Saarlane UM Aleäidiae slalitit, sjalkht «ao- ja liaoarahsalc MM maksab: —s— Ilmub igal tsTfrpcrsiVat. Uueks aastasajaks! „Waata ma teen kõik uueks!" ütleb see, kelle meelest on tuhat aastat, kui eilne päcw. „Waata, mina teen kõikuueks" selle sõna wöimu märk on ka selle aastaga algaw uus aastasada. Wana aastasada oma häüdustega ja halblustega on igawiku rüppe tagasi tulemata wajunud, ja tema asemele on uus aastasada astunud, uute soowidega,  uute püüdmistega- Ka wäikene Saaremaa astub teiste maadega ühes uue aastasaja sisse. Ka tema waatab ühes teistega möödaläinud aastasaja päüle tagasi. Ta näeb ka siin palju, wäga palju, mis möödaläinud aastasada  temale on toonud. Ühes teistega waatab ta ka ülesse uue aastasaja poole. Ka uus aastasaja lubab temale nii mõndagi, ta lubuö ka temale palju uuendust tuua. Aga selle lubamisega ühes paneb ta meile ka ühe tingimise ette. See tingimine on, et meie uuendust tahtma peame. Ilma tahtmiseta, ilma püüdmiseta, ei wõi meile peaaegu mingisugust "uuendust sündida. Et midagi kätte saada, selleks peab meil mõistust olema, mida tahta, ja kudaS tahta, ning selleks läheb meil haridust tarwis. Haridus on siis põhjuseks selleks, et kõiki neid asju kätte saada, mida uus aastasada meile nii meelitamast lubab. Haridus on see, mille läbi ka Saaremaa wõib uueks saada. Kui meie haridust taga ei püüa, haridust enese pääsihiks uuel aastasajal ei pane, siis ei jõua meie mitte kaugele, siis ei saa meie mitte edasi. Hariduse külrvaja on kool. Kooli eest peame rohkem hakkama hoolt kandma ja muret pidama. Möödaläinud aastasada on roSke kaebaja meie paale selle poolest, et meie koolide eest nii mähe hoost oleme kandnud. Ühes koostde paremale järjele tõstmisega peame ka iga asja edendama,  mis haridusega ühenduses on. Aiutagem  raamatu-logusid, lugemise-tubasid, põllumeeste seltsisid jnd., ct hariduse walguse  kiired ikka sügawamini ja sügamamini meie hingesse wõiksiwad tungida. Püüame haridust kätte, teeme hariduse hääks tööd, küll siis Saaremaa enesele täiesti teise kuju saab. Ja see kõik tuleb meie enese tahtmisest! Kui lihtne on see asi! Ainust meie ise, ja muud kedagi! Näitkem siis, et meie ka tahta wõime, ja tahta tahame! Teeme seda, siis on Saaremaa uueks loomiseks  asi kindel. Siis saab ka meie kohta see sõna täiel wõimul maksma: „Waata, ma teen kõik uueks!" ja siis tehtakse ka Saaremaa tõesti uueks! Ll, Ilmasüüta ehk wöit õiguse teel. 89. Kirjutanud —en. Ankru ahelad on katki, meie läheme praegu kal>ude otsa puruks! kisendas lord. Ei sugugi, ütles kapten, kui mähe aega kuulanud oli, need on wee alused kahud, mida kange wee woolus liikuma paneb. Aga kas need laewa põhjale auku sisse ei löö? küsis Willemann. See on wäga wõimalik, ütles kapten, aga ometi ei wõi meie sinna midagi parata! Peume ainult Jumala abi ja armu paale lootma, siin ei wõi praegu ühegi inimese jõud mitte karwa wäärtgi aidata! Wähe aja pärast waikis tume ragin ja kapten tõendas, et wee woolus liikuma kalju laewa põhja alt jälle ära on wiinud, ilma et selle põhjale wiga on teinud. See näitas  ka tõesti nõnda olewat. Mitu tundi möllas torm ühte wiisi edasi, aga -viimaks hakkas see siisgi wähehaanwl -vaiksemaks jääma. Pikse mürin oli juba ammugi üle jäänud ja polnud muud enam kuulda, kui tormi ja laente kohin. Wiimaks  hakkas kajuti aknatest natuke -valgust sisse paistma ja ühe tunni pärast tuli päikene  pilwe-e tagant nähtawale. Torm on mööda! hüüdis kapten. Nüüd wõime meie jälle ülesse minna, aga säal saab muidugu lugu wäga kir.u olema! Kaptenil oli õigus, torm oli täiesti mööda ja ainult -vaikne tuule õhk liikus weel, gga endine lämmatav? palawus oli selle seest kadunud ja magus, kosutaw õhk, kena lille lõhnaga täidetud, sihwis neile kalda poolt wastu „Lordiina" teli pääl oli aga kõik ka sassis ja segamini ja iga sugust