likude omaduste wastu wöitlcma. Jaolt wõib seda ka teha, kui jämedate soolikate sisse niisuguseid toidu aineid saab juhitud, nagu hapu piima ja kcfiri, kes mädanemise mikrobide tcgcwust takistawad. Wöitlus  Prantsuse tõbe ja jooma haiguse wastu on ka, muidugi mõista, hääd abinõud inimese ia pikenduseks.  Nii wõib siis loota, et lähemas tulewikus wõimalikuks  saab, inimese wanaduse koormat kergitada.  ehk teiseks muuta. Haiglane ja wastumeelne wanadus, nagu praegu, muutub siis loomulikuks ja wälja kannatatawaks. Mis tarwis aga siis - waieldakse  wastu 100 ehk 120 aastat 70 ehk 80 aasta asemel elada, kui siiski niisamasugune lõpu otsus wälja tuleb, et surma häwituse töö eest ikka körwale  põigata ei saa ja wiimaks ikka tema ohwriks langed. Selle küsimuse pääle kostes arwab prohw. Metschnikow tarwilikuks, enne surma, kui iga hariliku  elu lõpu pääle waadata, mis juba iga elawa olewuse enese sisemine tung on, kuid mitte weel elu awalduse teaduslisest küljest ära seletatad nähtus.  Enam jagu surma kordasid tuleb elawate hingeliste  juures körwalistel wägiwaldsetel põhjustel ette. Kahelda ei ole, et ka loomuliku surma kordasid  juhtub, kuid neid on wäga harwa. Suuremal hulgal peetakse kdanaduse kordadel surma harilikuks surmaks, kuna surnu lahti lõikamisel ometi awalikuks  tuleb, et wägiwaldsel põhjusel surm on tulnud, sest et ikka mõne sisemise keha osa küljes wiga leida on. Sellepärast wõib ütelda, et loomulik surm ennem  inimese elujõuu raugenemine, kui hariline tõepäraline  nähtus on. Kõige tähtsam küsimine aga, mis loomuliku surmaga ühisuses seisab on see, et kui inimesel hariliku  surma puhul tung elada ära kaob, kas temal siis mitte uus tung ära surra, ei tekki? Muidugi  mõista, et selle küsimise pääle õieti wastata wõimalik pole. Et aga wanad inimesed tungi - ära surra, oleks soowinud, seda sarnast juhtumist pole weel ette tulnud. Raske oleks ka uskuda, et wanadel inimestel, kelledel waimu omadused peaaegu täiesti kokku langenud., on, weel mõni uus tung juurde wöiks tekkida. Ühe kirjaniku (Tokarski) raamatus  „Surma hirmu üle" kujutatakse juhtumist kaunis kõbusa saja aastase naesterahwa elust, kes korra nii lausus: „kui sa ka nõnda kaua elanud oleks kui mina, kül sa siis aru saaks, et surma mitte karta ei Pruugi, waid ta koguni soowitaw on ja nagu tung elada, niisamasugune tung ka surra on." Niisugusel korral wõib siis kahtlemata arwata, et surm sääl loomu sunnil tuleb. Raske on muidugi inimesel seda enesele ette kujutada, et temale kord tung surra tuleks, on ju inimene elamise tungiga nii kõwaste läbi ja läbi siotud. Ka seda wõib sündida, et mõni tung üle määra wõib tõusta. Nii muutub loomade juures sügaw ja õrn kaastundmus, oma poegade wastu, tuimuseks ja koguni waenuks/ kui nad suureks kaswawad.  Sündinud laps imeb ema piima himuga, kaswab ta aga suureks, siis tunneb ta koguni jälkust selle teo wastu. Kui inimeste eluratas korralikult, hariliku looduse  nõuete järele, elu awalduse ringkäiku käiks, siis tuleks kui loomuliku surma järele nõue ehk tung omal ajal pärast hariliku elu ja terwe pika wanaduse  järele. Wististe saab see tung hästi mõnusa tundmisega, lõbuga ühendatud olema, palju parema  lõbu tundega, kui meie seda praeguste, meile tuntud, lõbude ajal tunda wöime. Wõib ka olla, et rahutu inimese elusihi taga nõudmine muud ei olegi, kui tume segane eessiht ja püüdmine neid lõbutundeid  loomuliku surma järeldusel