Saarlane UM Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahvale. MM M tv Teisipäeval, 8. märtsil >905. XXI. aastakäik. Ilmub igal tsisipä.ö,v«»L. ~Saarlase" toimetus lo wiiissandmine KurrsaaresKauba-uulitsaS ur.l7. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste p-tit rida maksab ii t maksab: psStlga saadetud aastaS. 2 „ „ Voõles aastaS .... . I ~ 2K ~ Karjakaswatusest. Saaremaa «väikepõllumehed kaSwatawad õige rohkel mõõdul tööloomi. Tööloomad on küll kiige halwama toiduga rohul ja nõuawod kasmataja  poolt kõige wähem kulu ja hoolekandmist, aga ka nendest saadaiv tulu on mäge wäike: peame  ju üht härga mitu aastat kaSwatama ja milu kult rohket tulu saada, kui temal selle juures ka rohkem maerva ja hoolt on. korjakaSmalajate üleüldise arwamise järele peetaks meie maal praegu kõige kohalikumaks piimaloomade pidamist. Meie karjamaad on selleks küll õige kehwad, aga nad on laialised nii et keskmise kaSwuga piimalehmad sääit suwel toitu küll leiakjiwad nimelt meel siis kui meie oma lammaste pidamist natuke «vähendaksime. Pääle selle ei arwa piimaloomade  pidajad mitte kahjulikuks tarwilikul korral ka üht osa omast põllusaagist ptimaloomadele ära sööta, maid pidawod seda kasulikumaks, kui põlluivilsa  otsekohest müümist ja arwan ma, et ka wäikepõllumehcd  mitte kahju sisse ei satuks, kui nad piimaloomade pidamise pääle rohkem rõhku pancksiwad,  piimaanni tõstmist oma karjakaewatuse paäsihiks peakslwad, kui nad ka ühe osa omast põllusaagist loomade tõstmiseks ära pruugikstivad, sest kõik katsed näidumad, et niisugune lisatoit initie kaduma ci lähe, maid kasuga tasutud saab. M>'sugust pirmatomnad? tõugu- pecrksrnre meic oga kaSwatama? Meie worandusline seisukord ci luba meile mitte, enesele «väljamaalt hääd piima- loomade sugu muretseda, aga see ei pea meid mitte ära kohutama. Nii kui meie nägime, on mõistlikul  karjakaswatajal mitmetsugu mõju, oma karjakaswatust  oma sihtide järele juhtida. Ehk mõik» ka meie omast Saaremaa lehmast õige HSS piima lehm saada, kui meie tema kohta oma mõju katsuksime  pruukida: suguloomadeks kõige paremad piima lehmad omast karjast ja nende wafikad wäljawaliksime, muidugi üksi siis kui nad täiesti terwed on ja nendel ühtegi wlga juures ei ole, neid tarwilikul wiisil toidaksime ja üles kaswataksime.  Ma loodan kindlasti, et meie sel wiisil hää lüki omale sihile läheneksime, kui see ka palju aega Tahame aga rutemalt oma sihile jõuda, siis peame üht teist abinõud pruukima. Meie Saaremaal on õige hääd wäljamaa piimaloomade tõuge jn küll ja wõikjime meie suurpõilumeeSte käest õige paraja hinna eest sõnnwasikaid  osta, neid ise üleSkaswatada ja sugutamiseks  pruukida. Sõnnide mõju ulatab paljude lehmade ja nende järeltuleiva sugu pääle, nii et mele karjakaswatuS sellel teel õige ruttu wõiks edendada ja ka suurt kapitali ei nõuaks. Niisuguse sõnni kaswatamine ja ülewolpidamine nõuaks ka küll kulu ja wõiks ehk ühele karjakaSwatajale raske olla, aga eks wõiks niisugusel korral kõik küla peremehed ühte nõusse heita ja ühisel jõul terme küla tarwttuseks ühe ehk kaks sõnni pidada, selle pääle waadateö, kui palju külas lehmi on. Ühe sõnni pääle arwataks 40 lehma, ei käi ta aga ühisused on Saksamaa! nuttes tdhas igai külas töötamas ja on nende kasu wäga suur; sellepärast peaks ka meie juures sellega katset tehtama ja peaks mele Põllumeeste Selts kõigiti püüdma, niisuguse ühisusi elule kutsuda ja asutada. Sellega kaoks ka mõni wäga paha tagajärjega wiis meie praeguses  karjakaSwaluseS. Esiteks ci oleks meie küla karjades mitte nii palju sõnnisid, kes kewadel aga lehmi taga ajawad, neid äritawad ja nende söömist  eksitawad-ja teiseks lõppeks paaritamine lühemas suguduses. Meie wõike põllumees kaSwatab manast ajast saadik sugusõnni, nii kui ka lehmad ikka omast karjast, nii et aja jooksul tema kariloomad kõik wäga lühidalt sugulased on. Nii kui aga katsed on näidanud, on niisugusel lähemistel suguluse paaritamisel pikema aja jooksul wäga paha tagajärg  : loomad kaotawad oma elujõu ja ei jõua pahade wälimiste mõjude waStu tarwilikul mõõdul wõidelda, mille tagajärjeks kõiksugu haigused ja wead ilmuivad. (Järg tuleb.) Würsti käsu pääle. Saksakeelest eestistanud G. Markus. Möödaläinud aastasaja keikel sündinud lugu. Kohkunult jäi Diana seisma, kui herzog ära läks. Sügavamalt järele mõteldes, tundis ta warSti ära, et siin midagi muuta ei olnud, sest kõige kõrgem käsk pidi tingimata  täidetud saama, iseäranis