Teiselt poolt aga võib hästi walitud ja otstarbekohaselt  valmistatud toit paljugi haigeid terveks  teha ja selle juures palju paremini mõjuda, kui arstirohud. Rahvaid rõhuwad kohutowad teated, et nende nooremad põtwed endistest nõrgemad ja elujõuclumad  olla. Murust edendada laiade rahvakihtide alatoitlus. Riik ja seltskond otsib abinõusid, kuidas rahwa toitmist paremale järjele tõsta. JkaldusemaakondadcSse veetakse kroonu kulul vilja ja saadetakse seltskonna poolt nälgijatele raha. Rahvas elab elumõte, mis valmis on rahwa edasikestmist kindlustama ja kaitsema. Toiduolusid parandatakse, et rahwa elujõud ci nõrkeks. Ühiskonna tervis ja jõud kasvab siis, kui kidurus ja vildak toitmine tema üksikute liikmete  juures kahaneb. Sest ühiskond on ju ainult üksikute kogu. Wiimaste jõudude summa sünnitab ühiskonna vägevuse. Siit näeme, kui tähtis just riiklikust kui ka rahvuslikust seisukohast on, et iga rahvaliikme toitmise eest kõige paremini hoolitsetaks. Kes otstarbekohase toitmise korralduse oma õladele võtavad, need hoiavad rahwa elujõu värske, need on rahwa häätegijad, kes kõige suuremat lugupidamist ära teenivad. Arsti ametit ja elukutset peetakse kõrgeks ja austavaks, sest arst valvab ühiskonna  tervishoiu järele ja püüab haigeid parandada.  Kes meie rahvale toitu valmistab, selle kätte on enam ustud kui arsti kätte: viimase kui ühe rahvaliikme kallis tervis ja jõud, terve rahwa eluwõim. Kus köök oma suurele ülesandele  enam vastu ei saa, sääl hakkavad haigemajad  kitsaks jääma . . . Tahaks ütelda Eesti põllumehe perenaesele, kcS koduse kolde juures kulpi liigutab, tahaks linnakodaniku naesele ütelda, kes rõhutud meeliga  kööki läheb, Köõgi-Triinule tahaks kuulutada:  teile on esimese sündimise õigus antud, ärge müüge seda läätseleeme eest ära! Noortelt uaeSterahwastelt aga, kes varalise jõu ja seisuse pääle vaatamata kooliharidust püüavad, et vaja ei oleks pärast köögis ala- mat tööd teha. tahaks küfida: nimetage ametit, mis kõrgem ja ausam oleks, kui oma armsa mehe, oma laste ja kalliste kodukondsete jõu ning terwise eest hoolitsemine, oma rahwa elusoone  juures walwamine?l Köök on wähewalt niisama tähtis, kui tohtri töökoda. Aga waadake ometi, missugune wastolu meil walitsemas on: arst õpib oma poole eluaega, enne kui ta oma ametit pidama hakkab; naeSterahwas arwab köögis ilma õppimata  ja cttewalmistamata kõigega malmis saawatl Eksiteel on, kes arwab, et meil toitude walmistamises kõik sünnib, mis . toidu suurt otstarbet silmas pidades sündima peaks. Taluperenaised  ja teised perekonna emad maal ei oska toitude maitse ja puhtuse rohkendamiseks midagi teha, tuna nad toitude kokkuseadest toiduolluste  rohkuse ja omaduste järele midagi aimatagi  ei wõi. Linnas Lulesmd tihti needsamad puudused ilmsiks, kuna aga kohati ülearune uuleködi tagaajamine ja toiduainete raiskamine «valmistamise juures mingisuguseid majandussist nõudeid enam silmas ei pea. Oleks meie naesterahwal selge, et kunst ja teadus ka köögis üksteisele kätt peawad ulatama,  et jäält piinlik hool, kestew usinus ja armaStaw