Fritz, tema on alles minu toas, kas sina ei taha katsuda temaga äraleppida? ütles ta. Fritz silmas emat päälaest jalatallani. Ei! wastas tema lühidalt ja läks oma tuppa. Proua Minna läks Tereese juurde tagasi. Fritz tuli koju kas sa ei tahaks tema juurde minna? Tereese tõusis püsti. Aga unusta mitte ära, et sina ise süüdlane  oled, kui sina tema ees seisad. Tereese ei wasianud midagi- Tema hoidis loori näo ette ja läks wälja. Proua nõunik kuulatas tcrawasti, aga ei kuulnud fiisgi poja toa ust käiwat, ja kui tema oma toa ukse wahelt pää kajasse pistis, nägi tema Tereeset just majast wälja minewat. Minija oli tema maja maha jätnud, ilma et lepituse katsetgi õieks Uinud. Meeltheites jooksis tema nüüd poja tuppa. See istus käsipõsekele sohwa pääl ja wahtis,  kui enesest ära, oma ette- Sina oleksid küll esimese hää sõna ütelda wõinud, sa tead ju ometi, et Tereese üks ära hellitud laps on. Nüüd on tema läinud ja teie pole leppimise katsetgi teinud, nuuksus wana proua. Poeg raputas pahaselt pääd. Ära räägi sellest ja ma palun, et sa mind üksi jätaksid,  ütles tema. Oh, sina olid wist ülearu tige temaga. Mis kurja ta siis nii wäga teinud ongi Frieder oli ometi juba kord tema armuke; ja tema oleks wist pea jälle mõistust pähe wõtnud kui Ma palun, jäta mind rahule, ägas poeg. Wana proua läks nuttes minema, tema oli tahtnud asja hääks käända. HeStoaS seisis Liisi kirja käes hoides. Siin on üks kiri tohtri herrale, ütles tema. Proua Roettger wõttis kirja tüdruku käest ja wiis seda ise oma poja kätte. Fritz murdis kirja pärast ema minekut lahti. Kiri oli Adaami käest: tema oodata kaksikwõitlusele  kutset ja olla igal ajal selleks walmis. (Järg tuleb.) „Pomologia öperaamatu" tähtsusest Saaremaa kohta. Juba 1901 aasta lõpul tegin ma sellest asjast «Saarlases" juttu, aga et selle raamatu tähtsus tõesti wäga tähelepanemise wäärt on, sellepärast tahtsin siin temast weel lühikese pildi «Saarlase" lugejatele ette maalida. «Pomologia õperaamat" on aianduse elu ja hing; üks hele walguse paiste kodumaa kuldawul pinnal ja kui helde õnnekülmaja Eesli aianduse riigis! Ilma temata on aiandus ikka kui pime ilma ees juhita; ta wöib küll ka kõndida, aga kas ta õiget teed läheb, seda ta ei tea isegi ja wäga kergesti irõib ta komistada ja auku langeda. Niisugust häda ja puudust Eesti aianduses ära tundes on hra Spuhl-Rotalia, pisukese  Wormsi saare paal see õnnestaja mõtte ja hüüde Eesti rahwa sekka wälja saatnud: Kas peab nüüd Eesti aianduse silmade ee st maha langema? Ta peab kord täiesti omajalgepääl kõndija mitte  enam karkude w aral tuigerdaja olema! Just selles sihis ja mõttes on tema «Pomologia õperaamatut" kokku seadma ja wälja andma hakkanud. Arwamata waewadest ja raskustest  hoolimata, mis niisuguse suure ja tähtsa töö juures ette tulewad, on ta nüüd asjaga nii kaugele jõudnud, et eestulewal mai kuul kui ettenägemata takistusi waheie ei tule «Pomologia õperaamatut" malmis trükitult ja kõidetult Eesti aianduse sõbrade lauale lubab panna. Sellega on meil siis pilive sammas ees teed näitamas ja ka ühtlasi tulesammas laga walget tegemas, side silmadelt ja kargud kaenla alt on ära wisatud. Eesti aiandus on selge nägija ning kui Pomologia õperaamatut tarwitatakse, siis ka terme kõndija. Tänu anujale mehele tema hoolekandmise  ja waewanügcmise eest! Loodame kindlasti, et ta oma tööd õnnelikult töpuie wiib. Eesti maad ja rahwost armastades, on ta seda asja ette wõtnud, et meie