Peab ju inimese clulaewake sagedasti tuule ning tormi wastu wõitlema, kus ta sinna ning tenna, ülesse ning alla -visatakse, kuS mõnikord enam rahu ega randa film ei silmitse.  Sääl on ju rõõmustan-, kui ometi kohake leidub, kus rõõmsasti ning rahulikult  wõib tagasi ininewiku ning edasi tulewikku  maadelda ja nii oma clureisi wiimaft  fihti silmitseda. Kuresaar, rahu saar ! Kes wõib ütelda,  et sinul inimestele ka midagi iludust ning hõädust ei oleks pakkuda? Ei, ses saar wõib oma kiwirügaStikust ja kadakapöösaStikust hoolimata ka paljugi iludust pakkuda. Ei ole sind taewalik wügi küll mitte palmi- ning leedripuudega ehtinud, fiiSgi kaswawad siin ometi lopsakad põhjamaa  taimed, ilusad kased, toredad männad ning kuused, ja uhked tammedgi ei puudu siin. Ja waatame meel selle pääle, et siin Koit ja Ämarik oma lapseliku armastust  awaldawad ja heledate! kesköötundidel endid suudlewad, siis wõime kindlad olla, et meie põhjamaa wõib lõunamaa iludusega julgesti wõistelda. Ka meelitab Kurcsaare linn oma mererannaga  palju suurcmaalafi fiia oma termist  kosutama, ja mitmsdgi Nendes pöörawad  tänutundmufeS oma kodumaale logafi, kui nad fiin oma termist ning jõudu on tiNnilanud. Ka on mõnedgi fiin raskest haigusest lahti saanud, mi et nad kargud, mille najal nad endid toetafiwad, enesest ära heita mõifiwad. On ju rõõm ja kurbruS igal pool inimese  elu juhtijaks, nii ka fiin Saaremaal. Näitab ju kiwiStik ja kadakas, mis kohati silma paistab, et ka saarlastel eluwöitlemisega  tegemist on. aga ka kiwirägaStiku ning kadakapõõsastiku wahelt tulewad fiin ning sääl wärrvi-rikkad «etsroosid ja haljendawad  pähklapuud nähtawaie, mis ju looduse iludust awaldawad, kuni rändaja film siin ka paremaid põldusid ja ilusaid metsasid wõib maadelda. Rahulik elu on parem kui suur rikkus. Saaremaa, mu rahumaa, ma terwitan find rõõmuga! A, Weizenberg. Kaks kõrwalopsu. Ühel õhtul, käeS olewal nädalal, läks neiu T, jalutama.  Laada platsi ligidal tulnud temale ta armuosaline, linna keeles kawalcr, kahe naesterahwa kaasas wastu. Seda nähes läinud X- süda täis- Ja kutsunud kawaleri oma juurde ja andnud wiimasele tubli kõrwakiilu truuduseta oleku eest. See awaldanud kawaleri pääle niisugust mõju, et ta wõõrad naeSterahwad silmapilk «aha jättis ja oma karistajat kodusse läks saatma.  Lahkumise juures saanud mehike musu asemel weel teise kõrwakiilu. Nagu näha, ei ole naeSterahwad mitte üksnes wirgad nutma ja naerma, waid armukadeduses  ka wirgad kõrwalopfufid jagama- X. Kaarmalt. Pähkla kroonumõi' sa saaiuS. Mööda läinud aastal andis Pähkla kroonumõisa rentnik maade walitsusele  palwekirja sisse ja awaldaS soowi, et enne rendi lõppu see mõis tema käest waStu  wõetaks, ning wähese ja ilma maata inimestele  ära jagataks. WalitsuS pani seda awaldust tähele; juba selsamal aastal tükeldati  mõisa maad ära ning tehti loosimise  abil selgeks, keS selle ehk teise tüki maad enese kätte rendi pääle saab. 23. aprillil s. a. peeti endise rentnikuga lõpu rehnung ära ja mõis wõeti tema käest wastu. S- meiu k. p. tegi kroonu rahwaga kindla