silla ehitamiseks pargist lääne poolse linnapää  kantsini. Üleskutse wõeti waimustusega waStu ja töö tehti ära; nüüd peaks see fild ka tulekaitse sillaks hüütama. Aga mitte ainult omas linnas ei ole tulekaitfeselts  enesel tähelepanemise wäürt seisukohta muretsenud, waid ka teiste seesuguste seltsidega Vallimaal on Kuresaare tulekaitse selts läbifegamine käimist otsinud ja ennast nendega hääs sõbralikus olekus oskanud pidada. Baltimaa tulekaitse ühendusest saadik on tema ka nende liigist olnud ja Balti tulekaitse seltsi päewadest saadikute läbi osawõtnud. Nii saadeti 1871 tulekaitse päewadeks Riiga hra Grohmann; 1879 tulekaitse päewadeks Tartu hra Favre ja Ockermann; 1882 tulekaitse päewadeks Tallinna  hrad Holzmayer ja Freundlich; I wene tulekaitse kongressi pääle saadeti St. Peterburgi hra baron Pilar ja O. Schmid- Kui siis Balti tulekaitse ühendus ennast 1893 „K õige - wene", pärast „Keiserliku wene" tulekaitse ühendusegaühendab,  wõtab ka Kuresaare tulekaitse selts sest osa. Saadikutena wõtsiwad I Balti tulekaitse kongressist osa hrad C. Wilde, E. Heldt, H. Redikson, T. Liiw ja V- Lange. Aga ka Kuresaarde on teiste Balti tulekaitse saadikud tulnud, nagu 1893 tulekaitse 25. aastase jubelipiduks; sageli on weel Kuresaare tulekaitse seltsi auuliige ülembrandherra A. Kühn siin wõõrsil käinud,  ja iga aastaste siia tulewate supelwõõraste  seas oleme ka mõnda armast seltsimeest tundma ja auustama õppinud. Wiimaks saagu siin weel Kuresaare tulekaitse auuliikmed nimetatud: 1. Herra J. W. Holzmayer 1877. auuliikmeks  walitud. j- 2. Herra Dr- Ritter 1881- -j--3.  „ Ülembrandherra A. Kühn Mitawis 1891. 4. Kindralleitnant Egerström St. Peterburgis 1892. 5. Krahw Suzor St. Peterburgis 1892. 6- Kindral Hopfenhausen. St. Peterburgis  1892. 7- Krahw A. D- Scheremetjew St. Peterburgis 1892. 8- Würst D. Lwow St. Peterburgis 1892- 9- Herra G. Favre 1894- P 10. Endine Mgermeister G. v. Schmidt 1896.P 11. Herra apteeker R- FliesS 1897- 12. „ maalmeister J. Kumetz 1902- 13- „ puusepamcistcr C- Ockermann 1902. 14. „ potissepameister A. Freundlich 1902. 15. „ kaupmees Th. Lange 1902. Seega lõpetame siis oma 35-aastase kätkilavse eluloo kirjeldamise ja soowime temale ta edespldiseks õitsemiseks, kaswamiseks  ja kosumiseks südamest õnne ja iseäranis weel seda, et ärgu puudugu Kuresaare priitahtliku tulekaitse seltsil ialgi mehi, kes tulest ja tormist hoolimata ikka oma lippu kõrgel hoiawad ja oma lipukirjale:  „J«malale nuuks? Keisrile kiituseks ja ligemisele kaitseks"! ikka truuwiks jääwad! Julia astus tuppa- Mis sul siis õige weaks on Tereese? päris tema noore proua woodi juurde astudes, kes otsegu meeltheitja omas woodis käsiringutades nuttis- Noh, tänu Jumalale, preili, et teie tulite, urises Doris suhkruwee klaasi laua päüle pannes ja rutuga toast wälja tõtates. Tereese kargas istukile ja jäi laiade silmadega Julia otsa wahtima- Mina kuulsin sinu nuuksumist künni enese