gideks!" 78 Inglise ohwitseri oliwad salga kangelaste ilmumise üle nii kohmetanud,  et nad wastupanemise pääle ei Dewet lahkus oma wangide hiilgama saatekonna seltsis pallipidult. Sumu nõudjana kohtu ees. „Sew. Sap. Sl." kirjutab: See oli enne kohtute reformi, kus wallakohtutes asju mitte seaduse ja selge iuimesemõistuse järele ei otsustatud, waid kus wallakirjutaja tegi, mis ta tahtis. Nõnda andis näituseks üks talumees nõudmise oma wenna wastu wallakohtuSse ja suri ise paari nädala pärast ära, enne kui asi kohtus harutusele tuli. Selle pääle waatamata kutsuti kostja kohtu ette, ja surnud nõudja kasuks mõisteti kõik nõutaw summa wälja. Selle juures wöttis kirjutaja protokolli üles, et kohtu ette nõudja ja kostja ilmunud oliwad, et surnud nõudja oma nõudmise pääle kindlaks jäi, leppida ei soowinud ja wiimakS, et temale, surnute, kohtuotsus kuulutatud ja ühtlasi edasikaebtuse kord ära seletatud on, mille tõenduseks surnu asemel tema isikliku palwe pääle alla on kirjutanud see ja see . . . Kui kohus otsusetäitmise ette wöttis, andis kostja kaebtuse, kus siis see algupäraline asi ilmsiks tuli. WümakS sai GuStaw anedepoisiks ja selle ametiga  oli ta täiesti rahul. Waadake, kui meil mitte edositahtmise püüdmist ei ole, kui meie igale uuendusele põllutöö asjus sõnnilikult wastu paneme,  siis tulewad ka meile Gustawi päewad kätte! Aga meil wõib meel suurem äpardus tulla. Kust me nii palju anesid saame, et kõik anedepoisteks wõikstme hakata. Südidusega, wirkuscga ja edasipüüdmisega  ühes peab aga meie juures weel üks omadus olema, kui tahame, et meie teaduse kindlus  igotipidi kaunis oleks. Teaduse kindlus ei tohi mitte räpane ja porine wälja näha, maid sellel peab puhas nägu olema. Ja sellepärast peame oma teaduse kindluse ehitamiseks ka puhtuses  materjali looma. Puhtus paistku meie juures waimulikus ja ilmalikus elus. Meie süda, mõte, meel, tuba, hvow ja karjalaudad olgu puhtad.  Siis kosub asi. Waimulikku puhtust, maimu walgust kuuleme iga pühapäew oma kirikust, aga ilmaliku puhtust põllu töös ja majapidamises pole meie juures palju õpetatud. Ka seda tahab põllumeeste  selts siin pakkuda ja nimelt mis majapidamise  ja karjakaswatamise puhtuse kohta kälb. Sest weistelaut nõuab puhtuse poolest niisamasugust hoolitsemist, kui talumehe oma tubagi. Ma arivan, et Waijala kihelkonna elanikkude esiwanemad puhtusest suurt lugu on pidanud. Ega muidu siis nendel nii kena nimi ei oleks. Ajaloo uurijad seletawad, et Waljala nimi olla sõnadest „Watge jalg" sündinud.  Ju siis waljalastel ikka puhtad jalad ja kenad walged sukad jalgas oliwad, et neid walgejalgseteks  hüüdma hakkati. Nii kaua kui Waljala nimi kõlab, nii kaua kui siinse kihelkonna rahwas waljalasteks,  wõi waigejalglasteks nimetakse, nii kaua heljub meie esiwanemate mälestus meie ümber ja manitseb meid puhtusele, karskusele, -vaimulikule ja ilmalikule puhtusele. (Lõpp tuleb.) Minu õel. Minu õel, uskuge On nii kaunid silmad. Nagu lilled aasale Nagu suwe ilmad. Minu õel mõtelge On nii prisked palged. Nagu roosid aknale, Mirdikescd walged. Õe pärast kadedad On kõik küla neiud; Aga jälle rõõmsamad Õe üle peiud. Õe pärast kurb