Eesti aiandust «lapse kingadest"  lahti päästa ja meid teiste haritud rahwastega  ühe redeli pulga pääle istuma panna. KeS aga siin mõtleb, et ta aiapidamises juba küllalt tark on ja „Pomologiaöpcraamatut" temale tarwis ei ole, see on niisugune mees, kellel nägemine  nüri, aga ise ometi uhkusega prillid körwale wiskab, üteldes: „Mis mina nendega teen, ma näen ju muidugi liig palju !" Tark aiapidaja, kes aianduse kunsti juba hästi tunneb, ci põlga ialgi „Pomologia õperaamatut", sest ta teab, et tal ometigi meel aianduse kunstis kõik õpitud ei ole. Nüüdne aianduse ilm ei taha, ei tohigi enam esiisadega ühe sarnane olla. Ta peab ennast ümber muutma ja on ka muutnud. Juhtumine on ära heidetud ja kunst ja mõistlik korrapidamine on asemele wõetud. KeS aga „Pomologia õperaamatut"  põlgab ja ennast ainult esiisadest päritud wiisi järele juba kõik arwab teadma!, see on meel juhtumistega õige tngcwasli rindupidi koos. „Pomologia õperaamal" tahab aga juhtumised EeSti aianduse wäljalt hoopis ära saata ja ainult kõige mõistlikumat ja kindlamat korrapidamist käsile wõlta. Ta toob meile kindlaid juhatusi igasuguste wiljapuude istutamise ja harimise, nii kui ka sortide wälja walimise kohta, nõnda et igaüks sel kombel puid istutada ja niisuguseid sortisi walida wõib, millest temal edespidi kõige rohkem kasu loota on. sinu kchta kulla Saare lalutaat,keS sa ka aianduse wäljal sammusid oled astunud? Sa kostad: ehk seda sama, mis teistegi EcSt! aidnikkude kohta. Muidi>gi, aga ma ütlen: ta tähendab sinu kohta weel rohkem, sest sinu aianduse piirisid on armuline Looja pehmema kliimaga õnnistanud, kui kuskil muial Eesti ja Liiivimaal. Sellega on siis ka Saaremaa aednikkudel wõimalik niisuguseid peenemaid ja õrnamaid wiljapuude sortisid oma aedades kaswatada, mis muial Eesti ja Liiwimaa! mitte wõimalik ei ole. Tannis aga „Pomologia kõlbab, sest Saaremaa kohia luuakse jääl iseäranis sordiineni. Asjatundjad räägüoad ikka, et Saaremaa  puu wili teistel Eesti kaubaturgudel alati kõige csimises reas olla, sest ta olla kõige ilusam ja maitserikkam. See tuleb muidugi sellest, et kliima siin parem ja pehmem on, mis puuwilja täielikumalt kaSwada ja walmida laseb. Saaks aga Saaremaa aedadesse niisugused sordid walitud,  millel kaubanduses rohkem wäärtust on, wõetakse siin ..Pomologia õperaamat" juhatajaks, siis oleks Saaremaa aiandusel hiilgan, tulewik ees oodata. Ka uute Ameerika persikate kaswatus arwatakse Saaremaal wõimalik olewat, nagu seda mitmed katsed ja nähtused töendawad. Juuni kuu aruandes, mis suuremates Eesti ajalehtedes ilmus, ütleb hra Spuhl-Rotaiia, et ainult Lõuna- Wenemaa tarwis persikate sordid raamatus saamad olema, aga hiljemini kirjutas ta mulle, et need ka Saaremaa lärmis saamad juurde lisatud. Uute Ameerika persikate kaswatus saaks küll Saaremaa aiandust hiilgamale tähtsusele tõstma ja ma loodan kindlasti, et meie nendega marsi proowi saame tegema. Sellega on siis „Pomologia õperaamatul" Saaremaa  kohta meel suurem tähtsus, kui muial eestlaste  juures, aga nüüd ma küsin: miks pärast on seda raamatut Saaremaal nii mähe tellitud? Juuni kuul kirjutas hra Spuhl-Rotalia mulle, et sel ajal Saaremaalt ainult 28 eksemplari pääle ettetellimisel,  sisse saadetud otiwad. Ma tean siin Kärla kihetkondas ühe mehe, kes sellepärast, et asja edendada, üksi 10 eks. pääle tellimise sisse saatis, seega on siis ilma selleta ainult 18 eksemplari  ette tellitud. See wõib küll olla, et