Saarlane maksab: .. 1 . ss „ Vä „ -.7 S . maapostiga: „ t„SS „ V- - ».. - „ V 4 .. -»so .. ükstr «umber s kop. Ilmub ükskord nädalas, igal teistpäew-l.  Toimet»? Kuresaoreö, Pilkad uul., Treffeni majas lg. Kuulutuste waStuwõtMiue kuni Kuulutuste p-tit-rida S kop., lthe eiSoljai AK kop. Ä. Teisipäewal, 9. januaril 1907 XXII!, aastakäik Rahwa soowid. Sagedasti kinnitatakse ühes ehk teises ajalehes, et sääl rahwa soowide eest wälja astutakse. Sellega tahetakse näidata, et siin rahwa kasusid silmas peetakse ning asjade eest wõidelda tahetakse, mis rahwale kasu tooma peaksiwad. Kuid igakord ei wõi seda mitte tõendada, et see just rahwale  kasu tooks, mis rahwas soowib. Sagedasti  on rahwa soowid niisugused, mis selgitatud seisukohast waadates, just rahwa hää käekäigu wastu käiwad, Kudas peaks aga ajakirjandus niisugustes  asjades olema? Kas ta peaks, kui ta rahwa häälekandja tahab olla, ka niisuguste soowide poolt olema ning nende eest seisma,  wõi peab ta siin rahwa tahtmistele wastu hakkama? Meie arwates ei wõi õige koha pääl seisaw ajakirjandus mitte igal ajal rahwa tahtmistele ja soowidele pära jooksta. Sest õige ajalehe kohus ei ole mitte ainult seda näidata, mis rahwas nõuab ja tahab, waid ta peab rahwale sagedasti ka seda selgeks tegema,  et tema soowid ja nõuded tühised on. Ajolebt, mis alati ainult seda soowib za selle eest wälja astub, mis rahwas tahab, ning selle üle kisa teeb, on tühim.- ja ei ole mitte oma tähenduse wääriline. Kuid palju on siisgi ajalehti, kes ikka sxda kirjutawad, mis rahwale meeldib, selle pääle waatamata, kas see rahwale kasulik wõi kahjulik on. Niisugustel ajalehtedel ei ole mitte rahwa tõsine kasu pääsihiks, waid oma enese kasu, sest et selle läbi loodetakse enam rahwale meeldida wõiwat, et seega rohkem lugejaid wöita. Minewa aastaste liikumiste ajal oli see kõige suurem rahwa pailaps, kes kättesaamata  nõudmisi üles seadis ning hästi käre oli- Kes selle poolt mitte ei olnud, see ei olnud mitte rahwa mees, see ei töötanud mitte „rahwa meeles". Selle tõttu boikoteriti ka „Saarlast." Kuid selle pääle waatamata jäi «Saarlane" oma seisukohale truuwiks- Ja meie arwame, et ka rahwas seda ära on näinud, et meie seisukoht õige on olnud. Sest oleksiwad kõik selles seisukohas  töötanud, oleksiwad kõik selles mõttes olnud, kui meie üleminewa aasta lõpul töötasime, siis poleks Saaremaal mitte niisügusid kurbi nähtusid olnud, mis siin ette on tulnud. Ka käesolewal aastal tahame selles samas mõttes edasi töötada. Sest meie ei taha mitte kõmu tegijad olla, maid igas küsimuses selles mõttes rääkida, mis tahmale tõcSti kasulik on. Dr. Jakob Hurt. Uue aasta efimistes päewades lagunes kurwastaw sõnum terwel kodumaal laiali: Õpetaja vr. Zakob Hurt on surnud. 31> detsembril kell 12, 3? min pani see tähtis Eesti avalik tegelane, parem kirjanik  ja suur wanawara uurija sma silmad igavesti ki»»i. Sündis Põlwa kihelkonnas HimmaSte koolimajas 10. heinakuu päewul 1839. Oma hariduse sai ta, esiti Tartu kreiskoolis,  siis Tartu gümnasiumis ja lõpeks Tartu ülikoolis õppides. Ülikoolis studeeriS  ta 1859—1863 usuteadust. 1865 sai ta usuteaduse kandidadiks. 1865 —1866 oli Hurt Tartumaal Hellenurme mõisas kodukooligpetuiaks; 1868 tuli ta Kuresaare  Unna gümnasiumi kooliöpetaiakS, kust teda lühikese oja pärast Tartusse stllesama ameti pääle kutsuti. Sääl töötas  ta 4 aastat, 1863-72. 1872- 80 oli Hurt Õttpääs õpetajaks ja 1880—1901 Peterburis Eesti Jaani koguduse hingekarjaseks,  1880 aastast saadik, oli.M. ka ühtlust kaardi mäes öpetazeks.'""Aastal 1886 sai J. Hurt Helsingi ülikoolis doktori auunime- Need on tähtsamad eluloolised teated Div Hurt'e kohta. Tema tähtsus EsSti elus on ütlemata suur. Õpetaja ameti kõrwal oli Hurt tähtis keelemees ja kirjanik  Tema tähtsam tegewus aga, mille jaoks ta kõik oma mümascd eluaastad ohwerdas, oli wanawara korjamine, uurimine  ja korraldamine. Kahjuks ei saanud ta oma elutööd täielikult lõpetada; enne tuli surm ja sundis teda oma tööd pooleli  jätma- 4- januaril