põhjas ja idaS ei wõinud sagedat läbikäimist mannermaaga takistada. Selleaegne SaarerahwaS oli agar ja ettewõtlik, keda üksgi raskus ei kohutanud; julge ja wahwa, keS sõjast ja weremängust rõõmu  tundis. Et kodune maapind kehwapoolne ja kuiw oli, nii et ta perekat rahwast toita ei jõudnud, muretseti mõõgateraga leiwale lisa ja kõrwast. Kuna kauplemiseks, see tähendab kaupade wahetamisekS, looduscannete poolest kõhnal  Saaremaal midagi pakkuda ei olnud, fiiS wõeti wõõralt maalt, mis igatsemisewäüriline leiti olewat. Sõja ja rõöwimise wahel ei tehtud  mähet. Iga wõõraS oli waenlane ja iga waenlase waStu wõis wägiwalda tarwitada. Aga mitte ainult häda ja elanikkude rohke arm ei ajanud saarlast meresõitudele. Rahwa armumise  järel peeti mehisemaks ja ausamaks mõõgaga  eluülespidamist muretseda, kui adra taga kõndida. Röõwkäigud mere pääl oliwad seaduslikud  ja kuulsust-tõotaw töö. Laulikud ülendafiwad  osawõtjate tegusid. SõjaS surra oli mehe ülem igatsus: Kahele-poole põõrwad manad saarlased oma sõjakäigud. Iseäranis kulturaliscm ja rikkam lõuna tõmbas neid wastupanemota mäega oma poole. Siin elafiwad hulljulged mikingid ehk wikerlased. Just nendega jõudu katsuda pidi saarlast, kangeid meremehepoegi, üritama. Ja auga on saarlased sellest jõukatsumise - tulest läbi käinud. Kuna muidu Õhtu- ja Lõuna- Suropa wikingite ees wärises, oliwad saarlased  wikerlaStele igapidi wäärilised waStased. Wesl enam. Kuna wikerlased teist rahwaid käifiwad  alla heitmas, ke« waSwpanemise pääle ei julgenud, mõteldagi, fõitfiwad saarlased wiker» laste oma kodu ja tegiwad sü Sl mitu ilmaimet ära. Ühtelugu kandsiwad nad ahastust ja häda Rootsi ja Daam rannamaile. 1187 härvitafiwad  nemad Rootfimaa päälinna Sigtuna ära. Rootsi randa Õlandi saarele ehitasiwad kurelased  ja saarlased omale koguni kindlusi, kust nad Läänemere üle walitsefiwad. WahejaamakS ja puhkepaigaks kaugematel meresõitudel oli WiSby linn Ojumaal, keS omakasu pärast kedagi  fisfesõitmast ja sääl viibimast ei keelnud. olgu nad kas mereröövlid. KeS sääl rända tuli, võis vannutud rahu maitsta ja julge olla, et teda keegi ei kimbuta. Teejuhiks oliwad  julgetel meestel taevatähed: Wanawankcr, Rootsi karu. Põhjanaela tähtipoega. Ka mannermaa poole pöörufiwad saarlased  sagedasti sarved. Ühistunnet leiti nii vähe, et sedagi ära ei põlatud Suuremas suguvend!  riisumas käia. Jõgesid ja järvesid mööda tungiti vähemates lootsikutes kaugele kuivale maale, kuni Tartu piirini. Ühes Põlva kihelkonna wanalauluS kaebavad  võrulased: Saarest tulnu wana sõbra. Aga saarlased on ainult kurja tagafitasujad, sest Turgulatfi wanembaft öeldakse uhkustades, Keõ murz Saare sõrmeluid, Paiaut Saare sSISIuId, Pes»'« Saare pSSluid, Kcü tegi puhlai Via meere,! Sõäd parwc suurele wiele. Tegi lied tolle poole." Ka wikerlased mere taga ei lasknud enestele  nalja heita, Naid käistwad omalt-poolt waStaS  ka saarlast ,waatama*. Pääleoi oli neil Saaremaa  poole tee püäl kaugemale Wenemaa südamesse  kuni Kostantinopoli linnani. (Järgned.) lane aga sai igapäew moona ja uust soldatist juurde, kes langenute ja haawatute asemele wõifiwad astuda. Gabriele kartis, et waenlane öösel wesl kolmanda tormijooksu ette wõtab. Kellu lõi kümme, oga midagi kahtlast ei olnud märgata. ÜhcSgi wieulase telgis ei