tuppa, seletas Julia ja tulin selle pärast lvaatama, mis sul weals- Oled sa haige? Ei ole weel, aga see on wäga wõimulik, et selleks jaan sarnase ümber käimise järel! pahwatas Tereese, sinise sildist waiba pilsist katkudes. (Järg tuleb.) Möndasugust. Muusika ja elekter. Keegi Amerika insener olewat iseäralise apparati wälja mõtelnud, mille abil koorijuhataja wõib mängu kergemal kombel korraldada. Apparadii mis õige kunstlik ja kallis on koorijuhataja putdi juures kolm nööpi: tasa, waijusti, õige waljusti. Kui koorijuhataja  ühe nupu pääie waotab, siis saab iga mängija, kes watjemini mängib kui õigus, tugema elektripõrutuse. Apparat otewat juba mõnes muufikakooris tarwitusele wõetud, kuid  Amerikagi  ajalehed awaidawad selle üle kahtlust. Proow sõnaraamatust. Elu alaline wõitlemine mõistuse ja kõhu wahel. Waesus rohi, mis kõnemasinad weerema paneb. Saal kõige parem tühja juttude ajamise paik. Kabinet tuba, kus südametunnistust müüakse. Ta teab. Kooliõpetaja juurde tuli keegi pagar kaebama, et temal tihti leidasid ära kaduwat, ja ta kahtlus olla ühe õpipoisi pääie langenud, kes tähendatud kooliõpetaja juures koolis oli käinud. Pagar foowis, et kooliõpetaja poist ülekuulamisele Maks, armates et ehk sellele süü kergemini üles tunnistaks kui temale. Kooliõpetaja wõttis siis poisi ja rääkis isalikult: „Pojuke, kas sa wast mitte peremehe leiba lubata kombel omale ei omanda?" Poiss waatas häbenedes mahu ja waStas: „Nii, ega küll muud ei aita, kui pean tõtt ütlema; näen et kooliõpetaja kord ka pagaripoiss on olnud, et ta teab, kudaS tehakse." Merehaiguse wastu wäga hääks wahendiks olla, hoolsasti peeglisse wahtida. Jtalm saadik Mayer olla Washingtoni reisimisel kogemata sellele leidusele jõudnud. Uut aastal pühitseti ju manal hallil ajal. Juutidel on la Tischri kuu 1. päewal. Nende arwamise järel ei saa sellel paewal mitte üksi wiimne kohus tulema, waid on ka Aadam loodud. Päewatõusu kuulutati lrompeetide ja pasunatega. Persialased saatsimad seda päewa pidulikult mööda ja wahetasiwad iseleSkes mune. Roomlased tõiwad Uuel aaStal Jaanusele ohwrid ja hakkasiwad suuremaid ettewõtteid pääle, seda häälS pikemais «äias tsustu-;" lugedes. Niisama oli neil paiwil ka moodus uueaasta õnnesoowitusi  ja kingitusi teha; iseäranis hoolega soowiti hääd käekäiku ja jõudu magistraadi liikmetele. Esiti kingiti üksteisele  puuwilja, kuldpaberiga kleebitud wilgi- ja wiinamarju, pärast  waskrahasid,  millele rikkad roomlased hinnalisemaid asju ligi paniwad. Kõige suurem õigus kingitusi wastu wõtta oli põliste! kodanikkudel ehk patritsialastel. Iga alam ehk „klient" pidi oma wanemale ehk patronile kingitust tooma, mida „strena'ks" hüüti. Pärast poole nõudsiwad keisrid seda maksu kõigilt Rooma elanikkudelt—  President Roosevelt. Kuidas  president Roosevelt omale sõpru mõistab teha, selgneb järgmisest nähtusest. Riis, tuntud Daani-Ämerika kirjanik, oli presidendi  juurde pruukostile kutsutud. Jutupvhumisel  seletas Riis, et tema 80- aastane ema Ribes raskesti haige olewat. Roosevelt saatis kohe jala päält järgmise telegrammi proua Riissile: „Tsie poeg on meie juures pruukostil. Meie awaldame Teile oma osawõtmist. Theodore ja Edith Roosevelt". Naljaks. Lapsed oma wahe!. Juku: „Sa oled ju jälle koolis peksta saanud?" Karia: „Jah, mana kovlmcistii käest. Aga walu mina ci tundnudgi."  