Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja laupäewai. Toimetus vii Kurcfaares, Pikas uulitsas, Trrffrni majaS nr. 12 Adresfi muutmise rest Tv kop. Tellimisehind: !i » . . 1 „LS j! . V. « ..-. :s . Ü !! V. S« . üksik number maksab s kop. M V 4 Laupäewal, 19. detsembril 1909. XXV. aastaks» Mida pühadeks kinkida? Ju seda igamees ise teab, öeldakse ehk mulle. Aga lubatagu fiisgi selle asja kohta paar näpunäidet teha. Kingituste wäljajagamiae pühadeks on meil juba hariliseks asjaks saanud. Kingitustega  püütakse kingitujejaajale oma lugupidamist üles näidata, ehk tale rõõmu walmistada. Elunähtustest  teame aga, et sagedasti seesuguseid asju kingitakse, millest kingitusesaajal midagi kasu pole. Siis ei ole aga kingitusel oma wäärtuft, siis ei täida ta oma otstarbel. Jah, kurwaStusega peame nägema, et nii mõnigi mees isegi sarnast kraami pühadeks kingib, mis kingitusesoajale  kasu asemele kahju toob. Sarnaseks kingituseks nimetan ma kõige püält alkoholilifi jooksid, mida aga ometigi tihti tuttawatele ja sõpradele pühade rõõmuks kingitakse. Ei ole ka liig otfilaw nähtus, et alkoholi kinkimist perekondades ette tuteb- Mkmedgi pereisad, kes ehk muidu alkoholilisi jookisid ka alati ei tarwlta,  katsuwad pühadeks naesele ja lastele ometi .tsetwertnoi" wöi wähemast paar „soro« korvkat" jõulukingitusena koju muretseda, kodu leedemd õllest ei maksa kõneledagi. Eks ole sarnased kingitused täiesti hulkamõistuuse  määri. Pereisa tahab oma perele rõõmu walmistada ja muretseb tale pühade kingituseks kihwri! See on wäga mõtlemata ja kurmastaw samm. Alkohol ei kõlba pühade kingituseks. Ta toob rõõmu asemele kurbtust, kasu asemele kahju ja õnne asemele õnnetust. Meil oleks juba aeg nii laugele jõuda, et igamees ütelda südandaks: kes mulle alkoholi kingituseks pakub, see on mu waenlane, aga mille mu sõber. Pääie selle on aga meel küllalt harilifi kingrtuseasju, milledest tunnistama peab, et neist kingitusesaajal mingit kasu pole, kuigi nad pääle rahalise kahju ka muud otsekohelist kahju ei too. Kasulik ja sünnis on pühadeks mingisugune uus tarbeasi kinkida, nagu riided, kingad jne. Neid asju laab inimene kammini larwitada, näeb neist tulu. JgapaewaSte tarbeasjade kinkimist wõib igaühele soowitada, seda enam, et kehwemad  pereisad selle juures oma rahakoti wastu ei patusta, mida aga otstarbeta asjade muretsemise puhul tingimata ütlema peab, sest tarbeasju on ta ikka kohustatud oma perekonna liikmetele muretsema. Sünnib see pühadeks, siis on pereisa taks kärbest korraga püüdnud. Ometigi oleks tarwis, et püüle tarbeasjade weel mõni muu kingitus lastele ning ka tätskaSwanutele  osaks saaks, kingitus mis just olse pühade kohane oleks ja «ille waürtus mitte pühadega üheS ei kaoks. Kõige soowitawamad kingitusaineid leiame ainult kirjanduse põllult. Siit wõime mitmekesiseid  loodeid walida, nii et tõesii igaüks kohase kingituse saab. Lastele muretseme muidugi  laLte raamatuid, täiskaswanutele jälle nende kohaseid kirjanduSltsi toodeid. Laste raamatute wäljawalik ei ole wüga suur; nende hulgast leiab ostja kergemini kohase, kuna see aga muu kirjanduse waliku juures mitte nii kergesti ei lähe. Wnmasel