»< «fiis oli, kui nad Nikolenka JrteneMiga maha tegiwad, et ffnad edespidi ikka üksteist komblises elus tuetada ja kõiki õnnelikuks teha püüawad. ' Tal tuli meelde, kuidas Kusminskojes tema pääle 'kiusatus oli tulnud, nõnda et ta maja, metsa, maja- ja g Maapidamist oli tagakahetsema hakkanud, ja küsis enese r käest nüüd, kas ta ka praegu ei kahetse. Ja Praegu oli Z tal weider mõteldagi, et tal kahetsust oli olnudki. Ta tuk  ketas kõike, mis täna näinud oli, meelde: lastega naest, kelle mees tema, Nehljudowi, metsast puuraiumise pärast - tvangi oli wiidud, ja koledat Matrjonat, kes arwas, ehk Mähemalt ometi rääkis, et tema seisusest naesterahMad piaksiMad sõnalausumata isandate tahtmise alla heitma; l tuletas meelde tema olekut laste Mastu, nende kasMatuse majasse Medamise kombet, ja seda õnnetumat, wananäoga, ? naeratawat, nälja pärast eneses surmaidu kandwat last kehwas kuhikeses; mälestas seda raskejalgset, jõuetumat > naesterahwast, keda tema, würsti, hääks selle eest tööd te- gema sunniti, et ta, tööde läbi hirmfaste ärawaeMatud, ei jõudnud oma näljase lehma wastu jooksta... Hele, Peaaegu täis kuu tuli kuuri Marjust wälja; õuue mööda lagunesiwad mustad Marjud laiali, ja lagunema  maja katusel hakkas raud läikima. Ja nagu seda Mälgust teretades, hakkas ööpik aias uuesti laksutama ja Milistama. Nehljudow mälestas, kuidas ta oli Kusminskojes oma elu hakkanud järele mõtlema, neid küsimusi arutama, mis ja kuidas ta nüüd töötama hakkab, ja mälestas, kuidas  ta nende küsimuste sekka äraeksinud ja neist jagu ei saanud, sest et iga küsimuse kohta palju wöimalikka ja wõimatumaid wastusi oli. Ta Pani nüüd jälle enesele neid küsimusi ette ja imestas, kuidas nüüd kõik nii lihtne oli. Lihtne oli nende pääle aga sellepärast wastata, et ta enam selle pääle ei mõtelnud, mis temast enesest saab, et see teda enam ei huwitanudki, waid et ta ainult oma kohuse pääle, mis tal täita oli, mõtles. Ja ime kül: mis endale  tarwis, seda ta ei jõudnud wälja arwata, aga mis ta kohuse järele tegema pidi, see oli tal kindlaste teada. Ta teadis kindlaste, et ta maa piab talupoegadele andma. Teadis kindlaste, et ta Katjushat mahajätta ei wõi, waid et teda awitama ja kõige Pääle walmis olema piab, millega wõimalik, oleks oma süüdi tema ees äralepitada. Teadis kindlaste, et tarwis oli uurida, läbikaaluda, selgitada ja selgeks teha kõiki neid kõhtude ja nuhtluste lugusi, milledest  tema tundis, et ta nende juures midagi näeb, mis -Deistel nägemata on jäänud. Mis sellest kõigest wälja tuleb, seda ta ei teadnud, kindel oli aga, et esimest, teist, kui ka kolmandamat asja kindlaste tarwis täita oli. Ja see kindel mõte oli tale iseäranes rahustaw. Must pilw oli juba kõrgele tõusnud ja wälgukumade asemel walgustasiwad juba wälgud ise hoowi ja lagunenud  maja, ja müristamine paugutas Ma Pää kohal ülewal.  