Saarlane UM KleSldise ,«ii»i!lll ~,ltv --j.««!.-. -ZD Ns 34 TeiWewal, S 7. augustil 1902. XV!l>. aastakäik. maksab! Pooles aastas 1 —5- linub igulksisix>Äo,V«k. „Gnarlasc" toimetus ja wiilieandmin- Kuuvsnarcö Kauba-uulitsas nr.l 7. Kirjad kSiwad! Saarlase toimetusele, Kuresaarde. «uu > » tuste x. tit rida maksab sk. Paar sõna aiapidajatele. Juba aastat paar, wõi rohkemgi kuulub Saaremaal seda kaeblust, et õuuapuudel mai ja juuni kuus lehed ussidest päält ära süüakse. See kaebtus ei ole ilma põhjuseta, sest mina olen seda ise oma silmaga  näinud, kudas puud mõnes kohas juuni kuul päris raagus, just nagu talwel wälja näewad. Niisugusel korral ei wõi ju wilja saagist enam juttugi olla ja tuleb lõige paremal kaSwamise ajal täitsa raagseks  söödud puu elu Üle isegi juba küsida: kas ta sureb wõi jäeb. Neid wiukcsi, walkjas rohelisi ussikesi, kes looka wõi küüru tõmbades puu otsas edasi rändawad, on nii/wääratu palju, et neid ühegi inimlik jõud häwitada ei suuda; ainult sääl, kus laululindude pcsitamise eest rohkesti hoolt kantud on, on selle poolest lugu natukese parem; need üksi jõuawad wäikseid rööwiluid  mahendada. Aga ka nende jõud ei ulata määramata whandate röõwikute kaotamiste  ja peab aednik weel ise neile appi astuma ja nendele kahjulikkudele waenlastele  õigel wiisil wastu astuma: Meie Saaremaa aednikkude hulgas on aga palju neid, kes nende rööwikute nime ega elulugu  sugugi weel ei tunne, kuda wõlb sääl siis nende wastu wõstkmistst juttu olla, kus nende määratu paljus kaugelt üle inimliku jõu käib? Sääl on tingimata tarwis rööwikute elulugu tundma õppida, ainult siis wõib nende «vähendamiseks midagi teha ja abi on ka tõesti mõjuw. Need wäikestd aga hirmsad maenlased kutsutakse külma liblikate rööwikuteks. Ei sünni nemad õhust kcmadel puu külge, ega roni ka mitte naabrite aiast siia, nagu mõned usuwad, waid saamad otse teel juba sügisel pungade wahele malmis munetud, kust kewadine mai kuu päikene nad malmis  haudub. Siis algab kohe nende kuritöö  ja leStab tunni juuli kuuni; siis on nad täiSrasmanud, lascwad ämbliku sarnase köie otsas ennast maha ja muutumad maa pinna sees tupeks, kust sügist! septembri kuust algadeS külma liblikad wälja tulemeid  ja jälle puude pungade wahele oma mune paigutama halkamad. Nüüd on aednikul  ta paras aeg, nende «vähendamiseks midagi teha. Widenuu ajal lendawad wõiguwärwilists tümadega isased liblikad puukroonide ümber, kucka aga ilma tiiba- deta emased jalgse mööda puutüwi ülesse rouiwad, oma munad pungade wahele külmawad  ja siis ise pääse mummist ära kõngcwad. Cn iga emane liblik umbes 300 muna muneb, siis wõib arwata, missugune  kaik puul tulewal kewadel, kus palju emaseid liblikaid otsas käis, oodata on. Lendamoid isasid liblikaid ei ole wõimalik  puudest eemale hoida, aga jalgse ronijaid emasid mõime sellega puude otsa minenlast ära keelata, et paar jalga maast kõrgele, puude tiimide ümber, paksust paberist  ehk tihedast linasest riidest wööd seome, mis 5 <!?! 0 tolli laiad olgu ja neid hästi wedeka wankri müärega üle wõiame. Üles ronijad emased liblikad jääwad jalgu pidi müüre sisse kinni ja saamad surma. Et oga määre mõne püewa põrast ära kuiwab ju mõnikord ka wihmast saab päält ära pestud, siiö peab seda ühti uuesti pääle määrima. Mõnikord jääb ka nii palju kurjategijaid senna külge, et teised nendest üle pääsemad, aga seda tuleb tähele panna jn niisugusel korral wööd puhtaks kraapida ja uuesti üle määrida. Wihma ja päikese eest marjuks wõib meel, kas paksust paberist  cl)! kasetohust lreyin moodulised kat- 33 Mamsel Ilmaaegne. Ja, kas teie ei wõiks korra minu juurde «võõrsile tulla? Ja? See oleks wäga armas teitest olewat kui seda teeksite. Ehk tulete juba täna pääle lõunat? Kahjuks ci ole see mul täna mitte wöimalik,  armuline proua, minu tädi on just täna wäga haige. Oh, sellepoolest wõid sina ikka minna, küll mina juba tema eest nõnda kaua hoolitsen.  