Saarlane Ik AS. Teisipäewal, 14. Augustil 1901. xvii aastakäik maksab: Ilmub «galtoifipcds»Vcrt. Knrcsäares Kauba uulitsas Saarlase toimetusele, Kure saarde. Kuulutuste xetit rida maksab 3 k. UM Ulriildink politiitii ajalehi maa- ja liimarahiaale UW Weel kooliküsimusest. Paari näoaia eest rääkisime nendest puudustest, mis meie arwateS praeguses koolielus kõigerohkem silma paistwad. Need oliwod wvrmalismuS õpetamises  ja tahuline olek koolmeistrite ja koolikaswandikkude  wahel. See aga käis kõige rohkem nende koolide kohta, mis enam ehk wähem keskkoolide,  ehk kõrgemate õpeasutuste liiki tulewad  lugeda. Aga meil on weel teisi koolisid. Need on meie küla ja walla koolid. Ka nendes on paljugi wormalisniust leida ja mis kõige kurwem, nendes koolides tuleb kõige rohkem surnud arusaamata pähe „subrimist" ette. Siin peab lapsele asju niisugusel teel õpetama, et laps õpetamast asjast midagi aru ei wõi saada. Kui juba wormalismu» keskkoolides kahjulik on, siis on ta alguskoolides seda kahjulikum. Alguslool peab lapsele teaduse kogumise wõimule alule panema. Ilma arusaamata pähe „subrimine" teeb igaühe mõistuse nüriks, seda teab igaüks, ja kcS seda weel ci teo, see katsugu järele, kui tal oma mõistuse natukesest mitte kahju ei ole. Arusaamata pähe õppimine on aga lapsele seda kahjulikum. Ta rajab eapse mõistuse, arusaamise  ja mõtlemise wõimu kinnise aluse pääle, nii et niisugusest lapsest raske on pärast poole selge ja lahtise mõistusega inimest saada. Kui meie koolides weel edeSpidi niisuguse õpetuse wiisi edasi ajada tahetakse, siis jääb meie öppiw noorsugu  mõistuse poolest kängu. Laskem aga lapsi orusaadawalt õpetada, andkem neile algusõpelust oma ema keeles, siis sünnitame selle läbi suurele Wene riigile ka wäikese Eesti rahwa seast tublisid riigi kvdanikkusid. Elu on näitanud, et meil niisugust õpetuse wiisi tarwis läheb. Elu nõudmiste põhjustel rajatakse kõik seadused  ja seadlused. Selle pärast pole meie praegune  kõne mitte mõni unistamine, maid tal on elu nõudmiste pääle põhjendatud kindel alus, täis edeSpidi kõik hästi saab minema. Mis aga tahulisesse olekusse puutub koolmeistri ja kasiva»- dikkude wahel, siis ei ole siin küll palju kaebtust tõsta. Alguskoolides ei ole niisugust wuhet mitte leida. Kõrge riigiwalitsus on hääks arwanud, koolisid  uuendada. Aga sellega pole weel kõik mitte käes, mida tarwis. PraeguS tehakse tööd keskkoolide  juures, ja läheb weel aega, millal asi algkoolide juurde jõuab. Meil ci pruugi aga siin juures mitte külmalt seisma jääda. Ka meil tuleb kohe uuenduste kallale astuda. Küll ei ole meil seda wõimu, et meie kooliprogrammi muuta miste järele uuendaksime. Seda saab armuline riigiwalitsus isegi tegema. Meil seisab aga teine suur uuendus täide miia ja se e o n meie algus koolide parandamine majandu s l i s e st poo l e st. Sellest asjast oleme küll juba rääkinud, aga see asi on nii tähtis, et me sellest niikaua ikka rääkima saame, kuni asi korda saab minema. Aja jooksul edeneb kõik asi. Mõne aja eest elas meie talumees wäiksetes suitsu tubades, nüüd on tal elutubadeks kaunis suured ruumid. Enne sõitis talumees puuigcdega wankritei, nüüd wuriseb ta raudigedega wankril ja wedrud päälegi „oll". Enne käis talumees jämedas riides, nüüd ei lepi ta mitte üksi peenema riidega, maid nõuab, et see tal ka moe järele „üll" peab olema. Enne pidas talumees kohut wäiksetes majakestes, nüüd on tema omawalitsuse keskkohal ja walla kohtul suured uhked majad. Aga imelik koolide asi on endiseks jäänud. Koolide asjus istub praegugi meel meie talumees pimedates tubades, sõidab puuwankriga, jäme must inetu kuub seljas. Missugune manne on siis ometi meie koolide pääle pandud! Ega siis meid, „Sra tehtut/' ei ole, et meie hariduses mitte edasi saada ei tohi! Monopoli sisseseadega jääwad meile mitmed hääd kopikad tasku. Hakkagem siis nüüd enam koolide eest hoolt kandma. Et meil selleks jõudu puudub, see on tühi «vabandamine. Suurte «vallamajade ehitamiseks oli meil jõudu, koolimajade  parandamiseks aga initte. Ja, missugune tähendus on koolil! Meie edespidine edenemine inajaiidusliielt, ineie hää käekäigu tõstinine, meie maimu elu kõlblusele minemine