omandada. Temal saab wist sarnadust selle tundmusega olema, mis noorte tütarlaste mõtte kujutuses mõlgub, enne esimest armastuse joowastust. (Lõpp). Piima toitlusline tähtjus. Niisuguse suure duberculose laialilagunemise pääle waatamata sureb siiski kaunis tähtjas summakene  inimesi selle haiguse kätte, kuna suurem jagu, kes endid arstlikult selle eest hoiawad, peaaegu ilma wigata jääwad. Dr. Kochi katse abinõu järele leidub  wiimaste kehast, 0,001 jaost 0,01 ehk wäha rohkem neid, kes kahekümne nelja tunni jooksul sooja töbesse ehk pääwalu kätte haigeks jäiwad. Pääle selle on Kochi abinõu näitanud, et kellede kehas duberculose pesasi ei ole, need ka mingisugusid haiguse  tundemärkisi ei awaldanud. Niisugust wöimsat tundejõud» Kochi abinõu järele duberculose kohta, seletab von Bcring niisuguste  iseäraliste siginewate olluste (Antikörper) põhjal  organismusesse, mis ajuti ennast, wahel ka jäädawalt  duberculose batsillusi söögi juurde saamise läbi suurendab. Need ollused (Antikõrper) wõiwad weel niikaua organismuses alal hoitud saada, kuni duberculose idud suutumaks ära on kadunud; wäga wöimalik, et nad juba warem organismuses duberculose  tulekut awaldawad. Duberculose batsillused, mis juba nooruse aastadel kehasse on juhtunud, jääwad  sagedaste sinna pikaks ajaks seisma ja ei awalda milleski oma eluwõimu ega olemist; tuttawatel tingimistel  wöiwad nad were ehk ila sisteemi mööda kopsu tungida ja wõiwad sääl kohe oma laastamist algada. Weel kahjulikumaks wöiwad nad neile inimestele  saada, kes kehalikult ehk waimulikult töös on, halwa toitu piawad sööma, mure ja koormaid ning igasugu üleliigseid asju ja wülja woolnsid kannatama ning alkohöli tarwitawad jne. Prohwessor Bering kinnitab, et duberculose infectsia ehk kihwt mitte sagedaste tiisikust ei sünnita;  et sel Põhjusel ainult niipalju inimesi enneaegset  surma leiawad, et haigete küljest haigus wööra perekonna külgi hakkab, mitte põhjendatud ei ole. Päästmist ei wõi siis enam nii kergesti arstidelt saada, waid kangema organismusega inimene põeb seda ise läbi, kuna nõrgemad ta ohwriks langewad. Nii siis näeme, et lehma piim duberculose suurem laialilaotaja on. Aga kuidas selle hädaohu wastu wõidelda? Selle tarwis lähab esite sanitari ülewaatust kariloomade järele kõige tarwilikumaks pidada; niisugusel korral, kui ainult üks haiguse tundemärk on tarwis Dr. Kochi abinõuga katset teha, et kindlaste  teada saada, kas loom haige on. Haigete lehmade  piima ei toki milgil tingimisel müügile wiia. Et Piima keemikaline seis mitte muudetud ei saaks, on tarwis seda jahutuse abil pisielukate siginemise eest hoida. Prohwessor Bering soowitab Pääle selle piimale formalini juurde lisamist, et mitte ainult duberculose idusid, waid ka pisielukute eluwõimu häwitada, kes enestele piimas wäga mõnusa kätki on leidnud. Prohwessor Beringi arwates on ka formalik rutulise kaseini siginemise wastu hää abinõu,  ta teeb piima kergem-seeditawaks ja hoiab õrna lapse seedimise organisid keemialiku ilanaha Põletiku  eest; wiimane aga saab tekkimise korral mao pääle tähtsat mõju awaldama, ja lõpeb tihti duberculosega. Ühtlasi awaldawad aga mitmed õpetlased formalini juurde panemise kohta oma arwamift, et see wäikestes osades juurde lisatult ilaste maokordade pääle halwaste  mõjub. Sündinud laste sooned on aga õige õrna ilaga laetud ja sellepärast wäga tundelikud; miks siis ka formalin wöib ilakorra