sikandid maha jätnud, wastu- Ta ei kõnelenud mitte sõnag' Wene keett, oti meeleäraheitmisel külma ja nälja pärast ja nuttis. Need pisarad tõmbasiwad kaabakate tähelepanemist tema päüle. Nad hakkasiwad  wäljamaalafe käest järele pärima, kes ta on ja mikspärast ta nutab; la kõneles aga keelt, millest nad aru ei saanud. SnS tõiwad nad ta itaalaste trahterisse, kuhu kaa bakad harilikult kogusiwad, ja esiülesiwad teda oma wendadele. Siis ami kõige csiu itaalasele süüa ja siis hakati harutama, mis rahwusrst see inimene on ja mis temaga teha? Wiimaks hüüdis keegi: „Jah, ta on itaallane! Seda on tarwis Jtaliasse saata!" Ja sellest mõttest „Jtaliasse saata" hakkasiwad kõik kinni. Kohe hakati küsimust uurima, kust hää asja kordasaatmiseks raha saada. Warsti oli plaan malmis ja saadeti selsamal ööl täide. ..Itaallase hääks" warastati  üks rauakauplus tühjaks ja warsti saadeti itaallane raua eest saadud rahaga kodumaale. Riisumine „häätegewa otstarbega"!  kuulutab Falb koguni äikest ette; see kuu on ülepea wäga tujukas: esimesel poole! on Lääne-Europas kaunis rohked lumesajud ja wahelt sekka äikest, kuna soojus peaaegu harilik on ja rohkesu wihma sajab; teine pool on läänes kuiw, Kesk-Europas aga wäga wihmane sagedase äikesega, peaaegu ilma lumeta ja kõrge soojusega. Üleüldiselt  tuleb aga seda kuud wüga miskeks nimetada. Lõuna-Ahwrika sõda. Londonis kõneldakse, et söjaministerium  Lõuna-Ahwikast halbu sõnumid olla saanud. Ta ci awaldada neid, sest et ta rahwa leina suurendada ei tahtwat. Kõneldakse,  et Delagoa raudteel lahingut löödud, kus burid -võitjateks jäänud. Johannesburi lähedal on wäikseid wõitlufi olnud, ja armutakse, et bocrid nüüd kullakaewandused kergesti ära rikkuda wõiwad. Need kaewandused on Johannesburi  ümber laiali, lääne ja ida poot linna arwata K 0 wersta kauguselt. Nende kaitsmine  oleks raske, isegi kui seks mitu tuhat meest ametisse pandaks. Küsida tuleb aga, kaS boeridel kaewanduste rikkumise nõuu üleüldse on. Maikuul 1900 on nad aSja harutanud. Siis on Krüger ja Reitz selle wastu olnud, sest et kaewandused eraomandus  on ning neile kahju-tegemine rahwaste sõprust buride wastu wähendab. Mida burid oma sõjawangidega teemad,  tuli neil päiwil WorceSteri linnas ilmsiks. Sinna jõudis Inglise soldatid ühest ja sellestsamast polgust, ning imestusega nägiwad ühed, et mõned nende endistest polguwendadest, kes möitlusclt tagasi tulnud,  mundrid seljast ära oliwad heitnud. Kui neilt põhjust küsiti, käärisiwad nad oma pahema käe kuue-käise üleg ja palja ihu paäl tuliwad nähtawale tulipunased, naha sisse põktatud tähed O. 0. (De Wet'S Own), see tähendab „Deweti orjad". Soldatid jutuStasiwad, et nad ühes wõitluses  Dcweti kätte mangi langenud, kes nad pärast jälle priiks lasknud, kuid selle walju kinnitusega, et neid kohe sõjaseaduse järele maha lastaks, kui nad meel kord buride wastu kütte mangi l>.mgewad. Et neid ära tunda, märgitud nad põletismärkidega  ära. Nii pole siis sugugi otstarbeta  asi, et burid inglasi mangi wõtawad,  et neid kohe