Saarlane ja kirjanduse ajaleht. M M. Teisipäeval, 30. mail 1906. XXII. aastükait maksab: V- .. !„2S ~ V 4 .. - ~ V- - I Vt .. -„Sv .. Üksik «umber S kop. Ilmub ükskord nädalas, igal teistpäewnl.  Toimetus Kur-saor-S PitkaS aul. Kuulutuste waStulvõtmine kuni Koolitamisest põlluharija  rahwa juures. J. Kirotar. I. KaS on põllumehele suuremat kooliharidust  tarwis? Weel tänapäewanl on suurem osa meie põllumehi selles arwamijeS, et nendele kõrgemat kooliharidust mitte lärmis « ole. O» põllumees aga häStt tugew za hoolas töömees, tõuseb wara üles ja läheb wara magama, oskab künda ja külida ju õigel ajal hnna ära teha, siis ei olla põllumehel enam midagi suuremat puudu. Kõht on täis, riided seljas, rshokopik ka taskus, kalmel soe tuba ja pühade õlut lodus mis siis hing meel tahab i Mõistab niisugune  meeS natuke lugeda ja wareSjalgu kirjutada, siis on ta enese arwates tvige targem ja tublim inimene. Aga paraku ainult snesi arwates! Niisuguse inimese tööjõud ja rammu wõib küll suur olla, aga see on toores, looma jõud. Ainult kehaliku jõu päätx waatajad põlluharijad seadiwad ennast tööhärjaga  ühe asime pääte, sest härja käest nõutakse ka ainult löö-Mdu. MiS aga inimest inimeseks teeb, põllumeest ijesiiswaks,  wabals ja m õ r st t i t u k s põllumeheks,  ses on mõistus ja tarkus, mis ainult kooli läbi saada wöia. (Kool wõib ka nõndanimetatud elukool olla, kus inimene enne surma natukeseks ajaks selgemad  waated elu kohta saab ja oma löö wlgasi selgemini ära tundma hakkab. On ka üksikuid haruldast inimesi, lellel loomu poolest juba suur mõistuse  tagawara-ait kaasa antud on)- Seni kaua aga, kui haridus põllumeestel nii hirmus  wäikene on, jaamad nad ikka targemate  tõugata ja ninapidi wedada, jaäwad ikka õiguse poolest amuti orjadeks, töö loomadeks. Hariduse põlgamisega teemad põllumehed oma töö ja seisuse tõlge hoiwemakS tõlkidest  muudest seisustest ja ametitest. Kõik muud ametmehed nöuawad suuremat  kooliharidust: on nähtud, et rohkem koolitatud inimesed rohkem leemwad, sest nad wõiwad oma koot,hariduse lata lööd teiste targemate meistrite juhatuste läbi täiendada, paremini teha, mõistawad paremaid  kauba turgusi oma töödele otsida jne. Ühendaivad ennast (see teeb tugemaks) sa hviawad selle läbi löö hindasi õigel kõrgusel.  Põllumehed aga müüwad oma wo sitad naharaha eest ära, onnawad mee wõileiwa eest ülesostjatele n- n- e. Suur hulk tahab ikka oma konksodra ja puuäkle juurde jääda- Pöörawad koollharidusete uhkesti selja, mis sellest näha, tmdas rahwaS  oma kooltde eest hoolt iannab ja sunduseta  palju nende hüäks teha ei taha. Sellega alandawod põllumehed ise oma seisust ja tööd, alandawod iseennast mils puidu mõni kerglane linna wõi poepoiss rahwa enese arwates „m a ts  i st" kõrgemal seisab ? Mis kasu on aga põllumehe! suuremast kooliharidusest? 1) See kasu, et kooliharidus «võimalikuks  teeb põllutöö musist laiemalt tähele panna, ta kirjelduste waral õppida, mis kajulik ja mis põllumehele muidu ehk täiesti leudmataks jääks. Ka Saaremaa Põllumeeste Seltsile oleks see eht suurets kasuks, need läbirääkimisi terasemalt silmas pidada, mis teistes Põllumeeste Seltsides peetakse nende lühikesi kirjeldusi leiaks ajalehtedest. Tähtsamad juhmused wmkS esimees eht mõni selleks wätjawatttud seltsi tuge seltsi koosolekutel läbirääkimisteks ette panna. 2) Kasu kooliharidusist on see, et mees oma iöö puudusi tundma õpib, et ta üleüldse  ära tundma hakkab, kui kõhn ta oma teadmiste poolest on ja weel palju aSju õppima peaks. Seda tundmist wõi oma rumalusest arusaamist ioolitamata inimesel palju et oie- Ta on enese arwatcS alati kõige targem, ra oma töös- Minge ütelge mõisa moonakale, et ta põllutööst suuremat midagi ei tea ta arwab sind ennast ogaraks ja naerab sind wälja- Kuidas ei peaks ta põllutööd mõistma  wõi sellest midagi teadma, kui ta oma eluaja kündnud, sõnnikud wcdanud, külinud  ja kõiksugu teisi töösi teinud on? Ta mõistab ainult tööd teha, kui teda taga sunnitakse, aga ei tea mitte, mispärast seda wõi teisi tööd just nii wiisi tegema peab, kuidas seda paremini teha j. n e. Selle pääle ei ole töömees sagedasti mõtelnudgi,  ta on oma elu aja tööloomaks olnud, ilma järele mõtlemata, ilma õige arwusiamise wöimuta. Muidugi ei aita ka ainult teadmine ja inndinine tedagi töö juures: teadmine ja mõistmine peawad mõlemad käsikäes käima. 