Kõik linnud waikisiwad, aga nende asemel hakkasiwad  lehed häälitsema, kahisema; tuul jooksis kuni trepini, kus Nehljudow istus, ja liigutas tema juukseid. Langes esimene tilk, teine, hakkas siis katuse rennisi ja raudplaatist Wastu põristama ja häkitselt lõi taewaalune heledalt walgeks;  kõik jäi waikseks, aga ei jõudnud weel Nehljudow kolmegi ära lugeda, kui pää kohal hirmsaste praksatas ja mürin järkude kaupa taewast mööda laiali weeres. Nehljudow läks majasse. „Ja, jah," mõtles ta. „Meie elulugu juhtiwad tingimised  ja nende mõtted on arusaamatad; ma ei jõua mitte ära mõista, miks mul tädid oliwad? Miks Nikolenka Jrtenew ära suri, kuna mina elama jäin? Miks Katjusha oli? Ja minu hullumeelsus ja mu pärastine liiderlik elu? Kõigest sellest arusaada, kõike seda suure peremehe korraldust  ära mõista ei ole minu wõimuses. Aga tema tahtmist,  mis minu südametunnistusesse üleskirjutatud on, täita see on minu wõimuses ja see on, nagu ma kindlaste  tean, tõde. Ja kui ma seda teen, siis olen ma kahtlemata  rahustatud." Wihma valas kui vardast maha ja voolas katuse uäält kohinal tõrre sisse; wälk valgustas õuue ja maja zuba harvemalt. Nehljudov läks tuppa, võttis ennast riidest lahti ja heitis magama, kuid mitte ilma kartuseta lutikate eest, sest et nende siin olekust määrdinud, katkised seinapaberid tunnistust andfiwad. „Jah, ennast ei tule mitte peremehena, waid sulasena  ära tunda"' mõtles ta ja tundis selle mõtte üle hääd meelt. Tema kartus läks täide. Waewalt oli ta küünla ära kustutanud, kui elukad teda mööda roomama ja teda hammustama hakkafiwad. „Maa käest ära anda, Siberisse sõita... kirbud, lutikad, mustus.. Noh mis siis? on mul seda kõike tarwis  kanda, siis kannan ka." Aga kõige oma kindla tahtmise  pääle vaatamata ei saannd ta seda välja kannatada, vaid istus lahtise akna juurde ja hakkas hääl meelel põgenevat  vihmahoogu ja uuesti ilmuvat kuud vaatlema. (Järgneb.) Mõtte terad. Laa/'.) Õnnelik naene armastab nõrgemalt, kui õnnetu. Xaene armastab truimalt õnnetuses, kui õnnes. Tes korä kuskil vaenlaseks on olnuä, ei kuskil tõsiseks sõbraks saaäa, sest inimene ei muuäa vxa paranäa oma loomu mitte. Lõbruse ainuke pael übelt poolt teise kobta on kannatamine, millest ma mi- ÄaKi piäaäa. Uebeä meie oleme weistriä kabtlemises,  nseseä lootuses. F<?z,F6.) Xes naesi kikkad, kuiäas see elaäa? Nees saad abielu läbi paelutatuä, vaene asja ilma: balpus, raba, jõleäus. sõna ilmas kiselust: mina, sina, minu, sinu Reli asja armsstskse ilmas: inäressisiä,  ilusaiä naesi, raba ja iseennast (La/csa söaa.) Tõrxemaiä ja suuremaiä üleuäatskse ja auustatakse, kui nati juba oluuä ja elanuä on, neile ei anta mitte anäeks, kui naä just praegu iseäralisel riisil targem ja vaimukam julxeb olla, kui tema ?eg ja aastasaäa, selle juures on see tõäe ajal Lsimene selle tõe tunnistaja oma oli Kokrates. XoiKv paremaks seltsiliseks pia seäa, kes toost tuleb. Tui tema ka on, siiski binAab tema pääl töö ja see on elu mis ka bivKaäss kosutab, Kodumaalt. Senati otsuS. „R. West." teatab ühre senati otsust selle küsimise kohta, kas rentnik wõi maaomanik talu paale pandud maksusi maksma pi ab, kui rentimise juures mitte köit seaduslikud tingimised  täidetud ei ole. Otsus on Wöisiku mõisa omaniku  v. zur Mühleni kaebtuse pääle Liiwi kubermangu talurahva asjade kommisjoni üle tehtud, keS otsustanud oli. et talupoegadele wälja renditud Mõistku kwootemaa, rendi kontrahtide tegemise eeskirjade täitmata jätmise pärast, mitte nii palju talupoegade tarvitatavaks ei wõi pidada, et maa omanik 1806 a. Liivimaa talurahva  seaduse § IV. põhjusel mao