sel põhjusel teinud olla, igatahes aga mitte sel põhjusel, et ta kombeliselt uiiwõrd langenud  oleks. Ta küskiZ wangi katelt rauad ära wotta ja saatis wabisoldati wäljo. Siis algas ta jäxelkunlamist. Pääle hariliste küsimiste,  mis wangi nimesse, vanadusesse ja ametisse puumsiwad ja mille pääle Raoul Bsrtet selgesti ja rahuliselt kostis, küsis kohtunik temalt: Kas teate, missuguses kuritöös Teid süüdistatakse? Tean- Missuguseid pöhjusid wõite oma kaitseks üles sada? Süüdistatav woikis, nagu otsiks ta sõnu, siis kostis ta tasa: Missuguseid pöhjusid? Mul ei oli oma kaitseks Mingisuguseid pöhjusid. Uurija kohtunik, kes ägedaid süü salgamist  ja vasturääkimist oli ootnud ja ennast juba igasugu päälekäimiste mustu ette walanstab, jäi niisuguse wastuse pääle üsna keeletumaks. Teie tunnistate siis ennast süüdlaseks? Kui soowite, herra kohtunik, jah tunnistan. Kuldas, kui soowite? Kas tahate mind narrida? (Järgneb ) Prl- M. oli L raamatukaupluses oma rahakohi leti pääle pannud, kust scc ära kadunud. Pr. K. Upalt kahtlustati selle rahakoti varguses, sest et ta sel ajal poodis prl. M. juures seisnud ning kohe poest jäljeta wälja läinud- Esimese jaoskonna rahukohtunik tunnistas K. wargustS süüdlaseks  ning mõistis ta üheks aastaks türmi ja et la kohtu eest ära põgeneda ei saaks, pandi ta kohe aresti majas>e kinni. Pärast ühe kuulist arestis olemist wabaStaS rahukohtukogu  K. 25. rublalise salogi waStu aresti alt. 23. septembril mõistis rahukohtukogu  K. ülemal tähendatud süüdistuses priiks- Prl. M., kes selles asjas päätunnistaja  oli, on ära reisinud ja tema elukoht  ei ole mitte teada. Isegi tema isa ei tea, kus ta praegu elab. Sellepärast ei wõidud prl. M- mitte uueSti wande all üle kuulara. Paari aasta eest warastatud Pajomõisa rehest 6 wakka wilja ära. Mõni aeg pärast seda tulnud awalikuks, et kaks talumeest  U. ja T. V» wersta eemal olemast tühjast saunast wilja koM wedanud. 1., kelle järelevaatamise all nimetatud saun on, seletas, et ta selle wilja, 2- waka suuruses, saunast leidnud. Wiljast keetnud ta õlut ning andnud poole sellest T —!e. Rahukohtunik mõistis U. ja T. igaühe üheks aastaks kinni. U. kaebaS edasi. Ka rahukohtukogn tunnistas U. süüdlaseks, alandas aga nuhtlust luni 4. kuuni. Kuresaares, Rosentrei maja hoowi päält kadusiwad juni kuus wankrilt hr. B. rangid ja muud hobuseriistud ära. Selsamal ajal nähtud hr. W-, Kihelkonnalt pärit, rangidega kohe Pödujet minewat. Sellepärast  kahtlustati W. hobust riistade wargujes.  Politseis tunnistas W. üles, et ta hobuseriistad wõtnud olla ning tõi need tagasi. Rahukohtunik mõistis W. neljaks kuuks kinni. W. kaebas edasi ja seletas, et ta hvbuscrnSiad uulitsalt leidnud olla. Politseis ei ole ta ennast warguses süüdlaseks  tunnistanud, waid sõna „wõtnud" all mõtelnud ta nende, kui leitud asjade wõtmist uulitsalt. Rahukohtu kogu kinnitas rahukohtuniku otsuse. Mõned korrarikkujad isikud on kombluse  poolest nii alla läinud, et nad isegi surnuaeda kui ristirahwa pühamat rahu kohta oma inetute tegude kordasaatmiseks  tarwitawad. Nii mõnigi hauaaidade  rikkumine on ette tulnud- Siin peaks küll terwe seltskond appi tulema, et niisugused üleannetud isikud awalikuks wõiksiwad tulla. Rahupaik jäägu rahupaigaks! - Mereäärsetel teedel sõidetakse sagedasti  hilja õhtul jalgratastega ilma laternita  sel ajal, millal ka rahwas sääl jalutab.  Õnnetuste eemale hoidmiseks tuleks selle järele walwada, et jalgratta sõitu ilma laternita mereäärsetel teedel mitte enam õhtutel ette ei tuleks. >— AunStatud toimetus! Palun tungiwalt käesolewat kirja oma auustatud lehes awaidada: Nende ridade kirjutaja sai 30- septembril järgmise etenduse  päältnägijaks: Nimetatud päewal umbes kell kahe ajal päüls lõunat tormas wabriku omaniku Wildenbergi automobil manast laewasadamast tulles hirmsa kiirusega Pargi uulitsa poole, kust keegi maanaeSterahwaS  wankriga lühenes; iseäralikku sõiduriista  nähes läks hobune peruks ning wiskas  wankri ühes seeSolijaga ümber, kuS juures noor naesterahwas, nimega Miina Wäli, Sõrmest, wankri alla jäi. Esimesel pilgul nais, kui oleks ta surma saanud, mis aga õnneks mitte ei sündinud. Automobiil  juht jättis sõiduriista seisma za tahtis naeSterahwale appi minna, kukkus aga käpuli uulitsale maha, sest La oli pur u- joobnud. Wiimaks läks tal korda õnnetut wankri alt wabastada ja istukile seadida, kes