Saarlane UU Klcüldiue politika ajalehl mai- ja linaarahivale MM AA. Kesknädalal, 3. Januaril 1901. XVI. aastakäik. „Scrcrrt«»ns" maksab: Saaremaal aastas . . 1 rbl. SV lp Saaremaal pooles aastas 1 „ , PoStiga saadetud aaStas. Ä „ , Pooles aaStas 1 „ SS Ilmub iga teistpAo»Vt»k. "Uus waim." Möödaläinud Surnutepüha ajal oliwad meie mõlemates Eesti seltsides pidud toime pandud.  Kohane Saksa keelne leht tõi selle kohta sõnume, kus juures ta kahetsust amaldas, et Eesti seltsid nii mähe rõhku wooruse pääle panemad ja seda seemet ära häwitada tahawad, mis enne on külmatud, ühtlasi tähendades, et Eesti seltsidesse „uus waim" olla tekkinud. See sõna „uus maim" sünnitas mitmetele Eesli ja Wene lehtedele pinda silma. Olgu siis paar sõna sellest „uuest maimust"  räägitud. Meie leht on Eesti keelne leht ja tahab Eesti kasude eest mõidelda, Vennalikkudes piirides teiste rahwuste kohta olles. Nii oleks ka meie kohus. Saksa lehele wastu astuda, kui näeme, et siin Eesti seltsidele liiga on tehtud. Waatamc siis seda kallalekippumist ligemalt Äärele. Seda tehes ei lase meie ennast  patriolismuse  tuhinast öötsutada, maid meie seame ennast t õ e põhja pääle ja selle põhja pääl olles, orwustame seda asja. Eesti seltsidele antakse süüks, et nad Surnutepüha  ajal olla pidusid pidanud. Mis on siis Surnutepüha, et tema eest nii südisti wälja astutakse?  Kas on surnute pühal suurem tähendus kui igat teisel pühal, wõi mitte? Surnutepüha on Ew. Lulheruse usu püha. Ew. Luther, kirikuseaduses seisab,  et kirikuaaSla wiimasel pühapäewal seda püha tuleb pühitseda nende surnute mälestuseks, kes aasta jooksul on magama läinud. Igaüks teab, missuguste  pühalikkude tundmustega meie kirikuaedaS wiibime, missuguste tundmustega meie oma omaksete haudade ääres seisame. Meie omistame  ju oma surnuid. Ja surnute auuStamise tundmust ei ole mitte üksnes kristlastel, waid seda on k» pagana usulistel. Räägitakse, et Hiina bokserid ainult sellepärast mässama hakkasiwad,  et wäljamaalised nende surnute hauad raudtee tegemiseks ära häwitasiwad. Kui meie juba oma surnute haudade juures pühades tundmustes  wiibime, siis peawad ju meie tundmused niisama pühad oma ära lahkunud wendade ja õdede mälestuse juures olema, sääl juures, kus meie maimus nende pääle mõtleme. Nagu ütlesime, on surnute püha ära lahkunud omakste meelde tuletamiseks sisse seatud. Kui need tundmused  seesuguse meeldetuletuse juures pühad on, siiZ peab ka see päew, mis Ewangeliumi kogudusele  terwss Weneriigis niisuguste tundmuste üleskutsumiseks  sisse on seatud, ka püha olema. Ja seesugusel pühal ei ole küll mitte kena tantsida  ja rõõmu pidusid pidada. Kas siis meie tõesti oma surnute mälestust nii mähe auustame? Ja päälegi tahab sarnane püha meie meeli ka selle pääle tõmbada, et ka meie oma elu üle ligemalt järele mõtlema hakaksime, seda meelde tuletades „et kõigil on seatud ükskord surra, oga pärast seda kohus". Kui aga keegi peaks ütlema: „MiS on Surnute püha"? „Meie seda ei tunne!" siis on asi korrast ära, ja siis ongi nõnda ütelda „uus waim" selle asja sisse tekkinud. Ja selles mõtesgi on wist „Arcnsburger Woch." seda sõna oma sõnumeS tarwitanud. Ühte ehk teist asja tuleb selles mõttes sisse seada, kudas see üleüldiste tundmustega kokku käib. Kohane rahwaS on suuremalt jaolt kõik Ew. Lutheruse usuline rahwaS, ja sellepärast ei tule ka siin mitte üksikute arwamiste järele teha, üksikute „waimude" järele käia, waid üleüldiste, kohases kohas walitsewate tundmuste järele, üleüldise „waimu" järele. Et aga siin Eesti seltsid teist teed käisiwad, Surnutepüha tähendust rikkusimad, siis on nad selles asjas wõlfisti teinud. Meil tuleks kaasa awitada ja töötada, et Surnutepüha tähendus suuremal  mõjul rahwa pääle mõjuks, et selle mõju läbi rahwast enam «voorusele ülesse wõiks kutsuda ja äratada. Et sarnast äratust inimeste südamesse panna, selleks on wist Surnutepüha tähendusel küllalt mõju. Nõnda sus leiame „Arens. Woch." süütõstmise  kaunis põhjendatud olcwat, sest mitte üksnes surnute püha, waid kõigi laupäswa õhtude ja pühapäewade pühadust peaksiwad meie seltsid hoidma, et selle läbi rahwast enam kristiikkuls tundmusele wiia, mis kõige õnne ja hää käekäigu alus on. Meie arwame aga, et Kuresaare Eesti seltsid mitte meelega ülema! tähendatud eksitust pole teinud,  waid et see nendel mõtlemata ja kogemata on sündinud. Igatahes paneme aga kohastele seltsidele südame  pääle, et nad oma pidudega enam pühapäewade  auu hoiaksiwad, wooruss piirides käiksiwod ja woorust