Saarlane maksab: „ ss „ -/. .. -,, 55 ~ »aapoptiga: » I»Lv . . »» - » V» » "°LV .. Ilkstk number S kop. —S-- AIRIUÄ ?aköl»rda keskuädalal ja laupäeWal. Luresasres, Pit!»S vu?> Treffeni majas 13. Kuulutuste wustuwNtmiue kuni Kuulutuste petit-riba Z kop. H- S 7. Kesknädalal, 17. septembril 1908. XXIV. aastakiiik Mis tuleks põllupidamise tõstmiseks  ette wötta. (Lõpp.) Instruktori töö oleks ütlemata laialine: kruntimise korraldamine, üksikute talude organiferimme, mitmesugused juhatused põllupidamises ja karjakaSwatamises, kõned ja juhatused põllutööseltfideS ja näitustel, kursused ja põllutöö katsed- Parem oleks, kui instruktori eluasemeks talukoht renditaks  ehk ostetaks, kus ta katseid ja kursuseid  wõiks pidada. Wäga sünnis oleks, kui kroonult »aad saaks, siis wõiks instruktor  selle maa pääle elama asuda ja põllutöökooli asutamiseks eeltöösid teha. Niisugune instruktorite läbi põllutöö edendamine on mujal maades wäga laialine.  Zsegi Wenemaal põllutöökoolide asutamistel  pandi kroonu poolt koolide jaoks määratud mõisatesse mõni aasta enne koolide  awamist instruktorid ametisse, kes kooli eeltööd, kohaliste tmgimiste najal toetades, walmistas, ning põllutöö departemangule  kinnitamiseks saalis. Instruktor  otsis abinõuusi, kuidas talupoegafi kooli ümber ko»u'. a. Wenemaal ei läinud see ettewõte mitte korda, sest et wenelased külades elawad ja nende maad kruntimata on. Kruntimata maa lapikesed häwitawad  aga uuenduste wõimaluse. Alampõllutöökoolidele  puhuti küll hing sisse, aga nende määratud otstarb  talupoegade  põllupidamist tõsta, kadus, nad hakkafiwad  siis mõisa teendrifid ettewalmistama,  mida ka tänapäewani teewad. Olen kõnedel ja näitustel wenelaStelt niisuguseid lauseid kuulnud: „Jah, batuska, õige küll, aga ei saa midagi teha, oleks maa ühes tükkis olnud, siis küll." Nii see kuldne Wene muStamulla maa, mille pääl imesid wõiks mängida, kõduneb (aast-aastalt) ikka kõhnemaks, ja kõik sellepärast, et ta kruntts  ei ole ja tarwllikku harimist ei saa. Ka Eestis, Ülemaal, on juba mõned aastad instruktori laadi mehed tööS- Põltsamaa  kooli eeltöösid walmistab Dr. Raamat.  Tallinnamaal on instruktorid ametis. Wändra põllum- seltsil on oma instruktor. Tartu pool on sarnaseid mehi tööl. Need mehed on talupojad kihama pannud, nii et uute instruktorite ametisse panemise ja põllutöö koolide küsimused õieti maad wõtawad. Pärnu maakonda asutatakse põllutöökool,  aga kuni elulekutsumiseni määrati  instruktori ametisse panna. Edaspidi jääb kool ise instruktorite südameks. Wötame Soomemaa ja wõrdleme Wenemaa  mustamulla maaga. Soome põld on loomuse poolest halwem, kui Saaremaa oma, aga missugused toredad kohad Soomes  on- Soomlane mõistis enese maid korraldada ja instruktor olla ta oskas loodusest wõitu saada. Wenelane  kannatab ei oska maad krunti panna; ta laseb kalli waranduse kogum ära roostetada- Arwan, et saarlased mõistawad  oma põldusid kruntida ja iga wäikest kruntipanemise kahju mitte ei karda, et nad mõistawad mõistlikku juhatust instruktori käest saada mõistawad enestele kindlaid  kodusid walmiStama hakata. Olen mõnikord niisuguseid sõnu kuulnud: Saaremaal ei ole midagi pääle hakata, sest et saarlaste kõhud tühjad on- Kuidas aga wõib saarlase kõhtu tüis sööta? Keegi wõöras wist seda ei tee. Meie, saarlased,  peame seda ise tegema, köwaSti sellest wäikesest tükikesest, mis meil on, kinnihoides  ja ikka pikkamisi edasi tarides, kuni meie kõhud ikka enam ja enam täis saamad,  nii et meie wiimaks paremat haridust ja hääd kaswatust omandada wõiksime. Siis meie saaks ka juba täiskarsked olla, sest hääkaswatus kindlas kodus ei roosteta. Siis paraneb järeltulema põlwe elu, mida meie ju kõigest hingest igatseme. Tõmbage siis kärmelt instruktori küsimusest  kinni, et seda köigetarwilikumat asja kord läbi wiia- Mina ise ootan kõige esimeseks instruktori juhatust: ahi, mille! ainult suu toas on, ei tee tuba kuidagi soojaks, ehk kütmine küll korras on. Ehk wõiks herra instruktor juhatust anda, mis ahjul wiga on? Soowitaw oleks, et instruktori küsimuse üle mõtteid awaldataks. Nõela