Saarlane maksab- Vz » 1„ SS ,/ . Va ~ .-?». 7S » maapostiga- „ I. „AO „ V. .. >„ - Va - ~ S<> » Üksik number S kop. Mumb talskorda nSdalas, igal kesknädalal ja laupäewal. Trcsftni'maftS M lg. Kuulutuste wastuwõtwiue wn, Kuulutnötc p<!it<rida 3 kop. lehe.eesotsas Sl» kop. Kesknädalal, 31. oktobril 1907, XX!». aastatiiik Kodumaalt Kuresaareft. Õpetaja hra Dreksler on Riia õperingkonna kuratorilt luba saanud kohalises gümnasiumis usuõpetust eestlastele ja sakslastele lahus anda, Tähendatud luba on juba tarwitusele wõetud- Waremalt õpetati üheS klassis ning ühel ja selsamal tunnil kahes keeles usuõpetust. Muidugi mõista, tegi sarnane olukord õpetamises takistusi, kuna kumbagi osakonnaga töötamiseks ainult paarkümmend  minutit aega oli Selle tõttu on saadud lubal suur tähendus. Seltskondlik elu. Minewases  „Saarlases" kellegi „Alsa" kirjeldust  Kuresaare seltskondlikest elust lugedes, lendasiwad mõned minewiku aastad mu maimu silmade eest mööda. Mu meelde tuli aeg, kuS meie linnakese seltskondlises eluS esimesi suuremaid edu sammusid tehti, kus juba paremaid näitemängusid, nagu „Piirjärwe rentnik" jne- näitepõrandale hakati tooma. Selleaegse näitemängu sõbrade seltskonna juhatajaks ja elulekutsujaks  oli hra O. Kunstmann, kes peenetundelise  näitemängu juhina nii mõndagi korda saata mõis. Pärast poole astusiwad teised inkad seltskondliste lõbude toimetajateks utes. Hra K. hoidis ennast rohkem kõrwaie. Nüüd on aga ka need uued juhtiivad jõuud tõõpõllu maha jätnud. Edasi saadi aru, et mitmed elule kutsutud kiratsewad seltsid mitte midagi suuremat toime panna ei suuda, et ainult ühendus ja üksmeel jõuudu annawad.  Seltsid sulatati kokku; tegelased jätsiwad waremalt ilmsiks tulema jonniajamise.  Seltsielu etteotsa faiwad Kuresaare  teowõimlisemad jõuud. Wõime kindlasti  loota, et K. E. Seltsi näitejõuud hra K. juhatusel kokku astuwad ning meie linna suikuwat elu mõnusate näitemängu õhtutega elustama saamad. Kuresaar on selle tähtsa teo korda saatnud, et siin kõik Eesti seltsid üheks seltsiks ühendati, mida nii mitmesgi linnas on soonmüo. Nüüd on Kuresaare seltskondlises  elus üks kari ja üks karjane ia rahu ning üksmeel walitsemas. Palju tööd ja hoolt on seltside ühendamise asjus tuntud  südi tegelane hr. Piip näidanud, kes selle läbi enesele Kuresaare seltskondlise elu ajaloos kauni tähtsa mälestuse on wõitnud. Seega annawad asjaolud põhjust, edaspidi Kuresaare seltskondlise elu edenemise küsimuses  kõige paremat loota, Omega. Meie linnas, Kauba uulitsal, hr. Moschewitinowi maja ees on puud istutatud,  mis edaspidi, kui puud suuremaks saamad, sellele uulitsale suurt ilu saamad andma. Tore oleks, kui igal pool Kauba uulitsal, niisama ka Lossi ja Kubermangu uulitsatel, mis suuremad ja tähtsamad uulitsad Kuresaares on, puud istutatsks. Öösel 27./2 S. oktobril on Kubermangu  uulitsal olema lux lambi õhuröör tangidega miimest kohast kokku muljutud, nit et 3- jala pitkune tükk röörist wälja sai lõigatud ja uus asemele pidi pandama. Kurjategija oli lux-lambi lähedal seisma mana laterna posti otsa roninud ja säält oma inetu teo korda saatnud. Üle eila õhtu vn see sama õhuröör jälle katki lõigatud. Kuda lugejad mäletawad, löödi hiljuti sellel samal lambil klaaskuppel katki. KaS selle lux lambi rikkumine nüüd ainult wallatu uulitsapoist temp on, wöi on mõnel isikul lambi walguS pahanduseks mustade plaanide kordasaatmises, seda on raske ütelda. Iga tahes näib aga lvx-lambi walgus inetu teo kordasaatjal pinnaks silmas olewat. Meie igapäewane leib. Must rukki leib on meie igapäewane leib. Ja just sellepärast, et ta meie ig a> päcm a n e le i b on, peame püüdma selle ecst hoolitseda, ettaigapäewaseks leiwakS lõigiti kohane oleks. Meie linna leiwattgijatest ei pane aga mõned mitte alati sellepääle just suurt rõhku, kuidas leiba küpsetada, ehk kuidas ta maitseb. Olen juba mõnegi korra seesugust leiba ostnud, mis liiga halbadest jahudest walmistatud,  ehk jälle