wahe, kuS juures pool renti kautsjoniks  ja ülefells weel margi raha kontrahtide  kinnitamiseks nõuti. Markide ja kautsjoni rahade sissemaksmise päewast otx> igal ühel luba põllutööd alustada. Kontrahid  walmistatakse Balti kroonumaade wa° kitsuse juures. Rentnikud pidiwad aga oma seast ühe esimehe walimo, kes politsei kohuseid  täidab ja õigel ajal rendi raha sisse sunnib. Rent IS. deSs- maatüki eest on aastas läbiStiku S rubla. Sell es maatükis on kõik: põld, heinamaa ja korjama. Põllu suurus ulatab lübistiku ligi 3 dess. Mõisamaad jaotati 26 tükiks, 2õ tükki läkfiwad wähese ja ilmamaata inimeste kütte. Renti saab kroonu aastas nendelt 207 rbl. 68 kop. 26. osa 2 dess. maad ühes kõrtsiga, anti waremalt juba herra Behmile rendi pääle ISS. rubla -eest. Seega annawad siis Pühkla kroonumõisa maad jaotatult kroonule aastas renti 362 rub. 6S kop., kuna aga enne kroonu ligi 1000 rubla aastas renti sai. Muist Kuresaare linna Õigeusu kiriku maast 14,22 dess. läks üheS Pähkla kroonumõisa jaotamisega rahwa  kätte, kuna aga see jagu maad mõisa maadest wahetamise teel waStu anti. Seega  sai siis kirikumaa nagu krunditud ühte tükki pondud- Selle wahetatud mõisa maa sisse jäiwad mõisa elatismaja, suur kelder, laut, ärberi ja küün, mis küll wiStisti  kiriku palwemaja wõi kooli omanduseks  jäiwad. Ülemal nimetatud tükeldatud maad on rentnikkude käes 12 aastaks; kui aga rentnik  oma rendi maa pääle ennast kindlasti on asendanud ja majad pääle ehitanud, wõib ta selle maatüki kroonu käest ära osta- Pähkla kroonumõisa oli esimene Saaremaal,  mis rahwa kätte langes. Sellesama saatuse osaliseks sai ka Mustjala kroonumõisa rentniku kroonu ametisse astumise tõttu. Pääle nende kroonumõisale jagatakse weel käesolewal aastal Saaremaal 5 kroonumetsa rahwa kätte. See asjaolu annab lootust, et wähehaawalt suur maa puudus rahwa seas wähenema saab, sest et walitsus selles asjas rahwa puudusele appi tuleb. lest ta enne mõõda läks. Selle terawmõttelise  sisseseade tõttu oli minu uur 24 tunni pärast teiste kelladega just üks ja keegi inimene Maailmas ei -võtnud ütelda, et minu uur õieti ei käi. Siisgi oli -nisusugune  sisseseade, eht ta küll -väga t,rawa mõtteline oli, minu meelest ometi liig kahtlane  ja ei annud uuri südametunnistuse üle mitte kõige paremal tunnistust. Ma läksin sellepärast uuesti uurmaakri juurde. Ta leidis, et telg katki olla. Ma «maldasin talle oma rõõmu selle üle, et uuril sisgi tõsisemat wiga ei ole. Tõtt ütelda, ei teadnud  ma ju kõige -vähemalgi, missugune „telg" see pidi olema, aga mi ei tahtnud Võõra inimese ees oma rumalust näidata. Uurmakcr parandas telje ära, aga mis ma selle läbi möiisiu, kaotasin ma teiselt poolt jällegi, sest nüüd käis uur mõni aeg ja jäi fiiS korraga seisma. Sai ta mähe aega puhanud, algas ta oma teekonda uuesti ja täiesti oma enese hüäks arwamise järele.  