pääle pandud maksudest  ja kohustest vabastatud võiks olla. Senat oü, sisemiste asjade ministri hääks arvamisel, Liiwi kub. talurahva asjade kommisjoni arvamist õigeks tunnistanud  ja kaebtust järeldusetakS jätnud, kuna ta lül õigeks on tunnistanud, et kül kwootemaa juures niisama  kui talumaa juureski maksude maksmine rentniku pääle langeb, aga ainult siis, kui kontraht, nagu seda Liiwimaal mõiSnikude ja talupoegade vahel maha tehtavate  rendi lepingute juures nõutakse, kirjalikult maha on tehtudjatalurahwaaSjade kommissari  poolt kinnitatud. Selle rendi lepingu tegemise seaduse täitmata jätmine teeb lepingut tühiseks  ja maa omaniku kohustus, maksusi maksta, jõed alleS, just niisama, nagu ei oleks ta maad välja rentinudki.  Uus telegrahwi kontor olla, nagu kuuleme,  Tallinna-Wiljandi raudtee Lauri jaama juures 1. jaanuari! s. o. avatud. —W iljandi maakonnast. Põltsamaa valla valitsus nõudis kooliõpetaja Z. M- käest vallamaksu. Z M. ei olnud sellega nõuuS ja andis talurahva aSjade  kommiSsari kätte otsustada. KommiSsar jättis kooliõpetaja asja tähelepanemata. Kui ka talurahva aSjade kommiSjon osja tähelepanemata jättis, laks see senatisse. Senati departemangust tuli ö. septembril m a. AK 4,727 all seletus, mille järele kõik valla- ja rahva kooliõpetajad kõigel oma kooliõpetaja ameti pidamise aja! kõigist kogukonna maksudest, mis hingede pääle ära jaotatud saavad, vabastatakse. Tähtpäevad, millal 19V4 aastal kõik avalikud rahvalõbustused, näitemängud, kontsertid jue. keeldud on. on Riia ajalehe" teate järele järgmised: Jaanuaris: 5; veebruaris: 1, 9, 19, 11, 12, 13, 14, 15, 28 ja 29; märtsis: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 20, 21, 22, 23, 24. 25, 26, 27 ja 28; maiS: 5 ja 15 ; augustis: 6, 14, 28 ja 29; septembris.- 7, 13 ja 14; nowembriS; 20; detsembris 24 ja 25. Wiljandist. KurwaStusega piame selle paale vaatama, et kurjad tööd meie rahva hulgast ei taha ega taha kaduda, vaid ikka lopsakalt oma vesivõsusid edasi ajavad, nagu rusumised, vargused, tapmised ja muud, aga kõige nende tagajärjeks ei või meie kunagi mitte kõik süüdi oma rahva pääle pöörda, ehk kül mitmed rahva hää käekäigu vastalised ajalehed seda köigesuurema agarusega rahva süüks tahavad suruda, millest ka mõned meie omad Eesti ajalehed vabad ei ole, ja rahvast, kes neid oma süles kannavad ja rinna otsas imetavad, valitsuse ja seaduse ees aina maarida püüavad, kelle käest nende piaks ära võetama,  sest et nad mitte waliseda ei mõistvat ja seda rahva suuremate vastaliste kätte antama, kõik seda rahva oma arve ja tasku pääle tehes, kuna asi rahva keskel koguni  teist laadi näitab. Kastuseks olgu siin kohal hil» juti Wastemõisa vallas Hüpasaare aida lõhkumise lugu, kus vargad varastatud kraamiga Puiatu vallamaja  juures kinni võeti ja nendega nõnda mõistlikult ümber käidi, et nad viisakusest lugupidades oma süü ilusaste ülesse tunnistasid; muidugi mõista, et iga kord ja igal pool sarnast viisakust ei tunta, nagu hiljem  ühe hobusevarga kinni võtmisega Wiljandis. Afi oli järgmine: Suure - Jaani poolt varastadi 2 hobust ara, varas oli vana ja kange, kaua aega varem vangi roodus istunud, neid ajas säälne urädnik hra Jensen taga, kus ta ka varga, terve pika