mine sünnitas kaitseta rahwa seas suurt hirmu. Peterburist. 26. aprillil. Kuropatkini kõigealandlikuma telegrammi järele 24. apr. k. p. on 17. ja 18. aprillil üleüldse: surma saanud - 6 staadi-ohwitscri, 20 ülemohwitseri ja 564 alamwäelist; hoomatud  2 staabi-ohwitftri. 36 uhemohwitseri, 1 preester, 1 kapellmeister ja 1081 alamwäelist  ; lahingu-wäljale on jäänud, teadmata,  kas surnult, wõi haorvatult 1 staabi-ohwitser, 5 ülemohwitseri, 1 arst ja 679 alamwäelist. Kõik kokku on kaotatud: 70 staabi- ja ülemohwitseri ja 2324 alamwäelist. Port Arturist, 23. apr. kell 3, 8 min. p. l. Kuue laewaline waeniase iaewaslik seisab wahetpidamata  Port Arturi ees. Kindrailciniant Stvssel andis järgmise käsukirja wälja: „Wacn!ane  läks 17. ja" 18. aprillil suure wäega üie Jalu jõe; meie mäed laksuvad säält ära scisuiohladesse,  mis enne malmis oiiwad maadaiud. Eile saatis mastane Kintschani merekääru ligidal lõunepool Bidsewov huiga mäge Ljaotungi pvoisoareie.  Nüüd algab meie tegu. Iseenesest mõista katkestab waenlane raudteelise ühenduse ja püüab meie wäge Port Arturini tagasi suruda ning kindlust ümbcr purata, mis Wenemaa kaitsekohl  Kauges Idas on. Ago teie saate teda kaitsema, kuni meie wäcd siia jõuawad, kes meid ära päästma masin astuda, nagu see kuulsale Wene mäele kõlbab ja mitte mingisugustel juhtumistel segaseks  minna; pidage meeles, et sõjas kõik wvib Aleksejew oma staabiga on Kõigekõrgemal kasul Port Arturist 22. apr. kell 11 hom. lahkunud ning weno tegclise wäe juurde läinud. Port Arturi laewastiku jubotus on ajutiselt admiral Withöfli kätte, iipukaptmi amet 2. järgu kapteni von Esseni kätte usaldatud. Suurwürst Boris Wiadimirowltsch on Port Arturist lahkunud. Ka sõjawäekassa ja paberid on linnast ära wiidud. Kindral Pflng telegrahweerib 24. aprillil, et 18. aprilli lahingus kapten Kurokin, kes järele luuramisel oli, haawatud on ja Eiho jõkke ära uppunud. 2 kompaniid ja 2 eskadroni Jaapani ratsawöge  on Daljandjaputse poole läinud. Meie wohisalgad teatawod Fõnghwangtschõngist, et 2 diwisjoni jaapanlast 23. apr. Pjaninist Fönghwangtschöngi  poole marstsiwad. 3. diivisjon, mis Eiho jõe olgu mööda edasi liikus, wõttis Kvandjapusa scisupaigad oma kätte, kuhu ta suurtükid  üles seadis, et Fönghwanglschöngi nendega lasta, kuö ta meie sõjamäe arwaS olema. Jaapanlased  marstsiwad pilkamist ja ettewaatlikult Fõnghwangtschõngi poole. Tokios, 26. aprillil (9 mail.) (Reuter.) Siin saadi ametlik teade jaapanlaste kaotuste kohta Jalu jõe ääres olnud lohigus 18. apr. Kaardiwäes saiwad surma: 1 ohwitser ja 20 aiamwäelift, haawata 7 ohw ja 122 alamw. TeiseS diwisjouis saiwad surma 1 ohmitser ja 48 alamwäelift,  haawata 13 ohwitseri ja 305 soldatit. 12. diwisjonis saiwad surma 3 ohwitseri ja 76 soldatit, haawata 5 ohwitseri ja 263 soldatit. Jaapani walitsuS on wälja kuulutanud,  et ta järgmisi Wene kaubalaewu oma sõjasaagiks peab : „Rosfia," „Mukden," „Argun," „Nikolai," „Michail," „Alek- Sander" „Jekatermoslaw." ..Mandshüria," „Dshuliada," ja „Lessnik." Iga uue teaduZtuse läbi kindral Kuroki poolt kaswab «venelaste kahju suurus  Jalu lahingus. Jaapanlased matsiwad umbes 1400 Wene sõjameest maha ja sõja-laatsarettides on 503 haawatud Wene meest. Arwatakse, et Wene wäe terwe kaotus üle 2500 ulatab. 