ma jäänud. Teine kelmidest olla aga üle malli jõudnud ronida ja nõnda ilma mürama  mähist nägemata lossi sisse paüsnud.  Warsi aga näinud wäruwa waht kahte Willemanni mahti mäeawest wälja aStuwad ja armanud iseeneses, et need oma raskeid päid uuesti „lappima" lähemad.  Hommikul leitud oga, et wahid mõlemad maganud, oga ilma mundrita z Willemann ja tema lahke staHa oliwad wahi mundrites põgenenud! Missugune saadanlik kawsluS' hüüdis lord. Aga Willemann ? Kas teie temast mitte kõige wähemat märki saanud ei ole? Slen aga siisgi, ütles Mr. Duulmnn. Ma olen tema jälgi hoolega uurida püüdnud  ja olen nüüd selle otsale saanud, et Willemanni wälja wiimine Hantwcrslooni lossist, tõesti Farivga Weikscli tegu oli. Sa taewas, siis ei ole enam loola, et Willcmann meel elada wöiks! hüüdis lord ehmatades. Seda ei oleks küll en m loota, kui üks kogemata juhtumine ivahele poleks tulnud mis meile nüüd meel lootust annab. Ja missugune juhtumine? See olla ühe pisukese Hindude küla lähedal  metsas olnud, kus Faringa oma seltsilastega  Willemannile kallale langenud. See pamuü) küll wahivasti wastu, aga ometi oleks ta teiste Aewoli käes otsa leidnud- TacwaS ise nga tahtis Willemanni  päästa ja saatis ühe salga hindu soldatid, kes Faringa plaanid nurja ajasiwad;  Faringa mehed saiwad topetud, aga ta ise pääsnud eluga; üks haawatud mees, kes ta Faringa palgatud teener on ja metsast maast meel elusalt ära toodi, on seda tunnistanud. Teised Faringa mehed on kõik surma saanud. See on tsesti üks jumalik juhtumine! hüüdis lord, aga kas see mees ci tea ka ooberst Tooleri mõrtsukast midagi jutustada? Aas ta ci tea ehk Faringal ka mõnda teist nime olemat ja mõne muudetud näo all ümber hulkuwat? Kahju, sellest ei tea ta mid.gi. See on paha, aga ometi ei te see liig suurt wiga; pää asi on, kui Willemann aga elus on- Kas teie temast ka weel midagi edasi teate? Praegu küll mitte midagi, ainult seda te.n, et soldatid ta enesega ühes ära wiisiwad- Ma olen aga ühe osama mehe tema jälgi saatnud uurima ja loodan ka täiesti, et sellel mehel õnneks läheb, meile Willemannist marsi lähemat teatust saata, sest Willcmannil pole ju nüüd põhjust, ennast liig suure hoolega marjule hoida. (Järg tuleb). Oh ühendus, sa pärli rida Sa ivõidad taewad, wõidad maad; Mill punab meile sinu ida, Mill siin su päiksed piirawad? Snäl üksi sina elad, asud. Kus oma kasu kvrwa jäcb, Sääl pilwini sa kõrgeks kasud. Kus waen ja uhkus ära läeb!" Armsad suguwennad ja õed! Kudas wõib su olewik õnnelikum mõi praegune aeg parem  olla, kui sul armastusest ja ühest meelest  iseeneste wahel suur puudus on, kui meie eneste seaZ seda mahendada püüame?!  Kangemat kommistajat, suuremat sulgutajad ja wägemamat waenlast ühe rahwa  õnnel ei olegi kui ta enese ühemecle puudus. Meie praeguse aja rahmas on sõjas ja tema mõck surmab iseenese lapsi; meie rahwale pakkuwad taewaandisi maa ja meri, aga: „w ibawõta b w i l j a wäljapäälta, kadedus kalad m e r e s t a!" Mikspäraft hingab seesugune ajaloolik wanne meie palawaZte armastatud Eesti rahwa pääl? KaS meie ei ela ühe ainsamal  ilusal isamaal? KaS meie soontes ei woola enam Eesti weri, mis meie ennemuistse  ühe ja sellesama ema käest oleme pärinud? Kas peab siis seesugune inetu wihawacn meie wahele igawcsti kestma jääma?  