prügi ja ränka täis, mida torm saarelt sinna oli toonud. Wäga palju puid näis saartel katki murtud ehk kõige juurikatega üles kistud olewat ja kogu mere pind oli suuri puid ja oksi tais. See oli aga hää koti täis tuult, mida täna saime I hüüdis kapten. Nüüd peame katsuma laema pääl jäite wähegi korda seada, mis tormi ajal nii inetuks muutunud on; selle aja sees jääb meri maitsemaks. Madrused hakkasiwad kohe laewa risust puhastama ja sellega kulus neil ligi paar tundi ära. Meri mässas aga ühte soodu edasi, ehk küll tuuleõhk peaaegu waikne oli; alles wasta õhtut jäi meri maitsemaks. Selle ajaga oli ka „Lordiina' pääl kõik jälle korda süütud; ankrud saiwad ülesse winnatud ja pikkamisi hakkasiwad tema masin  d jälle liikuma; kõikide imestuseks mi aga laew liikumata paigale, ehk küll nüsin juba täi.l jõul liikumas oli. M.ie oleme kinni nõiutud! kisendasiwad mõned ebausklikud madrused. Weealused maimud ei lase meid paigast! Pagan wõtaks teid ja teie wcewaimud! hüüdis kapten ivihaselt. „Lordiina'' on päris jalutu; kruuw on katki seda on weealused kaljud, aga mitte maimud, oma teed wiinud! Kohmetult jäiwad Willemann ja lord, seda uut äpardust kuuldes, kaptem otsa w chtima, kes kirudes asja lugu tõttas lähemalt järele muutuma. Siin ei ole midagi kahtlust, ütles ta, meie peame siia paigale jääma, kuna ehk natuke rohkem tuult iöufeb! Onn et „Lordiinal"  takelaas ja purjed maruks on ja kui Molai mcrerööwlid meid ei takista, siis jõuame siit ühe päewaga ikka meel Borneosse  ja säul wõime meie oma wigadust jälle laSta ära parandada. Kas teil tõesti mererööwlite üle kartust on? küsis lord. Miks siis mitte, waStas kapten, siin saarte pääl pcsitawad kollanahad on kõik aina margad ja rööml.d ja niipea, kui meie äpardusest neil hais ninas on, on nad oma lootsikutega meil kaela pääl! See oleks tõesti hirmus! hüüdis lord. Kas tne armute kapten, et nad meie snn olelust tõesti peaksiwad märku saama? Meie oleme ju hästi mõnusa koha pääl nende eest marjul ja lähemad saared näitawad tühjad olewat. Nende kollaste paganate e st ei jäe midagi  marjule! ütles kapten. Ma arwan, et nende silmad juba ammugi meie järele luurimas  on ja kui meie enne öö tulekut ennast siit pesast ei saa lagedale wiia, siis on nad marsi oma lootsikutega siin! Siisgi ütlen ma ainul', arwamisi, aga kindlasti ei wöi seda ka teada ja wöib teile ka õigus  jääda, mülord, et meie nende silmade mahe kohta jäänud oleme. Ometi läks oga asi hoopis teisiti. Tuuleõhk jäi wastu õhtut koguni waik- Waljala Põllumeeste Seltsi tegewuse  üle. (Lõpp). Oktobri kuu koosolekul abipresidendi hr. Kirschi juhatusel, räägiti hobuste rawitsemisest  tallis, toidu andmisest, toidu hääduscst  j. n- e. Pääle selle pidasiwad hrad Kirsch ja Sepp kõnet heinamaade rawitsemise  üle ja hra Paas rääkis loomade laudas pidamise üle meie juures. Järgmisel koosolekul  2K. Nowembril pidas esimees hr. Nurm kõnet mesilaste üle talwe elamisest, seletades, et nad mitte talweund ei maga, waid ärksel  on, keras lennu augu ligi. Korralikuks üle talwe elamiseks peab olema: tubli pere, rohkesti toitu, mitte wäga uued, ega manad  kärjed, sees peab alati mürske õhk olema j. n. e. Hr. PaaS kõneles loomade laudas pidamisest enne ja nüüd, ära näidates,  kui suurt ja missugust kasu korralik loomade pidamine ja söötmine wõib tuua. Herra Kurruski poolt oli wäga kõlbulik loomade söötmise sõime modell ette näidata. Uusi liikmeid wõeti 3 wastu, Läbi rääkimise  all oliwad: 1) melsa külwamise kulud,  kasud ja toimetamine; 2) kodu lindude  pidamine. Selle aasta wiimane ja j ühtlasi ka aastakoosolek oli 27. Detsembr. j Kahjuks oli wäikese eksituse läbi sellele j koosolekule mähe liikmeid kogunud. Esi» ! mees luges seltsi aasta aruande ette, As 4. Teisipäeval, 30. januaril 1901. XVil. aastakäik „Saarlase" trükikojast wõib'saada