olnud tuld näha. Niihästi laager, kui ka linn näitas  päewa wöfimust puhtamat. Gabriele käis kindluse waNd kord ümber ja arwas, et nüüd filmapilgutSgi wõib seda terawat  ja hoolsat walwamift mähe lõdwendada, millega ta linna watwas, nagu hää poeg oma haiget ema. St. Quentia oli juba neli päewa pärast Nooremehe fiiajöudmist waStu pannud. Meel neli päewa j» ts on oma tõotuse täitnud, mis ta kuningale andis ja Heinrichil ei jää muud, kui oma sõna pidada. Gabriele MM osa sõjariistadckandja enese järele tulla, aga ta ei «teinud tale, kuhu ts läheb. Parast õnnetumat kokkujuhtumift abtivnaga ei usaldanud ta enam Martin Sõdijat.  Wumane arwaS, et tema peremees kindluse  Müürisid ja rvahtistd Ae waatama läheb ja paui wäga imeks, kui Gabriele valoude la A-W poole põõriS, kuS suur haigemaja oli. Teie lähete haavatuid waatama, herra? küsis ta. Tst! waStas Gabriele «linult ja paui sörss  s»s püäle. MWoSpidal,' kuhu Arnold ja Gabriele praegu läkfiwad, oli d'llle ale»i ligidal, «ii lõige tardetasam koht oli j» mille pärast «»bi siin kõige tarwilikum oli. See oli suur hooue, siZ enne linna LwbtrpiiresW uivoua aidaks oli, aga nüüd hgige-najik- zii ümber «uudetud. Et W M oli, olisad hsZxidM lshti, st W« puhastada ja «SSlesdss-. Pölewa lambi «s!Mel mõis Gabriele seda kammtajate asukshia  üsna hSSti ftespsvV filmitjeda. Woade oli sSdsvWWtss. Sss ja stll »S»» «misch woodid, MS «We jaob» « olataulld. (Urgueb.) Kodumaalt Kuresaarest. 1. jan. 1909 oli Kuresaare rentei juures olevas kroonu hoiukassas 769,447 rbl. 52 kop. ja Saaremaa kreisi postkontorite juures  olevates hoiukassades 211,557 rbl. 92 kop. raha kasude pääl, kokku 931,004 rbl. 45 kop. Wäärtpaberifi oli 248,575 rubla eest.  Saaremaal  oa praegu postkontorite juures 5 hoiukassat:  KurejaareS, Kihelkonnal, Orrisaares, KuiwaSteS ning Leisis. Saaremaa vallad on 1908 a. üleüldse 22,830 rbl. 12 k. vallamaksusid, 861 r- 86 k. Wene Õigeusu ja 6,448 r. 32 kop. Luthernse usu koolide hääks maksnud. Seega teeb maks, mis vallad üleüldse koolide hääks välja annud, 10°/° kõigist maitsetavatest summadest välja. Abroka, Lümmada, Kihelkonna, Kogula, Pihtla ja Muhu-Suurwald ei ole mitte Wene-Õigeusu toolidele abi annud, Uemõisa vald ei ole mitte Lutheruse-usu koolidele abi annud ning Hellama ja Laimjala vastad ei ole mitte niihästi Wene Õigeusu kui Lutheruse-usu koolidele mingisugust abi annud. tkaarmalt Kaarma-Suurewalla ärajägamise  ja teiste waldadega ühendamise asjus olgu meel järgmist teatatud: 1) Wallatalitajale ja wolimeestele  Otto Lembcrile ja Jaan Toompuule tehti kohuiels walla warandus ära hinnata, niisama ka selgeks teha, kui palju wallal wõlgu ja saada on ja ka wallawaranduse, nõudmiste ja wõlgade jagamise projekt malmis teha nende isikute  arwu järele, mis ühe ehk teise wallä külge lähemad;  2) Wallatalitajale tehti kohuseks, Kuresaare  õigeusu iirikuwalitsusega lepingnt teha, et Kaarma-Suurewalla miniSteriumi kool juba sel sügisel Pähklä mõisa majadesse ümber wiidud wõiks saada, ja kui tarwis ka wallawalitsus; S) Kui miniSteriumi kool PSHkla mõisa wiiakse, fiis wallawalitsus praeguse sallamaja ülemise korra pääle wiia ja wallatalitajale kohuseks teha, randwahtide walitsusega lepingusse astuda, sellele maja alumine kord kuni IS. küünla k. 1910 a. 150 rubla eest