ajal on meie kirjandus jõudsasti kaswanud, on häid raamatuid ilmunud, aga ka kahjuks palju pahna, wäga palju pahna. Sellepärast pole wolik kerge. Siin ei wõi muidugi mitte ära tähendada, missugused raamatud kõlbawad ja mis mitte, see «viiks liig pikale. Tähendan ainult mõnede kirjanikkude püüle, kellede lööd minu arwateS kingituseks iseäranis sündsad oteksiwad. Ilukirjanduslistest  toodetest soowitaksin Juhan Liimi ja Bornhöhe töösid kõige püült, kuna teaduSlistest ja terwishoidlise sisuga raamatutest Spuhl-Rotalia „NaeSterahmas," Jürgenfi ja Tasaki „Geogrofia õperaamatud" j. n. e. wäga sündsad kingitused oleksiwad. Laste raamatute kohta tuleks weel tähendada, et neid Üsna wäikeste ja ka suuremate, juba rohkem arusaajate laste jaoks on, mida waliku juures tähele tuleb panna. Kõige sündsamaks kingituseks põllumeestele on muidugi põlluteaduslised raamatud, sest meie ojal ei saa ka põlluasjanduses enam mitte midagi ilma teaduseta ära teha. Sellepärast, mõistiiknd põllumehed ja kõik kes mõistlikkudes põllumeesteks tahawad saada ehk selleks oma järeltulijaid teha, muretsege iseendale ja oma lastele pühadeks põllutöö kirjandust. Tartus ilmuma „Põllutöölkhe" endiseid aastakäikusid on meel terwelt saada, samuti ka Spuhl-Rotalia  .Majapidaja" kaks aastakäiku. Kes terwst aita puljuwäSrtusliSLe kuldteradega oma perekonnale  ühekorraga lätte tahab muretseda, telligu  endise aastakäigu ühekorraga, ehk kes seda ei taha, see telligu „Pöllntöõlehe" ehk «Majapidaja"  tulema aasta pääle. Ma olen kindel, et iga arusaaja perekonna-liige sarnast kingitust hääks kiidab, kui küll mitte praegu, siis ometi edaspidi, kui ta temale pakutud kuldteri äratundma  ning neid tarwitama on õppinud. Ma tean, mõnigi ütleb, et „Põllutööleht" palju maksab 3 rubla. Aga selle summa lasub ta ajajooksul mitmemõrra ära. Ja kaS aasta jooksul mitu korda kolm rubla asjata wälja ei wisata?! Käsulise asja hääks ei tohiks siis ka kolme rubla keelata- Jäetagu pühade õlut tegemata ju miin ostmata ning kirjanduse muretsemise raha on miime mõrra käes. Lõpuks tahtsin meel selle pääle tähendada, et meie rahwas üleüldse kirjandusest, nimelt ka ajakirjandusest enam lugu peaks pidama. Telligu iga majaisa omale proowiksgi aasta pääle mähemast ühe Saaremaa lehe ja ta saab nägema, et see tale mõnesgi asjaS kasu toob. Meie ajal ei wõi inimene, kes ajaga sammu tahab pidada, mitte enam „kotis" elada. Ilma ajaleheta jääme muust ilmast maha. Praegu loeb aga Saaremaa 60 tuhandeline rahwahuik tõesti liig mähe kohalist ajakirjandust. Astugem  sellepoolest uuel aastal sammu edasi, sammu walguse poole. P. L. Kaks Dianat. 94 Prantsuse kirjaniku Aleksander Dumas ajaloolik roman kolmes jaos. Eesti keelde J. Piklep. Ja et ta mind weel armastab, põlgan ma Teid, kutsun Teid wälja; Teie olete sõjariistus, mina ilma sõjariistadeta, siisgi olen ma wõidu pääle kindel, sest Diana armastus kaitseb mind, kui jumalik kilp. See on tõst, see on tõsi, ma usun seda, pomises rusutud lord Wentworth oma kord. Kas ei ole nüüd paraö aeg Teid duelli püäle kutsuda? waStas Gabriele. Kutsuge omad wahid fiia ja laske mind mangi torni heita, kui s oomile. Tema ligidal ja temaga