aga umb-weuelasi on Tallinnas nii palju, et neid enam ei jyua keeseraäkimise puuduse pärast mööda minna laste, maid piab katsuma wiimast keele wara välja kraamida, lähab kuidas lähab. Ja wenelone ei tingi mitte nii, kui Tallinna isehakkanud sakslased. Seda teavad  talumehed ja hoiavad Wene ostjad poolest saadik kätega toyrma juures kinni. ~Wenelasel on ikka raha, ptiS Saksa huntsaku! puudub," ütleb talumees. Kas sel ütlemisel tõde juures on, ei hakka talumees rohkem järelkaaluma, tal on aga see parem ja rikkam, kes rohkem  maksab. Tahab nüüd sakslanegi ennast Eesti talumehele  ustavaks teha, siis lähenegu ta lale Wenekeelega  ja La on kohe talumehe sõber. Näitab, et Wene riiklik vaim Baltimoaic mitte aga ta geografioliku seisukorraga  külgekehastatud pole, waid ta on ka kohaliku rahva iseloomusse loodud. Kui mitusada aasiat pole sakslased oma keelt kül koolides, kül seltskonöades ko. haliku rahvale omandada püüdnud ikkagi on see aga üksitme juures korda läinud, rahwaS on tast võõraks  jäänud. Riiklik reformotori töö on pisut üle kümne aasta vana ia kõik uulitsad ja turupaigad kõlavad  riigikeelest. Ja tast on rahval hää meel. Nad ei tunne ju veel keelte põhjusseadusi, oga nad otsustavad  ~Wenekeel on kergem ära õppida, kui Saksakeel."  Selle järele otsustades, kuida osi hakatuses, mis loomulikult raske on, edenenud on, võib kül 25 aasta pärast Baltimaa eralane ärakölunud olla. Ka seltskondlikus  elus hakkab Tallinna rahvas enam suurema isamaa rahvaste laadi ennast näitama. Kes 31 detsembri õhtu kel 11 Tallinna pika uulitsale läks, see pidi imestama,  missugust sääl mitme tuhande arwune  rahva hulk toime pani, just nagu seda ka Wene külades tehakse. Tallinnas sündis see uueaasta vastavõtmiseks.  Kui mõned toored mõtteavaldused maha arvame, mis rahva alusterad kuulda lasksiwad. siis võis niisugust perekondlikuks uulitsapidukS pidada, nagu see ka Wene külades on. Ja vee! enam. 6. jaanuaril, weepühitsemise pidust, mis vana Weneturul  Greeka õigeusu viisil peeti, võttis mitme ja mitme tuhandeline Lutheruse usuline rahw hulk ka osa osa mitte aga uudishimu ja nägemise pärast, waid tõsise usuauustawa meelega. Seda võis sellest näha, et kõik päratu rahva hulk kaugelt ja laialt sääl, kus kiriklik rong mõõda läks, mütsid pääst ära wõtsiwad. Rahvas arvustab, avalikult, et Greeka õigeusk inimese moraali pääle parandavalt mõjuda, mis sellest naha olla, et häätegusid selles usus võrdlemisi enam tehakse, kui teistes  ususeltsides. Ka kuritööd on hoopis vähemad. Jah, nende viljast piate neid tundma. Aga kas see ka wenenemise tundemärk an, et nüüd kõik sex suur poisikeste  tari, kes ei linna-, kroonu- ega erakoolidesse ei mahu, et need poisid Tallinnas ilmuvaid ajalehti pool vägise rahvale pääle tungivad: „Säh võta ~Teataja," „Uus Aeg," „Wa!gus" Eesti Postimees," maksab aga 1 lj 2 koo. tükk?" Ja see laene kõlab hommikust  õhtani. päev päeva kõrvas. Et rahvale erutust  ja laiemat silmaringi soovitakse, pole ime ega laita, aga ime on, kuda pois 1 iss kop. eest võib üksi. kut ajalehe nummert müüa. Selle järele arvustades piab meie ajalehe lugejate ringkond iga lehe ümber kümned tuhanded suur olema. Isegi mõhsta, et meie raha olud kellegile ei luba lehe eest nõutud 1 ijs kop. maksta, waid ikka kaks piab maksma; aga võib ju ka sel teel kahe pääle kokku ostes aastas päevaleht umbes 4 rbl. kolmekordse lehe 2 rbl. ja kahekordse lehe 1 rbl. 20 kop. eest saada ja waljapakkujate poisikeste palk piab ka sellest tulema. Päevalehega