Kõigekõrgemalt poolt 17. junil kinnitatud  seadus supeluõmalsu wõtmise üle Kuresaares,  ära trükitud- See seadus on järgmine: Kuresaare linnawalitsusele antakse luba 6. aaSta jooksul, 1909- aastast hakates isikute päält, kes Kuresaare liuna 1. mai ja 1. septembri woheajal sõidawad, järgmistel põhjustel  maksu wõtta: 1) Maksust on wabastatud s) kes ametitalituöle pärast tulkwad; b) mustatöölised; e) lapsed alla 6. aastat; ä) isikud,  kes laewade pääl teeniwad ja linna laewade seisatuse puhul jääwad; e) isikud, kes linna mitte rohkem kui S. päewaks ei jää. 2) Maksu ülem määr määratakse 3 rbl. aastas igaühe  üksiku isiku päält, aga perekondade päält, kus 3 ehk enam liiget on, 5 rubla. 3) Maksuwõtmise  kord ja wiis, aga niisama ka teiste isikute wabastamine pääle nende, kes A 1. tähendatud,  määratakse linnawalitsuse poolt ära. 4) Supelusmaksu üle peetakse arwet iseäraldi, teistest  linna rahadest lahus. 6) Maksu sissetulekut wõib ainult linna wäljaSpidiste hääkorra tarwituste  ja üleüldiste lõbude pääle ivülja anda. 6) Maksu sissetuleku ja wäljamincku üle annab linnawalitsus  kubernerile aruande, mis üleüldiselt  teada antakse- Ehk küll uut supelusmaksu  juba ISOS. a. wõtta wõib, ei saa aga seda mitte sel aastal wõctud, sest et asi hiljaks on jäänud. Tulewad ju linnawalitsuse poolt maksu wõtmise korra ja abinõude üle määrused wälja töötada. Uue malsu läbi loodab linn suuremat sissetulekut saada, kui praegu. Sest praegu ei saa korterite päält, millede üür alla 60 rubla on, mingisugust maksu, niisama toowad  ka pensionid selles asjas linnale kahju. Edaspidi tuleb aga igaühel, kes mitte seaduse järel sellest maksust wabastatud ei ole ja üle 3 päcwa linnas wiibib, teatamas suuruses maksu maksta, ka neil, kes näituseks maalt linnaS oma sugulaste juures üle 3 päewa külalisena wiibiwad. Saame näha, missugused lähemad määrused linnawalitsus siin wälja töötab. „Saksalaata" taheti augusti kuu pääle linnawalitsuse poolt nimelt sellepärast wiia, et laada ajal mitmesugused isikud siia tulewad ja haigust toomad, mis supcluselule kahju tuua wõib. Kubermangu walitsus pole aga seda põhjust mitte maksmaks arwanud, sest et laada kauplejad mitte rohkem haigust ei wõiks tuua, kui supclwõõraste haiged perekonnad, kes mitmesugustest  Wenemaa kohtadest Kuresaarde tulewad,  mis sagedasti termist poolest mitte kõige paremas seisukorras ei ole, laadale tulijad on aga lühematest Kuresaare ümberkaudsetest kohtadest,  kus, niipalju kui teada, praegu mingisuguseid haigusid ei ole. Pääle selle on laada! juli kuus, supeluselu elamuse tõttu, mis maaeluga lähemas ühenduses, palju suurem tähendus kui sügisesel waikstl ajal. Kaarmalt. Loona mõisas on kuri punatõbi  sigade kallal. 8 siga on paari päewa jooksul haigeks jäänud, nendest on 4 ära surnud. Kihelkonnalt. Mõned töendasimad omal ajal, et siin Kihelkonna seltskond enne mäda olnud. Tõsi, rahwuslise tundmuse poolest oli Kihelkond tema praegusest seisukorrast taga. Kuid nüüdgi wöime öelda, et Kihelkond mäda on, nimelt ühemeele puuduse poolest. Seda tõendawad  mitmesugused tktikirjad ajalehtedes, seda tõendab ka elu ist. Seda näitab ka järgmine kohtu asi. Kihelkonna nooresoo kaSwatuse kooli ruumid  viitvad mööda läinud kooli aastal hr. T. maja teises otsas. Mis kohtu asja fiiS koolist wälja wõib tulla? mõtleb ehk lugeja. Aga oota, ma räägin. Majaomanik T. kaebanud urjadnikule, et kooliõpetaja hr. H. õhtul hilja, kellult —12 ajal kodusse tulles, harmoniumi püäl mängida ja laulda ning seega tema, kui nerwihaige inimese  unerahu rikkuda. Siis haktanud ta pärast poole meel laulukooriga harjutust pidama, enne kell B—lo õhtul, aga pärast läinud asi meel hullemaks, sest siis wültanud harjutused kella 10—12. Hr. H. tahta teda, hr. T., just kiusaba, sest et nad tülis on. Hr. H. seletas, et ta hr. T.