Jnglisemaalt. 72-aastase lord Salisbury lahkumine pää ministri ametist oli ammugi oodatud sa ette kuulutatud, kuid enne kuninga kroonimist ei arwatud seda juhtumist ometi mitte tulewat. Politika wäljal on Salisbury  ligi 50 aastat tegew olnud ja oma kodumaa  ajaloos 'nähtawad jäljed järele jätnud. Oma mõttelaadi poolest läbi ja läbi wanameelne,  uhke ja tagasihoidlik, oskas ta pääministri  ametis, mida ta kolmel korral pidas, ühtlasi wisa ja leplik olla. Lõuna-Asrika sõja ajal taltsutas ta mitmel korral oma ametiwenna  Chamberlaini ägedust ja tüüris riigilaewa  osawa käega, siin ja sääl järele andes, kõigist wäljaspoolt ähwardawatest hädaohtudest  läbi. Salisbury enese tahtmisega oleks ka Lõuna-Asrika sõda waewalt lahti pääsnud see oli täitsa Chamberlaini ja kullakuningate tegu. Salisbury ministerimnis oli Chamberlainil  hakatusest saadik kõige suurem mõju ja nüüd, pärast ülekohtuse sõja õnnelikku lõpetamist, arwab Inglise rahwa enamus teda kõige suuremaks riigimeheks. Teda arwati siis ka Salisbury järeltulijaks pääministri ametis saawat, kuid lugu on wist maailma õnneks teisiti läinud. Chamberlainil on ka Jnglisemaal  palju wastaseid, ja nimelt kõige mõjuwamates  ringkondades. Kuningas Edward ei ole teda ialgi õieti sallinud, wanameelsete silmas  oli ta kui endine radikallane ja kruuwiwabrikant  ikka kahtlane ja iirlastele on ta sellest  saadik, kui ta nende omawalitsuse lootused tühjaks tegi, päris kolliks saanud. Tema walimine  päännnistriks oleks kodumaal kahtlemata suuri lõhesid sünnitanud ja oma ägedusega ning hoolimatusega oleks ta wist ka wälimises politika mõndagi pahandanud. Seda märgatakse  ka Jnglisemaal ja oldatse üleüldselt rahul, et kuningas Salisbury õepoja Arthur James Balfour' i ministeriumi esimeheks nimetas. Wnmane on 54 aastat wana ja 1874. aastast saadik, mil teda alamkoja liikmeks waliii, politika  wäljal tegew. Onuga ühtlast on La mõnda ministri-ametit pidanud ja ennast rahulise, mõSdupidaja mehena näidanud. Küsitamaks jääb, kas tal meelekindlust küllalt on, et termilisel  korral oma ametiwenna Chamberlaini Äekaaluwa mõju wastu seista; ei jõua ta seda mitte, siis jääb Briti riigiasjade juhatamine pääasjus ikka „kuulsa" asumaade-ministri Chamberlaini  kätte, kes oma wiimati saadud päähaawaft  juba toibunud olla. Chamberlaini iseloomu  tundmise täiendamiseks olgu siin weel nimetatud, et ta lordi seisust, millega kuningas teda hiljuti auustada tahtis, mitte wastu ei wõtnud: teatawalt lükkas ka kuulus Gladstone selle auu omal ajal tagasi. Kuna inglased oma „wõidurikast, waprat ja heldet" söjawäge nüüd taewasse töstawad, tõttawad Löuna-Afrikast tagasi tulewad «kangelased"  ka kodumaal oma tõsist nägu näitama. Kolm sarnast kangelast sattusiwad hiljuti raudteewagunis  ühe erainimesega tühja asja pärast riidu ja wiskasiwad mehe waguni aknast wälja raudtee pääle, kust ta surres üles leiti! Sellest wõib arwata, kui «helded" nende wägimeeste  teod meel buride mail wöisiwad olla. Italiast. Tuntud mõrtsukate ja kelmide salaseltsid,  Neapoli „Camõrra" ja Sizilia „M asi a", kellede kohutaw tegewus Lõuna- Jtaliad rahuliselt kosuda ei lase, on isekeskis tülisse sattunud. Mõlemate seltside liikmete wahsl, keda Pozzuoli wangihoones (Neapoli juures) kinni peetakse, läks tüli hiljuti nii ägedaks,  et seda ainult «Jumala kohtumõistmisega" arwati otsustada wõiwat. Selleks waliti kurumagilt poolt „eeswõitlejad", kes teine teisega elu ja surma pääle wälja astusiwad. Wöitlus nugadega kestis ligi tunni aega ja lõppes sellega, et «Mafia" eeswõitleja surnult maha jäi. Türgimaa ja Montenegro würstiriigi wahel on wastolu wiimati wäga põnewaks läinud. Montenegro piiriäärsed Türgi alamad, albanlased, ei pea ialgi õiget rahu, sest et nad loomu ja kaswatuse poolest rööwlid on. Hiljuti lasknud nad koguni Türgi piirikommissari Hamdi pasha käsu pääle püssidega üle piiri, surmanud kaks montenegrinlaft, haawanud mõnda teist ja pistnud mõned hooned põlema. Selle üle tõstis Montenegro saadik Konstantinopolis  kaebtuft ja ähwardas, et kui Türgi walitsus oma mäge ja albanlasi mitte kohe piirilt ära ei kutsu, siis saada montenegrinlased ise nende pääle kippuma ja nad minema kihutama;  kokkupõrkamist mõlemate mägede wahel olla igal silmapilgul karta. Lõuna-Äfrikas ähwardab inglaste wägiwallapolitika  wäga kurba Wilja kandma hakata. Burid nurisewad, et Inglise walitsus oma tõotust ei pea, ja tahawad oma keelt ning rahwust kõigest sündmusest hoolimata ka Inglise lipu all kindlasti alal hoida, mille märgiks nad ka ikka weel Transwaaali ja Oranje wabariikide wärwifid kannawad. Inglise walitsus  andis nende nõudmistele hiljuti selle poolest järele, et ta kange buride wihkaja Milneri  asemele seniaegse Lääne-Australia kuberneri Arthur Lawley Transwaali kuberneriks  nimetas; räägitakse, st lord Milner pärast kuninga kroonimist ka Lõuna-Afrika pääkommissari  ametist pidada lahkuma, mis buridele muidugi suurt meelehääd teeks. Nende buride wastu, kes sõja ajal Inglise wäeteenistusesse astusiwad, wältab endistes wabariikides leekiw  wiha; mõnes kohas olla neid ka juba peks- 351 Lesti Postimees (902.