kell 1 paigutati  Vr Hurt't põrm Tarm Maarja surnuaiale wiimsele hingusele- Rahu tema põrmule! Sõbra räsi kirjutab meile õpetaja vi. J. Hurti matuse üle 3. januaril Peterburist järgmiselt: Arwa juhtub elus sarnast suurepäralist elawat rahwaliikumist ette tulema, kui meis pealinna eestlastel, osalt ka sakslastel  2. ja 3. januaril s- a. oli. S.da liikumist sünnitas meile unustamata Eesti isa ja pealinna EeSti Jaani koguduse endise hingekarjase Vr. J. Hurti matmine- Õhtul 2- januaril kell ?Va kanti kallima  põrm, milles igawene ilmsuremata idu peidus on, kirikusse aijari-wõre eite elamute lillede ja roosipuude tukka- Osawõtjaid  oli kirik täis- Pääl? ärotawat kõnet ja palwet, mida kohaline õp- Kallas pidas ja pääle liigutawate laulusalmide, nõudis kogudus oma armsamat wiimast korda siin elus weel näha saada; seda soowi täideti ja nõnda jätfiwad koguduse liikmed oma armsa hingekarjatsega jumalaga. Järgmis l päewal hommiku enne matmist  tinutati melal-puusärgi kaan kinni. Matmise talitus algaS kell 12. Juba hommiku aegsasti juhtisiwad tuhanded tuksuwad südamed oma sammusid Jaani kiriku poole; juba aegsasti oli kirikukoorid, kuhu käik omatud oli, tungis osamõtjaid tais; kellu IIV- awati kiriku alumine ruum, mis ka pea täis kiiluti- Matmist toimetas kohaline õp- R. Kallas- Matmise kõne juhiks wõttis ta (Mat. 25, 20, 21) MMlendiga kaupleja, kelle kohta isand kiidetama otsuse andis: „sina hea ja usta» sulane, sina oled pisku üle ustaw olnud, mina tahan sind palju üle panna; mine oma Issanda rõõmu sisse". Kõneleja kordas õndsa lahkunud eluloo lapseeast künni elu lõpuni, ning iga elusammu järele oli see tunnistus ikka maga kohane:sina heajaustawsulane.  Iseenesest mõista oli kõne aja ja asja kohane elaw, ärataw ja liigutaw. Pääle Eesti keele kõne pidas ka üks saksa koguduse õp. saksa keelse kõne, sest et Jaani koguduses ka 1500 hingeline saksa kogudus on- Laulud oliwad eesti ja saksa keeljed, ühtedena ja nimelt Uue lauluraamatu  järele enne kõnet. 585. I—4; parast kõnet: M 616, 4; pärast matmist  196, 9; lõpulaul M 602 1, 3, 5, 6. Wahede pääl lauldi ka kaks sega-, üks laste- ja lõpuks meel üks meestekoori  laul. Pääle matmise talituse ütlesiwad ametiwennad, keda arwu järele küll ligi 20 oli, lahkunule kohaseid piibli salma ja lühikesi kõnest jumalaga jätmiseks; lõpetuses kõneles meel üks wöörmünder. Matmise toimetus tuuris IV- tundi, mis algusest lõpuni nii liigutaw oli, et kellegi sureliku suu ega sulg seda awaldada ei jõua- Kirik oli leina ehtes; aknad oliwad muStoK? tekkidega pimestatud; elekter Valgustas  meie pühaliku leina-koda. Kosutawad  kõned ja palwed ; liigutawad koguduse ja koori laulud; õrna tundmuslised oreli helid; roosi puude ja lillede mets; rohke arwuline pärgade kogu, mis puusärk! mitmele korrale ümber ja üle kattis; koil need ja päälegi weel liigutawad tundmused  iga osawõtja rinnus, tegiwad meie kaunima ;a kallima pühakoja elektri walguse kiirte säral nii taewalikuks, et minu usu ja nähtuse järele terwe osawõtjate kogu selle pühakirja elawat tõde enese juures tundis: Teie olete õigete maimude juures, kes täiesti pühaks saanud. (Ebr. 12, 23). Pääle pühaliku toimetuse kanti pühitsetud  põrm kirikust walja tänawals linna keelel uulitsale selle asja otstarbeks  ootawale ehitud kohale, mis järel olewa suure rahwa kogu saatel Balti-waksali poole weerema hakkas. Matuss-rong oli niisama suurepäraline, kui matus ise; see täitis tänawaid, kust ta läbi liikus, äärest ääreni nõnda, et mööda minijate ja waStu tulijate käik takistatud sai. Waksali jõudes pandi meie armaS wagunisse, lauldi weel paar salmi, mis osawõtjaid pifareteni liigutas, aga wõõraid imestamisele erutas. Armas isa õnnis lahkuja jättis meid õhtul kell 8 päälinna rõõmudesse ja mäludesse, sest raudtee rong kandis teda kodumaa kalmukünka poole. Meie armastus hüüdis talle weel uskliku  lauljaga järele: ~Hääd teed, hääd teed su wiimsel teel! Waew mööda, rahu ootab ee:. Sul elu anti Jumalalt Ja Issandalt, Sind hüüti üles kaduwalt."