Saarlane Teisipäewal, 19. märtsil 1903. XVI» aastakÄik. maksab Postiga saadetud aastas. A ~ „ Pooles aastas t „ ÄT „ -ch.-. Ilmub igaltoisipäs»V«»r. KuresaareS Kauba-uulitsas nr.!?. Saarlase toiu»etusele,K«resaarde. Kuulutuste petit rida maksab ö k. UW KikSldittMjtikli ajiileht anui- ja liimariihittle UM Saaremaa matmise-kassa. Wõimata on neid silmapisaraid, seda leina ja kurbtust üles arwata, mis surm oma kare käega igale poole sünnitab. Kurbtus,  lein ja silmapisarad on igaühe surmakorra  järeldus. Aga siisgi on häda seda suurem, kurbtuS seda raskem, silmapisarad seda walusamad, kui surijaga ühes perekonna ülewalpidaja lahkub, kui surm waesuft majasse  toob, ehk kui surijal midagi järele ei jää, millega teda matta. Et surma waljust  selles asjas mähe pehmendada, selleks wõiwad elukinnitamise seltsid ja matmise kassad kaasa aitada. Seekord tahtsime matmise  kassadest, wähe rääkida, kellel ülesandeks  on, oma ärasurnud liikmete matmiseks  ühekordlist abi anda. Matmise kassade  poolt antaw abi on aga sagedasti nii suur, et see mitte surija matmiseks ära ei kulu, waid et sellest ka mõndagi järele jääb neile abiks, kelle elu tuge surm ära on riisunud. MatmisekaSsasid on igale poole asutatud. Ka Kuresaares on neid kolm. Nende rohke arw nmtab, et nad elus wäga tarwilikud on. Kahes kassas on liikmemaks iga surmakorra päält 5 rbl., ühel aga 2 rubla. See kassa on enam Vaesemate inimeste tarwis cti l kustutud ja selle kassa nimi on ~Saaremaa matmise kassa." Et seda kassat rahwale  tutwustada, siis tahtsime siin lugejatele  nimetatud kassa põhjüskirjadest mõnda rääkida. Sellel kassal on, nagu kõigil sarnastel asutustel,  eesmärgiks oma liikmete matmiseks abi anda. Kassaliikmeteks wõetakse isikuid igast seisusest, meeste kui ka nacsterahivaid waStu, kes alla 4S aastat wanad on. Isik, kes kassaliikmekS  tahab heita, peab selle üle kassa eestseisusele  kirjalikult teatama, teated oma seisuse,  manuse, nime ja liignime üle kassa nimekirja raaMtWse tähendama ja tunnistuse  oma manuse, ja kui tarwis, ka termis? üle ette panema. Keda kassa eestseisus liikmeks wastu ei wõta, see wõib selle üle kirjalikult kassa üleüldisele liikmete koosolekule  kaebtuse tuua. Kassa liikmete arw on 111. Kui liikmete arw täis on, ja neid, kes liikmeteks heita tahtwad, rohkem on, siis kirjutatakse need, kes üle 111 on, kassa kandidatide nimekirjasse. Liikmeks astudes tuleb 2 rubla sisseastumise raha maksta, kes aga kandidadiks jääb, see maksab 1 rbl. Liikmete suremise korral aStuwad kandidadid nende asemele liikmeteks, kuS juures eesõigus  neile antakse, kes ennast ennem on teatanud.  Üks rubla, mis kandidat enne on maksnud, armutakse sisseastumise rahaks, nii et liikmeks saades kandidadil ainult 1 rubla maksta on. Mees ja naene arwatakse üheks liikmeks, ehk nad küll mõlemad kaSfa nimekirjas  seisawad. Suremise kordadel maksawad  nad ainult ühe liikme maksu, kuid nende enese suremise korral saab igaüks nendest täie abiraha. Sellepärast on abielurahwal wäga kasulik kassa liikmeks heita. Kassaliikmeteks wõiwad ka need isikud astuda, kes mitte alati KuresaareS ei ela, kuid sarnased isikud peawad oma maksud surmakordade päält juba ette ära maksma ja neil peab usalduse mees KuresaareS  olema, kes kõiki neid kohuseid täidab,  mis põhjuskirjad neilt nõuawad. ühe kaSsaliikme suremise korral, maksab igaüks liige mees ja naene aga kokku —> kassasse  2 rubla, 3 nädala jooksul, sellest päewast arwates, millal ta eestseisuse poolt selle üle teatust sai. Juhtub aga ühekorraga  mitu surmakorda ette tulema, siis antakse teiste surma kordade jaoks rohkem aega. Raha maksetakse kassapidaja kätte, kelleks praegu hr. L. Jssajew on. Kes «Säratud  tähtajal maksu ära ei maksa, langeb  60 kop. trahwi alla, mille üle temale seltsi poolt teatus saadetakse. Ei maksa ta oma maksu ja trahwi järgmise kahe nädala jooksul siisgi mitte ära, siis heidetakse  ta kaSsa liikmetest wälja. Kassa annab oma liikmete matmiseks järgmiselt abi: Mamsel Ilmaaegne. Toakene kus tema elas, oli nüüd tema päralt  üksi; Doora ei olnud enam nende juures, maid elas jälle oma käe paül, teda ei tarwitatud  enam. Juulia oli suureks kaswanud  ja tema wend „nar herra" ei olnud  enam kodus, MI laskis tädi siis