jälle priiks lasta. Märgitud  mehed saamad endid wististi hoidma, et nad buridele uuesti ligi ei tiku—  Kuida Inglise magi buride majasid põletab, sest jutustab õpetaja Timoncy järgmist:  . . . Siis algas mõll, nagu ma seda enne ialgi meel ei ole näinud. Iga oruS olem maja, kokku arwata 20 tükki, põletati maha- Naesed ja lapsed kogusiwad  walju häälega kiljatades kokku. Neile auti luba, kraami wälja wiia, enne kui majad põlema pisteti- Naesed  oliwad imestamise wäärilised. Nad ei nutnud. Kangekaelselt seisiwad nad oma lihtsates, mustades riietes lumiwalgete tanude  ja põlledega. Alles siis, kui ma neile mõne sõbralise sõna ütlesin, hakkasiwad nad pisaraid walama- „Teie ei wõi siis niisugust  tsgewusewiisi hääks kiita?" ütles neist üks. „Ma põlgan seda," wastasin ma. „Ma seisan ütles tema  Inglise  kaitse all. Meil ei ole muud maailmas  kui see wili, mille Teie hobused ära on tallanud. Jumal olgu meile armuline! Kas Te ei taha küsis ta wiimaks minu maja päästa katsuda?" „Jah, ma katsun," wastasin ma, aga mu palwetest ei tulnud midagi wälja. Ema, kel imeja lapS süles ja kolm suuremat käe körwal, pidi nägema, kuida ta maja leekides loitas.  Kui ma talle teatasin, et mu palwetest  midagi wälja ei olnud tulnud, wõttis ta mu käest kinni, wiiS mind natuke Maad eemale ja näitas mulle ühe uue walge põlle tükikese. „Selle ütlcS ta kiskusin ma katki, et Teie soldati haawu kinni siduda. Ma kandsin ta süles lahinguwäljalt siia ja ta oli mu sängis, kuni tekid werd täis oliwad. Ja see - ütles ta, kuna ta käega põlema maja poole näitas on nüüd mu palk. See tähendab, Teie soldatid ei ole soldatid, waid põletajad ja laaStajad." Ta nägu oli kahwatanud kui surnul ja silmad sätendasiwad tuld. „Mu poeg Otu ütles ta on alleS kümme aastat ivana, aga ma loodan seda weel näha saada, et ta sõjariistad kätte wõtab ja emale tehtud  ülekohtu kätte tasub." President Krüger olla nagu „Daily News" kuulu kombel teatab, Haagist kuninganna  Vickoriale kaastundmuse telegrammi  saatnud kui see haige oli. Krügeri meeleolu järele otsustades wõib see sõnum tõsi olla. President Krügeri tänu. President Krüger on õpetaja Gillotnle kirja saatnud, milles wana president Wene rahwast ja oma kaaskodanikka tänab, südamlise kaastundmuse  ja rohkete rahaliste toetuste eest, mis haawatud ja haigeUe boeridele kõige Wenemaa rahwakihtide poolt kokku tulnud. Presidendi kiri saadetakse ärakirjades kõige nende ajalehtede toimetustestele, kes buride asja kudagi on edendanud- „Now- Wremja." tähendab, et buride hääks Wenemaalt enam kui 150.000 rubla on korjatud; sellest on 100,000 rbl. Wene-Hollandi arstisaatkonna  tarwis ära kulutatud, kuna 50,000 alles hoitakse, et seda sõja lõpetusel buride leskedele ja waestelastele toetuseks anda. Kindral Bulleri wangiwõtmise üle teatab üks Saksamaal ilmunud erakiri hoopis uudist. Buller ei olla mitte suplemiselt  wangi wöctud, waid ta sattunud pärast Komatipoorti lahingit, mille järele ta põgenewaid Burisid nende «väeülema Ben Viljoeni all taga ajanud, ühes kuristikus  