ehk lähab see veel, sest et ta igapäev, iseäranis Tallinnas, kuulutustega  hulga sisse võtab, aga kuida piab sellega nädalaleht  läbi saama? Siiski elagu võistlus, kui see ka üksikute võistlejate surm on. Et kord jutt ajalehtedest on, fiis nimetan üht naljakat juhtumist, mis üks Tallinna  ajalehe redaktor hiljuti pidi läbi elama. Ta sõitis oma vägeva sõbra ja soovitaja poole maale, et temaga äriasju ajada. Ennast laskis ta julgustavas teadmises, et ta oma mõttelise poolt auustavat vastutulemist  leiab, valitseja poolt teatada. Unustas nüüd valitseja esiteletawa nime, või tegi ta meelega vingerpussi,  ta teatas redaktori vise lehe nime all. Ja oh sa müristamise ilm! Niipea kui redaktor auvwäärilise ette sai, pidi tast jalgadega üle jookstud saama. Kui nüüd viimaks asi valitseja ja redaktori vahe! selgus, oli asi ometi juba halb ja redaktor orwoS seda paremaks,  sugugi enam parandada ja sõitis Tallinna. MiS piab nüüd sellest meie Eesti ajalehtede kohta arvama?  Nad tunnistavad ju kõik, et nad puhast rshwa kasu taga nõuavad, aga siiski on nendest mõned meie Baltimaa aristokratia pai lapsed, kuna needsamad teiste lehtede toimetajatest ülejookSta tahavad. Siin selgub ajalehe lugejale, et ta iga lehte, mis EestikeeleS trüki, takse, mitte rahva sõbraks, ta eluõiguste ja kasude edendajaks  ei või pidada, waid äraandjaks ja keelekoerakS. Neid EestikeeleS trükituid rahwv eluõiguste ja kasude vastaseid mõtteavaldust tarvitavad rahva vastased, mitte fiin lähemal kodumaal, waid kaugemal, et neid rahwa enese seast tõusnud soowisekS tembeldada ja nende täitmist palude. Sellepärast on niisuguste rahwa seast tõusnute liikmete tegu, keS omas poolhariduses kaugemale  ei suuda näha, nii suur kuritöö, kellele ajalik wõim trohwi ei suuda määratagi. Ajalugu saab neid häbiga igawestama ja neile õige äraneedwa trahwi määrama. Aga meil tallinnlsStel po>e aga mõisnikud? ikkes wedawa  ajalehtede üle kurta, waid ka nende üle, kes endid  neist eemale hoiavad. Kuidas nii? Jah waatke see on üks wööroS wäljamaa taim, mis need rahvameelsed  ajalehtede toimetajad, kellede püksid koolipengi kulumisest meel tuulavad, meie kodumaale püüavad istutada. See taim on oma vänge haisu poolt kõigeS maailmas tuttav ja otse ärimeeste poolt istutatud. See vaim ajab eestlase eestlasega võitlusele, niisama kui iga rahvaklassi väljamaal võitlusele mitte 100 mulikul, waid looduse vastalisel teel. See vaim tahab  inimese tublidust, ta iseseisvust maha suruda, tahab  rahwa seltskonnal kindla jalgealuse ära tõmmata, tahab kullamägesid ka neile anda, kes ise nende juurde minemiseks jalga ei viitsi tööta jne. See vaim paneb enesele ilusa mantli ümber, nimetab ennast inimlikuks halastuseks, kaastundmuseks jne., kuid ta juur on iseenese  otsimine, enese rahakott. Ajalehti tekkib ikka juurde, sellepärast piab neile põhjusmötteks midagi uudist otsima,  muidu ta ei suuda tõmbada. Ja nõdrast, asjatundmatuid  eksitada on kerge, seda need mehed teavad.  Kirjutab „Saka!a" toimetus oma poolt selle võõra vaimu vastu, siis arvavad lugejad, kes kõige nende lehtede vaimuga tuttavad pole, et leiwakadedus ! sulge juhib. Ei, sääl kirjutab aga elukoolist läbikäidud  käsi käsi. keS siis juba palju aastaid ajakirjanduses  selle sihi poole tüüris, mis praegune kiri sisaldab, siis kui veel mõned praegused võõra taimede külvajad  ilmavalgust polnud näinud, päälegi käsi, kelle! asjast kopikat ainelist kasu ei ole, siis võib seda Kiusuta näpunäiteks, sõbralikuks hoiatuseks piduda. Nõdremaid  eksitada on kerge, neid õige teele juhtida on raske. Seda plaksivad need Eesti ajakirjanduse juhtijad  teadma, kelle kohta need riod käivad.  