encseohwerduS ilmasgi lohkuda ei tohi, siis waataks ta iseteadliku uhkusega oma «vastutusrikka ja kõrge ülesande pääle. Siis ci peetaks ka kõrgemat kooliharidust, mida ülikoolist  saadakse, köögi jaoks meel liiga paljuks. Haritud nacne mast jaksakSgi alles täielikult aru saada, et toitudewalmistaja ühiskonna teenistuses seistes rahwa termist hoiab, kui ta oma köögis kohusetruult talitab- Kõrge kutse ootab teda ka neid perenaeste hulkasid õpetades ja juhatades, kel mitte «võimalik ei olnud kooliharidust  saada. Kes sellelt seisukohalt toiduwalmiStaja  ja perenaese kõrgest kutsest aru on saanud, ei usalda oma kööki enam palgalise kütte. Lceme-kulbi liigutaja olgu EsSti perenaisele  aunimeks, mitte pilkesõnaks! „Põlluiööleht." oma sugukonna häbi ja ma pean sellepärast punastama. Kui nesd inimesed mingisugust abinõusid ei wali, kui nad ainult Ms päsie maatawad, kuida oma auahnust täita, kui nad oma õnne ainult oma ligimeste õnnetule pSSIe ehitawad, kui nad vms autumat eesmärki kätte vüüdcS nii kaugele lähemad, et nad selleks juba malmis on oma isamaad, ohmerdama, kui need il.imesed minu sugulased on, siis on ses nuhtlus,  millega Issand minu uhkust nuhtleb ja mulle meelde tuletab, et ma alandlik pean olema;  see on sõrmeaäitus, et ma ise enda wastu pesn wali, aga teiste waStu aus olema, et oma sugulaste wigadusi ja pattusid hääks teha. Jah, wastsS Gabriele, ma näe», et apostli  te-algne ausuS Teie WameS elab, herra ad«iral.  Ma palun wecl kord andeks, et ma Teiega misnfi julgesin rääkida, nagu meie kuninga  koja ou'ondjatego, kellel HM, ega südametunnistust  ei ole ja keda ma olen õppinud põlgama ja lvihkama. Oh! ütles Coligne. Nende Ae peab ennemine  haledust tundma, nende waeSte auahnete üle, keS petukullas hiilgawad, nende waeSte, pimedate paawSti kummardajate üle. Aga, MeS la, ms umlStss Sro, et minu ees mitte minu ujumcnd ei seisa. Aga teie olete seda wäärt, et Teie nieie usuweuaaks saaksite, Gabriele, ja WWM ehk htyss saate Teie selleks. Ma näen seda ette ära, et Jumal, kellele kõik teed pühad ou. Teid sellesama armastuse ja wõitlnse läbi tse tundmisele siid; Teie armaStnS saab k»- Wnga koja rikntüd südametega aukandjate paolt porisse tallatud ja lõpeb sellega, et ta Teid warem -hk hiljem meie hulka toob. Ra oleksin õnnclik kui sul korda läheks Teie südamesse, sõber, rfi«ksi jumaliku põllu seemneid Ma jura seda, herra admiral, ütles Gabriele, et Teie rcf»x»erit»d usku olete ja ma odn õppinud k-ds tagakiusatud usku -«»«««. Ngs ma oles sLNnse ja südame poolest nirk. Teie näete seda, ja ma tunnen, et sa Ns Messi usku Mma, mis Tignsl sn. (Jdpiest.) Kodumaalt. Kuresaarest. Keiserliku Wcnemaa Merehüdaliste  Päästmise Seltsi Saaremaa Osakonna ärasurnud esimehe hra v. Glinski asemele on kindral-leitnant voa LõwiS of Menar walitud. Teesid rewideritakse sel sügisel politsei poolt: 22. septembril Soela maantee Kuresaarcst Soela karbonini, 23. sept. Sõrwe maantee Kuresaarest Sõrwe paagini, 25. sept. postmaantee  Kuresaarcst Kuiwasteni ja 29. sept. Kihelkonna  maantee Kuresaarest Kihelkonna