3) Kooliharidus parandav inimese iseloomu  (karakterit), pehmendab toorust ja hoolimata  meelt, mahendab riidu ja kadedust ja palju muid omadusi, mis orja ajast ja ka juba rahwa algiseloomu läbi rahwale just kui luusse lihasse kaSwanud on. Toorust ja hoolimata meelt on rahwa seas palju leida: On küllalt näha, et mees hobusele, kellel paale nelja jala, rippuma kõhu, selgroo kondi za saba jupi midagi järele jäänud ei ole, pütsamalakaga selga laob. Ja kadedust ja riidu, -varastamist ja asjata kohtukäimisi on igat pool küll ja küll. 4) Õpetab haridus majapidamist paremini  korraldama. Haritud põllumees leiab kergemini teesi, lmdaS oma koha sissetulekut  suurendada, põllusaadusi kasulikumalt ära tarwitada j- n- e- Haritud põllumehe silmaring on palju laiem. Selle kasu on see, et mees kitsikuse korral ikka mõnda wäljapääsemise teed leiab. Haritud inimene  leiab ikka ja igalpool tööd ja leiba, kui ta aga tööd teha tahab- On peremehel 2—3 poega, siis peawad teised pojad pääle ühe, kes wancmate koha pärib, omale hädapärast mõne muu ameti wõtma, kui neil kohe jõudu ei ole iseseiswalt  peremeheks hakata, ja nad teiste sulaseks minna ei taha- Pääle selle on ütlemata palju asju ja kasust, mis koolitamise ja koolihariduse poolt rüägiwad, nii et wõimata on neid km kt korraga ette harutada. Seda tunneb Lerwe maailm, ka looouSgi, ära, ja kõik püüab täienemise ja edenemise poole- Inimene  wöib aga edcmda ja täielikumaks saada ainult oma mõistuse südame ja ka teha harimise, läbi. See on: inimesel peab mõistust olema, mida rohkem,  seda parem ; peab südant wõi tundmusi  olema, mida soojem ja elawam, seda armsam on kõigile inimene, ja ka tasulisem: ainult mõistuseta inimene wöib südame poolest ka metsaline olla, ja niisugune inimene on kardetawam kui katt. Ka terwe keha peab olema: see on mõistuse ja südame tööriist. Seda peab inimene walujcda ja juhatada mõistma. (Järgneb.) Riigiwolikogu. Juba neli nädalat töölab rügiwolikogu. Kõik see aeg on wäsimats töötatud, ka pühapüiwiti ja ööd läbi. selle ajajooksul on rügiwolikogu Wene ajaloosse unustamata  leheküljed kirjutanud. Ta pole küll jõudnud weel ühtegi seadust läbi wiia ehk malmis teha. Aga selle aja jeeS, kus „tahtede palat" riigi nõukogu uinub, töötab wolikogu seaduste eelnõuete kallal ja nõuab ministritelt walitjuse mitmesuguste tegude kohta aru. Kõige esiti wõeti riigiwolikogus Keisri tellimuse kõne pääle wasmse-adressi kokkuseadmine  ette. Selle waStuje kokku seadmiseks  läks hulka aega, sest see oli rügiwolikogu  Lulervane tööplaan. Ühel häälel lühendas rügiwolikogu, et ta pääpüüe on rahwale wabaduft, maad ja haledust muretseda  ning wabaduse wõittejate wangist iahtilaskmift nõuda. Kahe esimese küsimuse ümber on senini tõik rohwajaadikute tegewuS olnud. Juba pea pärast oma esimest sammu sai rügiwolikogu tunda, et ta waletscwatele ringkondadele  mitte ee meeldi. Rahwaasemikkude  saadikuid ei lastud Keisri jutule wastuse-adresfi ära andma, waid seda lasti kojamlnistri läbi teha. See oli omast kohast tõrwahoop wolikogule, ühes sellega ka rahwale, tuid wolikogu kannatas selle ära ja seletas, et see pole tähtis, kuida wiisi adresS üra antud saab, waid päüast on adresft sisu. Kõnede ajat tähendati selle pääte, et rahwaS peab nägema, missuguste  takistustega wvltkogul töömda tuleb; wümase kui sammu päül tuleb wastuseismist.  Wahejein Keisri ja rahwa wahel pole weel mitte langenud. Esimeseks pääle wastuse-adresfi wõeti maa- ehk agrariüfimus harutamise alla.