Kas peame seda ülemaks pidama, kui oma isamaa õnne ja hääd? Ei! tuhakord ei! Selle põlwe pojad on selle waenu lõhe sünnitanud, selle põlwe pojad peawad seda jälle hauda matma. Tulema põlwe rahwas ei pea mitte meie haua küngastele sõrmega näitama, öeldes: „Sääl magawad meie wanemad, kes omal terwel elupõlwel muud ei mõistnud teha, kui ühenduse puuduses elada, tülitseda ja meie armsale kodumaale kahju teha." Seepärast peab igaüks praegusel ajal wahwusega ühendust kaswatada püüdma, muidu ei kaSwa sugugi, ega kanna teised tööd ega toimetused, mis rahwa kasu armastajad tema hää edenemise kallal teemad,  ka mitte õiget wilja. Praegu on meil tähtsad ajad käes. Endine orja põli oma raskusega on mööda läinud; kallim priius, mis nüüd meie isamaad kosutab,  uuendab, parandab ja elustab, on mitmesuguseid uusi asutusi ja tormilisi toimetusi  ühcS toonud, mis lõik hädasti rahwa üleüldiseks kasuks peawad tehtud ja toime pandud saama. Aga armas suguwend ja õde, kust peab siis hää aSja korda ajamiseks tegijaid wõetama, kui rahwa keha üksikut liikmed  ka suured jaodgi, ajalehe toimetajad ja muud rahwa tegelased ühes meeles ja armastuses  ühte ci sünni, kui igaüks üksi ja iseenesele elada tahab, selle pääle waatamata,  kudaZ wendadc käsi käib, kudas rahwa  õnn õitseb ehk elu edeneb? Meie oleme juba seitsesada aastat kristlaste nime kandnud  ja ühelegi ci ole teadmata, et üks meie kalli ristiusu pääkohuStest kindla ühemeele  pidamine on, ja siisgi on teda meie juurest nii wähe leida, et ses ujaS sugugi wäärt ei oleks oma ammu põrmuks saanud  pagana usuliste esiwanemate laste nime kandma. Kui meie esiwanematel kes kalmu  künkal rahnliSti puhkawad, weel wõimalik  oleks, meid kui oma ihusugu waatama tulla, mis saaksiwad siis nende südamed küll meie ühemcele puuduse ja isamaa ja wendade armastuse kasinuse üis tundma? Suure kurwaSlnsc ja waluga saaksiwad nad meid ära salgades oma haua küngaste alla tagasi pugema. Mis kasu wõib meile risti usk saata, kui tema kohust laitmata jätame, kui oma waimu tema wääriliseks ei tee, kui meie oma rahwa kasust, ega kahjust, õnnest ega õnnetusest tema olewikus ci hooli, waid aga igaüks see pääle waatame, mis üksi enese kasuks, kõlbline tuluks, tanviline ja anuks mõnus näitab olcwnt? Ei! suguwcnnad, õed, nii meie elu edeneda ei wõi. Mitte üksi rahwale, waid ka iseenestele teeme sel wilsil kahju. Meid ühtegi ci ole siia ilma üksi iseenesele elama pandud, waid kõik peame sagedasti iseennast äraunustatus wendade  kasu otsima ja nende elu paranemiseks tööd tegema, nii palju ja nii hästi, kui elukord ja mõistus ialgi lubab. Palju mõtlewad nii, et teda muile tarwis ei ole, see eksib palju; niisama ka see, kes arwab et meie rahwa elu juba kõigipidi tubli, terme