oma ülemaks sihiks peaksiwad. Seda ei ütle meie mitte üksnes Eesti seltside kohta, waid ka kõigi teiste KuresaareS olewale seltside kohta. Sest ka nendes pannakse sagedasti wäga wähe rõhku wooruse pääle, kuna nad kui enam Ilmasüüta ehk wöit õiguse teel. KZ. Kirjutanud ---sn. See on ainukene õige nõuu sõber, ütles lord, kes sell silmapilgul nende juure astunud  oli. Jumalik saatus wiib mõnikord hoopis rutemalt eesmärgile, kui kõikse targemalt  etteplaanitud tegewuse siht. Ometi ei tohi meie sellepärast oma tegewust hoopis  järele jätta ja ainult seda oodata, mis saatus toob. Ei, see oleks Jumala armu ja abi wõeriti mõistmine. Wana tark kirja sõna ütleb: Tee seda mis su jõud ulatab  ja mis üle selle, seda jäta Jumala hoolde! See sõna on enamisti kõikide ettewötete juures see ainus tarkuse hallikas ja selle järele peate ka teie tegema. Kui Leie omas ettewõttes oga teist teed pruukida tahate, siis astute malsi sammust. Enese jõu püäle ei tohi iialgi üksi loota ja Jumala  abi pääle loota ja ise käed sülle panna ja ainult kaebada ja õhkada. Minul  on praegu kaks kõige kangemat ja kawalamat  meest wäljas, kes ühte lugu teie isa järele nürimad ja temast sõnumid püülivad,  aga ilmaski ei usu ma, et nad kõige oma kanguse ja kawaluscga midagi teha jõudwad, kui Jumala abi ja õnnistus selle juures puudub. Sellest ei ole aga meel küllalt, mis meie ise teha wöime, et ainult saadikute läbi laseme teie isa järele uurida. Meie peame ka ise wülja minema ja teda otsima, siis wöime loota, et oma kohuse täitnud oleme ja senna juure ei saa Ju- Bal sms abi ka mitte keelama- Tõesti mülord, teie lahkus ja hääbus on imekspanemise wäärt! hüüdis Mille» mann waimuötatult. Teie olete minu eest juba palju rohkem teinud, kui see ühegi teisel wõimalik oleks olnud ja ikka weel ei wäsi teie häätegemised minu wastu! Millega jõuan ma seda hääd teile kõik tasuda!  Ma ei küsi sugugi enam selle järele, mis nõun teie selle asja poolest nüüd ette wõtnud olete, maid loodan, et kõik, mis teie ettewõtate, minule ainult kasu toomad, sellepärast mülord, olen ma tingimata teie käsu all. Kui teie minu nouu kuulda tahate, siis on see, et meie Home homiku enne päikese tõusu juba teele läheme, ütles lord. Minul on selle tarwis üks wäikene auruiaew malmis  pandud, millega meie Tseiloni saare kaudu Malakasse sõidam', kus minul aga mõned kauba ärid toimetada ja säält wõime meie siis lähemat teed Taga-Jndia saarcsümber  ette wotta ja hoolsat järele kuulamist  pääle hakata. Minu nõuu on kõige esmalt Sumatra,- Borneo,- Selebese- ja Tiimorisaartele  sõita ja hiljemini löunahomiku poolsemate saarte pääl otsimist ette wõtta. Minu saadik telegrahweerib mulle Jaama saarelt, et teie isa ühe Hollandi laewaga Tiimorist Jaama saarele sõitnud. Seda tõendawat laewa kapten täiesti ja ka mõnest  teisest kohast olla nimetud saarel temast  meel jälgi leida, mida osaw nuuskija hoolega wälja on uurinud, aga grahwi ennast ei leidwat ta kuskiltki ja arwab mess, et zrahw kudagi moodi,ühegi lähema saarele wä!ja rändanud su, aga kuhu, seda pole ta, kõige hoolsama püüete pääle, weel wälja saanud. See on ime, mis need mehed kõik wäst ja ei jõua nuuskida! hüüdis Willemann imestades. Lootuse järele saab meil ka edespidiste uurimiste tarwis nende pääle suur lootus olema. Tõesti, ütles lord, Nende meeste kamalus  ja maimu terawuS on piiramata suur. Nemad on küll seda wäärt, et meie neist, oma ette wõetud märgile saamiseks, kõige kindlamat tuge loodame. Nüüd tehti reisu plaan hästi korralikult malmis. Pidu wõcrad lahkusiwad neilt kõige soojema õnnesoowidega. Maria pidi nüüd lordi majasse elama jääma ja ehk Mr. Gloorbenil küll omast kallist kasutütrest  kahju lahkuda oli, siiski pidi ta teiste nõudmistele järele andma, sest et ta siin, iga ähwardawa häda ohu eest, mis ehk kogemata tulla mõis, palju kindlamalt warjatud  oli, kui tema juures -väikeses Wallingtooni  mõisas. Ta lahkus -viimaks selle troostliku mõttega, et iga nädalas paar korda Mariat siin lubas waatamaS käia. Teisel homikul mamsel koidukumal sõitis wäikene aga nägus aurulaew „Lordiina", kapten Milhorn'i juhatusel, sadamast wälja. Kui päikene üles tõusis ja mere peegli kulla karwaliselt sätendama pani, oli juba lordi istandus neist kaugele seljataha maha jäänud ja sinawad mäed paistsiwad weel aga kaugelt läbi udu neile silma. trükikojast wõib saada: Uued laulu raamatud ja „Elnpuu", S 6 jutlusega paljude kodumaa õpetajate poolt. 768 Ihk., suures kaoStas, hind S r. ja k. Põllumehe kalender. »»»»»»»»»«»»»«««