Paistetajaks saada, mis seedimise organist waewab. Wiimasel ajal on prohwessor Bering, kes palju tulu inimese-suole weetöbe wastuainete leidmisega on üles näitanud, järgmisi katseid ette wötnud: ta paneb terwetele loomadele (lehmadele) duberculose wastu kihwti üles leida, niisamuti ka selle algusedusid  (Duberculose Antikõrper). Niisugune piim, mis kõigist haiguse juurtest puhas on - toob teaduse  ilmas ülisuurt tulu mitmete ettewötete ja eesmärkide  kätte saamise jaoks. Sel teel astub Saksa walitsus suurte sammudega tähtsa teadlase juhatusel  edasi ja Hamburgis otsustadi prohwessor Beringi jaoks üks institut asutada. Selle leiduse wili toob inimese fuole määratu suurt tulu, ta aitab neid, kelledel senini raske oli wöidelda. Siis wöib piima julgesti nii noorele kui wanale soowitada ja pääle seda ei ole seda enam tarwis üles keeta sest wiimane  wöib kergesti need terwislised ained piima sees ära häwitada, mis just duberculose idude wastand on. Kõik see on alles kättesaamata ideal: ja tulewik  saab kõik näitama, mida tõe mõttes kätte oleme jõudnud saada. Senini piame aga teiste lihtsate abinõudega rahul olema, et wõimalikult rohkem endid  duberculose eest hoida. Selle tarwis soowitakse, et lehma piim kitse piima wastu saaks ümber wahetatud.  Wiimane on aga ema piimaga wäga ühe sugune ja palju kergemine seeditaw, kui lehma piim. (Järaneb.) Kodumaalt. Karskuse kuratoriumide tegewus lõpikul. Kaudsete maksude pääwalitsus töötab, nagu „St. Pet. Wedomosti" kirjutab, praegusel ajal ühte projekti malmis, mille järele rahaministrile woli antakse.  kõiki karskuse kuratoriumide üksikuid asutusi ja ettewötteid, kui ka kõiki asjatalitust, mis teatamas ringkonnas nende juhatuse all on, linnade ja semstwo omawalitsuste, kui ka talupoja kogukondade ja eraseltside  kätte anda, kelledel karskuse kuratoriumi tegewusega ühesugused eessihid on, kui viimased selle kohta oma soow! on avaldanud. Seesuguse põhjuse  ettepanekuks oli, ülemal täh. lehe kuulmise järele, see asjaolu, et tegelikus elus selgunud on, et paljud karskuse kuratoriumid oma ülesannet wäga puudulikult on täitnud. Rahvasaadikute kokkukutsumise wäljakuulutust ei arwata nüüd enne 9. augusti mitte võimalik olewat. Räägitakse, et senini selgub, kas sõda edasi kestab wöi rahu tehtud saab. Maa omawalitsuse uuenduse projekt on juba rüütlikogude poolt malmis töötatud, maapäevade  poolt läbivaadatud, hääks kiidetud ja sisemiste asjade ministrile kinnitamiseks ette pandud. See projekt  sisaldab järgmist: maa omawalitsuse uuendamist arvatakse tarvilikuks ja selleks piab iseseisaw ametlik võim loodava, kes maapäevast lahus seisab. Maa ja tööstuse maksude kandjatel on omavalitsusest osavõtmise  õigus; omawalitsuse organideks on kubermangu ja jaoskondade koosolekud, mis maa maksude maksjatest ja nende asemikudest kokku on seatud. Kohaliste keelte tarvitamises soovitakse vabadust. Wiljandist. Rahva-pidu 31. juulil, W. E. P. seltsi poolt toime pandud, läks nähtawaste kaunis rahuloldavalt korda. Tegevaid koorist, kui ka osavõtjaid  oli kaunis armuke, mõlemaid vähem, kui paar aastat varem. Ilm oli pääle lõunat ilus ja pidu peeti seltsimaja  hoovi pääl, kuna laulukooride etteaste palkoni (veranda) pääl sündis, mille võre kaskedega kaetud oli, kus üksikud koorid oma õpitud laulusid ette kandsiwad. Üleüldiste kooride kokkulaulu ei olnud, mis wäga kahjatseda  tuleb ja laulu kohta tagaspidi käiku avaldab. Kooride etteastes piab kõige enam S.