Saarlane WZ Altüldiile Politika ajaleht >a>. ja liaaarahmaie. NM M SS. Teisipäewal, 31. mail 1905. XX!. aastakäik. maksab: pooles aastas ! ~ AA „ Ilmub igal Kuulutuste petit rida maksab 3 k. Eesti Aleksandri kooli põllutöö kooliks ümbermuutmise asjus. Eesti Aleksandri kooli kuratorium on mõnelt poolt järel küsimusi saanud selle kohta, kudas praegu kooliümbermuutmise asi seisaü Rahwa soowisi tähele pannes, tegi kuratorium omal wiimsel koosolekul. 30. detsembril 1904, otsusseks aeg-ajalt rahwale ajalehtede läbi kooli üle awalikult teateid anda- Awalik hääl ei ole kusagil mitte kahju toonud, ei saa tema ka siin mitte kahju tooma- Praegusel ajal kõige tähtsam küsimus Aleksandri kooli elus on kahtlemata kooli põllutöö kooliks ümber muutmise küsimus. Olgu sellepärast siin kohal paar sõna sellest öeldud, mis senini pääasjalikult ümbermuutmise asjas tehtud on. Nagu tuttaw, ei olnud rahwas juba Aleksandri kooli awamise juures 1888 amitte  hästi sellega rahul, et kool linnakooli programmiga awatud sai. Rahwa soowisi ja tarwitusi tähele pannes, andis kooli kuratorium 1893 a. kohalisele koolikonna walitsusele palme sisse, et kool keskpõllutöö kooliks ümber muudetud saaks. Palme leidis tähelepanemist. Nii Riia koolikonna Mlitsus, kui ka rahwahariduse ministerium, oliwad põhjusmõtteliselt kooli ümbermuutmise poolt. Kuratoriumile teadustadi, et minist- ri herra mitte üksnes kooli ümbermuutmist  hääks ei kiida, waid ka selle poolt on, ci. plaanitatawa kooli ülewalpidamiseks kroonu käest iga aasta rubla abiraha  palutud saaks. Mii siis oli kooliümbermuutmine,  põhjusmõtteliselt juba 1894 a- otsuseks tehtud' .Esialgseteks ümbermuutmise  kuludeks sai' türatoriumi poolt walitsuse lubaga 1897 a- Liiwi ning Eesti kubermangudes wabatahtliste annete korjandus  toime pandud,' mis koolile ühtekokku 8,585 rbl. 93 kop- raha sisse tõi. korjamise  kulud maha arwata. See küsimus, missuguse ministeriumi alla, kas rahwahariduse  ministeriumi, wöi põllutöö- ja kroonumaade  ministeriumi alla ümbermuudetaw kool käima peab, pidi hiljem otsustatud saama, nagu Liiwi kuberneri herra poolt 24. dets 1896 a- 9963 all kuratoriumile  teadustati. Aastal 1900 sai rahwahariduse ministeriumi  poolt kooli ümbermuutmise küsimus ühe iseäralise kommisjoni kätte arutada antud, kes Zurjewi ülikooli põllutööteaduse prohwessori herra Boguschewski eesistumisel töötas sa kelle istumistest 4. ja 5. januaril 1901 ka Eesti põllumeeste seltside saadikud osa wõtsiwad. Kõikide kommisjoni liigete ja põllumeeste seltside saadikute ühine arwamiue  oli, et kool peaks ikka keskpõllu- töö kooliks ümber muudetud saama, nagu see juba esialgselt plaanitud oli. Koha üle, kus ümbermuudetaw kool peab awatud saama, läksid arwamised lahku: ühed soowisiwad  kooli awamist tema praegustes ruumides,  Põltsamaa lähedal, teised nõudsiwad,  et ta Jurjewi ümbrusesse ülewiidud saaks. Suurem hulk põllumeeste seltside saadikuid oli selle poolt et kooli koha küsimus mitte nõnda tähtjas ei ole, et ta põllutöö kooli awamist takistada wõi edasi lükata tohiks : kool peaks wõimalikult pea awatud saama.ja nimelt Ml, kus see kõige rutem sündida wöib. Kommisjoni otsused saiwad Riia koolikonna kuratori poolt rahwahariduse ministri herrale ette pandud, kus juures koolikonna kurator Aleksandri kooli kuratoriumile teadustas, et tema, kuratori, arwamise järele kool Põltsamaa lähedal praegustes kooliruumides awada tuleks. Aastal 1992 sai Riia koolikonna kuratori  poolt Aleksandri kool kuratoriumile läbiwaatamiseks ja arutamiseks kooli ümbernmutmise  projekt saadetud, mis rahwahariduse  ministeriumi juures vlewaS tööstuse  koolide jaoskonnas (OrAiMuiö npoz^>m.'luure  upu LapoA»ai'o llxoeoiiuöni») põllutöö tehnikaliste  koolide kohta küiwa seaduse põhjal Mõistatusline juhtumine. Just õigel ajal paigutas tema siis oma kuju jälle sohwa püüle, pani ühe käe ripakile  üle sohwa ääre, kattis tema keha kuni kaenla alla tekiga kinni, riputas lambile punasest siidist warju üle, et see ühtlasi toa pimedamaks ja kuju elawamanäoliseks tegema pidi ning ronis ise, Roomast ostetud  