meel, kui ta selle pääle mõtles, missuguse iseloomuga herzog oli. Weel natuke aega järele mõteldes  kutsuS ta oma toaneitsit, sellele teatades:  Tal olla walge siidi kleidi eest kohe hoolt kanda ning siis teda würstliku laua jaoks riidesse panna. Kui Diana ennast riidesse oli pannud ning suure peegli ette aStuS, ei tunnud ta ise ennast enam. Ta ei näinud peeglis mitte kurba leinajat leske, maid palju enam üht kaunist kenat noort tütarlast, natuke kahvatanud palgega. Ah, Teie näete välja nagu pruut ilma leierita, sõnas toaneitsi rõõmsalt, kui proua tõlda iStuS ning loSfi poole ära sõitis. Lossi jõude» leidis ta juba oma väikese tuttava ringkonna sääl eeS olevat. Herzogi proua võttis oma armsama kõige suurema auuStuse ja armastusega vastu. Ja, võimust  peab tarvitama, kui teiega'midagi võib korda saata, minu kallis isemeelne prouake, ütles herzog naljatades, kui ta Dianat tervitas. Esialgul oli noor lesk proua natuke kartlik, ehk küll kõik nagu sõbralikud ta waStu oliwad. Täna ning paarid päewad tagasi oliwad oma oleku poolest liig üksteise wastikud. Pääle seda nägi ta, et wäikese seltskonna tarwis liiga palju kulutud oli, niihästi riiete uhkuses tui ta. mitmes muuS asjas ning kõik kokku tulnud wõõrad oliwad pidulikult rõõmsad. See kartlik olek tegi teda aga enam noore neiu kui lese naese sarnaseks. Ta istuS nagu ikka ennegi herzogi proua kõrwal sohwa pääl proua sõbralikku ja lahkeid sõnu tähele pannes, kuna tema omas südame põhjas ometigi weel tugewaSti rõhuwat raSkust tundis. Wöis ju olla, et Diana kartlik olek ka sellest tuli, et herzog wäga rahutult edasi ja tagasi käis, kord istme püüle maha iStuS, jälle üleSse tõusis, kõndis, aknast wälja waatiS, nagu oleks ta kedagi ootanud. WiimakS oli wäljaS hõbe kella häält kuulda, mis nagu märgu andjaks oli, et kõik istmetelt ülestõusiwad. Üks herzogi kammerherra aStuS selsamal korral uksest sisse ning teatas herzogile midagi, mis teised ei kuulnud. Selle püüle pööras herzog kohe Diana poole, kes kartlikult ta otsa waatis ning ütles naerateS: Ma lubasin teile tänasel õhtul ootamata rõõmu teha, ning siis püüan ma seda nüüd ka tõeks teha. Olge hüüd, andke mulle oma käsi, edasi minekuks. Hoowimarsholl oli herzogi prouaga juba minemas. Tahtes wõi tahtmata pidi Diana herzogiga teistele järel sammuma. Kui nad juba söögitoast mööda ikka edasi läkfiwad, küsis Diana natuke kohkunult: Würstlik kõrgus, kuhu teie meid wiite? Lossi kabeli, waStaS herzog rahulikult, sääl on täna üks laulatus. Diana ei saanud meelgi aru, mis see kõik pidi tähendama, niisugusel tunni ajal laulatus. KeS need õnnelikud siis on? küsis Diana tasaselt. Enne weel kui herzog waStata jõudis, seifiwad nad juba kiriku ukse eeS, kus nad tasast oreli mängu kuulfiwad. Würst tõmbas Diana õrnalt enam oma lähemale, tema kätt natuke muljudes ja üteldes: KeS on need õnnelikud? olge julge uhke Diana, ärge kartke mitte I Peigmees  on baron Bodo Mehring. Diana silmad läkfiwad kirjuks, ta ei saanud mitte enam aru, mis sündis, tal tuli ette, nagu tahaks kiriku torn ta pääle langeda, ta kõrwad huugafiwad, silmade eeS muutis ennast kõik mustaks. TugewaSti hoidis ta herzogi käest kinni ning surus ennast tema najale, kartes, et ta jõud otsa lõpeb. Kõiki oma jõudu kokku mõttes, astus ta herzogi käe kõrwaS edasi kui pühamasse paika. Altari eeS ootaS juba lossi õpetaja omaS ameti riides. Kõrwal seifis sirgelt ja wäga wiisakalt sale kehaga meesterahwaS keda Diana küllalt tundis kes terawaSti ta otsa waatis. See oli baron Bodo Mehring. Herzog wiis Diana oma proua juurde, kelle kõrwa ta maha iStuS. Uuesti tuli tal siin uimaStuS.pääle, ta surus omad silmad kinni, nagu läbi une kuulis laulmist, õpetaja kõnet ja palwet. Kui õpetaja wait jäi, aStuS herzog wälja ning ütles kõwa ja selge häälega: Baron Bodo Mehring, aStuge ettel Diana kuulatas hingetõmbamata, kuda» Mehring, keda ta salaja armastanud, üle waguse kiriku põranda edasi sammus ning Sõda. Oku sõjamäest, 1.24. webr. Pahemal wüekogul Jaapani pahemast tiiwast oli kange kokkupõrkamine wenelaStega, kellede  arm jaapanlaStcst kolm korda suurem  oli nimelt 7 penikoormat Huni jõest põhjapool ja 5 penikoormat raudteest lääne pool. Kahjud 10,000 meest. 26. webr. (Reuter.) Ojama teadustab,  et Mnkden täna hommikul ära on wöetud. LähekorraS keStawad kanged lahingid edasi. Fnschan on ära wõetud: põhja pool kestablahingedast. Washingtonist, 25. webr. (Morning Post). Saadik TokioS telegrahweerib:.