Saarlane UW Klciildiiie silitids ajliicht m»> j» li«sr>id«>lt UM tss 34. Teisipäewal, 19. junil 1901. XVII aastakäik. maksab - —s— Ilmub igal toistp«üo»vcrl. Kuresaares Kauba-uulits aS nr>l« - Kurb nähtus. Wene-Oigcusu praosti poolt awaldatud armud  Saaremaa Wene-Öigeusn koguduste üle ei ole mitte üksnes selle poolest tähtsad, et nendest näha wõib, kui suur nimetatud usu ja Ew- Lutheruse usuliste mahe praegu Saaremaal on. Need orwud on ka weel ühe teise asja poolest möga tähtsad, sest nad näitawad meile ühte wäga kurba nähtust ja nimelt seda, et Saaremaal laste suremine ütlemata rohke on. 459 surnu seast on surnud: alla aastaseid 98 hinge, I—k aast. 4<Z hinge jnd, kuna muidu teistest manustest sellest samast armust wähe üle 20 surnud on. Siin juures on, nagu Wene-Õigeusu praost tähendab,  lapsed enamisti kohe pärast sündimist ja nõrkusest  ära surnud. Mis on selle kurma nähtuse põhjuseks? Selleks on mitmed põhjused. Esiteks puudub maal õige arstlik abi sünnitamiste juures. Maal kisendab hüüdja häälena kõrbes see suur puudus selles asjas.  Mis teab talunaesterahwas arsti abist sünnitamise  juures! Teisteks põhjusteks wõime lugeda  : hooletu ümberkäimine sündinud ja üleüldse  wäikeste lastega, nende halb toitmine, korratud  riided, sündmatud, pimedad ja korratud elamisemajad, emade halb toitmine ja ülemäära tööga ärakurnamine enne ja pärast sündimist. Igal ühel on ju teada, kui mähe wäikeste kaste eest isegi nende eest, kes weel käiagi ei wõi, hoolt kantakse, iseäranis suwel töö ajal. Mindakse  põllule tööle, laps jäätakse kusagile ajanurka maha; ei panda palju tähele, kudas sääl lapsega lugu on. Ons tal külm wõi pala, hää, wõi halb, see on üks ta kõik. Niisama sugune lugu on laste toitmisega. Mis on talurahwa laste loit? Ema piim ja lciwa „topp" suhn see on kõik! Saab laps suuremaks, siis tehakse ka „piima podi." Kui laps lehma piima saab, see on juba suur asi. Laste riided on täiesti korratud. Suwel ja talwel on peaaegu ühesugused  paksud riided, mis siis ime, kui laps, suwel  palamusega „haotud" talwel kergesti ennast ära külmetab. Eluruumid on puhta õhuta ja pimedad,  kudas wõib siis siin wäikcse terwis õitseda. Saare naesterahwas on üleüldse töökas inimene, rahwa aset täitma. Nende tööde poolest ei anna meie naesterahwad enesele armu ei enne, ega pärast laste sündimistgi. Kõige pahem lugu on aga siin laste emade eneste toitmisega ja ülespidamisega. Üleüldse  toidab siin talurahwas ennast wäga halwasti.  See ei tule mitte sellest, et ta nü waene oleks, waid sellest, et ta midagi paremat teha ei oska. Ehk küll halb toitmine kõigile kahjulik  on, seda kahjulikum on ta wäikeste laste emadele. Ülewel tähendasime, et siin ema piim lapsele peaaegu ainsaks toiduks on. Ema piim on lapsele kõige parem ja toidetawam toil, ja seega peaks siis asi tükkis korras olema. Et meie aga siisgi siin laste toitmist korratuks peame, siis tegime seda sel põhjusel, meil laste emadel tõttu küllalt mitte jõudu ja rammu ei ole, tarwilikult  last oma piimaga toita. Ülemal tähendatud nähtus on tõsine asi. See ei puutu mitte üksnes üksikuid perekondi, waid terwet rahirast, maad ja riiki. Rahwa rohkus on ju ka ühe rahwa ja riigi tähtsus. Mis tuleb siis siin teha? Seda näitab meile see, mis meil puudub. Meil puudub arstlik abi ja haridus.  Neid asju püüdku rahwa eest hoolitsajad  nii palju kui -võimalik elule ajada. Päris hirmus asi ou selles asjas külmalt seista. Sina ei pea mitte tapma, on Jumala püha käsk ja kui meie selle paha nähtuse kaotamiseks midagi ei tee, ehk küll meie -võimuses seisab, siis oleme kõik selle käsu üleastumises süüdlased. Sest -väikeste laste suurel armul suremine arsti abi puuduse ja muude hooletuste tõ-tu, on nende tapmine. C. P. Isamaalt. Kuresaarest. Kuda juba minewal korral teatasime, peetakse 1- julil Saaremaa kurttummadekooli  hääks basaar ära. Täua tähendame selle pääle uuesti. Nimelt tahtsime  ka maaelanikkude tähelepanemist selle basaari pääle juhtida. Siiaajani on maa elanikud kurttummade pidudest mähe