-ga küll tülis olla, oga oma tegewustga teda mitte ci kiusaba. Politsei poolt tõsteti hr. H. wastu rahukohtuniku juures kaebtus rahurikkumise  pärast. Rahukohtunik mõistis H. õigeks. Teine kaebtus oli ka ühtlasi rahukohtuniku juures harutusel, kus hr. H. hr. T. sõimamises süüdistas  sa milles hr. T. 10 r. trahwi alla heideti. Salmelt- Keegi A. M. süüdistas J. L. wiie kiwi marguscs, kiwistd 11 rubla pääle hinnates. Nüüd on selgeks tulnud, et kiwid lihtsad raudkiwid ja mitte rohkem kui 5 kop. tükk wäärt olnud. Muhust. SimmiSte külas Z. Wakka talusse, kus 13. aastane lapsehoidja ühes lapsega  kodus oli, tulnud keegi halli habemega mana mees ja nõudnud tüdruku käest raha. Et see rahast midagi ei teadnud, ajas manamees miimast  toast wälja ja käskis pcrenaese järele minna, ning ise hakkas majaasju rewideerima, pole aga midagi leidnud, mis oleks kaasa kõlbanud  mõtta. Wäljarändamme Wologdasse. Hiljuti jõudis maakuulaja, kes Wologdas maaolusid waatamaS käis, tagasi. Teated, mis ta tõi, ei ole tüll kõigiti rahuidawad, kuid sellegipärast mõtlewad siit paljud ilma maata inimesed Wologdasse  elama asuda. Ka Siberisse plaanitstwad  siit paljud wälja rännata. Wäljarändamisele  sunnib elanikka nimelt wiletS majanduSline seisukord, kuid selle juures peaks rohkem ettewaatlikum  oldama, uisapäisa ei maksaks midagi ette mõtta. „Wir." Tallinnast. SöjakohtuS algas lk. julil Pärnu rewolutsioni protsess. Pärnu rewolutsioni protsess. Nowembrikuus  190 ö. a. tekkis Pärnus rewolulsianikomitee,  kes oma üleskutseid Birkhahni trükikojas trükkida laskis, ja tui trükikoja omanik  wastu tahtis panna, siis surmaähwardusega pääle käis. Selle komitee teg.wust tagajärjeks oliwad mitmed korratused, muu seas korratus Pärnu Elisabethi kirikus 8. nvwembril, kus õpetaja Hahn Tallinnast seekord jutlust oli pidamas.  Seekord ilmusimad kirikusse kärategijad,  kes õpetaja Hahni „wälja"-- ja „kotti"- hüüetega,  mitmekordsest katsest hoolimata, kõnet alustada  ei lasknud. Ka 8-meheline politjeisalk ei saanud midagi parata, sest et ka kiriku ees äh- käes on. Wiimaks ometi peatas wanker GofferoiS  d'Annieau ja St. Antoine uulitsa nurgal. - Nüüd olete kodus, sõber, ütles aednik. Tänan Teid, wastas Perro. Suure waeroaga ronis ta wankrilt maha ja pidi ennast maja seina najale toetama. Perrol kulus terme tund aega, enne kui ta St. Antoine uulitsalt Goffervise uulitsale jõudis. Õnneks on januari kuu ööd pikad. Keegi ei juhtunud talle wastu tulema ja ta jõudis kell ö hommiku kodusse. Külmast hoolimata seifi» ma terwe öö lahtise akna juures. Perro esimese hüüde pääie jooksin ma talle wastu ja tegin ukse.lahti. Tasa! Su enese elu pärast! ütles ta mulle  sisse astudes. Aita mind minu tuppa, aga Jumala pärast, ära tee kära. Ta läks, ennast minu najale toetades tuppa.  Kui ma teda haawatud nägin, ei julgenud ma midagi talt küsida, waid nutsin ainult. Toas rootsin ma temal sõjariistad ümbert ja riided seljast ära; õnnetuma weri woolas mu käte püäle ja riiete alt tuliwad sügawad, punetawad haawad nähtawale. Ta hoidis mu ehmatuse hüüet käskiwa käeliigutusega tagasi, heitis woodisse ja palus mind teda nõnda seada, kuda tal wähem walu oli. Luba ometi, ma kutsun arsti, ütlesin ma nuttes- Ilmaaegu! wastas ta mulle. Sa tead, et ma ise ka wõhe haawaarsti teadust tunnen. Uks haaw, mis kaela juures on, on surmaw, »iuu elu ots on käes ; üks asi aga on tähtsam, kui minu kannatamine ja kui Jumal, kes mõrtsukaid  ja äraandjaid nuhtleb, mu elu weel mõned  tunnid pikendab, siis tahan ma weel tema tööriistaks olla. Warsi tuleb mulle palawik ja siis on kõik lõpetatud. Keegi arst maailmas ei wõi sinna aidata. Ta rääkis suure wacwaga. Ma palusin teda, et ta «öhe puhkaks. (Järgneb). Kirjapakikene. MauruS Jokai uublSMukene. Eestileeide H. Ma sen. Pesti linna kuulsamale arstile Dr. K.