öö-päewa otsimise järele Wiljandist öösi hilja üles leidis ja kinni püüdis. Et sarnaseid halbu hunta rahva keskel elutseb, ei või meie nende pärast tervet rahvast veel kunagi hukka mõista; neid elutseb ka iga muu rahva hulgas, kuid meie pänS rahvus katsub ennast nendest vabastada. Kinni võtmise juures oli ta urädniku  hra Jenseni pää segaseks ja silma kulmu lõhki löönud, mis läbi ta ära põgeneda tahtis, aga hra Jenlen,  kes oma ameti kohuste täitmises? eeskujulik auuS ja vahva mees on, ei pannud sellest hoobist tähelegi, sest et varem palju valjemat kannatama on õppinud, kuS tal kord püssiga lõuast läbi ja hambad suust ära laSti, kannatas selle hoobi ilusaste ära ja ajas varast agaralt taga, ja et ta paha löömise läbi põrutatud sai ja vargast kaugemale maha jäi, laskis kaks pauku revolvriga  järele; kahjuks oli üks pauk pisut trehvanud, sest öö oli pime ja ehk kül meie linna isad endiste tumedate  lampide asemele Luksi lambid ülesse seadsid, mis linnale mitmed tuhanded maksma läksid, on need siiski koguni isemeelsed ja kui tahavad siis põlevad, kui tahavad siis kustuvad, mis läbi waraSte! Wiljandis  haa elutseda on; ka karjus ta abi, et rahwaS aitaks varast kinni võtta ; kahjuks olid hilise aja pärast kõik uulitsad tühjad, üksi „Koidu" seltsi maja ukse eeS oli trobikond mehi seisnud, keS kohmetult päält vastanud  ja varga jooksta lasknud. Paukude pääle sõitnud  kaks voorimeest juurde, kellede abil varas „Wabaduse" seltsimaja hoovist, kuhu ta sisse oli jooksnud, kinni võeti. Kui varas käls oli, läinud isanda moodi prillidega  noored härrad ka sinna ja küsinud: „Was ist daS?" kust urädnik nad minema kihutanud, et õigel ajal abiks ei ole olnud. Kahjatsemise väärt lugu, et isanda moodi mehed nõnda tuimalt aSja pääle vaotavad ja sarnasel juhtumisel  politseile mitte abi ei anna, ehk nad kül teadvad, missuguste raskustega politseil viimasel ajal vangist waljakarganud varaste kinnipüüdmisega võidelda on olnud ja et nad sagedaste „e!:' pääl" väljas on. Rahva kohuS oleks olevat, kõige agarusega töötada ja abiks olla, et politsei ennemalt kurjategijatele jälgedele saaks, mis läbi igaühe elu julgemale alusele saaks seatud ja veel seda enam selleparast, et meie praegune politsei, köigesuurema agarusega, iseendid arasalotes, kõiki oma jõuudu kurjategijate kinnipüüdmise paale on pannud, mis läbi julge elu saaks jalule seatud. See on rahva oma kasu ja sellepärast olgu ka rahwaS ise viimse meheni,  politseil agaralt abiks, kül fiiS afi iseenesestki paraneb. Salakauplus joovastavate jookidega.  Küllalt on kuulda ja naha olnud, kui valjuste  salajookide kauplejad karistatud on saanud, ei hooli nad siiski sellest. 26. dets. wõttis nrädnik hra Koljak jällegi ühe sarnase, aweti poolest leivategija J- K.. Wiljandi RidakülaS kinni, keS üsna avalikult ja suurel mõõdul seda Sri oli ajanud. Katte saadi 6--7 sorokowkat monopoli viina ja umbes 75 pudelit õlut. Uradnik tabaS viina ostja parajaSte siis kinni, kui ta ostetud sorokowkaga müüa juurest välja tuli. Praegu ootab ta oma karistust. Soovime, et see tale üsna tüse tuleks, nii et tal edeSpidi enam himu ei tõuse seaduse  vastaselt toimetama ja rahmale kurja iooaibaigust  külgi kasvatama hakata. 1904. 20 Sakala.