tuleb haridusest, mida kool külmab. Puudulik kool külivab puudulikku haridust, ja puudulik haridus toob puudulikku edenemist kõigis aSjuS. Mikspärast sünnitame siis ise oma majanduslise ja waiinlise elu puudusiikku edenemist. Wallad ja «valla «valitsused! Pange käsi meie algus koolide,  meie walla koolide parandamise pääle. Kõrge riigiivalitsuS on nimetatud koolide eest hoolitsemise meie kätte andnud Näitkem siis, et meil iseseisivust, mõistust ja osawust on, oma asju osaivasti juhtida, nii et mõnel haugutajal Kuura neeme pääl. 8. Ernst Müllenbachi järele W. E. Alles siis kui üks käsi Kreeta Peleikinit  õlast puudutas, kargas tema järsku püsti, langes aga kohe jälle pölwede pääle tagasi. On, on tema juba surnud? kisendas tema. Ka Marike ajas ennast ülesse ja nägi et see wana, hea näuga õpetaja oli, kes ema ees seisis. Ka tema oli, nõnda pea kui hukkaminewast laewast kuulis ranna äärde tulnud Kalamehed oliwad temale Kristopi laenetega wõitlewat paati näitanud ja siis kahe kummuli maas olema nutja naesterahwa poole tähendanud On tema surnud? päris ka Marikene kui ta õpetajad nägi. Wana herra raputas trööstimast pead- Tema paat on juba üsna laewa ligidal Küll Issand juba teie poega aitab ja kaitseb,  Kreeta Peleikis, waigistas tema. Tema waigistawatel sõnadel oli aga hoopis korrawastane mõju, nemad äratasiwad  kõik hirmu ja argtust Kreeta sees jälle elule. Jumal ei aita ja kaitse mitte! kisendas tema- Tema on minult minu mehe ja Annikese wõtnud ja ka minu Taanieti  ja nüüd wõtab tema minult meel minu wiimase ja kõige parema poja! Ja. tema on teie köigeparem poeg, kordas  õpetaja, ja et teie seda mõistma olete saanud, on juba üks märk Jumala halas- tusest ja teise märgi toon mina teile- Teie Taawet kirjutas minule. Taawet, kas Taawet siis wcel elab? hüüdis ema. Tema on teel koju poole ja kirjutas mulle Hamburgist, sellepärast, et tema teile enestele enam otseteed kirjutada ei julgenud,  enne kui aru saanud olete, et tema kodu elama jääda ei taha, maid et temal nõuu on päriselt meremeheks jääda, milleks  ettcwõtteks tema ka teie poolt luba palub- Minu Taawet elab, kogeldas ema temal oli sellel silmapilgul wõimatu muu asja pääle mõtelda ehk millestigist muust aru saada- Tüki aja pärast ajas tema ennast aga sirgeks ja ütles kindlasti: Nüüd loodan  mina ka'seda, et Jumal KriStopi elusalt  tagasi tulla laseb, sest tema on kõige parem. Tule Marike! Tüdruk waatis segaselt oma ümber, noorema  wenna ootamatalt tagasitulek ja wanema wenna hädahot oliwad mõlemad raskelt temasse mõjunud. Enne weel kui nemad teiste hulka jõudsiwad,  kõlasiwad neile waljud hüüded wastu: Tema on laewa juure jõudnud'. nüüd kinnitab tema paati laewa külge! nüüd on tema laewa lael nüüd masti juures nüüd wötab tema õnnetuma oma sülesse  ja nüüd laseb tema teda alla paadi sisse! Hurra, Kristop Peleikis I Nüüd oliwad nemad mõlemad korraks püült waatajate silmist kadunud ja nüüd tuli paat jälle nähtumale, aga ainult üks mees istus sees. Päästetud mees oli wist nõnda nõrk, et istuda ei suutnud ja oli sellepärast pikali paati heitnud, aga tema oli ometi päästetud, päästetud nende külamehest  Peleikenist. Ja ehk küll mõningad wanemate meeStc seast, kes ranna õiguse läbi harjunud oliwad  wõcraste mere hädaliste elu ei miks' giks panema, KriStopi tegu awalikult laitnud  oliwad, et tema cmat ja Marikest ühe wõnnu wõera inimese pärast maha jättis ja oma elu kaalu püüle pannes wälja läks, nüüd, kus temal päästmine õnnelikult korda oli läinud, tundsiwad ka nemad ennast tema  tcu läbi otsekui kõrgendatud olewad. Ja nüüd seifiwad nemad kõik üheskoos kaldal ja waatfiwad põksuwate südametega hirmu ja lootusega paadi wöitlust mäsfawate  laenetega päält. Aegamööda kahanes aga hirm ja lootus hakkas kaswama ja wiimaks, wiimaks ajas paatis pilkasi olew mees ennast püsti ja sirutas mõlemad  käed wälja kalda poole. Ja mehed ranna äärest jooksiwad neile kuni kaeladest saadik meresse wastu ja aitasiwad paati rannale wedada. Ja siis kõlas paljuhüäleline  wali kisa ja kõikide silmad waatfiwad  kahe naesterahwa poole, kes põlwili maas olla omad käed Kristopi poole wälja  sirutasiwad. Taawet, Taawet Peleikis! kõlafiwad hüüded