Doora majatalituseft lahti ja pidas ühe wiieteistkümne aastase tüdruku. Majatalitust  pidi ju Juulia iseenest mõista, õppima, seega ei olnud ju Doorat enam waja. Noorel neiul ei olnud see midagi uudist, et tänase päewa jaoks ei ühtegi lille ega kingitust moodi ees olema laua pääl ei seisnud ja et keegi temale õnne ei tulnud  soowima, ja et keegi temale armastama häälega ei ütelnud: Jumal õnnistagu sind minu kallike! Tema pani ennast riidesse, lükkas akna lahti, kammis lahtise akna wahel oma pitki musti juuksid. Temast oli kõrge kaswu aga saleda kehaga neiu kaSwanud ja nägi praegu, täiskaswanult, meel wõöra maalisem wälja kui lapselt; tema oli wist wäga oma ema nägu. Nina weidi kongus, otsaesine madal, lõug ümargune ja kindel ja siis meel kaks suurt, hiilgawat silma, mille iseäralikku läiget enamisti pitkad mustad ripsmed warjasiwod. Riided oliwad  temal wõimalikult lihtsad. Tädi Riecke pidas tarwilikuks tema silmatorkawat kogu nii palju kui iganes wöimalik peitsi. Valkjassinise  sitsi kleidi oli tema enesele selga pannud ja selle üle üks põll, mida tema wõimalikult ilusasti õmmelnud oli. Tema ei oleks ennast paremasse riide ajada vwinndgi, sest et tädi" just selleks päewaks suurt pesu oli käskinud käsile wõtta. Suured  kõrwaröngad, mis temal lapselt oliwad, oli tädi ammu juba temalt ära wõtnud, aga Juulia hakkas weel tänagi harjunud wiisi järele kõrwalehtcdest kinni, kuiva tema  siis ikka teinud oli, kui temal rõngad alles oliwad. Täna jäi tema aga ometi kauem kui harilikult peegli ette seisma ja waatles ennast, niipea aga kui kellu seitse lõi, tõttas tema kööki hommikust walmistama, mida tema siis elatistuppa wiis, kus tädi juba lahtise akna all istudes ootis ja wäga wananenud ja kahwatu wälja nägi. Hääd hommikut tädi lütles neiu. Tere, Juulia! waZtas tädi üksluiselt. Juulia walas tassid täis ja lausus: Kas soowid jooma hakata, tädi? Preili Riccke tuli laua juurde. Mina soowin sinule õnne mu laps, ütles tema Juulia otsaesist oma huultega puudutades. Ja siin on sulle ka midagi, aga ära pillu seda ära sina tead ju sügama õhkamisega  waikis tema ja liigutas oma kohwi. Juulia nägu punetas rõõmust. Mina tänan sind, armas tädi ja kas tohin selle rahaga teha mis ise tahan? küsis tema. Jah, see tähendab, kui sina seda tühja oe jade eest wälja ei anna; see tähendab mina lootsin, et sina seda raha paigale paneksid, oli wastus. Mamsel Jlmaegne maikis, aga tema rõõm kingituse üle näis kadunud olewat. Täna õhtust poole, rääkis tädi edasi, kui pesu juba nööride päält maha on wõetud,  wvid sina rätsepa juurde minna, tema wõib sinule ühe kleidi korrale seada. Mina kandsin seda siis, kui ise noor tüdruk olin. Proua Kortum kutsub sind nelipühiks enes- tele; kaheksateistkümne aastaga on sull ju ka wist õigus pidudest osa wõtta. Oh, tädi, ütles neiu, luba mind parem kodu jääda, mina ei tunnegi neid inimesi kõiki, kes sinna kokku tulewad, ning, Kui mina seda ainult teaksin, miks pärast  ja mille päälc sina nii uhke ja kõrk oled! Sina pead sõitma! Mina nõuan seda juba sellepärast, et teised jälle ütelda ei wõi, et mina sinule midagi ei soowida ja sinuga wõõraemalikult ümberkäida. Neiu ei lausunud sõna, walas tädi tassi uuesti täis ja hakkas toast wälja minema. Mina palun, et teie täna pesu ka nõnda taewakarwaliseks ei finita kui minewal korral! hüüdis preili Rieke temale järele ja siis tõmbas tema ühe kirja kleidi taskust, hingas sügawasti ja hakkas teda iseäranis erutusega lugema. Alumise korra esikojas seisiwad mitmesugused  majariistad läbisegi ja proua nõuniku tüdruk peksis nende seest terweid tolmupilwesid wälja. Kahe toa uksed, milledest  need asjad wälja oliwad kantud, seisiwad  pärani lahti ja naesterahwas, kes neid põrandaid küüris, nähti ühtepuhku kartwad, et proua nõunik tema tööd salajalt tähele paneb. Juulia tere homikut jäi teiste poolt tähelepanemata; proua Minna ei näinud  ega kuulnud teda ialgi ja mamsel Ilmaaegne wõis takistamatalt oma sünnipäewa  pühitsemisega alustust teha. Kui Teie laudlinad ja salwrätikud kohe käsile tahate wõtta, preili, siis aitan mina teid kvrwi jõe ääre kanda, ütles wana pesunaene.  Ja mõne minuti järele oliwad nemad jõe ääres. Aed oli ainult kitsa jalgraja  läbi jõest lahutatud. Ander»h«mi