Saarlane Politika, majanduse ja kirjanduse ajaleht. MA. Teisipäewal, 10. januaril 1906. XX!!. aastakäik. maksab - kroonüpostiga: aastas S r. kop i/g .. t..LZ „ V» . ?S.. maapostiga: ~ t . St» „ V- . t »/» .. -- „so .. Üksik «umber S kop. Ilmub ükskord nSdalaS, igalteistpLewal.  Toimetus Kur-saares PitkaS uuk., Treffcni woj.s M 13 X Kuulutuste waötutvõtmiue kuni- > - "«t Kuulutuste p-tit-rida L kop/ Pangem enam tööstust tähele! Andke maad, andke mulle maad! nõnda kõlawjid praegu pea kõikide wabadikkude ja ilma maata inimeste hääled terwel Saaremaal.  Nagu wabadikud walju häälega Maa puuduse üle kaebawad, nõuawad päris- Valdade rentnikud rentide alandust, töölised  jälle päemapalga tõlgendust j. n. e. Kõik nõuawad parandust ning oma elu tingimiSte kergitust. Riigiwalitsus on palju nõudeid kuulda wõtlmd, on paranduste eest hoolt kanda lubanud, osalt wabadusi juba kättegi annud, aga stisgi ei lõpe nõudmised, ei kao rahutused,  ei ole kellcgilgi kannatust. Mitmed  hakkawad seadusewaStalisel teel ise jMa tööle ning tõmbawad õnne otsides õnnetust omale kaela. Mis kihutab praegu ilmamaata inimest niisuure rutuga ja walju häälega maod nõudma r Mis sunnib rentnikkufi nüüd korraga rentide alandust nõudma? MikSpärast nõutakse nüüd ruttu ja ruttu tööliste palkade kõrgendust? OnS fiis tõesti wiletsuS rahwa seas nii suur, et fiin kannatust sugugi enam ei ole? Erapooletult järelemõteltns pean tunnistama,  et kitsikuSte kisa mitu korda suurem on, kui kitsikused ise. Osalt anuawad muidugi mitmesugused kitsikused üleüldsele hääletõstmisele põhjust, aga suurem osa rahutust on rahwale külgehaklawaks haiguseks  saanud. See hirmus haigus on üle terwe Wenemaa laiali lagunenud, mis ta meie Meretagust Saaremaadgi puutumata pole jätnud. Wõrdlems meie Belgiamaad Saaremaaga, siis näeme, et Ml nii juure tüki maa päül, kui meie Saaremaa on, 4—5 linna ja mitmed kümned wabrilud asuwad ning elanikkufi kõige wähem kümme korda niipalju  elamas on kui siin. Aga MI ei hädalda keegi, et kitsikused talle liiga teeksiwad.  Kellegi! ei ole maa puudust, igal ühel on ruumi elada. Millest see tuleb? See tuleb esiteks häüst walitsuse korrast ning teiseks tööstuste rohkusest. Töö, teenistus ja tööliste wirkus vu pöhjuSained, mis rahwale igapäewast leiba annawad. Ja isegi maa ei anna meile ilma tööta midagi. Ei ole kellegi maa- ehk põlluharimine täielikus korras, siis ei kata töö kulusid mitte ära ja mitmed Maksawad oma maapidamisele mujalt teenitud rahaga weel juurdegi. Sellest näeme fiis, et maa muid ei ole mitte meel kuld, temast mõib alles tööstuse läbi kulda müljs sepitseda, nõndasamma kui puusepp ühest lihtsast ja odawast palgi palukesest  raha smnmakefi wälja töötab. Mida suurema hoolega maad haritakse,  seda. rohkem see ka kasu kannab ning töötajale palja annab. Sellega jääb fiis köige päält ikka töö ja tööstus kõigi tulude ning igapäewase lewa MwWWchWWldHichMtckstGrus. Selle tähtsa peremehe ?:s kummarda, teda auusta ja armasta ning ära teda ialgi wihka, kui sa õnnelik inimene maa püäl tahad olla! Muidugi on maa kõigist kõigi tähtsam ja wancm tööstuse pöhjusainc, suS inimese soole teenistust ja leiba on annud ja weelgi annab. Pole siis imeks panna, kui iseäranis maa-elanikud omale maad nõuawad. Aga nõudjad mõtelgu küllalt järele, et iga maatükk ehk koht ennem rohkesti kulusid nõuab, kui ta töötajale midagi annab. Ilma rahalise jõuta oleks pea wõimaiu maapidamisega omale igapäewast leiba teenima hakata. Ilma rahata mees peaks tingimata enne mingi muu tööstuse läbi omale raha teenima, kui ta põllumeheks hakkab, OnS meil siis tööstust, kus rahwas raha wõiks teenida? Wabrikute tööstust on meil Saaremaal nu wähe, et neid rahwa arwu kohta sugugi orwata ei wõigi. Mõisale põllutööd on nii wiletsad, et need waewalt töölise kõhtu jõuawad täita. Ülesaamisest ei ole siin juttugi. Mitu ja mitu tuhat täisjõulist töölist raiSkawad iseäranis talwel oma kallist aega ilma millegi tegewusela. Aeg on raha ning aja raiskamine on sellega ka raharaiskamine.  