300 Wene sõjawangi  on teel Matsujamasse. Wiimase Port Arturi sadama suu kinni panemise katse 8. sülltelaeiva wee surumise suurus oti ühtekokku 17,2t3 tonni. Laewad olimad wanad. Laewade peal oti IS9 inimest, nendest tuliwad 36 termelt tagasi, 13 saimad haawatud, 1S surma, 90 on kadunud. Jaapani ohwitserid kiidawad Wene mägede waprust, mis Kulentschöngi kaitsemise juures nähtawale tulnud. Jaapanlased on Jalu pääl 3 wäikest Wene aurulaewa ära «võinud Kahe pää! on katlad rikutud. „Times'i" sõjawäeline asjatundja arwuStab Jalu äärset lahingut ja awaldab arwamist, et ühegi Europa sõjamäe 6 bataljoui 3 Jaapani diwisjoni pääletungimisele wastu panna ei suudaks. Wene soldatid tegiwad kõige rohkem, mis lihtsad surelikud «algi teha mõiwad ja Wene mäed kinnitasiwad  oma endist kuulsust. Asewalitseja Aleksejewi kõigealandlikum telegramm. Teatan kõige alandlikumalt Teie Keisri Majesteedile, et öösel 26. ja 27. aprilli wahel raudteeühendus Port Arturiga jälle jalale on seatud ja et telegrahwi parandatakse. (Toim. tä h. Hiljuti oli jaapanlaste poolt telegrahwi ja raudtee ühendus rikutud.) Kui see tõsi on, mis „Nomoje Wremja" kirjasaatja teatab, siis on jaapanlastel õige hull plaan tehtud, kuidas Wene laewastikku Port Arturis ära häwitada. Nüüd, teatab kirjasaatja, ostawad jaapanlased igal pool lambiõli kokku, et sellega oma aurulaewasi  täita ja siis wälimist ja sisemist sadamat põlema süidata. Meretõusu ajal lastakse petroieum  merde ja wesi ise wiib ta, sest et ta «ee pääl seisab, sisemisesse sadamasse. Enne aga pistetakse ia juba põlema. Sadamas ajab põlem petroleum Wene laewad põlema ja lämmastab suitsuga laewamehed ja sõjamäe ära. Tore pilt, meel sunrepäraliicm plaan, aga ... usume, et ta nü kerge ei ole täide saata kui ette kujutada. Hiinlastel näikse tõesti nõu olewat jaapanlasi  aitama hakata. Jaapanlaste tegewuS annab hiinlastele julgust. Kui tõsine hiinlaste iõjawaimuStuS  on, näitab 23. apr. Pekingist tulnud sõnum, mis teatab, et wäljamaa riikide saadikud seal nõu on pidanud ja ühel hääiei otsuseks teinud,  Hiina «valitsuse tähelepanemist selle pääle pöörda, et Hiinamaal Wene-laapani sõja ajal maja on täitsa erapooletuks jääda. Teine sõnum teatab: Hiina ajalehtede sõnum, et «venelastel nõu on sõjawäge Schanghaikwani saata, teeb rahwa rahutuks. Hiinlased suurendawad linnas olewad sõjawäge. Üks Hiina kindral on oma «valitsuse käest Wene wäe kallale tungimiseks luba palunud, aga «valitsus ei ole seda luba annud. Kindral Kuropatkin telegrahweris: Kindral SaSsulitsch teatas 24. apr.: Wacnlase ratsa- ja eelwägi wottis 23. apr- Fonghwangtschöngi ära. Inglise lehe Lxpress" kaastööline  rääkinud ühe Jaapani tähtsama politika tegelasega, kes muu seas järgmist ütelnud: Jaapan ei tahagi sõda wiimase wöimaluseni pidada: meie ei taha Wencmaad  alandada; kõik, mis me soowime, on sce. et Wenemaa wägewaks saamist idas ära hoida. Selleks püüame esiti: Wene laewastikku ära häwitada ja wõtta, niipalju, kui suudame. Siis wõtame Port- Arturi ja Wladiwostoki ära ja kindlustame oma seisukohti Koreas nii, et wenelased enam sinna sisse ei saa tungida. Kui me nõnda oma eesmärgile oleme paneme oma waStasele rahutingimifed ette. Aga ennem ei wõta me mingisuguseid ettepanekuid wastu, maha armutud ainult juhtumine, kui Wenemaa meie tingimistega  