hiljem meel mõned eltelellijad Saaremaalt juurde õn tulnud,  aga siisgi soomiksin ma, et sellest raamatust just nimelt meie Saaremaal rohkesti osa wõetakse, kus tema tählsuS teistest Eesti rahwa piiridest peaaegu ees seisab. Neist aruannetest, mis hra Spuhl-Rotalia nowembri kuul suuremates Eesti ajalehtedes awaidas, on näha, et raamatu ettetellimine  20. detsembrist 1902 a. lõpetatud on, aga kes seda raamatut südamest soowib, see mõtb nüüd meel tellimisi sisse saata. Raamatut wõib wist ikka meel saada, kui ka mitte enam alandatud hinnaga, nagu seda enne nimetatud tähtaega wõimalik  oti. Kes seda kasulikku raamatut meel soowiwad,  need püüdku telltmistega wäga rutata, sest eksempiarisid ei saa mis! mitte wäga palju tagamaraks trükitud. Nüüd tuleks juba raha kohe Möndasugust. Babiloni kuninglik raamatukogu. Juba teist aastat korraldab Pensilwania ülikooli professor Gilprecht Konstantinopolis seda warandust, mida ta Nippurist ja Babilonift wälja on kaewanud. See pole muud kui 12.000 tahwlirest Nippuri kuninglikust raamatukogust, mis Gilprecht 12 aasta eest üles leidis. See korjandus seisab Konstantinopolis Ottomani museumis.  Üks jagu tema leidustest on Ühisriikidssse  wiidud. Sultani lubaga on Amerika õpetlane neid Lahwlikesi uurinud ja nende päälkirjasid tundma õppinud. Gilprechli arwamise järele on Babiloni kuninglikus raamatukogus 150.000 tahwlikest  olnud. Nende tubwlite päält, mis Gilprecht on üles leidnud, wöib näha, et babilonlased  2300 aastat enne Kristuse sündimist juba maad ümarguseks pidasiwad ja et neil õiged arwamistd täheteaduse üle oliwad. Nippuri linn on kuueteistkümnest linnast koos olnud, mis üksteise pääl on seisnud. Wäljakaewamins pole meel mitte linna alumiste kordadeni jõudnud. Wäljakaewatud  templitest on palju tähtsaid asju leitud, sest tempel ei olnud babilonlastel mitte ainult palwetamisemaja, maid ühtlasi ka kool ja teaduste akademia. Sest preestrid oliwad ka ühtlasi teaduse-uuciad ja -õpetajad. Tahwlite püälkirjade uurimine  on selle läbi raskendatud, et täielikku Babiloni kiilkirjade wõtit pole üles leitud. Siiski sellest, millest aru on saadud, näeb, et babilonlastel kuulsad tähe- ja arwuteadlased  oliwad, sest taewakaart on neil peaaegu nõndasama wiisi joonistatud, nagu see praegu meil tarwitusel on. Rehkendamises on nad kõrgel järjel olnud. Näituseks, nende kaswatamisetabel  (üks kord üks) pole 81 ära lõppenud,  nagu meil, waid neil on ette tulnud, kui palju on 60X60 ja 1300X1300. Babilonlaste lapsed pidiwad pääle rehkenduse weel Sumeri ja Babiloni keelt mõistma. TahwlikeSte päält wõib inimese loomiseloost  nimelt weeuputust leida. Arwata tuleb, et see raamatukogu sel ajal ära häwitali, kui Abram Kaldeainaalt wälja rändas. Ja nii seistwad need tahwlid mitu aastasada arwata 25 jala paksuste waremete all, kuni inimese-käsi nad jälle walgele tõi. Naljaks. Kasulik kaup. A-: Inimene, on see tõsi, et sa kolmandat korda oled abielusse astunud? B.: Ja muidugi, aga nüüd olen ma ka wõlgadest täiesti prii. WabanduS. A>: Mis, Metsa Leenaga oled sa ennast kihlanud? Aga sel on ju ime suured käed. B.: Mis sellest ta ei tule ju tühjade kätega. Kooliõpetaja: Noh, Juku, mispärast sa siis eila kooli ei tulnud? Koolipoiss: Meie olime pulmas, aga ema käskis ütelda, et ma haige olin. Mõtteterad. Kes naeru, nalja edendab, See kergemeelsust kaswatab—  Usk on kõigeparem juhataja elus ja kõigeparem trööstija õnnetuses. Saarlane, 1903, .N 6