aga nii nõrk õli, et ta istudagi ei suutnud. Herra K, kes ka seda sündmust päält nägi, saatis lähedal olewad poisikesed kindluse kraamist mett tooma, mida nad oma mütsidega tõiwad ja waese naesterahwa pähe walafiwad, mille tagajärjel  wiimane toibuma hakkas. Ta kaebas hirmsa walu üle pääs ja kõiges kehaS. Tähendatud automobili lübi on õige palju õnnetusi juhtunud, nii et aeg käeS on nendele lõppu teha, mis selle läbi sünniks, et politsei kõma käsu annaks, automobili sõidukiirust harilikust nobedusest mitte suuremaks minna lasta ning et selle juhtimine ainult kainete isikute kätte ustaks. Päältwaataja. Meie oleme „Päältnägija" kirjale ruumi andnud, sest et automobili sõitjate tegewuS täiesti üle piiri läheb. Sagedasti sõidetakse pimedatel õhtutel mööda kitsaid ja kõweraid  linna uulitsaid „ luSti," tuS juures suurt rõhku sõidu kiiruse pääle pannakse. Et siin õnnetused kergesti ette wõiwad tulla, on arusaadaw. Ka maol sünnitada see automobili sõitjatele sagedasti lõbu, kui nad hobused kraami ajada ehk lehmadega wõitu „kargutada" wõiwad. Automobili sõitu nii hästi linnas kui maal, tuleks tingimata korraldada. Linnawalitsuse poolt wõUsimad selles aöjaS sunduSlised määrused  -väljaantud saada, nagu need jalgratta sõidu üle wälja on antud. Meie ei ole mitte automobili sõidu waStu, küll aga nende korratuste waStu, mis selle sõidu läbi sagedasti tehakse. Uued teemäärused on „Liiwimaa kub. ajalehes" Liiivimaa kiwiteede kohta, mis teekapitali kutul ehitatud, awaldatud. Nimetame siin neist mõned tähtsamad: 1) Wastutulijad peawad alati paremat Seda ja teist. TolStoi juubeli puhul kõneldakse ka mõnest naljakast juhtumisest tema elus. Ühel õhtul as'.ud Mojlwas ühe lehe toi- nutusesse keegi talupoeg. „Mis sa tahad?" küsib ärijuhtija, keegi poolakas. „Ma tõin ühe jutu," ütles talupoeg- „Praegu ei ole meil aega. Ka ei ole kedagi toimetuse liikmetest siin." Poolakas, kes arwas, et lihtne talupoeg mõne tühise asja tõi, pööras jälle wanamehe poole ja küsis: „On ses sinu enese kirjutatud?" „Ei, aga mina rvõin seda jutustust soowitada." Kontori juhataja hakkas naerma ja tähendas pilkawalt, et ta seda jutustust toimetajale soowitawa saab. ~Noh, siis lisage juurde, et krahw Tolstoi selle jutu isiklikult tõi-" Poolakas põrkaS tagasi: „Krahw Tolstoi? See ei wõi olla. Teie krahw l" „Jah," seletas krahw L. N. Tolstoi- .Missugune rumalus! Ega krahw Tolstor niisuguste riietega ümber ei ründa! Mine aga pääle, wanakene, sind ometi keegi ei usu!" Kui ärijuhtija teisel päewal ..imelikust rvanameheft" jutustas, sattus Lerwe toimetus  ärewusesse. ..Te-e olete meid koledal kombel teotanud!" kisendas toimetaja. ..See käib juba üle kõigi piiride l Ajalehe toimetus ei tea, kes krahw L- N. Tolstoi  on!" Pahem käsi. Pahema käe küsimus  on huwitaw nähtus kehaliku kaswatuse  juures. Saksamaal on teda wiimasel ajal tõsiselt uuritud. Kästtöö-koolideS sunnitakse  õpilasi kirwe, wasara, sae ja teiste riistadega mõlema käe abil töötama. Sest kui ühtlaselt on harjutatud, siis on töötegemine  mõlema käega ka ühte wüsi kerge. Päälegi ei wäsi keha selle juures sugugi nn ruttu ära, kui ühe käega töötades Ka tütarlapsi õpetatakse pahema käega õmblema ja muud tööd tegema. Katsed, mis selles asjas on tehtud, annawad imehäid  tagajärgesid- Ime kiiresti harjub pahem käsi ära niisama osawaSti tööd tegema, nagu paremgi- Ole õiglane kel lapse «astu : Käida oma lubadusi tema wastu, sest muidu õpetad sa teda maletama. Inimene ei ole õnnetu mitte siis, kui ta karust ega lõukoerast enese jõuuga üle ei käi, maid siis, kui ta selle kaotab, mis tale on antud, nimelt hääduse ja mõistliku oleku. Säherdune inimene on täiesti kahetsemisewäärt. Mitte sellest pole kahju, et inimene sündis wöi suri, et ta rahast, majast ehk warandusest ilma jäi: kõik see pole inimese jäädaw omandus. Waid sest on kahju, kui inimene enese päris omanduse enese i n i m I i ä ä r t u s e kaotab. Abielulik õrnus. Naene: „luhan, kui sina möödaläinud öösel koju jõudsid, lõi parajasti üks." Mees: „Ja see üks, kes lõi, olid sina, minu kallim." Seaduse pärast. Esimene päewawaras: „On päris imekspanemise  wäärt, et nii pea, kui sind kinni püütakse, ikka kohe wangi lähed." Teinepäe w aw a r a S: „On see siis nii imestamise wäärt, kui ometi seaduse  raamatus nii palju paragrahwifid üheainsa  inimese wastu on üles pandud." 55. Saarlane, 1907,