Sel ajal on laewasõit saare Ümbruses täitsa wõimata. Tormise ilmaga näitawad mere laened saarelt ,vaadates wäga suured ja kõrged vlcwat, palju kõrgemal, kui saare pind, nõnda et harjumata inimesel see kartus on, et need ümberringi kserlemad laened igal silmapilgul saare  pääle pahwatada wõiwad ja elu süäl ära kustutada. Muhulased ise seda laente mängu küll miksgi ei pane, naerawad ainult üteldes: „see pidas midagi olema", „see pidas mitte õige meremees olema". Et nüüd saare ümbrus nii madal ja tiwine on, siis juhtub sääl umbse ilmaga sagedasti laewaõnnetusi ette tulema. Möödaläinud aastatel on mitu laewa udu- ja lumetuisuga õige kursi päält ära eksinud ja Ruhnu saare ligidal kinni jooksnud. 1907 aastal  läks Ml Daam aurulaew „Dora" hukka ja 1908 aastal Hiiumaa purjulaew „Moyland"  ja Norra porklacw „Oliwe". Wiimane on jääst kolmeks tükiks murtud, mis praegu süäl mere põhjas maas lomawad. Maapind. Õhtu poolt küljest on saare pind ühetasane madal, lage, ilma metsata maa, põldude ja heinamaade all, aga hommikupoolne selle waStu on kõrgem mägine liiwamaa ja metsaga kaetud. Kesket maad on palju suuremaid  ja wähemaid liimaseljandikka, mis lumehangede ja hangemagadiste taoliselt ilmal tuule wöimul on kokku keerutatud. Kõige kõrgem  neist on kesket saart „Gauber" (Hochberg) f. o. «Kõrgemägi" 93 jalga üle mere pinna  ja edeli poolt küljest nii järsk, et otse sinna  otsa wõimata saada on. Kohe süälsamaS järsu mäe ääre all on eespool nimetatud järw, täis wcdelat läkku, kus paiguti mõned luha mättad ja lõmpfi põõsad kasivamad. Sinna ligi ei pääse ei inimesed ega elajad, ainult konnad peawad sääl sume õhtutel oma kontsertifi  ja metspardid kaswatawad oma poegi. Ülemal  mäe pääl kõige kõrgema tipu otsas seisab Ruhnu paak, mille tuli 132 jalga üle merepinna  kõrgel on. Paagi juurest waadateS paistab  meri mitmest küljest üle ja läbi puude ladwade  ära. Mäe serwal seistes ja järwe poole waadateS, tuleb mägise see mõte pähe, et mis» moodi wägem looduse käsi «värisemast tuisu- Uimast nii järsu ja kõrge malli on kokku ajanud.  Muidugi mõista, ei oie see ühe silmapilguga,  ega kaugeltgi mitte ühe aastaga saanud. SetS on ehk aastasajad ära kulunud, enne kui ta seks sai. Kuna saare hommikupoolne kallas kõrge ja järsk on, õhtupoolne madal ja lausaline,  on Gauberi mägi õhtupoolt järsk, hoinmikupoolt  jälle madal lausaline. Niisugune waStand olek mõis ehk nõnda saada, et hommiku poolt tuiskaw liim wastu järwe ääri mööda kaSwawaid kõrkjaid ja roogufi tungis, ja kau-' gemale enam tungida ei suutnud rood hoidsiwad  ta kinni ja järwe mesi niisutas ta edastlcndamiseks  raskeks. (Järgneb.) Lühikene juhatus wiljapuuaia asutajatele.  „Aialõölehest." (Järg.) Augu kaewamise juures wisatakse muld kahte huuikusse: päälmine parem muld ühele ja alumine teisele poole augu kaldale. Nädal aega enne istutamist täidetakse augud pooleni mullaga, kusjuures keskkohas muld huuikusse aetakse. Õunapuude wahet jäetakse 3—4 sülda;  pirnipuude wahet 7—S arsfinat; ploomija  kirsipuude wahet 4—5 arsfinat- Millal aukusid kõige parem kaewada on, selle poolest lähewad arwamised lahku. Mõned aednikud annawad nõu aukusid mõni kuu enne istutamist malmis kaewada, et muld tuuldukS ja õhust niiskust sisse koguks. Selle waStu ei taha meie «vaidlema hatata, oga nähtused on tõendanud, et sellel suurt tähtsust ega mõju puu edaspidise, edenemise kohta ei ole. Puud kaswafiwad  sääl niisama hästi, kuS augud kõigest 3—4 nädalat enne istutamist malmis kaewati, tui sääl, kus need juba pool aaStai enne malmis  tehtud oliwad. Suur tähtsus on aga rawitscmisel,  mida noorele puule pääle istutamist  osaks saada lastakse. Et