Jgawcsti ei wõi sina ju ometi tema selja taga istuda! ütles proua Minna sinna wahele. " Teie olete hüä laps, ütles proua Norban  ja tõusis ülesse. Kui teil täna küll mlemine wõimata on, homme saadan teile siisgi tõlla järele, sinna wastu ei tohi teie jälle mitte panna. Ja, nüüd ctage hästi künni jälle nägemiseni! Tema oti mamsel Ilmaaegse mõlemad käed oma peusse wõtnud ja waatis õrnuse ja halemcelcga temale näosse. Jällenägemiseni mu laps jumalaga, proua nöuunik! Proua Norban läks wälja. Julia jäi liikumatult oma paigale seisma, luna proua Minna uhket «võõrast majast wälja ja läbi terrve aja kuuni tõllani saatis. Kui tema säält tagasi tüli, sammus Julia parajasti trepi mööda ülesse. Jumal halasta! mitte uudishimulinegi ei olnud see puine inimese laps! mõtles proua nõuunik. Oota ometi, kuni mina ka tulen, et tädi Rieke wäga ära ci kohku! kisendas proua Minna. Mille üle tema siis kohkuda wõiks? küsis Julia seisma jäädes. Erutatud proua seisis nüüd tema kõrwol...  Armas Jumal, laps, oled sina siis loeSti nii lühikese arusaamisega, mvi teed ainult nõnda? Kas sa tõesti ei ole märkanud, et õnn sinule kätte on tulnud? Tema kargas tüdruku käest kinni ja lükkas teda ' oma ees, magamise toa uksest sisse ja otse tädi Rieke woodi ette. Siis seadis tema ennast puusas kätega surmani kohkunud  õe woodi ette ja hüüdis: Rieke maata tema otsa, noh, waata ometi korra tema otsa! Ei, sille pääle poleks mina elu ilmas tulnudgi oh, tae.wane aeg. nra ci wõi teisiti teha, mina pean maha istuma! Närvihaige naeötcxahwas kargas asemel istukile, ' Mis ' temaga siis on? hüüdis haige ja waatis hirmunud silmadega Julia otsa, k-llesse nüüd aimdus tärkas, et lõiget  100 l tema tulewilu kohta tähtsus on. Kohkumiseks ei ole sul sel- korral sugugi põhjust, nüüd oled kõigest murest tema pärast ühekorraga lahti, Rieke. Mõtle ometi, sellel hanekesel on enam õnne -kui ühelgi teisel tüdrukul terwes linnas temal on kosija, kes tõesti mitte paberist pole Keda sa tema kosilaseks pead Rnke? Seda ei wõi sina aimatagi!— AlfouS Nvrban tahab teda enesele! Tasane, häda kiljatus kõlas proua Minna wiimaste sõnade juures läbi haige kambri. Mõlemad õed silmitsrsiivad mait olles mamsel Jlmaaegist, kes surma kahwatanud näo ja wärisewa kehaga nende ecs paigal seisis- See ei wõi tõsi olla! sosistasiwad näimaks  tema kahwatanud huuled. Mitte tõsi? Nojah, raske uskuda on see ju küll, tõsi aga on tema sellegi pärast! Tema' ema käis ju just sellepärast minu juures, et minuga kõige esiteks selle asja üle rääkida ja andis minu hooleks sellest tädi Riekrle teatustada. Aga Minna, tema on tema on ju - Mine wälja! pööris proua Minna käskides  Julia poole. Ja sina, Rieke, pea oma suu! Muidugi, kidew inimene tema ju küll on, aga kas tema siis sellepärast Naist ei wõi saada? Mind aga mitte! hüüdis Julia, kes proua nõuniku käsust hoolimata, tuppa oli jäänud. Mind aga mitte! kordas tema meel korra rahulise häälega. Selle üle on sul wecl maja järele mõtelda enne kui otsustad, seletas proua Roetlger, praegu tahan oga sinuga weel rääkida, Rickc; mine sina nüüd korraks toust Ära, Julia! Mina tahan parem siia jääda! Lase teda ometi jääda, ütles tädi Rieke, patjadesse  tagasi wajudes, see on ometi tema asi, ja mina ei taha mitte, et tema arwab, et mina ennast tema ettewõttesse segan. Teie mõlemiga ei maksa rääkidagi! Teie ootate wist et suur kuulus tulema peab? Nagu oleks see mõni kerge asi olewat sarnast waest tüdrukut tanu alla saada! Mõtle ometi wähegi selle üle järele, armas lops missuguse perekonda sina enese mehele mineku läbi saad! Sina tuled ju otsekui nõialossi! Mõtle kui wäga Aifons sind armastab ja, keda tema armastab, seda armastab tema ema weel kahekordselt. Ja nüüd mõtle ka weel selle pääle missuguse  mureta elu sees sina, kui kõigist auustatud proua, elada wõid. Sina wõid igalepoole reisida ja maailma näha, on omal WieSbadenis ilus maja, teatriplats ja tõld ja saad teenitud ja hoitud nagu oleksid mõni printsess olewat; ükSgi maa-