-le teatati vhel päewal, warasemal hommikutunnil, et keegi isand temaga wiibimata kõnelda soowib. Arst tõmbas rutuga öökuue selga ja käskis haiget  oma ette lasta. See oli nähtawalt peenemast seisusest meeS; ta kahwatu nägu awaldas suurt piina ja paremat  kätt kandis ta sidemes. Ma olen puruwäsinud, awaldas tundmata. Nädal aega ei ole ma sugugi magada saanud. Mu parem käsi ei ole õieti korras, ma ei tea, mis see on- Alustuses oli walu «äikene, nüüd aga on käes alaline walulik põlemine, mis päew päewalt pahemaks lähcb. Et ma jeda kammini wäljakannatada ei jõua, tulen ma siia, Teid paluma, ei Teie selle koha wälja lõikaksite. Arst palus omale kätt näidata, mida haige  talle walupärast kinnipigistatud hammastega wastu sirutas. Mu häda on nii iseäralik, et Teie imestama  peate, tähendas tema, kuna arst sideme lahti wõttis. Aga ärge laste ennast selleläbi sugugi eksitada, herra doktor. See waigiStaS haiget, et ta omas kauaaegses  ametis kõigega harjunud olewat ja millegi  üle enam ei imestawat. Siisgi ei wõinud ta oma imestust marjata,  kui ta kätt ilma mähkmeta silmitses ei haawa ega paistetust, ei midagi iseäralist ei näinud ta, üks käsi oli nagu teinegi- Wõõrastawalt  laskis ta käe maha langeda. Woluhüüe tungis wõõra mehe huultelt, kuna ta haiget liiget ettewaatlikult pahema käega  üles tõstis tunnistus, et häda tõsine oli. Kus on walutaw koht? küsis arst. Siin! Wõõras tähendas keset kae selga, ta keha mürises, kui arst seda kohta kergelt sõrme  otsaga puudutas. Kas Teie tunnete mu sõrm puudutamist? Haige ei wastanud, aga ta silmad täitfiwad  endid pisaratega, nii suur oli walu. Imelik! Ma ei näe stin mitte midagi. Mina ka mitte, aga mis ma tunnen, on nii hirmus, et ma wahcst pääga tulle jookselsin. Arst waatas talle uuriwalt otsa. Ehk oli ta Maju haige? Jääge siia, ütles ta, siis peate  teie mõne päewa sees terme olema- Ma ei wõi oodata- Ärge pidage mind waimuhaigeks, ega püüdke mind kui seesugust arstida, see oleks asjata- See wäike plekk jääl teeb mulle põrgupiina ja ma tulin siia, et Leie ta mul ära lõikaksite. Seda ma ei wõi. Miks mitte? Sest et Teie käel mingit haigusemärki ei ole. Teie näete täiesti minu mõistuse juures kahtlewat, awaldas wõõras, kuna ta oma taskust  tuhande kuldnalise raha wälja wõttis ja laua pääle pani. Teie näete, herra doktor, et ma lapselikku nalja ei tee ja et häätegu, mida ma Teilt palun,  mulle niisama hädaline kui tähtjas on. Ma palun Teid siis weel lord, seda kohta mu käe seest wälja wötta. Ma kordan, mu herra, et kõik maailma wara mind sundida ei wõi täitja terwe liikmega  kui haigega ümber käima ja weel wähem nuga sellejuures tarwitama. Noh, hää- Siis tahan ma Teilt ainult üht wäikest lahkust paluda. Ma saan isegi lõikamisega korda, pahem käsi teeb seda küll wühem osawalt, aga see ei tähenda midagi. Olge Teie aga nii lahke ja siduge haaw pääle tõttamist kinni. Sääk juures tõmbas ta kune seljast ära, lükkas särgikäise ülesse, wõttis laua püält ühe noa, ja järgmisel silmapilgul oli selle tcraw tera ots naha sees. Pea! hüüdis arst, kartes, et haige oma weresoonele wiga teeb- Et Teie kord lõikamist järele ei jäta, tahan ma ikka parem ise seda teha- (Järgneb.) M 60 Saarlane ISOS