seltsis wangis olla, on juba suur õnn. Nüüd jürgnes kaua leStaw waikus. Armuline herra, hakkas wtimati lord Wentworth. Mle, Teie tulite wist sellepärast fiia, et minu käest luba paluda teist saadikut Parist Teie lunaStuseraha järele saata? Jah, mylõrd, wastaS Gabriele, see oli mu mõte, kui siia tulin. Ja Teie heitsite mulle ette, et mul ausa mehe sõnade wastu usaldust ei olla, sest et ma Teile luba ei annud ise Parist minna? See on tõsi, mylord. Nii fiis, armuline herra, rääkis lord Wentworth  edafi, wõile juba täna teele minna, Caläib'e wärawad on Teile lahti, Teie palwe pn knuidud. Ma mõistan seda, wastas Gabriele kibedalt,  Teie tahate mind temast lahutada. Aga km ma mitte Calaisst ära ei lähe? Mina olen siin peremees, armuline herra, waStas lord Wentworth, ja Teie peate minu tahtmist täitma. Haä küll, ütles Gabriele, ma lahkun ilma tänutundmiseta Teie lahkuse eest. Mul ei ole Teie tänutundmift tarwis, armuline herra. Ma lähen ära, rääkis Gabriele edasi, aga teadke, et ma mitte kauaks ajaks Teie «võlglaseks  ei jää, maid warsti tagasi tulen, et Teile korraga tõlk omad wõlad ära tasuda, mylord. Ja kui ma enam Teie wõlglane ei ole ja ka mitte Teie wang, siis on mul õigus oma mõõka jälle kanda ja siis ei ole ka selleks misgi põhjust,  et ma oma mõõka Teis omaga ei wõi kokku lüüa. Ma wöin ennast ka sellest wöitlusest ära ütelda, waötaS lord Wentworth wähe murelikult,  sest meie õnn ei ole ühe sugune kui ma Teid ära tapan wihkab ta mind weel rohkem, kui aga Teie minu püäle wõitu saate, armastab ta Teid seda rohkem. ÜkS kõiki Ma ivõtan Teie «väljakutse wastu. Aga kas Teie seda ei karda, rääkis ta kortsus kulmul edasi, et Teie mind sellega wõite igast kohuse piirist üle wiia? Kui kõik eesõigused Teie poolt on, kaS ei wõi mina siis neid eesõigust, mis mulle üle jääwad, kurjasti pruukida? Jumal taewaS ja kõik rüütli seisus siin maa pääl sasivad Teie Üle kohut mõistma, üt« lcs Gabriele, km Teie nende eest, keda Teie ära wõitnud ei ole, nendele kütte tasute, kes ennast kaitsta ei wõi. Olgu kuidas on, armuline herro, ütles Wentworth, Teie ei ole fiisgi minu kohtumõistja.  Ja wähese matkimise järele lisas ta juurde: Praegu on kellu kolm, armuline hcrra, Teil on kella seitsmeni aega, sest siis pannakse välimised  wärawad kinni, et ennast wäljasõiduks ette walmistate. Ma annan käsu wälja, et Teid wabalt läbi lastaks. Kellu seitse ei ole mind enam Calais, mylord, ütles Gabriele. Ja teadke seda, rääkis Wentworth edafi, et Teie ialgi selle linna sisse ei pääse, kui mina wäljaspool müürisid Teie käe läbi selles wõitluses langen. Ma saan selle eest hoolt kandma, et Teie ialgi madam de Castrot näha ei saa. Gabriele jäi weel kord ukse ette seisma. Mis Teie ütlete, see on wõimata, mylord, ütles ta- Kui aeg tuleb, näen ma Dianat. Seda ei saa olema, armuline herra, ma wannun Teile selle pääle, sest kohalise kuberneri  ja sureja viimased soowid on need, mida täidetakse. See saab olema, mylord, ma olen selle pääle julge, aga ma ei wõi ütelda, millal ja kuida unist, ütles Gabriele. Siis tahate Teie Calais'e tormiga ära wõtta, armuline cherra, ütles lord Wentworth põlgama naeratusega. Gabriele mõtles pilgu aega.