puude read Võimalikult oiged saakfi- wad, on tarwis walmiskaewatud aukude põhja sisse teiwad püsti lüüa, milleks süllapikkused kooritud kuusetcimad kõige paremad on. Teiwad  warjawad puid ka kervadel päikesekiirte eest, mispärast puu ikka põhja poole teiba äärde istutatakse. Ühtlast on teiba otstarbe puule tuge anda, mispärast noor puu teiba külge seotakse. Istutamise aja üle on aednikud ikka «vaielnud,  aga siiamaale pole nad selle poolest ühisele  otsusele jõudnud. Igaüks püüab oma arwamisi  põhjendada sa tõendada ja teiste omasid kõigutada. Mõlematel on ka oma jagu õigust. KuS maa wähsgi sünms on, tuleb sügisesele istutamisele eesõigus anda, üksi wilu põhjaga maa pääl on kewadene istutamine soowitawam. Puu mulla secS olewad osad, s. o. juured, hakkawad lewadel waremalt töösse, kui maa päälmised osad, mida kellest tunda wõib, et sügisel tasasekslõigatud juurte otsad sedamaid mulla sees kinni kaSwama hakkawad. Wõtame kewadel niisuguse puu maast üles ja waatame ta juuri, siis näeme, et juba märtsikuul juured tööle on hakanud, kuna sel ajal puude istutamine  meie maal «võimata on. Pääle selle ei tarwita puud sügisese istutamise juures kastmist, sest et wihm ja lumi isegi mulda niisutawad ja kinni wajutawad. Talwe jooksul külmetab kohe muld kõmaks, mureneb ja täidab ennast niiskusega ja esimeste soojade päewadega hakkab sügisel istutatud püti takistamata kaSwama. Päälegi on õhk sügisel ikka niiskem kui kewadel,  mispärast puu juurtel üleskaSwamise ja istutamise juures ärakuiwamisi karta ei ole. (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaarest. Meid palutakse järgmist soowitust awaldada: 25. oktobril Eesti seltfi poolt mängitama Sageli drama fisu on järgmine: mereäärses külakeses Moor« lukes elab kalamees Drüts oma perekonnaga, elab rahnlisti, waiksesti, käib agaralt merel lalupüüdmas ja afi näib kõik hästi minewat. Kasu pärast. Conan Doyle järele —a, 14 FslpS tõstis kaane üles, karjatas ja jäi üksisilmi kausi pääle wohtima. Sääi sees oli lukkukeeratud sinika Shall paber. FelpS haaras sells peosse ja tantsis nagu pöörane mööda tuba. Siis langes ta roidunult tooli pääle tagasi ja kippus minestusesse langema. Se? oli minust mäga eitewaatamata tegu, et ma nn häkitfelt teile dokumenti näitasin. Olge rahulik, LtleS HolmsS tale sõbralikult õla pääle koputades. FelpS andis ta käele mitu korda suud. Jumal õnnistagu teid, hüüdis ta. Teie olete minu tulemiks ja au päästnud. Minu au oli niisamuti kaalu põäl, wastaS  H olmes; uurimise nurjamine! on mul niisama  raske wälja kannatada nagu teil kohuste täitmata jätmine. Ma ei tahaks teid küll tülitada, aga nagu näete, ri anna minu kärsitus mulle enam rahu. Kas teie ei wõiks oma juhtumist meile ära jutustada? rääkis FelpS paberid kuue seespoolsesse  tasku ära peites. Holmes jõi kiiresti tassitäie kohwi ära, WöttiS mõne suutäie mune ja liha, pani siis piibu suitsema ja hakkas rääkima: Pääle teie ärasõitu jalutasin ma mõneaja jaama ilusas ümbruses ja läksin siis Ripleio wõõraStemajaSse. Õhtu widewiku ajal olin ma Wokingi poole teel. Warsti jõudsin ma kohale. Ehk küll kedagi näha ei olnud, ronisin ma fiiSgi ettewaatuse pärast tagant üle aia, kus kolm pikka kuuske kaswawad. Ma roomasin  põõsaste marjul teie magadiStoa akna alla ja jäin siuna lamama. Akna eesriided olimad «ahalaskmata, mille tõttu ma neiu Harrisoni selgesti mõistu näha, kes laua ääres luges. Kui kellu kümme läbi oli, läks ta toast ära, ja ma kuulsin selgesti, et ta ukse lukku keeras ning wõtme ära wõttis. Wõtme . . .? küsis FelpS. Rs olin neiut palunud, et ta magama minnes ukse lukku keerab ja wõtme kaasa wõtab. Ta täitis minu palwet karma