ära üürida, terme maja aga randwahtide valitsusele 20. meiu k. p. 12 aas- Kasu pärast. S Teie wöite enestele ette kujutada, kui wäga minu omaksed ehmatasiwad, kui mind niisuguses seisukorra» koju nägiwad tulewat. Ema ja Aaw« piditvad endid pimedaks nutma. Tohter oli poolikult minu õnnetusest kuulda saanud ja püüdis koduseid rahustada. Aga see ei Muud tal korda. Et haigus nii ruttu järele annab, selle pääle ei maksnud lootagi. Joosep kolis fiit toast oma kraamiga ülepääkaela Välja ja see suudeti haigetoaks. Rohkem 'kui kaks kuud sles sa meelemärkuseta maas lamanud. Teadmata,  ka» ma Veel elusse oleksin jääuudgi, kui mitte tohter ja neiu Harris >on minu eest nõuda õrnalt poleks hoolitsenud. PSewal rawitse»  anud aeru HarriSson, kuna öösel palgatud salssjs «vm juures wiibis. Üksi ei tähitud »i»d filmapilgu-ajatsgi jätta, sest et ma Magi mcel ilma mustuseta olin. Aegamööda hakkasin ma paremaks saama ja mõne paeroa eest tuli mulle inäleSruSgi tagasi. Kõige paalt küsisin ss Forbesi Eest telegrahwi teel uurimise tagajärgesid.  Ts tsli ise siia ja rääkis, et uksehoidja  korter mitu korda on läbi otsitud, aga sellegipärast ssle sellest midagi wälja tulnud. Nüüd panen nia oma wiimase lootuse teie pääls herra Holmes. Kui ma ka nüüd oma looruseS eksin,  siis on su tulewik ja au igaweSti kadunud. Haig: langes patjade sisse tagasi. Pikk seletus sl: :eda wäga ära Väsitanud. Holmefi silmad zliszd kinni. Mõni teine oleks ssinad arra:a, k ta xsawõtmata on, aga mina tundsin teda selles :Lkis kõige paremini ja teadfis, et ts asja üle järele mõtleb. Tne Mt»s ali täielik, sõnas ta. »s! oa teile c:i»ull mõni küsimise ette psasa. Olete rääkinud, et see löö teis hooleks zSeti. M- n ole sellest kellelegi rääkilmd. Ks nsu Hsrxissssile mitte? « M Kas teis sugulastele kontori ruumid tsttawad  on? Nad on neid mitu korda waatamaS käinud. Ehk olete kuulnud, mis ametit uksehoidja enne pidas? Ta olla mana soldat ja kui ma ei eksi, stiS teenis ta kaardiwäsS. Wäga ilus. Loodan, et ma Fsrbese käest rohkem teateid saan. Politsei mõistab teateid küll wälja uurida, aga ta ei Ma nendega Ümber  käia. Missugune ilus lill I hüüdis ta lapselikult ja läks akna juurde lille waatama. Seda nägin ma estmist korda, et ta miwäga lillesid armastas. HolmeS jäi lille MshoideS sügawaSti mõttesse. KaS teil on lootust, herra HolmeS, seda asja selgusele wiia? äratas neiu teda mõtetest. Ah soo selgusele wiia! Ta oleks nagu nimaStusest ärkanud. Ei ivõi ütelda, et see maga kerge on, aga ma wõtan fiisgi asja uurimise oma pääle; kui juhtub, et ma midagi tähtsat teada saan, siis teatan teile sellest kohe. Kas teil mõui asi iseäranis tähelepanemise wääriline on! Rägu ma teie jutustamisest näen, on Ml skitse tähtsat a«ja. KaS nad sind õigele teele peakfiwad  juhatama, seda ei wõi enne ütelda, kui ma asja meel läbi pole kaaluuud- Kas teil on kellegi wastu kahtlust? Jah, minu enese vastu. Mis te ütlesite? Ma kardan, et ma ennast lootustega petan. Teie lähete Londonisse katsuma, iaS teie arwamised on põhjendatud. Sellega andsite teie lväga HSüd nõu, neiu HarriSson, ütleS HolmeS ja tõusis püsti. Muud paremat ei wõi meis selle kasuks midagi teha. Eiisgi ärge uiixalju lootusi minu pääls pauge herra Felps. See asi pole mitte wäge kerge. Mrgneh.) M 67, Saarlane 190 S