lõksu ja kahe tule wahele. Sest kindral  Botha olnud tal tagast kannul ja kuristikus pööranud põgenew Ben Viljoen korraga ümber ning hakanud eest laskma. Botha pannud Bullerile ette: ta pidada oma staabi ja meestega kas kohe Jnglisemaale  tagasi minema, wõi tema terwe wäe jagu on otsas. Buller walinud esimese nõuu. Scepääle reisinud Buller oma ohwitseridega  häkitselt Jnglisemaale; Saksa aurulaewad wiinud mõne ohwitferi Delagoa  lahest Europasse; 43 rongi Inglise soldatitega saadetud Komatipoorti kaudu minema kuhu, seda kirjas ei teata öelda. Londonist, 22. (9.) Jan. Inglise kuninganna  Viktoria suri kell >/°7 õhtu. Jnglisekuninganna surma üle kirjutab Inglise leht järgmiselt: Kuninganna  Wiktoria on ligi 82 aastat manaks  saanud ja ligi K 4 aastat walitsenud. Sündinud on ta 12. (24.) Mail 1819, selleaegse kuninga Wilhelm IV. «vennatütrena.  Ta isa suri, kui ta weel aastatgi wana ei olnud, ja et kuninga! lapsi ei olnud,  siis oli esimine auujürjcpärimise õigus  noorel Wiktorial. Ta «valmistati siis ka walitseja ameti waStu hästi ette, kuna talle ajalugu, riigiõigust j. n. e. tublisti õpetati. Wilhelm IV. surma järel 8. (20.) Junil 1837 kuulutati 18 aastase noore neiuna kuningannaks. Tema oli «vabameelsete pohjuSmõtete järel kaswatatud. Sellepärast oli ta ka suur põhjusseadusto auustaja ja ei püüdnud  parlamendi õigusi talgi kitsendada- Tema esimene ministerium oli «vabameelne, ja kui see parlamendis wähemusesse jäi, lahkus ta tasit raske südamega. Aga ajajooksul muutus ta enam wanameelsete poole. Nii on teada, et ta Gladstonest hästi sallinud  ei ole, kuna ta Disraeliga wäga rahul on olnud. Kuid palju ei ole ta ministeriumide  otsuste wastu waielnud, ehk ta küll «valitsuse asjust ja iseäranis «välimisest politikast elawalt osa on «võtnud. Abielus oli ta Saksi Koburi printsi Albertiga 22 a., ja nagu ühel häälel tunnistatakse, on see abielu eeskujulik ja õnnelik olnud. Ta üheksast lapsest oli kõige wanem printsess Wiktoria Saksa auujärjepärija ja pärastise keisri Friedrich kolmandaga abielus, printsess  Alice jälle HeSseni suurhertsogi Ludwig neljandaga. Esimene on Saksa keiser Wilhelmi,  «viimane meie kõrge keisrinna ema. Kui Saksa keiser haige kuninganna tuppa astus, tundis wiiinane oina tütrepoja  ära. Jällenägemine oli wäga lühike, sest et arstid haigele ärewusest ohtu kartsiwad.  Kui kuninganna nõrkus pärastlõuna  jooksul iseäranis suureks läks, põlwitasiwad  ta lapsed ja lapselapsed haige moodi ette maha ja Winesteri piiskop pidas  palwet. Seepääle sai haige kergen- Uueks aastaks! Uus aasta, tere tulemast. Meil kätte jõudnud sa. Kas marjad õnne, õnnetust Sa oma põuella. Kas waenu päewad lõppemad, Kas rahu tõusemas. Kas täidab, kassid ilmamaad. Kui õige kuningas. Oh Rahuwürst, oh waigiöta Oh Rahuwürst, ka juhata Neid ümber eksiteelt. Oh Rahuwürst, oh marja ka Mu kallist kodumaad. Sel aastal oma armuga. Et käiks ta sinu teed. Tal õiget tarkust anna Sa, Et nõuaks üksnes hääd. Et täieneks ja kosuks Ta KM kõiges «vooruses. ~N 3 Saarlane 1901