Ja iga kord, kui ta käima hakkas, „tõukas"  ta, nagu halb püss. Mõni päew kandsin ma westi tasku all -väikest patja, et end hoopide waStu kaitsta, aga -viimati tüütas see mind ära ja ma läksin uuesti uurmaakri juurde- Ta wõttis uuri täiesti koost ära, waatis iga üksikut jagu suurendamise klaasi läbi ja leidis wiimati perpendikli juures misgi wiga. Km la uuri uuesti oli kokku pannud ja üles keeranud, käis ta kaunis hästi; ainult ükS wüike wiga oli tal wee! ja nimelt see, et tseierid iga kümne minuti järele üksteist  Päälc kinni hakkasiwad, nagu käärid ja ühes kooS edasi rändafiwad. Sel wiifil ei Võinud muidugi ka kõige targem mees teada,  mis kell on. Ma jällegi uurmaakri juurde. See kord öeldi, et klaaS ei ole õieti pääle pandud, et wedru ei ole korras ja wecl mõni wiga, mida ma enam ei mäleta  Ta parandas uuri ära ja pääle sille hakkaS see ka tüieSti hästi käima, mõni wäike juhtumine maha arwatud, nimelt see, et ta iga 8 tunni järele tujukaks läks- SiiS kuuldus korraga sisin ja iseierid hakkafiwad nii ruttu ümber keerutama, et nad nagu hall udune ring wälja paiftsiwad- (Järgneb-) Seda ja teist. Kallid käedja jalad- Mõni aeg tagasi teatati ajalehtedes, et tähtsamad kunstnikud olla oma kunsti organist kõrgete  summade pääle ära kinnitama hakanud. Nüüd on lähemalt teada saadud, mis moodi  see kinnitamine, mida küll kõigeimelikumaks  kõigist klnnitamistest pidada wõib, sünnib. Nõnda maksab kuulus viiulimängija  Kubelik iga aaSta 3000 rubla kinnitujemaksu  oma käte eest. Kinnituse lepinguS  on üteldud, et kunstnik, iga õnnetuse korral, mis teda takistab mängimast, 12,000 rubla saab: kui aga ta õnnetuse läbi oma käed täiesti kaotama peaks, siis maksetakse tale 60,000 rubla. Kuulus klaweri mängija  Paderewski kinnitas oma käed niisamuti  60,000 rubla pääle ära. Ilus tantsija  Otero kinnitas oma jalad ära. Iga oma warba püält saab ta, kui see enam ei tööta, 25,000 rubla- On aga need ka siis varbad, mis nii palju raha maksavad! Teine naiStantstja Cavaliers ei pea oma jalgu enam tähtjaks, jeft saadik, kui ta ooperi  lauljaks hakkas, oga seda kallimaks peab ta oma kõri. Ta kinnitas nimelt oma kõrisõlme  75,V00 rubla pääle ära- Tõde ei too mitte niipalju hääd maailma, kui ebatöde halbtust. Üksgi ei ole mi suur maailmas, et ma iseennast tema kõrwal alatuks peaksin tundma. Kudas ma seda tundmist, et ma inimene olen, täidan, see teeb mind suureks ehk wäikseks. Kaks poepoifi, kes enneSte melest wägga targad ollid, läksid patserima. Wanna emma tulli waino peält ja aias lambaid koio pole- Ninna targad tahtsid tedda pilkada ja ütlesid: „Terre õhtust lambaemmal" Agga terraw kirweS leiab kimmi- „Tcrre Jummal immet, mo armsad oinik-tallekesed! wastaS mannale  Kust teie wäetimad meel waSto õhtut üksi metsa pole lähhüte?" Sakstel, kus Ema tüdrukuks olli, ollid tänna herra nimme päewal paljo wööraid, keik sidis ja jammstiS. Lousa olli kä, laud kaetud, road suve ja saksad istusid laua äres. Ema piddi road ümber kandma. Ühhe kalliste ehhitud preili toli tahha hakkas Ema jalg kinni, kommiStaS ja suppi tirring kuttus keige täiega preili kaela, kes hirmsaSte karjatas. „MiS Te' karjute ütles Ema kõkis on meel leent küllalt, egga Te' ilma jä; ma toon warfi jälle." (Äratrükk endisest .Perus Postimehest") .R. 50 Saarlane. 1908