Saarlane lk 30. Teisipäewal, 3!. julil 1901. XVI! aastal äi?. maksab: Saaremaal aastas . . 1 rbl. FO kp. Saaremaal paoleS aaZtaS I „ „ Pooles aastas 1 „ SS „ Ilmub igal Kurrsaarrs Kanba-nnlitsaS nr 17. UU Kleöldiilt palitika ajaleht maa- ja li»»,rihmale UM Meie kooli puudused. Praegusel ajal on tähtis päewaküsimus korral: koolielu parandamine. Kõrge riigiwalitsus  on ära näinud, et nooresoo harimine  mitte õiget teed ei käinud ja sellepärast  tegi Riigi-Jsa käsk, mis pärast endise koolide ministri mahalaskmist wäl.a tuli, uuele koolide ministrile kohuseks, koolielu uuendamist kohe käsile wõtta. Ülemalt poolt on lubatud ning hääks arwatud, et ka seltskonna kaasaaitamine walitsuse uuenduste  juures soowitaw on ning on lubatud ja hääks kiidetud kõiki koolieludesse puuturvaid  küsimusi wabalt harutada. Nõnda julgeme ka meie mõne mõttega awalikule  tulla. Mis koolielus meie nähes kõige suuremaks puudus on, see on see hirmus wormalismus. Praeguse  aja kool ei püüa mitte lapse südamesse  tungida, ei püüa mitte tema waimuelu  pääle mõjuda. Wormilikult peab laps seda ehk teist kätte õppima, peab seda pähe „sobrima kus koolilapsed iseütleivad mida temale kätte antakse. Ei küsita selle järele, kas laps sellest aru saab wõi mitte. Kudas wöib siis siin kooliõpetus edeneda, kudaS wõib õpetus tema hingeelusse tungida ja teda kõlblikuks kodanikuks teha- Niisugusest  wormalismusest tekib teine wäga paha nähtus koolielus ülesse ja see on tahuline olek koolmeistri ja kaswandiku wahel Praeguse aja haritud koolides ei näe meie mingisugust ühendust, armastust, läbikäimist koolmeistri ja kaswandiku wahel Koolmeister ei pea ennast mitte isalikuks lapsekaswatajaks, waid waljuks käskijaks, kes sellest nagu hääd meelt tunneb, kui ta koolilast läbi sõimata ehk ühel wõi teisel teel karistada wõib- Koolilaps ei näe kooliõpetajas mitte isalikku kaswatajat, waid nuhtlejat, kurja isikut. Kui kool niisuguses seisukorras on, kus peab siis lapsele lahke, tasane, kristlik tundmine südamesse tekkima? Kool sünnitab  temale juba kohe kõik kurjuse idud kaswama. Koolmeistri wali olek asutab temasse wihkamise, kättemaksmise, petmise jnd. tundmist. On ju sageli ette tulnud, et koolikaswandikud wihawaenus omakooliöpetajate  aknad sisse on lõhkunud, poriga ära määrinud  ja muud pahandust teinud. Sääl on juba siis lapse südames kättetasumise kurjus  aset wõtnud. Ja kui palju pettuse katseid ei pruugi koolikaswandikud et kooliõpetajate karistuse eest ühel ehk teisel wiisil pääseda. Koolmeister peab lapsele koolis olema, mis isa kodus. Laps peab wõima koolmeistrit usaldusega, armastusega  tundma õppima, ning lapselikus kartuses teda kartma, mitte aga sulasepölwe kartusega tema ees wärisema. Ainult sel teel wõib õpetus edeneda, ja lapse maim teadliselt ja kõlbliselt kosuda- Seda tõendab  meile näituseks kurttummade kool. Siin peab koolmeister ennast lapsega täiesti ühendama- Laps peab tundma, et koolmeistri  ja tema wahel midagi wahet ei ole, koolmeister peab mõistma tema mõtetest, tema tahtmistest, tema tundmistest nii palju kui wõimalik osa wõtta. Kurttummal peab koolmeistri wastu kõige suurem usaldus, armastus olema. Ja maata, missuguseid järjesid toob sarnane olek! Ta paneb kurttummad  rääkima! Oh, missugust keelt hakaksiwad  meie koolide kaswandikud siis rääkima, kui ka süäl kaswandikkude ja koolmeistrite mahe niisugune oleks- Surmagu siis kooli uuendus meie koolidest  laste maimu häwitaja wormalismuse ära, toogu ta meile kooli, mis lapsele arusaadawalt,  wabalt teadust õpetab, ja milledes  kooliõpetajate ja koolikaswandikkude wahel üks süda ja üks meel walitseb! v. I?. Kuura neeme pääl. 6. Ernst Müllenbachi järele W. E. Ema ja poeg ei olnud kõigel ajal, millal rääkisiwad, ei kordagi üksteise pääle waatnudgi,  ainult tüdruku silmad käisiwad wahetpidamata  ühe päält teise pääle ja esimest korda elus pani tema tähele, kui wäga ühte laadi ema ja poeg oliwad, mitte üksi näo waid ka kangekaelsuse ja isemeelsuse poolest, mis mõlemate nägudelt selgesti wälja paistis.  