Teatavast?  pidi Tallinna kauba ja kroonusodama põhjalikum parandamine lähemnl kevadel algama, aga praegu pole veel ei vee ega maateede kaudu ühtki materjali kildu selleks paigale toodud, missugune asi wistist hommikumaa  segadustega on seletada. Ka muu kraami vedu turule on wahane ja tv'k asi väga kallis. Uue aastast saadik saab kõik vilja kaup turul puudaga müüdud, mispärast talurahva poolt ei tera tangu ega erneid ei tooda, et nüüd torgowkadel selles asjas lõikus on: nad võtavad tangu naelast 4 kop. Selle järel maksab toop tangu 10 kuni 11 kop., et toobis 2 ijs naela on. Toobiga ostes sai 7 kuni 8 kopikaga. Talumees ci taha oma mõne naela tangude pärast kaalusid osta ja selle ostmiseks pole igal ühe! rahagi. Nõnda on siis üks põhjuS enam linna torgovkasid asuda. Lätimaalt. Riiast. Rahutused kirikus. Nagu kohalikud  lehed teatawad, olla uue-aasta pühal Riia kirikutes  Lätikeelse jutluse ajal erutawa sisuga lehta kirikusolejate seas laiali laotatud. Pärast seda au kirikutes tüli ja kisa tõusnud, mis uulitsatel edast wältanud.j Mitmed rahutuse tegijad on politseile wastu hakkanud. z Soomemaalt. Politseimeistri Aksel of Enehjelmi wastu plaanitatud  kuritöö kohta toob Soome leht „Waasa" ametlise  lubaga laiema teate eeluurimiSte üle. Paale tooremalt  tähendatud üliõpilaste ja raudtee töölise wöeti ka wxe! preili Edith Salminen wangi, kes politseimeistrile  kirja oli kirjutanud ja teda parki ilmuma meelitanud.  Kinniwötmise ajal leiti preili S. juures põueoda. Kirja fisu oli lapselikult kokkuseatud. Esimese! politseimeistri  poolt ettewõetud ülekuulamisel tunnistas üliõpilane  Erikson, et neil nõuu olnud, politseimeistert tappa; üliõpilane Westlin seletas aga, et nad politseimeistert  haowata tahtnud; küsimuse paale, kaS nad teda siis mitte tappa ei tahtnud? wastas ta: „Wö»'b olla, et ta seda." Oma otsust, Enehjelmi teelt ära koristada,  teinud nad sellepärast, et see Weue politikat toetanud.  Preili Salminen laSti kohe paale ülekuulamist wabaks. Wenemaalt. Peterburgist. Telegrammide kontrolli kohta teatawad põälinna ajalehed järgmist: Sisemiste asjade ministri W. K. Plehwe ettepanekul saab üks iseäraline kontor asutatud, kuS kõik telegrammid, mis Wenemaalt telegrahwi agenturidele saadetud saavad ehk nende vaenturide  läbi Weuemaale tulevad, kontrolli ai la võetud saavad. Kontorisse võetakse mitmed vilunud ajakirjanikud. Nii saaks vale- jä teatud sihitiste telegrammide  laiali laotamine Wenemaalt takistatud, ja niisama väljamaalt saadetavate vale- ja erafihiliSte teatedele ots paale tehtud. Ometi ei ole see afi igapidi selge. Kui telegrammide  paremus kiiruS mitte ara hävitatud ei pia saama, siis piakS igatahes ruttu töötama.  Kas „kvntroll" ka juba tsenseeritud ajalehtede telegrammide kohta maksaw on, pole üeldud. Kaasani sõjaväe ringkonna komander, kindral Kossitsh avaldas 31. detsembril 1903 ühe päeva käsu, kus ta muu seas Wil jandi kreisist pärit olevate  Eesti nekrutide kohta iseäralist kiitust avaldab. Selle sisu on järgmine: „29. ja 31 detsembril Kaasani sõjaväes nekrutist  läbi vaadates tulin ma uuesti oma endise otsusele, -et juuöid (pakilt kooselamise) ja poolakad (malaria haij  guse ja alalise kartohwlite söömise järelduse!) keha poojlest  nõrgad on ja et ilma semstwota Wene kubermangudes  väga wäha kirjaoskajaid on; idapoolsetes kubermangudes  