ja täieline on, ehk et meil, kui waba rahwal oma üleüldiseks kasuks midagi tarwis  teha ei ole ja et meie olewik igapidi õnnelik küllalt on. Ei mitte nii! Meie rahwa olemikus on palju tööd ja toimetusi. Möödaläinud aasta ajad on meie waimupõldu  kõige suguste umbrohu juurdega nii läbi ja läbi kaswatanud, et see midagi ei taha mõjuda, kui aga mõned neid säält mahendada katsuwad; nad wõsuwad see läbi meel wägewamalt ja tungiwad sügawamaSse  südamete põhja. Waenu sõda ei pea mitte igawcste kestma; lõpetage wiha waenu ja wõtkem ühendust iga päewaseks eesmärgiks.  Laulu isa Neiniv a l d ütleb: „Mu wennad jätkem kiusu kära, Ju salaliku rviha meelt. Ja tulge koju" sõja teelt!" Seepärast armsad isamaa pojad ja tütred! ärgem waatkem mitte kinni kätega ja külma  südamega päält, kui aga üks ehk kaks, üheksa ehk kümme meie waimu ja elukorra paranemise põllul tulises rahwaarmastuses  tööd teemad ja oma jõudu wäsitawad,  maid kõik, kelle mõistuse piir uuema aja abiga wähegi laiemaks on laotatud,  kõik kelle waimu silmad wähegi selgemini  seletawad; kõik, aja wiitmata kõik, astugem oma kasu toomale põllule tööliseks! Tululikud juhatused. Hamdawalu wastu. Wala natukene rummi peopesase, kuhu enne weidekenc kaabitud kriiti oled pannud. Sellest segust tõmba enne weel kui liig palju sõehaput kaabitud kriidist wälja liguneda Kõrb, wõimalikult  palju ninase. On nina täis, siis hoia ta V« V 2 minutit kinni, et see wedelik kohe mitte jälle wälja jooksta ei wõi. Niipea kaub hambawalu ära, olgu missugune tahes. See abinõuu on kõigist teistest abinöuudeft sellepoolest ees, et ta wäga lihtne ja odaw on, ning ilma erandita  kindlasti mõjub. Mil tuleb puid raiuda? Puid ei pea mitte ükskõik mis ajal raiuma, sest aeg, mil puu raiutud, mõjub wäga tema kestwuse kohta. Ei sügisel Septembri ja Oktobri ja kewadel Aprilli kuu sees wõi okaspuid raiuda. Okaspuud ja nendest tehtud asjad, mis kuiwa ja koigesugust ilmawahetust peawad kannatama, on palju kestwamad leitud oiewat, kui nad Jõulu, Nääri ja Küünla kuus saiwad raiutud. Puudel, mis wee sees olemiseks tarwitakse, on ükskõik, mil nad raiutud, kui nad aga wähe ajal mitte üra kuiwada ei saa. Kaskcsid on siis paras raiuda, kui nad lehti ajama hakkawad. Siis peab neid ka kohe koorima, sest muidu kuiwab mahl puu sisse ja sünnitab mädanemist. „Pöllumees". Isamaalt. Knresaarest, Riia ja Miitawi pääpiiskop Agafangel käis Juli kuu keskpaigas Saaremaa Wene usu kirikuid üle maatamas. Maal oli tema auuks mõndagi sisseseatud. Nõnda pidanud wal» dade talitajad onm abilistega kohast? kirikute juures  olema, külakümnikud pidanud igal pool wärawate  juures seisma jnd. Mööda läinud laatade ajal on üle kahe inimese sõidetud. Turu pääle oli suur „ilma imede" näitekoht ülesse seatud, kuhu rahwast löötsapilli kisaga ja mitmesuguste tembutamistega sisse meelitati.  Selle tõttu oli rahwast näitekoha ees alati rohkesti koos. Säälsamast käis ka sõidu teekoht üle turu läbi. Nõnda oliwad siin kõik tingimised .1-- 30 Saarlane 1900,