ja ärakaotamine maaomanikkudele lubatakse, kellede piirides teed leiduwad. Nimetatud märkus  on palju halbtusi ja kaeblusi sünnitanud. Selle märkuse pääle toetades keelafiwad mõned mõisnikud oma heinamaadel, karjamaadel ja metsades teed täiesti ära, nõnda et läbikäimine wäga raskendatud ja takistatud sai. Kubermangu  malitsus käskis sellepärast läbikäimist keelatud walla teedel awada, aga ametis olem maanöuumk ja Riia linnapää  abi kaebastwad kubermangu walitsuse otsuse üle edasi, selle püüle toetades, et Liiwimaal „iseära!ised" määrused teede kohta makswad on ja et sellepärast üleüldised teede seadused Liiwimaaa kohta ei käi (Oa, IV. ei. 295 ja On. 33.1 c. r. XII. Veian?, iivreki 0006- meuin), mis walla teede -lop.) korraldamisest räägiwad. 2) Liiwimaal ei olla külasid (eona) ja sellep. ei wõida ka „külade" (waldade) teesid (npoesMNKuin olla. Teine halbtus, mis nimetatud märkusest mli, oli fee, et mõisad sugugi nende teede eest hoolitseda ei tahtnud, mis nende maast läbi läksiwad. Kubermangu  walitsus tundis end selle läbi sunnitud  olema, iseäralist eeskirja nimetatud märkuse täiendamiseks andma. Eeskiri on 1871. aastal awaldatud ja käsib walla teesid (naernbin ii Rpseibnueicw Zox.) niisuguses korras hoida, et nende pääl „wõimalik sõita oleks." 1899 a. nõudis kubermangu walitsus nr. 8074 all weel kindlamini, et maaomanikud ka walla teesid n sillutakstwad; talupojad täilstwad politsei nõudmist, aga.mõisnikud  ajawad kuni siiamaale wastu, tõendades,  et see nende eraasi olla. Mõnesugustest laiali olewatest määrustest on aga Mginäha, et ka Liiwimaa seadus neid teesid nimetab, mis üleüldistes seadustes (Veraoi, o NoLiimloernxi>, ei. 295, ja eooõmenin)  wallateedsks Lähendatud on. Wiimaste rmide maksmapanemine ei ole Balti kubermangudes isetegemise asjus pea midagi parandanud. Politsei reformi läbi 1888 a. läks maakonna teede ülswaaiamins endise sillakohtu  herra käest praeguse maakonna efiniku kätte, kihelkonna teed on aga endist wiisi kihelkonna  efiniku hooleks jäetud. Wähe on selles asjas ka teede kapitalide määrused 21. dets. 1898 a. (IV. i. Om oau. HpnN. Ri> er. 328; 0 3SN. NW. lI3A. 1899 A.) muutnud. Tssds küsimust ei ole ka 1899 a. asutatud äraline walitsus" korraldada suutnud ega ka maakonnal eede kommission; sellepärast on kuni > tänapäewani Liiwimaa teede pääwalitsuse organid needsamad wanad landradi kollegium ! ja kihelkonna ssinikud (wöõrmündri herra). Lugu ! on sellepärast nõnda, et landradi kollegiumi I käes maa hindamms taalrite järele on, millede ! põhjal teede orjust mõisate ja talupoegade wahel jagatakse. Ehk küll teistes küsimustes uut taalrite arwu tarwitatakse, toimetatakse teede orjuse jagamist manade taalrite järele 1832. aastast. Teede orjust jagatakse mõisate ja talupoegade wahel nõnda, et mõisad materjali,  nagu kruusa, hagu, kiwa ja puid annawad  ja meistrite palga maksawad, talupojad aga weawad materjali kohale ja annawad töölised. 70. aasta eest mõis sarnane jagamine  osaltgi õige olla, sest sel ajal arwati talupoegade tööjõudu koguni odawa hinna alla. Tööjõuu wäärtus on aga selle aja sees wõrdlemata rutemini tõusnud, kui materjali hinnad. Pääle selle on mõisnikud osawalt oma teefillutamise kohuseid talupoegade pääle weeretada osanud. Nõnda on näit. Burtneku mõisa omanik talusid müües kontrahisse tingimise  pannud, et tema osa teedeorjusest talupojad peawad kandma. Samaseid juhtumisi on ka Saaremaal ette tulnud, kus mõisnikud teesillutamisekS ühtekokku  120 rbl. ehk wersta kohta 16 kop. annani  ad, kuna talupoegadel üks werst 23 rbl. 68 kop. maksma tuleb. Ka teede kapitalid Lulswad  enam mõisnikkude, kui talupoegade kasuks. Seda on landradi kollegmmi arwest näha. Alles 1890. a. tema poolt awaldatud arwude järele maksis 1 werst teed mõisnikkude! 1 rbl. 45 kop., kuna 1902—1904 a. ainult 85 kop. Maksude inspektorid jagawad kogutud teated teedeorjuse üle kahte osasse: niisugustesse, mida mõisnikud ja linnad tasuwad. Talupoegade  tööjõud on kõige päält hobuse ja jalapäewade  järele arwatud, esimesed a. 1 rbl 25 kop. pääle arwatud, wiimased 60 kop. pääle. Niisuguse arwamise ehk rehkendamise põhjal on maksude inspektorid teesillutamise kulude üle järgmised arwud saanud: Wsrstad. Talud. Talup. kulu. Mõisad sa . linnad. Rna maakonnas 1645,5 3318 100,000 rbl. 5,000 rbl. Wolmari „ 1590 3122 108,500 „ 650 „ Wõnnu 1740 6836 155,000 „ 5,000 „ Walga „ 1541 4345 50.000 5,000 WSru „ 1114,5 4636 50,000 „ 4,500 „ Pärnu „ 2502 4527 100,000 15,000 „ Jurjewi „ 1659 7686 160,000 13.500 .. Saaremaa! 760 4181 18,000 120 „ See teeb üle kubermangu 13,555 wersta maakonna ehk posti ja kihelkonna ehk kiriku teed, mille tegemine wersta kohta mõisatel ja linnadel umbes rbl. maksab, talupoegadel aga ligi 68 rbl. Ka talupoegade oma wahsl ei ole teede sillutamise orjus ühetaoliselt ära maid ou raskemad wõi kergemad, teede pikkuse, talude rohkuse, kauguse ja teiste olude püüle waadates. Nagu ülemalseiswatest armudest nüha, tuleb werstade ja talude järele MI. 579 Ossti postimees.