Juku: „Aga sinu silmad on ju nutust punased?" Karla: „Ma nutsin ainult sellepärast,  et manale koolmeistrile hääd meelt teha!" Adinõuu. Noor proua: „Tüna olen ma õige kimpus, toit on üsna ära kõrwenud. Nüüd on mul tüll maja klaweri suurae minna ja mängida, et mehel söögi-isu ära läheks." Ka õnn. Keegi pühapäewa-kütt kiitles, et temal iga jänes, keda ta lasknud, 10 rubla maksma tuleb, kui kõik jahikulud kokku arwab. Osawõtlik sõber lausub selle juurde: Maata, stis on meel õnn, et sa meel rohkem jänestd maha pole lasknud, kui nad sulle nii kallid tulcwad." Emalik nõuu. Tütar : „Täna olcn mina esimest korda oma peigmehega tülisse saltunüd z kes peab järele andma?" Ema: „Enne pulmi sina, pärast aga tema." Oh, need mehed! „Sääl nemad karjuwad ikka, naesterähwas pidawat selleks jääma, milleks teda loodus määranud, nimelt abikaasaks ja emaks, aga et teda selleks teha, selleks puudub neil julgus." Isamaalt. Kuresaarest. Emajõe linna ülikooli 100 aastast jubiieuml paewa pühitseti ka Kuresaares,  ja nimelt nende poolt, kes ülikooli haridust nimetatud ülikoolis saanud oliwad. Selleks kogusiwad nad endid Salongi kokku, kus tähtsat päewa isekeskise lõbusa koosolemise  läbi meelde tuletati—  Saaremaa talurahwa asjade kommissarile  Sanderileon püha Stanislawi 3. klassi orden Kõige Kõrgemalt poolt armetud.  Saksa konsoliks on Kuresaarde hr. Eduard Wildenberg kinnitatud. Saaremaa maapäew kutsutakse 24. küünla k-p- kokku. Sell talwel oli jõulukuuskedest linna turul suur puudus. Pole ju ka ime asi. Kust peawadgi igal aastal niipalju noori kuuskesid wälja tulema, kui rahwas maal ja linnas neid Jõuluks tarwitab. Ja tõepoolest, ümberkaudsetes metsades ongi jõulukuuskede tagawara otsas. Nii nõuab siis asjalugu, et meie edespidi jõuluõhtutel ilusast jõulukuusest  ilma peaksime jääma. See ei ole aga wõimalik! Sellepärast peame teisel teel asjale appi tulema. Linnaümberkaudsed maaomanikud peaksimad kuuskesid külima hakkama- Külap juba siis jälle jõulukuuskcfid  suuremal armul saab. Selle läbi lciaksiwad ka maaomanikud ise hääd teenistust.  Sest jõulukuuskedega kauplemine läheb ikka hästi ja see kaup ei wanane ega ei lähe moest ära. Muhusaarelt kirjutab „Pr- Kr": Siinne karskuse selts on nähtawasti hoopis uinunud, kuigi tal siin õige laialdane tcgewusewäli leiduks. Tänawusel aaStal on siin rviljasaak hää ja muhulased on sellega täitsa rahul- Räägitakse, muhulased olla Saksamaalt kuni 200 ankrut wiina toonud, ja ööd läbi kuuldub siin külawahel wali kisa ja kära. Muud mõistlikumat 1 Saar l a n e 1903.