Jaan. Kodumaalt. Kuresaarest. Saaremaa talurahwa asjade  kommissar on sellekohase ettekirjutuse pääle wallawalitsustele käsu andnud, et iga wald 50 rubla terwise hoiu komisjonile maksma peab kolera waStu wöitlemiseks. Ei tule Saaremaale kolerat mitte ja ei ole selle tõttu seda raha tarwis, siis saamad  wallad tähendatud raha tagasi. Riia sadama tööde ülem, tõsine riiginõuni! Konstantin» w, kelle alla 1. septembri k. p. saadik Kuresaare sadama järelwaatuS on läinud, tuleb lähemal ajal Kuresaarde, siinset sadamat waatama. Nelja märk. 8 Eonan Doyls järele eestistanud J. Piklep. Teil tuleb ikkagi aega wiita, nzastas ta, meie sõidame weel Norwoodi Bartolomäuse juurde. Meie kõik! Waatame järele, mis sest wälja tuleb I Ta on minu püüle sellepärast  wäga pahane, et ma seda teed käin, mis mulle õigem näitab olema. Eila läksime temaga tülisse- Teie ei wõi arwata,  missugune inimene ta siis on, kui ta wihane on! Kui tarrvis Norwoodi sõita, siis praegu  kohe, tähendasin mina. Ta hakkas suure häälega naerma- Noh, meel mitte! Ei tea, mis ta siis ütleks, kui ma Teiega üheS korraga ta juurde läheksin. Ma pean Teid enne ette walmistama, enda aSjalov Teile Üra seletamm  Kõige enne pean Teile ütlema, et ma isegi mõnda aSja õieti ei tea. Aga ma ilmutan Teile just niipalju, kui mul enesel teada on. Minu isa, major Hohn Scholta teenis kord JndiaS. Ta sai üheteistkümne aasta eest tagasi teenistusest priiks ja asus Ülem-Norwoodi, Pondicheri- Lodgh': elama. Indias olles oli ta rikkaks saanud ja tõi endaga palju raha, suure kogu haruldasi asju ja terme karja indiaw lasi AnMmaale kaasa. Siin ostis ta omale maja ja hakkas toredasti elama. Mina ja minn kakfik-wend Bartolomäus olime tema ainukesed lapsed. Ma mäletan wäga hästi, missugust ärewust kapten Morestani  kadumine sünnitas- Meie lugesime seda sündmust ja selle kirjeldust ajalehtedest ja et meil teada oli, et ta meie isa sõber oli, rääkisime tihti temast. Isa püüdis nähtawasti meiega seltsis seda harutada, mis kapteniga mõis juhtunud alla. Meie ei «võinud seda hingestgi aimata, et tema ainuüksi seda teadis, missugune saatus Arthur Morestanile osaks sai- Üht aSja aga aimasime meie juba ammu ja see oli see, et meie isa üle misgi nägemata, saladuslik  hädaoht heljub- Ta kartis alati üksinda Pondicheri-Lodgh'ist «välja minna ja koduS pidas ta ikka kaks harjunud kõksijat  «vahiks- William, seesama, kes Teid siia tõi, oli üks neist- Ta sai kord Inglis bokfijats «võitlusel esimese auhinna. Isa ei rääkinud meile ialgi oma kartuse põhjust,  aga südames oli tal nähtaw põlgtuS puujalaga inimeste waStu- Kord laskis ta koguni ühe puujalaga kaupmehe pääle rewolwriga. Meie pidime suure summa raha maksma, et asi kohtu kätte ei läinud. Esiti arwasime meie «vennaga, et meie ijat lihtsalt niisugune tuiu oii, aga edespidised  sündmused pöörsiwad meje arwamise  teiseks- ISB2 aasta algusel sai isa Indiast kirja, mis teda hirmsasti põrutas- Ta pidi peaaegu minestusesse langema, kui ta pruukosti laua juures istudes kirja lahti tegi. Sest saadik waakus ta elu ja surma wahel. Kirja fisu ei saanud meie mitte teada, aga niipalju sain ma waadata, et kiri harjumata käega oli kirjutatud. Isa põdes ammugi juba põrna haigust, aga sellest päewast saadik läks haigus raskemaks  ja aprilli kuu lõpul juba tunnistafiwad  arstid tema oleku lootusetuks ; sellepärast  soowis ta meid weel enne surma näha. Kui meie tema tuppa astusime, istus ta woodis patjade wahel ja hingas waewaga.  Kui ta ukse oli käskinud kinni panna, kutsus ta meid enese juurde. Siis wõttis ta meie käed enese kätte ja rääkis katkestatud lausetes meile järgmist. Ma katsun -võimalikult sõna-sõnalt isa «viimaseid  sõnu Teile jutustada. „Minu hinge pääl lasub üks raske patt. See on kapten Morestanift järele jäänud waese laose wastu tehtud. Äraneetud raha ahnus on ko«k mu elu ära kihwtitanud! Mina olen kolk «varanduse enesele wõtnud, millest wähemalt pool osa peaks MoreStani  tütre paralt olema. Ja ma ei ole isegi seda Varandust enda kasuks tarwitada  «võinud- Oh! hirmus, rumal ahnus! Ma pidin ainult sellega leppima, et ms