ka ma Waim on nuker, wilus. Oh miks õde oled sa Nõnda mecldiw, ilus? LW Isamaalt. Knresaarest. Kuresaare maksuwalitsuse sissetulek on 1901 aastal l 820 ja wäljaminek 1723 rbl. suur olnud. Sellest rahast on waestels abiandmiseks 857 rbl. 08 k. ja haigete parandamiseks 237 rbl. 88 k. wälja antud. Kuresaare linna maksu kogukond on Liiwimaal üks -väiksematest. Seda näitab ka üleüldine aastane sissetulek  ja wäljaminek. Et aga siisgi sest wäikeseft sissetulekust nii palju waeste hääks ja haigete parandamiseks wälja antakse, siis tõendab see seda meie arwamist, mida meie juba kord awaldasime, et praegu ise oma jõuu ja nõuu wäärtuse kalliks pidamine rahwa keSkeS wäga nõrk on, ja et logardide arw üleüldse kaSwab. Sest meie juures ei ole ju eiunöudmised tõesti mitte nii rasked, et inimene oma jõuga läbi ei saaks. Mitmete juures on elu küll nii kare, et abi tarwis läheb. Ja nendele antagu ka abi. Aga siiSgi on palju sarnasid juhtumisi, kus wäga kergesti ikka abi paluma minnakse, mis aga asja ikka pahemaks teeb. Kaob inimesel lootus ise oma jõuu ja nõuu pääle ära, siis ei suuda kõrwaline abi asja palju parandada. Weel pahem lugu on aga haigemaja rahadega. Kelle eest seda raha maksta tuleb, need on juba enam ehk wähem kõik logardid. Kui logardil enam midagi käes ei ole, siis astub ta haigemajasse,  ja arwab Ml oh, küll kogukond maksab. Ja sarnane nähtus wõtab ajajooksul ikka rohkem ja rohkem  maad. Maksukogukonna liikmete kogakonnamaksud lähemad ju suuremalt osalt waeste awitamiseks ja haigete parandamiseks. Enne, kümmekond aastat  tagasi oli kogukonna maksu suurus KuresaareS 1 rbl. 50 kop., siis määrati see 2 rubla ja 1899 a. kolme rubla pääle. Nõudmised lähemad kord korralt suuremaks, ja et nõudmised suuremaks lähemad, siis kaswab ju abipalujate ja logardite arw. Aga iga andja tüdib wiimaks ka ära, päälegi, kui sarnasel andmise! pahad järeldused  on. Kudas kuuleme, tahta Kuresaare  maksu walitsuS edespidi oma ülekäte  läinud liikmete kohta paranduse abinõuufid  seega ette wõtta, et sarnaseid liikmeid üleüldifid töösid sunduse teel politsei läbi tegema paneb, nagu uulitsaid pühkima jne. Küll juba siis need paremate mõtete pääle tulewad, kes logardiks on läinud, oma maksusid ei maksa, ehk muul teel linna kogukonnale raskuseks on. Sest kena ju see küll ei ole, kui „linna bürger" sunduse  teel uulitsat pühkima peab. Rahwa terwise eest hoolitsemise asi on praegusel ajal hästi halwal järjel. Termis on ju maapäälsetest -varandustest kõige kallim ja ülem asi, ja sellepärast on arusaamata, kudas siiaajani mitte südikamine  weel pole selle üle hoolt kandma hakatud, et rahwast terwise hoidmisega ja terwise õpetusega enam tutwnstada. See peaks meil ju Üks pääaSjadest olema, rahwast terwise õpetusega tuttawaks teha, ja nii palju km wõimalik haigusid rahwa juurest eemale tõrjuda. Saaremaa mehi kiidetakse küll tugewateks kraami lõikajateks, aga seegi pärast peame ütlema, et siin rahwa termis wäga paha on. Sest kehalikku haigust on Saaremaal palju, wäga palju. Nimelt rohkesti on tiisikuse haigust. Mõnel pool pole ühtegi peret leida, kus tiisikuse haigeid mitte ei oleks. Mis peab aga sellest wiimaks saama? Kui siin südisti appi ei tulda, ka walitsuse poolt abinõuufid tarwitatama ei hakata, et seda haigust eemale tõrjuda, siis saab terwe Saaremaa edaspidi üks suur haigete maja olema. Rõõmustan?  