poolküpsenud, wõi nagu öeldakse, „tainane" oli. Ma ei tea seletada,  mispärast leib poolküpsenuks jäätakse. Sellega, et leiba walmiStada ei mõisteta, leiwaiegijad endid wabandada ei tohi; ja selles soomiS, et poolküpsenud leib raskem on ning ta nii rohkem maksma tuleb, mina ' Isiklikult leiwategijaid süüdistada ei taha, sest see oleks uskumata. Aga eks ta ole üks puhas, mil põhjusel asjalugu nii on. Tähtis on ainult see, et edaspidi selles asjas parandust tuleks. On ju leiwa hind küllalt seewõrd kõrge, et hüäd leiba tahta  tohib. Mina isiklikult annaksin nõuu, leiwatarwitajate  ühisust elule kutsuda. Hulk ini- Kättemaksmine. Inglis kirjaniku Conan Doyle kriminal- 15 jutustus kahes jaos. Wanamoor tõmbas taskust ajalehe wälja ja'näitas meie kuulutust. Ma tulin selle kuulutuse järele, herrad, ütles ta kummardades, selle kihlasõrmuse pärast, mis Brikstoni uulitsalt leiti. Mu tütar Sally on teda ära kaotanud; ta on aasta päewad kõigist aurulaewa „Junion'i" kokal mehel. Issand Jumal! Mis ütleb mees, kui ta koduse tuleb ja sõrmuse kadunud  leiab I Ta on muidugi järsu iseloomuga  inimene, seda rohkem meel, kui ta purjus 0n.... Sally käis eila tsirkuses. On see ta sõrmus? küsisin mina. Tänu Jumalale! hüüdis wanaeit. Kuidas  saab Sally rõõmustama. Seesama  ta on. KsdaS Teie adress on? küsisin ma pliiatsit  kätte mõttes. Dunkani uulits, 13. HaundSdich- Siit kaunis kaugel. Teilt tfirkusfe minnes ei pruugi ju poolesgi Brikstoni uulitsalt läbi minna, tähendas HolmeS terawalt. Wanaeit waataS  oma wäikeSte haiglaste silmadega uurivalt  Holmesi pääle. Herra küsis, kus mina elan, aga Sally elab Meyfieldi platsil, Pekham, 3. Teie liignimi? Soyer, aga Sallyl Dennis, sest et ta Tom Dsnnisele mehele läks. See on siis tubli poiss, kui ta merel on ja paremat kokka ei ole leida; aga kui ta maale tuleb, siis on kohe naesterahwad ja kõrtsid käsil. Siin on Teie sõrmus, proua Soyer, ütlesin ma Holmefi märguandmise pääle, see on wist Teie tütre oma ja ma rõõmustan  selle üle, et wõin teda ta omanikule tagasi anda. Wanaeit pistis sõrmuse tasku ja lahkus  toast. Scherlok Holmes kargas ka kohe istmelt ÄleS ja tormas oma tuppa- Pilgu aja pärast tuli ta tagasi, palito selgas. Ma lähen ta järele, Ütles ta rutuga. See on wist ka mõni asjaosaline ja wiib mind ta juurde. Oodake mind. Uks pandi kinni, enne kui Holmes trepist  alla jõudis. Ma nägin aknast, kudaS wana eit uulitsat mööda edasi komberdas ja Holmes mõni samm ta zarel. On ta arwamine ehk kõik ekslik, ehk saab ta selle saladuse jälgile, mõtlesin mina. Ma tundsin,  et mul wõimata oli enne magama uinuda, kui ma ta tagaajamise tagajärjest olen teada saanud. Ta läks kella üheksa ajal wälja. Ma ei wõinud teada, millal ta tagasi tuleb ja ootasin teda söömatoas, kuna ma Anrie Murje „Vie de Boheme" lugefin. Kell» lõi kümme ära ja ma kuulsin, kui perenaene  magama läks. Kellu 12 ajal kuulsin  ma wõtme kriiksumist lukus. Kohe, kui Holmes sisse astus, nägin ma ta näost ära, et see kõik oli asjata olnud. Esiteks oli ta nägu tusane, kuid wiimati hakkas ta walju häälega naerma. Mingi hinna eest ei soowiks ma seda, et politsei sellest teada saaks! hüüdis ta toolile istudes. Ma naersin neid niipalju, et nad mulle mahti ei annud asjalugu lõpuni  jutustada. Ma naeran ikkagi weel, sellepärast, et ma wiimati ometi oma eesmärgile  jõuan Noh, kuidas läks ? küsisin ma. Asi läks mulle kaunis waStu meelt, siisgi wõin ma Teile teda jutustada. Wanaeit läks mähe maad jala, siis hakkas ta lonkama ja ei saanud enam edasi. Ta jäi seisma ja hüüdis woorimeest. Ma läksin ligemale, et kuulda, kuidas ta oma adreSst üles annab, aga mul ei olnud tarwiSgi rutata, sest ta hüüdis täiest kõrist: „Sõida Dunkani uulitsale 18, Haundsdich!" Ta ei maleta, mõtlesin mina ja kui ma nägin,  et ta tõlda iStuS, hüppasin mina wänkri tahaotsa pääle- Seda kunsti peab iga sala politseinik oskama. Meie sõitsime  kaunis ruttu, kuni Dunkani uulitsani. Ma hüppasin enne maha, kui sõiduriist