Saarlane maksabkroonupostiga:  a°st°s S r. kop Vs „ 1 25 V. .. -.. 75 .. «aapoStiga: „ t„ 5V „ V- . t„ - .. V. ..'"..50. Üksik ««mber S kop. Ilmub kakskorda nädalas, igal kestuädalal ja laupäewe? Toimetus KuresaariS PitkaS uul., Kuulutuste wastuwõtmine kuni Kuulutuste prtil-rida 3 kop. lehe eeSotsaS 20 kop. Ks SS Kesknädalal, 3. oktobril 1907. XXIII, aastakäik Saaremaa põllutöö kooli elule kutsumises on suur takistus ette tulnud. MiniSterium ei ole Tiirimetsa mõisat tähendatud kooli tarwis mitte lubanud. Aga kas peame nüüd põllutöö kooli asutamise küsimise seisma panema? Sugugi mitte! Kui tahjetsemise wäärt see ka küll on, et Tiirimetsa mõisat tähendatud otstarbeks mitte ei saadud, fiisgi on siin ka küll omad hääd küljed. Sest juba hakatuses oliwad paljud põllutöökooli TiirimetsaS asutamise waStu sellepärast, et see mõis mitte Saaremaa keskkohal ei ole ja linnast kaugel on. Ka oliwad siin weel mõned muud põhjused. Meie oleme ka selle poolt olnud, et kool TiirimetsaS elule pidi kutsutama. Lootus Tiirimetsa mõisa põllutöökooli tarwis  saamiseks näis üsna hää olewat ja miks pidime siis selle wastu olema. Ka oli Tiirimetsa mõisas hulk ehitusi, mis koolile wäga tormilised on. Ja püälegi ei olnud teistesse parematesse kohtadesse saamiseks mingisugust kindlamat lootust olemaS. Kui aga nüüd Tiirimetsa mõisa saamine  wõimatuks on tehtud, siis ei taha meie põllutöökooli asutamise küsimust mitte maha jätta, waid tahame selleks ikkagi weel kihutuse tööd edasi teha. Wõilsime kroonult uute tingimistega mõisat paluda. Ja kui ka fiisgi seda mõisat ei saa, siis ikka edasi tööle uutel põhjustel. Ja wõib olla, ehk avnawad uued põhjused uut hoogu. Meie ütlesime selles ka häid külgesid olewat, et Tiirimetsa mõisat põllutöökooliks  mitte ei saadud. Häid külgesid näeme selles, et nüüd paljud, kes selle tõttu, et kooli Tiirimetsa mõisa asutada taheti, kooli wastased oliwad,  kooli sõpradeks saawad olema. Kui Tiirimetsa mõisat milgi tingimisel ei saa, siis tuleks edaspidises töötamises põllutöö kooli asutamise asjas seda juhiks wõtta, missugune koht üleüldiselt kõige paremaks põllutöö kooli kohaks tunnistati. Üleüldine soow oli selles asjas, et kool linna lähedale asutatuks. Seda peame silmas pidama. Päh ila mõisat soowiti mõnelt poolt põllutöö kooli tarwis. Ka taheti hiljuti üht osa maad säält selle kooli asutamiseks muretseda, nagu meie seda omal ajal ka teatasime. Ehk seda teadet mõnede meeste poolt küll „Saarlase" „targutamiseks" Nimetati, siiSgi oli osi tõesti nii. Kuid Pähkla mõisast nüüd küll enam midagi lootust ei ole- Jõäwad weel Tahula ja Braakli mõisad järele, mida ka soowilati. Ka need pole mitte kõige paremad- Kõige kohasem ja parem on, kui põllutöökooli  asutamiseks Kaarma-Suuremõis ast tormilise osa maad saaks. Asi on aga selle poolest raske, et K.-Suuremõisa landrathi mõisa on, mis ehk wõimatuks teeks, säält maad saada. Kui aga siin kõik ühesse nõusse astuwad, kui ,'uurpõllumeeste ja Väikepõllumeeste seltsid ühes meeles asja toimetada katsuwad, ehk läheb fiisgi asi ometigi korda. Sai ju Kaarma-Suurwald hulga maad oma wallamaja tarwis. Ka on põllu- ja kroonumaade ministerium lubanud Eesti Põllumeeste Seltsi kooli asutamise asjas toetada. Mingu põllutöökooli asutamise asi praegu ludas tahes. Kas saame Tiirimetsa mõisa wvi mitte, kas saame praegu Kaarma» Suurest mõisast maad wõi mitte, aga see on kindel, et meie põllutöökooli ükskord ikka saame ning et meil selle kooli asutamiseks  kapitali tarwis läheb. Ja seega panemad asjaolud meile praegu ise ette, mis meil igatahes praegu kohe tuleb tegema hakata: põllutöökooli tarwis kapitali  koguda. Ja selleks tuleb meil käed adra külge panna. Pitkemalt sellest teinekord. Saladusline kuritöö *) (Ernst Dodet'i järele) Ühel hommikul oma kabinetti minnes, nägi uurija kohtunik Gerar oma laua pääl akti, mille kaane püüle sinise pliiatsiga tähendus «möga rutuline" oli tehtud. Kirjutaja, kes sääl oli, teatas, et