juba jälle teele. Kuuendamal päewal jõudis ta Kotka orgu, kust nende õnnetu põgenemise reis pääle hakkas. Ent mõis terwet mormonlasie linna ära näha. Wäsinult ja tüdinult toetas ta end oma püssi najale ja ähwardaS rusikaga tema jalgade ees all paistma linna poole. Selle uulitsate pääl lehwifiwad lipud igal pool, nagu mõne suure pidu puhul. MiS pidu see wõis olla? Jefstrson Hope mõtted saiwad hobuse kapjade plaginast segatud; keegi ratsanik sõinS tema juurde. Hope tundis marsi, et see mormonlane Kauper oli, kellele ta kord oma eluajal hääd oli teinud. Ta läks selle juurde, et ehk tema käest Lucie Ferrie saatusest midagi teada saada. Ma olen lefferson Hope, ütles ta. Tunnete  mind? Mormonlane maatis imestusega ta otsa. Teda oli ka raske ära tunda, sest oma kärisenud riietes, kahwatanud kõhna näoga ja metsikult wälkuwate silmadega ei olnud ta sugugi enam endise ilusa küti sarnane, nagu Kauper teda oli näinud. Wiimati tundis mormonlane ta ometi ära. Kodumaalt. Kuresaarest. Minewal laupäewal jõudis  uus ajaloo tundide andja hr. Meyer siia ja astus kohe ametisse—  Liiwimaa kubermangu talurahwa asjade komisjon on minewal aastal nowewbri  kuus otsustanud, et kooliõpilased  wallamalsudest wabaStada tulewad. WaeSte laste j õ u l u p u u le, mis kolmekuninga päewa õhtul toime pandi, oli niipalju rahwast koos, et edasi liikuvune  ruumides raske oli. Helded südamed ja tegewad küed oliwad rohkesti andeid kokku muretsenud, nii et paljudele jõulurõõmu  aineliste annete läbi suurendatud wöis saada. Kuid kahjuks, on fiisgi ühel ja teisel pool nurinat kuulda, üks olla wähem saanud, km teine. Aga mine tee kõikide tahtmist! Üks toonud oma ande tagasi, et seda rikaste hunikute juurde lisada. See on inetu, et häätegewate annete juures waesed kui oma õiguse püüle -.nõllewad. See kord on ju küllalt katsutud  nendele, kes tõesti waesed on, midagi annetada. On ju selleks üleskutsutud, oma nimesid awaldama, ja on ka saadud teatede järele käidud. Ja tui ka mõni arwab, et ta wähem on saanud, km teine, siis olgu ta tänulikult sellega rahul, mis ta saanud on. WaranduSlise seisukorra üle wõib ju lergeSti eksida. Et siin meelega paremal seisukorral olewale isikule rohkem oleks antud, kui maesematele, seda ei usu meie mitte, sest asjajuhatus oli tublide isikute käes. Hr. Behrmann tahab Juudielanikkude  tormis Wene külasse, endise puudeplatsi päkle sauna ehitada. Selle kohase palme on ta linnawalitsusesse juba ära andnud. EeSLi nooresoo kaSwatamise seltsi Kihelkonna osakond tahab näitemüüki korda panna alguSkooli asutamiseks, kus õpetust emakeeles antaks. Sellekohane üleskutse on juba awaldatud. Tähtsa otstarbe  tõttu on osakonna ettewõttele kõige paremat kordaminekut soowida. Esmaspäewa õhtul oli Kuresaare linn jülle pilkase pimedusega löödud- Kaarmalt. Kaarma Suurewalla tarwiS  tahetakse waeStemaja ehitada. Üleüdse mõteldakse siin waeStele abiandmise küsimust korraldada. AnsekÜlast. Kesknädalal, 2- januaril, oli Abroka walla wolikogu ette lesk naene ilmunud, kellel 7 tööwõimetut last toita on. Tema palus walla käest enese ja oma laste ülespidamiseks abi- Wolikogu lubas, oma kaastundmust wacste wastu üles näidates,  nende 8 inimese ülespidamiseks 4 wakka wilza aastas. Siia juurde läheks küll Õnnistegija õnnistust, kes wiie leiwa ja 2 kalaga pääle SVOO inimese söötis. Hans. Kiirlalt. 7. januaril oliwad Kärla mehed jälle ärakadunud Tarkust taga otsimas.  Seekord leiti ta surnukeha üles. See lamanud Paadla mõisa heinamaal kõhuli, käed palge all. Ühes käes olnud