Marike õhkas. Et tema lepitamise katsed nende kahe pää juures ilmaegsid olckfiwad, tundis tema kohe ära, nõnda jättis tema siis neid ka tegemata ja hakkas ka teisi nende töö juures aitama. Lõunat ei wõidud tänase tormi juures tulekartuse pärast ka mitte keeta, nõnda ei olnud siis sellest ka mitte ajawiidet ja töö läks jõudsasti  edasi- Lõunaks pandi piima, kuiwatatud  kalu ja leiba lauale ja Marike luges enne sööma hakamist lühikese palwe, mille sõnu oga waewalt tormi hulumise ja liiwa wastu akente peksmise sahina pärast arusaava  mõis- Nemad, kes kõige niisuguste asjadega juba lapsest saadik harjunud oliwad, ei lasknud  ennast sarnasest mõllest suuremat segadagi,  aga häkitselt pani Kristop ometi piima  kruusi häkitselt suu äärest ilma et rüü' panud oleks laua pääle tagasi ja kuulatas. Ka Marike tegi sedasama ; ka tema meelest oli, kui oleks üks iseäralik heli läbi hari- liku müra tema kõrwu kostnud. Ainult Kreeta, kes mähe raske kuulmisega oli, sõi rahulikult edasi. Jälle oli üks tume löök kuulda- Kristop pani leiwa käest laua pääle ja tõusis ÜleSse- Mis on? küsis ema- Laew hädas, waStas poeg- Mis see meisse puutub, meil ei ole ju enam ranna õigust, tähendas ema- Mitu suure tüki pauku üksteise järge oliwad nüüd selgesti kuuldu- Kristop wõttis  mütsi warnast, pani teda pähe ja tõmbas  tagumise lapi kaela katteks maha. Nüüd tõusis ka ema laua tagant ÜleSse. Mis sa teha tahad? päris tema. Waatama minna kas aidata wõin. Ema toetas ühe käega kaua najale; tema muidu nii kindlad, terawad silmad laisimad  rahutumalt kui abiotsides, toas ringi- Sääl wiskas torm korraga nõnda palju liiwa wastu aknaid, et tuba üsna pimeks jäi. Kristop pööras ukse poole ja ka Marike kargas nüüd püsti. Mina tulen sinuga ühes! hüüdis tema. Kristop waatis tema otsa. Mõlemad oliwad  ära punastanud. Kristop naeratas rõõmsalt ja ütles lühidalt: Tule! Tema astus kõige esiteks majast wälja. Kui Marike üle läwe oli jõudnud, kiskus torm ukse tema käest ära ja lõi ta walju prantsatamisega kinni, silmapilgu järele sai tema aga ometi jälle lahti kistud za ema lahja kogu ilmus tema wahel nähtawale. Iseäralik joon lendas üle Kristopi näo aga tema ei lausunud midagi. Tormiga wöideldeS ja higiselt jõudsiwad need kolm suurt tugewat inimest wiimakS ranna ääre; nemad oliwad tuiskumast liiwast pool pimedad,  aga ka siin oli raske silmi lahti pidada,  sest siin jälle peksis wcewaht neile wastu nägusid. Torm hulus ja meri kohises siin nõnda kangesti, et neil, kes nemad ometi sellega harjunud, pead ümber  käima hakkasiwad ja nüüd tuli üks ilmatu suur laene kuni kõrgesse kalda pääle ja wiskas kõiki kolma üle kaela. Kui nemad ennast jälle ülesse ajasiwad, oliwad need silmad niikaugele soolase mcreweega harjunud, et wähemast näha wõisiwad. Nemad läksiwad nüüd kõrgema koha pääle tagasi, kus teised Pillkapeni küla elanikud ka juba seisiwad ja waatsiwad säält nüüd lacnete mässamist. Mäe kõrguselt rullisiwad  määratumad lained edasi ja neid kattawwalge  waht nais pilwetcga kokku puutuwad.  Hulga aja järele leidsiwad nemad alles hädas olewat laewa mässawate woogude  wahelt ülesse. Üks silmapilk oli tema laene turjal, siis jälle kadus tema nende wahele hoopis ära, just kui oleksiwad nemad  teda juba jäädawalt eneste alla matnud.  Tema pääl ei lastud enam suurtükiga,  ega tehtud enam mingit tööd, laewa pääl olijad oliwad kõik ühe koha pääle kokku kogunud ja wahtifiwad ainiti ranna poole; igaüks neist teadis, et see ilmwõimatu  oli neile abi tuua, ja ometi ei pöör» Isamaalt. Kuresaarest. Keiserinna Majesteedi Keisri Ema nimepäewa pühitseti meie linnas pühapäewal,  2Z. juniil harilikul wiifil pidulikult. 3. juulil pidi siinse gümnasiumi direktori poeg merde ära uppuma. Noormees,  priitahtlik soldat, läinud ühcS oma wennaga, kes üliõplane, paadiga merele suplema. Meres sidunud paadi kepi külge ja ise läinud wette. Tuul kiskunud aga paadi lahti ja wiinud ära; teine noormees saanud meremärgist kinni hakata, kuna teine