teegi riigi prokuröri sekretäridest selle akti wühe aja eest olla toonud ja prokuröri nimel uurijat kohtunikku palunud, kõik teised asjad  tormale jätta ja selle asja uurimise kohe käsile wõtta. Gerar wõttis kohe akti kätte ja hakkas sääl sees otewaid paberid jürele waalama. Esimene paber, mis talle kätte puutus, oli Oteilli politseikomissari teadaandmine, mille pääl üleeilne kuupäew seifis- Minewal öösel, nii seifis selles teadaandmises,  on keegi lootsikumees Seine jõest ühe noore, wüga wiisakas riides naesterahwa  surnukeha wälja tõmbunud, millel rmna sees pahemal küljel lai, sügaw haan, oli. Kauasest weeS seismisest on surnu nägu üles tursunud, nii et teda wvimata on ära tunda. Riiete taskudest ei ole mingi asja ega paberit leitud. Ainuke asi, nns tõs jälgile wiia wõib, on pesu pääl stiduwad  tähed „L. W." Arstliku! läbiwaatamissl tuli awalikuks, et naesterahwaS on enne noaga wõi pisteodaga  surmatud ja siis wctte wisatud. Kõik järeleuurimijed tema isiku kohta on tagajärjeta jäänud. Edasi järgnes kiri, mis juba kolme nädala eest kirjutatud ja politsei ülema nime pääle adresseeritud. Kirja sees awaldaS üks Pariisi kindluse-wäe ohwitser, et keegi inglane, neiu Lncie Wolney, kes tema tütrel kooli õpetajaks on olnud, on jäljeta kadunud. Niikaua, kui noor neiu minu perekonnas elas, kirjutas ohwitser,  ei ole tema ülespidamine milgil witfil kahtlane olnud. Ärakadumise päewal  läks La õhtu widewikul wälja, nagu ta ütleS, oma kaswandiku asjatoimetuste pärast. Sest saadik on ta kadunud ja meie ei ole kudagi wiifi teada saanud, mis temaga on juhtunud. Akti lõpul oli meel üks protokoll kellegi Raoul Bertet'i wangiwõtmise üle, kes ühes notariuse kontoris kirjutajaks olla olnud. Sel päewal, kui Lucie Wolncy ära kadus, nähtud Raoul Bertet'i ohwitseri korteri läheduses hulkuma, kus teda ka enne mitu korda on nähtud, mil ta ennast noorele inglasele palunud teatada. Teisel püewal, pärast surnukeha leidmist, tunnistas wangiwõetud noormees kindlasti Üles, et ta on Lucie Wolneyga lähemas tuimuses olnud. Nad olnud peigmees ja mõrsja ja nende abielusse astumine olnud juba kindlaks tehtud, kui korraga neiu ära kadus. Et asjalood nii imelikult kokku sünnilood,  nõnda seifis juurde pantud kirjas, ja et Raoul Bertet ennast nii imelikult üles pidas, wõib järjekindlalt otsustada, et Lucie Wolncp ja Seine jõest leitud surnukeha üks ja seesama isik on ja et teda nimelt see noormees on tapnud." Et omale asjaolekuid täiesti selgeks teha, wõttis uurija-kohtunik nõuks seda inimest, kelle pääle niisugune hirmus kaht» lustus langes, isiklikult üle kuulata ja andis kohe tarwilised käsud wülja, et wang saaks tema juurde toodud. Mõne minuti pärast toodi kohtuniku kabinetti ilusa wälimusega noormees, kellel käed raudus oliwad. Ta sõbralik ja lahke maade andis ta näole wäga ilusa wälja» nägemise. „Niis«gune ilus noormees, ja ja mõrtsukas!" mõtles kohtunik, „ei, see ei ole wõimolik!" Ja kohe selle pääle tuli kohtunik sellele otsusele, et kui ka Raoul B rtet tema pääle tõstetud süütegu on teinud, siis mõis ta seda ainult ürituse  läbi, miha tujus, ehk «õnel muul sarna- hakkab, owaidame wahcxolukescks w-cl jelle lühikje jutu. Kodumaalt. Kuresaarest. 28. sept. tuliwad rahukohtu kogus MUU seas järgmised asjad harutusele: N.li Torgu walla meest Laas K., Peeter T. ja teised oliwad Ado T., Mihkel S., Andres T. ja Peeter W. pääle kaebtust tõstnud, et wiimased nende põhjaõnged merest ära waraStanud. Rahukohtunik oli kaebealused süüdlaseks tunnistanud ja neid 4. kuuks türmi mõistnud. Süüalused kaebafiwad  edau. Nemad seletasiwad, et torm kaebame põhjaõnged nende õngedega sega' mini ajanud, mille tõttu nad need weest wälja wõtnud. Ometi tegiwad tunnistajad selgeks, et süüalused kaebajate põhjaõnged pärast seda, kui nad oma õnged juba merest ülestõstnud oliwad, wäljawõtnud ja nii hüSti kalad kui ka õnged oma wahel ära jaganud. Rahukohtukogu kinnitas rahukohtuniku  otsuse.