Waatke, see on walus paise, et meil tööstust ei ole, kus meie oma kalli aja kasulikult ära wõiksime tarwitada. Ning weel suuremaks koSwab paise, kui meie rohiva elu tingimiSte parandajad põllutöölisi ka weel ilma mingisuguse põhjuseta  streikima õpetawad ning seega põllutöö  weel rohkem lonkama panemad, kui see iseenesest juba on. Ärgu arwaku siin jälle keegi, et ma sellega tööliste palga kõrgenduse waStu räägin. Ei kogumgi mitte. Oleks meil rohkem tööstust, s. o. wobrikuid, kui neid praegu on, siis tõuseksiwad töö palgad juba iseenesest. Sunduslik palgatõstmine, kui see ka streikide läbi toime pandud, ei oleks ialgi loomulik ning oleks sellega alati kahjulik nii häsi töö andjale kui ka töötajale. Uued rahwa õpetajad näikse aga tööstuste  wastased olema. Nad püüawad ka praegust kroonu metsade töõStusigi kinni sulguda, nagu Kuresaare ja Lewala miitingite  pääl seda otsustati. On nad aga ka selle pääle mõtelnud, kui mitu tuhat rubla see Saaremaa tööstuse raha ära riisub? Lümada ja Tagamõisa metsade tööstuste kinnipanemine toob tööstusele kõige wähem sada tuhat rubla aastas kahju. S.e on raha summakene, mida meie tähelepanemata  ei wõi jätta. Ösltakse, et kroonu rööwida niisuguste kauplustega metsasid. Minu teadust mööda müüb ja raiub kroonuwalitsuS oma metsast  tõesti plaamlikult. Ka metsa puud ei ela W igawesti. Nad jääwad aastate jooksu! manaks, haigeks ja surewad ära. Wana ja haige puu on aga mäda ning sellega odaw. Ta peab tingimata õigel ajal maha raiutud saama, kui temast midagi hääd asja wälja töötada tahetakse. Sellepärast  on kroonuwalitsuS oma metsad «väikestesse platsikestesse jäganud Need platfikesed  tulewad seatud ja teatud aastate jooksu järele kordamööda raiumise alla. Niisugust korda nimetatakse metsa kaitseks. Kuidas wõib siis niisugust korda metsa rööwimiseks nimetada? Kroonu mõisate karjamaa metsadega on hoopis teine lugu. Kroonu mõisa rentnik ei ole sellega mitte rahul, et temale ärarenditud  karjamaa metsa kaSwatufe all kinni on, sest teatawalt ci kaswa metsa all ju mitte rohtu. Rentnik palub, et temale puhastamise eesõigus antaks. Seda õigust on kroonumaade walitsuS wiimasel ajal ka mitmele rentnikule armud. MiS loomu-vastalist  asja siin siis meel on? Ka seegi on tööstuse waStaline mõte, kui Seitak e, et metsa wäljawedu Saaremaalt  ära tuleks keelata. Kui see otsus tõeks peaks tehtud saama, siis ei maksaks meie külamehe puud Kuresaare turul mitte enam 1 rbl. 20 kop. koorem, maid ainult ehk 20—30 kopikut. WanakS jäänud metsa puud pearoad kaduma, et noortel ja uutel jälle ruumi kaSwada oleks. KaS inimeste arm sellepärast Saaremaal mähemaks  on jäänud, et manu Ühte lugu ära sureb? Noored täidawad jälle manade ärakadunute augu, noored metsa puud kasivamad jälle manade asemele. Juustuwabriknid tahetakse boikoterida. MiS tahetakse sellega? Wist kõige päält kull mõisa sissetulekule kahju teha. Sellega ei tehta aga mitte üksi mõisale, maid ka sellekohasele tööstusele kahju, sest juustu eest sissetulew raha ei weereks mitte enam töötajate kätte laiali. Kui tähtsamad sissetulekute hallikad kinni topitakse, keda puudutab siis hädaoht kõige päält? Wist küll töölist, sest et tema ühe käega wõtab, mis ta teisega kohe wälja peab andma. Ning sagedasti aitab ta niisuguste  otsustuste juureS ise weel kaasa töötada. ArmaS, kallis tööline! Sellega lõikad sina ise oma liha stsse walutawaid haawu. Tööstuste ärarikkumistega ja takistustega tallatakse finn leiwakakk otse jalge alla. Millega tahad sina siis weel elada? Ära jookse mitte ise meelega häda suhu, ära talla ise oma teenistust poriauku, nagu Tallinnamaal praegu tehakse. Kõik tööstuste takistused, streikimised ja lõhkumisel» on teod, mis rahwale ütlemata kahju toomad. On näha, et uuendajad tööliste kahjude ja õnnetuste pääle sugugi ei mõtle, nemad tormawad aga edast, saagu mis saab. Kuidas eespool näeme, oleks Saareihaal tööstus rahwale kõige ülem elutinaimiste parandaja. Meie töõrahwa rahutused kasivamad osalt kä sellest wälja, et neil siin küllalt tööd leida ei ole, nad peamai» tööd