nõuuS on." Lõpuks ütles Jaapani politiüne tegelane, et iga föjanädal Jaapanil S 0 miljoni maksab. ees, mille ühes nurkaS umbes 24aastane noormees istus, wist üks kauba sell. Tema oli praegu söömist lõpetanud ja pani oma sigari põlema. Need inimesed, kes praegu siin söögimajas smsad. oliwad paalt näha kõik elamkodaniku seisusest ja igaüks neist oleks rõõmus olnud, kui tema kindlasti teadnud oleks, et tema eluotsani nõnda hästi süüa wvib. Ja minul ei olnud kõige paremal tahtmisel wõimaur sääl süüa. Korraga tõusis minus iseäralik ja piinlik tundmus, häbist, kaastundmusest ja kahjatftmiscft  segatud. Mina oleksin sellega, mida mina kergemeelselt üra olin pillanud, pooled nendest siin olijatest eluks ajaks õnnelikuks wõinud teha, kui nemad nõnda süüa olcksimad tahtnud. Kui kerge oleks ses mul olnud neid õnnelikuks teha! Jah, mõtlesin mina, kui kõik minul weel endist wiisi oleks, siis teaksin juba, kust otsast pääle hakkada. Aga nüüd poonud  midagi teha. Ma maksin söögiraha wälja ja läksin. Lageda koha ääres, kust oma korteri poole pöörfin seisis Käike lihtne kirik. Mu pilk jäi pildi pääle, mis kiriku ukse üle oli, p. alama. Selle paal oli selgete tähtedega  kirjutatud: See kirik on igaühele, kes siin waiksclt palwctada tahab, igapäcw kellu kaheteistnnst seitsmeni lahti, ja selle kirja all seisis see piiblisalm: Tulge minu juurde kõik, kes teie ivaervatud ja koormatud  olete, mina tahan teile hingamist saata. Mul oli nagu kistaks mind nägemata kätega sinna poole, minu süda oli wäga rõhutud, kellele pidin ma seda wälja puistama?  Ma astusin mõned sammud kiriku poole, sääl tormas mu pääst mõte läbi: tohid sa sel kombel selle maja sisse aStuda? Peaaegu otse teed söögimajast tulles, pää alkoholi wingu weel täis. Aga, jälle puutus minule silma: Tulge kõik minu juurde, kes teie wacwatud ja koormatud olete. Ma astusin cfikotta. Mõned «äikesed  llhtsaS riides aga puhtad ja kahwatanvd  tütarlapsed seisisad süäl, nad saata- siwad küsiwate pilkudega minu otsa ja andsiwad wiisakalt ruumi. TasakeSti tegin ukse lahti ja astusin miufi kaes pidades sisse. Mu esimene pilk langes altari pääle. Saal laotas musta risti pääl Kristus omad käed laiali. Esimiste 4—5 pingi pääl pahemat kätt istusiwad wäiksed tüdrukud. Nende seas sammus noor õpetaja ameti kuues edasi tagasi. Tema õpetas ja küsis ja lapsed kostsiwad heledate häältega. See oli wist piibliloo tund. Muu kirik oli inimestest üsna tühi. Ma istusin kõige wiimase pingi pääle. Mitte juhtumise korral ega mõne muu wälise põhjuse, waid oma kõlwatuse äratundmise  pärast. Üsna minu ligidal seina küljes oli waeSte laegas, minus ärkas konge tung midagi woeste hääks ohwerdada; ma tõmbasin kukru tajust ja otsisin kõige suuremat rohatükki. Ainult taaler oli sääl teiste wäiksemate rahade seas. (Järg tuleb) Naljaks. Õiglasest südamest. Teener toob ohwitserile muna taldriku pääl lauale  ette. Ohwitser: Sa pidid ju kaks muna ke.tma. Teener: Kaks ma keetfingi, herra. Aga kus teine on? Siin ta on, herra. Siin on ju üksainus! Üks jah, herra. Aga kus teine jäi? Seesama see teine ongi, herra. Aga kus esimene on? Ära sõin, herra. Kah sõjamees. Kuidas teie sõja aszu nii hästi tunnete, te ei o!e ometi mitte sõjas olnud? Aga ma olen kolmkümmend aastat abielus elanud. 18, Saarlane, 1904,