päält. Muidu ei oleks teil dokumendid praegu mitte wist taskus olewat. WarSli pääls neiu äraminekut jäiwad  aknad üksteise järele pimedaks. Soe öösine  õhk, mis põõsast wälja woolas, tegi mind uimaseks. Teadagi olin ma ka üritatud, nagu kütt, kes oma saagi järele luurab. Torni kell lõi maga hormast!, mitu korda mõtlesin ma, et ta seisma on jäänud. Kella kahe aja kuulsin ma korraga, et wülimine uks lahti keerati. Uks lükati lahti ja üks must kogu suure musta kuue sisse mässitud, aga palja päüga, astuS jäält wälja. See vii Joosep Harrison. Joosep!? hüüdis FelpS warjamata imestusega. Ta läks kikiwarwul müüri äärt mööda edasi, kuni aknani ja pistis terawa noa otsa akna raami wahelc, lükkas riiwi eest ära ja tegi akna lahti. Säält kohast, kus mina olin, wõis ilma suurema waewata tema tegewust selgesti näha. Ta pani küünlad põlema ja tõstis siis ukse kõrwal olewa põranda waiba otsa ülesse. Säält tõi ta wäikese neljakandilise  lauatüki nähtawale. Wististi ei olnud põranda õõnsus gaafitorude panemise juure» kiuni löödud. Õõnsusest tõmbas ta paberirulli  wälja, seadis asjad endist wiifi korda, kustutas küünlad ära ja jooksis minu käte wahele. Herra Joosepil oli palju kurjem süda, kui ma olin lootnud. Ta torkas mind noaga. Ehk ma küll kaks korda ta maha wis kasin, ei wõinud  ma fiisgi temast jagu saada. Kui ma wiimats  tema üle wõitu sain, siis oli ta selle wahe seeS minu käe katki lõiganud. Aga mees nägi ära, et tal peenikene pihus on ja andis wiha tagasi hoides paberid minu kätte. Selle järele pani ta punuma. Ma arwafin, et see teie asjale paremaks on, .kui kisa mitte wäga laiali ei lähe ja lasin ta jooksta, Jumal hoidku, ägaS FelpS, kaS see tõeSti tõsi on, et need paberid terwslt kaks kuud sega minu juures magamisetoas oliwad? Mis tõsi, see tvst, Ja Joosep on siis waras ja kurjategija? Tõsi, tema on wäga kardetaw isik, sest et seda tema näost nähagi ei wõi. Mängides on ta palju kaotanud, nagu ta mulle täna hommikul  ütles. Sellepärast katsus ta kõiki abinõusid,  et kaotatud raha uuesti tagasi saada. Ta ei kannatanud südametunnistuse piina, kui ta teie ausa nime ja oma õe õnne enese kasudele  ohwriks tõi. FelpS langes uimaselt tooli leeni najale. Teie asjas tegi liiga suur materjali rohkus  kõige suuremat takistust, rääkis Holmes edasi. - . Niihästi tähtis, kui tähtsuseta, kõik oli segamini. Juba siis langes minu kahtlus Joosepi pääle, kui te rääkisite, et teie temaga ühes sel õhtul kodusse tahtsite sõita. Kui ma. kuulsin, kuidas keegi.teie tuppa tahtnud tungida,  siis sain ma omas arwamises meel enam kindlustatud, sest pääle Joosepi ei wõinud keegi  teie tuppa midagi ära peita. Teie haigeksjäämise  korral oli Joosep suure rutuga säält wälja kolinud. Ta katsus esimest korda tuppa tungida, kui teie ilma walwajata olite. WõöraS  ei oleks ju teadnud, mis majas sündis. Kuidas ma ometi enne ei wõinud seda aimata I Minu arwamise järele sündis märgus järgmiselt  : Joosep Harrison tuli Kaarli uulitsast miniSteriumisse. Ta teadis, kus teie töötuba on ja astus parajasti sel silmapilgul sisse, kui teie wälja läksite. Eikedagi toa» ei olnud, fiis helistas ta kella. Korraga silmab ta laua pääl paberisi, näeb, et need tähtsad on, kahmab kätte  ja kaob. Mõni minut läks mööda, enne kui unine uksehoidja teie tähelepanemist kella pääle juhtis, aga see aeg jätkus küllalt margale põgenemiseks.  Ta nägi, mis seltsi dokument see on ja kus kohas see kõige rohkem maksab ning peitis selle kindla koha pääle ära. Kui arst teid äkitselt koju wiis, pidi Joosep oma kambrist  ülepäätaela wälja kolima, nii, et tal mahti  ei olnud paberist põranda seest wälja õngit- 76, Saarlane 1909.