Eesti Postimees Nr. 48. Tallimms, «eljapitewal, ÄB. «owembril. ZMtD, Mr j« MM o« Riguliffte uul. (no AmwsoS M.) nr. Adress kirjadele: Kb PSAWMN rss. HOSTN»essi»°°,  ?essTb „ Eesti Postimehe"  toimetusele Tallinnas. Telegrammi adress: ?SSSÄ!>. Walilchtma- ja immWale. »». aastakäik. Kuulutuste uonpareille-ridk maksaK kuulutuste  külgedel S kop., juhtkirjade ees 1ö kop. Kuulutuste wastuwStmine neljapäewa hommikul  ilmuma numbri jaoks kuni kesknädal! hommiku kell U-ni. Tellimiste ju kuulutuste wastuwStjate nimed awaldatakss aeg ajalt kuulutuste hulgas. ,HeM Wimes" »»W ühes „Hhtusts kõnede", „Nissiomlehe"  ja „põllutöö ja teaduste eralisaga": postiga: rbl. lop. aast. 3. ?/4 » VZ 1 «« - 83 kuus 30 ilma?ost:ta: rbl. kop. aast. K. SO S/z „ 1 Sv V 2 . TK 65 kuus KZ WSU«M6«Is Z iM. sa ksp. asstss. Üksiku numbri hind 6 kop. Teede sillutamise küsimus. Nagu iga asi, mis parandamist ja korraldamist  nõuab, läbirääkimise alla wõetakse, nõnda on ta teeds sillutamise küsimus wnmasel ajal jälle elawalt päewakorrale tulnud. Iseäranis on ses küsimus siin ja sääl põlluasjanduse tarwituste  komiteedes, kus asemikkudel  wõimalik oli nende komiteede koosolekutest  osa wõtta, elawat läbirääkimist ja arwamiste lahkuminemist sünnitanud. Suurpõllumehed,  mõisnikud, kes, nagu teada, teede sillutamisest wabad on, tõendawad, et teede sillutamise  küsimus meie maal hästi korraldatud olla ja põllutööd ei takistada, sest kui nemad (s. o. mõisnikud) tegelikult küll teede sillutamisest  osa ei wõtta, anda nad selle asemel ometi tarwilist materjali ilma hinnata jne. Selle wastu kaebawad jälle Väikepõllumehed, talunikud,  et teeds sillutamine neid liiasti rõhuda, sest et kõik posti-, kiriku-, mõisate, külade ja talude teed ainuüksi nende teha ja korras pidada on. Et näidata, kuda sellepärast lugu õieti on, awaldas „Pet. Aw." päälkirja all „Teede ZüsimuL Lunamaal" järgmise juhtkirja, millega meis ka oma lugejaid tutwustams, seda enam. et siin selle küsimuse selgitamiseks arwud abiks wõetakse. Üteldakse ju õigusega, armud on armsad, sest nad on selged. „Wene walitsuse ajal," nõnda kirjutab Läti ajaleht, „on palju reformisid Liiwimasl osaks saanud, mis talupoegade hääd käekäiku tõstnud on, siisgi on rüütlikond ikka imestamise wäärt osawusega osanud omale mõnesuguseid eesõigust  alal hoida ja maa kohuste raskust talu- poegade wäikepõllumeeste õladele wseretada.  Üks niisugustest koormatustest on teesillutamise  orjus- Nüüd on walitsus ise selle nii tähtsa küsimuse harutamise alla wõtnud ja maksude  osakond  e6oxos?»)  on maksude inspektoride läbi teateid teesillutamise  kulude suuruse üle kogunud, niihästi talupoegade, kui ka teiste maaomanikkude poolt. Pääle selle on selle asja üle Wõnnu ja Wolmari  maakondade põllutöö komiteedes aru peetud,  sellepärast arwame, et ses asjata ei ole, kui lugejatele lähemaid teateid Liiwimaa Leesillutamiss  küsimuse üle anname. Liiwimaa on nende kubermangude hulgast, kus isetegemine  määruste ja seaduste" järele on korraldada (Os. oau. r. IV. Ve?aLi>o 36Nenuxi,  IV., er. 326). Niisugused iseäralised määrused puudustwad paljudel juhtumistel kas täiesti, wõi oliwad mõnesugustes seadustekopudes laiali. Sellepärast  oli Liiwimaa kubermangu walitsusele teede küsimus otse ristiks. Et enam wõi Vähem  teadawat korda jalale seada, andis Liiwimaa  kubermangu walitsus 18. sept. 1859. a. nr. 145 all sesürja wälja, mille järele maakondade  teed kolme ja kihelkondade teed kahte klassi tulewad jagada, nõnda siis kokku wiide klassi. Ses eeskiri trükiti 1891 a. km lisa Liiwimaa  kubermangu ajalehe nr. 116 juurde. Ses eeskiri korraldas küll mõnesgi asjas teede küsimust,  pärast tuli aga ilmsiks, et tal ometi mõned puudused on, mida mõisnikud oma kasuks püüdfiwad tarwitada. Eeskirja § 1 juurde tehtud  märkuses on üteldud, st erateede npse?»Kue-zew) sisseseadmine, ülewalpidmnme