neb elu wäilestet ametnikkudel, koolmeistritel, walirsejatel, kassa- ja raamatupidajatel, kudas on elu kaupmehel, kudas on ta koolipreilil? Wististi ei maksa siin wabadusest kõneleda. Siin tehtakse ööd päevad ühte tööd. Mida suurem amet, seda rohkem koormat, rohkem muret ja wastutamist. Isegi peremees on tihti sulasest ses asjas halwemal järjel. „Kui on eha käes, poisid õhwle ruttawad, nad murest lahti, meister ei saa ial mahti!" (Kellalaul). Töö on inimese ehe. Kui ta juba jõuukale  elu magusaks, tuumakaks teeb tööta, asjata elu on warane surm miks ei peaks; siis kehwemate seisuste liikmed tööd armastama, seda abinõuu kalliks pidama, mis neid jõuukusele  wiib, nendele õnnistust toob? Miks ei peaks töölised juba warakult oma lapsi, kellele  nad waewalt jõuawad kerget elu muretseda,  tööarmastusele kaswatama? See oleks ka mõjuw wahend oma laste elukorra parandamiseks. Paraku näeme aga iseäranis linna rännanud töörcchwa juures koguni ümberpöördud  püüdeid. Ma ei kõnele mitte laste koolitamisest ja sel teel paremale elujärjele aitamisest. See oleks aina kiita. Lapsi, keda ei koolitata, ei kasvatata mitte tööle, auusale teenistusele, praktilisele elukutsele, vaid neid lastakse parem aeleda, ümber vedeleda, hulkuda, edemust taga ajada, ja arvatakse selles laste wastu armastust ja õrnust üles näidatud olewat. Ei poolegi, ainult ahwiarmastust!  Tõepoolest vihkavad sarnased vanemad oma lapsi, sest et nad neid tõsiselt suusa elu wõitluse mastu ei kaswata ega ette ei walmista. Emad teemad kõik kodused talitused ise ära, tütred istuwad ja heegeldavad  pitsisid! Kes seda tööd siis nii tarvitab või mis see sisse toob! Nii läheb ajake mööda, puudus ajab lapsed pärast poole iAa kohta otsima. Muidugi pole nad siis mitte palga määrt. Neid pandakse sukke, kindaid  kuduma, nõeluma, pesu lappima, küürima,  pesu pesema, triikima, nad aga ainult pitsi heegeldada. Kahjuks ei wõida sarnaseid teenijaid tarvitada. Sellest tuleb siis suur ümberhulkumine ühe peremehe juurest teise juurde, kõigi kohtade läbiproowimine, kõigi soode solkimine ja marjade maitsmine. Siia juurde astuwad harilikult weel suur ülbus toitude praakimises, meelitan?, silmakirjalik alandus, wäikesed pettused, waled, trotsinnne, kangekaelsus  ja ega suhupistmine wargus pole ebatruudus. Küsigem perenaist, majaemafid, missugust risti nad tihti teenijate all kannatawad,  sest et nad ilma nendeta läbi ei saa. Kodus wiristawad säärased Halwasti kaswatatud  teenijad arutihti kõhtu leiwa, kartohwli, silgu ja soolwee waral, astuwad nad aga teenima, siis ei ole lihasupid ega mannapudrud mitte küllalt hääd, mis neile otse peremehe laualt antakse. Need heidetakse otse pöörases üksmeelsuses solgipange ja siis piilutakse prae, kookide ja magusa toidu järele. Ka külm praad ei sünni õhtul ega teisel päewal suhu pista, stlpiliha ja praetud kartohwlid rändawad  koera ette. Ja siis laotawad need ülemeelsed  teenijate hulgas jutte laiali: sääl ei antud süüa, pidin nälja pärast ära tulema! Need on päält näha wäikesed, wõib olla mõnele Päris tühised asjad. Aga nendest ilmub kurwastaw elutõde: palju inimesi, palju meie wäiksemaid wendi ja õdesid on hukas. Neil puudub õige kaswatus, õige haridus, õige ettewalmistus elule. Sellest tuleb ka sagedasti nende õnnetu järg. Meie kohus on teenijate saatust parandada. Aga miks ei pea nad ka ise sääl juures kaasa töötama, kus see. nende wõimuses seisab! Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. sõZKrvcitMtt. Hollandi wahesobitufe katse, mis kahe nädali eest kõiges maailmas rahujutud käima pani, on nurja läinud, sest et Jnglisemaa  mingit sõbralikku Vaheleastumist Võõraste riikide poolt wasm ei wõta, Vaenuliku  Vaheleastumise pääle aga üksgi wõõras  riik ei mõtle. Ainult nii palju lahkust tahab  Jnglisemaa näidata, et ta burids saadikuid,  kui need seda alandlikult paluwad, oma wäeridadest wabalt läbi käia lubab, Jnglisemaa!  malitseb nimelt kindel arwamine, et buride  sõjajõud raugemas on ja st saadikute läbikäimisel muud taaajärge ei Või olla, kui et buride juhatajad Europas ja Lõuna-Afrikas, oma lootuseta olekut wastasükku tundma õppides,  tingimata järele annawad ja põlwili heites rahu paluwad. Nii kaugel ei ole lood 52 Oesti postimees.