on naesemehi õige palju, kuna nende arv läänepoolsel piirimaal koguni väikeseks jääb Kõige rohkem vöörsid minu tähelepanemist 23 Eesti nekruti oma pääle, kes Liiwi kubermangust, Wiljandi kreisist pärit on. kõik läbi ja läbi tublid poisid, kõik kirja oskajad,  poismehed ja igaüks oskab mingisugust käsitööd; juba seie tulles oli neil kõik, mis vaja. kõige paremas korras ja pääle selle saadetakse neile kodumaalt rohkesti raha järele. Otsekohe nende vastandid, selles asjas, on sellessamas intendanti jaoskonnas Wolönia kubermangu Owrutshi kreisi nekrutid. Kirjutan kõigile sõjaväe jaoskondade ülematele s ette, minule võimalikult lühikese aja seeS uute nekrutide üle teateid saata: kust kubermangust, kreisist, missugusest  rahvusest, mis usku, kuidas tervise seis, kui palju, naesemehi, kirjaoskajaid, käsitöö oskajaid, teenistuseks kõlbmatuid jne. (Allkiri.) Et seesugune hiilgav tunnistus kõrge sõja ülema poolt iseäranis Wiljandi kreisile, aga ka kõigile eestlastele  väga auustaw on ja ülemates ringkondades eestlaste  tubliduse kohta tähelepanemist äratab, siis jääb ainult soovida, et Eesti noored mehed igal poo! endid niiviisi üles püüaksiwod pidada, et nevdest ainult auustavalt räägitaks; terve rahvuse pääle ei jäekS soe mitte ilma kasuliku mõjuta. Karssist. 5. skp. tungiti, nagu „Kasbek" teatab,  politseimeistri würst Chercheulidse elu kallale, kus juures politseimeistri kaasas olew gorodowoi kuuli haawa rinnust läbi sai. Üks kurjategijatest sai niisamati  haawatud ja tvangi wõetud. Politseimeister jäi wigata. Lomshast. 9 skp. öösel kiputi häbemata kombel Lomsha kuberneri parun Korssi kallale. Kui see lahtises tõllas linna tagasi sõitis, laskis üks kurjategija  kolm pauku tema pääle; üks kuul tungis parun  Kurssi mütsist läbi, ilma haawa tegemata. Kurjategija  põgenes ära. Kirjandusest Naesterohwas. eln ja armastus. Mõttekillud, mõtteterad, petlikud otsused, laused, kõnekäänud kuulsate ja mittekuulsate inimeste poolt. M. W. Schewljäkowi järele Eestikeelse toimetanud A. H. Leinbock. Trükitud  Jnrjewis wäljoardja tuluga 1803 a. Hind 65 kop „Raamat trööstib kurvastust," ütleb C. R. Jakobson  oma lugemise raamatus missugune üteluS ka wäga õige on. Kui sa inimeste juurest troosti ei leia, fiis räägib raamat su wastu troosti sõnu. kui inimesed, seltskondlik arwamine ja tema õiguS sind oige radade päält püüab kõrwale kiskuda, siis leiad su raamatust tuge. Niisugust troosti ja tuge on inimesele, mõtlejale inimesele, tihti waja. sest elumere! puhuwad sadat seltsi tuuled. Missugune raamat trööstib aga kurwastuseS? kust leiab elu üle järelmõtleja kostnsi oma mõtetele? Ei teaduSlised tööd, ei jutud, romanid ega muud sarnased  wöi seda teha. Seda teha suudawad luuletused  ja mõtteterad. Et kõnes olewas raamatus nimelt  mõtteterad on, siis piab ta ka seda suutma teha. Mõnegi korra olen sellesarnaste raamatute üle, nagu ka olid, laitwat otsust lugejate suust kuulnud, et sääl midagi lugeda ei olla Isegi utt kooliõpetaja tähendas mulle kord .Sakala" lisas mõtteteri  näheS, et see asjata lehe ruumi raiskamine on, ja et mõistlik mees trükiks nende asemel .Päänaha kuttifi." .Prints Tuanifi" 'ja .Jrmgartifi." Jah, ainult lugeda tahab, sellele ei paku sarnane raamat midagi.  See raamat on enam mõtlemise tarwiS. K« korraga läbi lugemiseks on ta tüütaw. Aga mõtlemise, kurwaStuse ja murede ojal siis ta trööstib. Naesterahwas, elu ja armastus on tül raamatu päälkirjaks pandud, aga ta sisu on palju, laialdasem. 34 Sakala. 1304.