-Jaani kihelkonna  koori, siis Wiljandi karskuse seltsi „Wabaduse" koorist kiitma, kes julgel ja kindlal meelel võre lähedale  astusiwad, nii et vaatajad mitte üksi laulu kuulda, vaid ka lauljaid näha vöisiwad; kõik teised lauljad astusid koguni kartlikult ja oralt ette ja jäiwad kaugele palkoni pääle seisma, nii et esimestes ridades istujad, kes kõige kallimad pääsetähed olid lunastanud, lauljaid  nähagi ei saanud, vaid üksi varju tagat laulu kuma kuulmisega pidid leppima. üksikutest kooridest nähti rahwale kõige rohkem meeldima Wlljandi käsitööliste abiandmise, Pilistwere kihelkonna ja S.-Jaani Kawilda segakooride laul ning Tänassilma ja Wiljandi karsk. seltsi „Wobaduse" meestekooride laulud, mis kõik korrata lasti, kuna pärast kontserti lõppu, tungiwate ja järelandmatu nõndmistega Wiljandi karsk. seltsi „Wabaduse" meestekoor uuesti wäljakutsutud sai ja paluti „Priiuse laulu" (Pranrsuse rahwalaulu marseljese wiisil) uuesti kordama; et rahwas  piduplatsilt enne lahkuda ei tahtnud, pidid lauljad  seda kaks karda kordama. Ka jöuustiku tõsted Helme kihelkonna talumehe hra A. Säks'i poolt olid oma jagu huwitawad. Pidu könepidajaks oli S.-Jaani õpetaja hra G. Rosenberg palutud, kes ka tõesti rahwa-pidu kohase kõne pidas ja sellega, nagu waremalt kuulma harjunud  oleme, mitte kantsle juures ei wiibinud. Oma kõne põhjuseks oli ta wötnud: „Loom põllumehe sõber " Kõne algas ta loomade piinamisega  Wiljandi jaamas, kus lihunikud tapaloomi kokku ostsiwad, neid wagvnisse paniwad ja palama ilmaga sääl jootmata pidasiwad, kuni raudtee ametnikud nende wastu haledust tundma hakkasiwad ja neile juua anda lasksiwad. kuna aga loomadel niisama tunded on, kui inimestelgi, mille kohta ta näituseks toonekure pesa põlema maja katusel ette tõi, kus ema-kurg tiiwadega oma poegi tule wastu kaitseda katsus, kuni ta ühes poegadega ärapöleS. Selle wastu tõi ta mitmed näitused kooli lugemise raamatust.  mis näitawad, kuidas loomi armastama piab ja et need ikka lastega põllumeestega ühenduses seisawad,  nagu kukk aawitse kaanel, siis lugemise ruamatus koer, kass, hobune, kes lastele wäga armsad on, ja kuidas  endisel ajal. mustas suitsu taredes, rahwas loomadega  suu suu juures elasiwad ja kaswasiwad, kuui sinna maani: „Hobune on mehe uhkus" ja „Karjapois on knningas" jne. aga loomade piinamine kestab siiski edasi, nagu seda kõige rohkem Hispania ja Jtalia kultura  rahwaste juures kirjeldamata koleduses leida wöib, kes selles arwamiseS on, et loomal tundmust ei ole, ja palju muid näitusi. Lõpuks jõudis ta omas kõnes sinna maale, et looma wastu piaks kaastundmus kaswama, mille kohta ka Wenemaal algust on tehtud, sest juba omal ajal olla meie endine kuberner hra Schuworow  palme kirja ministeriumi sisse annvd, kus ta palunud, loomi kaitse alla mötta ja nende kaitseks üht paragrahwi seadusesse ülesse wõtta, et neid, kes loomi halastamalt piinawad, karistatud piaksiwad saama, mis pääle temale ministeriumis wastatud: „Wenemaa ei ole meel mitte nii kaugel ega haritud ja loomade kaitset ei wöi siin meel ette wõtta, ja nõnda lükatud tema ettepanek tagasi, kuna see ometi hiljem 1871 a. seaduseks  olla tehtud, et kes kooma halastamatalt piinab, esialgselt 10. rbl. trahwi alla langeb. Nõnda on loom põllumehe sõber pisut kaitse alla wöetud. Ka Persia kuningas Aleksander Suur olla looma waStu 1905 S a k a l a H 58. 461