oli sellepärast kuulda, et Läänemeremaades  tiisikuse wastu wõitlemise selts elule on kutsutud ja selle seltsi üleskutset lugeda, milles kõiki kaastööle ja abi andmisele kutsutakse. Kahjuks pole aga selles üleskutses mitte ära seletatud, missugust  abi igalt ühelt oodetakse ja soowitakss.  Asja tähtsuse tõttu oleks küll wäga tarwilik, kui üleskutse awaldajad seda weel ligemalt ära seletaksiwad ja igale ühele tööwälja kätte näidaksiwad. Küll siis juba kaastööd ja abi ka leidub. Karjast. Siinse Õigeusu preestri poolt pandi kahele wallawalitsusele soow ette, welskeri kohta kahe walla tarwis sisse seada. Soow wõeti walla walitsuste poolt wastu, ja pandi wolikogudele ette. P. walla wolikogu lükkas aga selle asja hoopis kõrwale üteldes: „Meil ei ole welskerit tarwis; kel abi tarwis, küll see teab kus linn on; kust meie selle raha wõtame, millega welskerit ülewal pidada, maksud on juba muidugi kõrged küll!" Nõnda oli lugu P. walla wolikoguga. See 5 kop., mis ehk igale maksjale hingele  oleks juurde tulnud welskeri ülewalpidamiseks,  teeb neid waeseks, kuna walla liikmetest inimesi sageli käib preestri ehk õpetaja juurest rohtu ja abi otsimas. Ühel on mees ehk naene, teisel isa ehk ema koduS haige, ja halitsewad: „ehk on auulikul herral midagi rohtu, maksku mis maksab, ma maksan hää meelega, kui aga peaks saama". Kui aga preester ehk õpetaja  ütleb: „Teis ise ju põlgate abi enesest ära; hiljuti oli teil welskeri asi harutamisel,  miks teie ei wõtnud siis wastu; nüüd oleks ju hää, wõikstte kohe tema juurde minna, ja saaksite mis soowite," siis wabandatakse: „Mina oleks häämeelega selles asjas nõuus olnud, aga mis teha, suurem hulk seisiwad ju wastu." Nõnda on ka lugu teiste abiotsijatega, kõik wabandawad  ennast õigeks, aga ükSgi ei ole õige. 17. Nowembril oli L. walla wolikoguS welskeri asi järele katsumise all. Mõned wolikogu liikmed oliwad ometi sellega nõuus, ja wiimaks Icppisiwad ka teised sellega, et lubanud walla walitsuse  ruumidest welskeri jäoks prii korteri anda, aga palga andmise lükkanud nad teise walla kaela. Nii palju on siis L. walla wolikogu liikmed selles asjas arusaajad  olnud, et nad seda asja täitsa pole ära tõukunud; nad tundwad ometi, mis hää ehk mis mitte hää pole. Aitaks Jumal, et mõlemad wallad kokku lepikfiwad ja selle asja sisse seaksiwad, siis oleks rahwal tõesti kergem vlewat, ja sellega oleks siis Karja pool tõesti jälle „Üks samm edasi, aga mitte tagasi." Peterburist. Walitsew senat on seletanud,  etLiiwimaa kubermangus kõik lapsed, kelle wanemad waldade hingekirjas ülewal on, nendes wallakoolides peawad käima, mille koolikonnas nad elawad, kuna nende käest õpetuse eest mingit maksu ei wõeta. Shemahas maawarisemise läbi annetusesse langenud inimeste hääkS on Keisri Majesteedi käsul riigirenteist 50,000 rubla määratud. 23. weebr. Hariduse ministerium  on õpekonna kuratoridele ringkirja MI uuskorralduse kooliõpilaste edasimineku 9 Saarlane. 1902