osa wötnud. Enamisti kõik kurttummade hääks peetud pidude sissetulek on linnaelanikkude armastusetöö tagajärg olnud. Oleks soowida, et ka maaelanikud oma helded käed awaksiwad Isamaa eest. Jutustus Transwaati lähemast minemikust. ö. Eestistanud pr. E. E. Aga nüüd, ela häüsti minu armsam, mina pean lahkuma, kauemaks jäämine on mõimata. See on aga wõimalik, et sinul wäga palju usku tarwis läheb ja sinult wäga palju nõuab mind weel uskuda, aga, kui sina mind ka nõnda soojalt ja sügawasti armastad, kui mina sind, siis teed sina seda ometi kõigest hoolimata. Tormilikult pruuti enese rinna wastu surudes suutles tema teda palawalt, siis laskis tema teda järsku lahti ja tormas öö pimedusesse, kuhu tema kohe, enne kui Anna kõigist weel aru oli saanud, ära kadus. Anna hoidis oma pääd kahe käe wahel kinni, tema meelest oli, kui ei oleks praegune juhtumine mitte kõik ilmsi, waid üks kuri unenägu olnud. Midagi hirmust, kohutama!  asja oli sündinud, see oli kindel. Aga mis? Tema hakkas ägedasti nutma. Tema ilus õnn oli korraga otsas ja möödas. Teisel päewal tõid Johannesburgi Inglise  ajalehed Pretooriast järgmise teate: Wiimase rahwakogu koosolekul Pretorias sai ühe woliniku poolt aru mõne suurema rahasumma üle riigiwalitsuse poolt nõutud, mille pääle aga wastus andmata jäi. Ammugi  juba oli kõminat kuulda, et rahajaoskondas  lood üsna õiged ei ole, et suured summad puududa. Seletust lubati teisel koosolekul anda ja see pani nüüd pommi lõhkema. Rahaasjanduse sekretär Dr. Dommers  on häkitselt kadunud. Tema on enam kui kuuekümmne tuhande naela sterlingiga, mida tema kas üksi wõi teiste kaasawitusel  riigikassast wõtnud, punuma pannud. Isamaa eest. Kaks asja siin juures on aga wist kõikidele  arusaamata, esiteks: kuidas wöis see wõimalik olla, et sarnane suur pettus enne wälja ei tulnud ja teiseks, kuidas margal wõimalik oli, kui asi wüljas oli, siis weel ürapögeneda. See on selge näitus Transwaali olude kohta, tema praegune  walitsus ei suuda kuidagipidi oma kohut täita. Asi nõuab, et Inglismaa wahele tuleb ja sarnaste korratustele järsu otsa teeb. Anna lugeS seda teatust, karjatas kui pääst nõder ja langes minestusesse. Kohkunud  proua Achtermann kandis teda woodisse  ja saatis tohtri järele, kes kui ta haiget läbi katsunud oli, tunnistas, et raske palaw haigus oodata olla. Durban, Natali pääsadama linn Ahwrika homikupoolfel rannal, saab sagedasti Ahwrika Neapoliks nimetatud. Põhjahomikupoolsel lahe äärel, mis sügawasti maa sisse ulatab,  on linn oma ilusate majadega, milledest  kõikidest kõige kõrgem raekoda oma kõrge kunstliku kellatorniga on. Linna taga, ühe kõrgustiku seljal on otsatu ilus, köigelõunamaa looduse iluga ehitud puiestik ja selle puiestiku kuni mäe kõrgema ladwani ulatab Berea alew, mida kõige terwema õhuga kohaks loetakse, mispärast siis ka sinna igalt poolt terwisö otsijaid kokku woolab. Ühel ilusal kewadisel õhtul (Ahwrikas Augusti  kuul) 1899 istusiwad ühe Berea alewi majakese ilusa weranda pääl proua Achtermann  ja Anna raamatuid lugedes. Proua Achtermann nägi niisama wärske, ümarik ja erk wälja kui ikka ja tema pruunid silmad oliwad selged ja lahked kui ennegi. Anna aga oli niisama kahwatanud ja ära lõppenud kui oma raske haiguse ajal, näitas, kui ei peakstemaenamtäiesttterwekssaamagi. Haigus oli ränk olnud ja terwelt seitse kuud kestnud, arwati juba, et tema enam pöörma ei pidanudgi. Proua Achtermann oli Annat Durbani kaasa wõtnud, kuhu tema meest oli ametisse kutsutud, aga ka õhu wahetus ei näitnud temale suuremat abi toomad. Et see mure oli ja ka mille üle, mis teda maha rõhus, teadis proua Achtermann wäga hästi. Anna ei olnud aga proua Achtermanniga  Dommers'i üle ialgi üht sõna rääkinud  ja proua Achtermann hoidis sellepärast  ka seda tegemast, sest ka temale ei olnud sugulase tegu meelt mööda, tema oli selle seitungi teate üle ka hirmsasti kohkunud. Niisugust tegu ei oleks tema ialgi Dommers'it teha wõima arwanud. Aga enam meel kui õnnetu Hendrik, kes margaks ja põgenejaks saanud, oli Anna