püstoli põue pistes, läbi akna wälja aeda, kust tema jalgwärawaft wälja uulitsale  püäsiS. Nüüd läks tema pidumaja aedas olewasse tihedasse põesastikku ja ajas omale sääl alles piduülikonna selga ja pani näokatte ette. Siis alles astus tema saali. Oma naese tundis tema esimesel  silmapilgul juba teiste hulgast ära. Tasa sosistas ta temale kõrwa sisse, et temale üks uus, hää mõte tulnud olla, millega ka tema, AliiS, rahul saada olema. Tulgu ta temaga ühes ühte körwalisesse tuppa, sääl wõida nemad asja rahulissi läbi rääkida. Proua Aliis oli silmapilk walmis tema soowi täitma. Nemad läksiwad  ühte üksikusse körwalisesse tuppa, kuhu nemad sohwa pääle maha istusiwad. Nüüd tõmbas tema Aliiset oma najale ja sosistas temale kõrwa sisse: Kas see ei oleks kõige parem olewat, kui meie jälle ära lepiksime? ning laskis temal neid sõnu Üteldes, kuuli kehasse. Kahe hüppega oli tema aknast wäljaS ja aedas, kuhu tema lähemal silmapilgul ära kadus. Kõigepimedamas aja nurkas tõmbas ta oma piduülikonna seljast ära, mässis selle kokku, sidus kimpu, jooksis jõe äärde ja wiskaS selle jõkke. Siis läks tema rahu- listi aga kiirte sammudega koju poole. Et keegi teda uulitsal ära tunneb, ei pruukinud tema mitte karta, sellepärast et tema siin täitsa wõöras ja tundmata isik oli. Tema ainus mure oli see, et kodus tema äraolemist märgatud ja tema pettus awalikuks tulnud on. Ajast läbi tulles waatis tema aknast tuppa. Sääl oli kõik rahuline ja sõbralik nagu see tema lahkumise  ojal jäänud oli. Tema ronis ettewaatlikult  tuppa, koristas oma asemiku sohwa päält kappi, pani selle ukse lukku ja heitis ise jälle pitkali. Kui tema süda jälle rahulisemalt peksma oli hakkanud, helistas tema jälle teenrit ja esimene pilk selle näosse rahustas teda juba. Oli näha, et see midagi märkanud ei olnud. Kõik oli hästi, soowimööda ja rahuloldawalt korda läinud. Tema tundis ju niihästi oma teenrit kui ka herra Tartineaud. Tema teadis, et niihästi üks kui ka teine sel silmapilgul, kui nemad teda magamas märkasiwad, ümberpöörsiwad  ja toast lahkusiwad. Et nemad ilma teda äratamata toast ära lähemad, selle pääle oli tema algusest kindel olnud ja selle pääle oli tema ka oma terme plaani rajanud. Hoopis suurem oli see mure temal olnud, et herra Tartineau poolesgi tuppa et tule. Aga ka see oli asjata kartus olnud. Tema oli toas käinud. Sel samal öösel häwitas tema kõik oma abinõud jäljetuks ära. Oma kuju purustas  ja põletas tema ahjus ära, nõnda sama ka mantli, mütsi, habeme ja prillid. Püstoli oli tema oma ülikonna kimpu sidunud ja sellega ühes jõkke wisanud. Kõik, hakatusest lõpuni oli temal õnnestanud  ja nüüd, wiimaks oli temal ometi kõik nii ootmatalt ja ette äranägematalt nurja läinud! Saatus oli selle eest muretsenud,  et tema nii hästi ette ära arwatud ning toimetatud kuritöö kõigest ette waatuseft  hoolimata, sellegi pärast awalikuks tulnud oli I Rikast meest mõisteti surma, mis otsus aga eluaegseks wangipõlweks pehmsndati. Herra Tartineau, kui ka mana anus teener oliwad üsna meeleheitel, kui nemad kuulda saiwad, et nemad mõlemad ilma teadmatult malet oliwad mandunud. Et nemad seda aga tahtmatalt teinud oliwad,  ei arwatud seda neile ka mitte süüks. KuuS nädalat pääle herra Kammaso kohtuotsust sai herra Barrot ilusa kihlakaardi  herra Emmeri ja preili Tartineau nimedega ja suure, pitka tänu kirja mõlema noore inimese käest, kes endid seitsmendas taewas olema ütlesiwad. (Lõpp.) Barbara Torne. Barbara Torne istus, pääd käe najale toetades, laua ääres ja waatas oma ees seiswat päewapilti. Tema ei olnud seda pilti mitte sellepärast ülesse otsinud, et teda waadata, waid see oli kogemata tema kätte juhtunud, kui tema ühte sahtlit, mille sees kõiksugune wana, tarwitamata kraam oli, puhastas. Sahtlist, manade kirjade, raamatute, tarwitamata paberite j. n. e. wahelt oli see pilt tema kätte puutunud. Barbara oli seda pilti waadates kõike maailma  ja ka iseennast ära unustanud. Tema istus ja waatas selle mehe pilti, kes ükskord temale kõik ja ainus siin maa WM" „Saarlane" SS ilmub Pühade pärast ueljapikwal, S juuil ISOS.