kirikuni. Politsei käsu järele peawad ülemal nimetatud tähtaegadeks teed malmis olema. Suuri kiwifid  ei tohi tee pääle jätta ja põõsad peawad silla äärtest ning kraamidest ära raiutama. Teede  tegemise lähem järclwaatamine on walla talitaja  ja tema abiliste kohuseks, kelle pääle talitaja seda kohustust paneb. Neid, kes oma teeosasid õieti ei paranda, on walla talitajal õigus 2 päewaks kinni ehk 1 rubla trahwi alla heita, maksujõuetuse korral aga awalikkusid töösid  2 päewani teha lasta. Pääle selle on talitajal õigus sel korral, kui teeosad õigeks .ajaks tehtud pole, neid teiste poolt teha lasta, selle töö tasu ära määrata ning süüdlase käest sisse sundida. Lümmada meeste kohtuasja süüdiStuseakt. (Järg.) Lümmada mõisa tuli salk mehi  umbes  100 isikut kokku, kcS v. Ruckteschelli walitseja  maja juurde läkfiwad ja temale nõudmised ette paniwad, kuid süäl juures ei ole keegi teda mitte ähwardanud. Püssid oliwad pääle ülemal tähendatud isikute weel Aleksander Peetri  poeg Kuiwjõgil ja Peeter Kuiwjõgil ühes. Püssid oliwad selleks kaasa wöetud, et töölisi kohutada ja neid metsast wülja ajada. Pääle nimetatud isikute oliwad salga sees weel Priidu ja Adu Kaarid ja Peeter Kraun, Aleksander ja Eduard Peetri pojad Kuiwjõgid rääkifiwad, et nad, püssid käes, ühes talumeeste salgaga Lümmada mõisas käinud. Pääle nende on ta Aleksander Lüüsil, Jakob Partil ja Peeter Kuiwjõgil  püssid kaasas olnud- Keegi ei ole v. Kasu pärast. 5 Selle järele otsisime meie kambri kõige paremini  läbi. Salauft me jäält mingisugust ei leidnud. Aknad »» robke» kui neli sülda kõrgel.  Siis oliwad ka luugid kinni ja riimis. Ma olen kindel selle pSäle, et paberitewaras ainult kõrwaliseft uksest sisse pääfis. Kus kamin on? Sääl ei olegi kamiaai, maid ainult ahi. Kes helistas, see pidi laua juures seisma, sest et kellanõõr minu kirjutuselaua äärest paremal pool ripub. Arusaamata va minule, «is põhjuse  pärast wars kella Mi helistama. See oa tõepoolest imelik. Ega waraS midagi sinna maha ei jäinud, näituseks sigari otsa, wõi muud wüikft ssjs? Ei, sääl psle midagi sellesarnast uäha olnud. Mingisugust lõhua kie ka ei tunnud? Seda ei pannud meie kumbgi tähele. WSga tähtis olek» teada olnud, kaS toas tubaka suitsu lõhua ttwda oli. Tubaka suitsu Wss oleksin ma küllalt tunnud, sest et ma ise suitsetaja ci ole. Meie ei leidnud aga lihtsalt midagi. Asi, mille juurde  ma ikka jWs tagasi tulen, on uksehoidja soene, kes uõuda kiiresti MU ära kadus. MeeS seletas tüll, et vaese M ajal harilikult ikka koju minna, fiisgi ssGss meis nõuls naist läbi otsida, esse kui « poorid ära jõuab peita.  Mie Mkusims salspslitseiaiku kohale. Salapolitseiuik  FordcS hakkas «Sja uurima. Meie sõitsime «soriseheZs MehSja korterisse. Üks noor tütarlaps laskis «id sisse. Ema ei olnud  weel kodus ja M.ie jäime uiitauaks ootama. Niue aja pSrsft loputati ukse pihta. Aga sTÄ tegime meie eäZaa ristluse. Selle asemel, et ise tale sattu miuua. lasime meie tüdruku Me lahti «ha. Ema, kuulsime meie teda ütlevat,  tsas sstsssb Md kaks meest. Meie kuulsime kaigas tiin id sammust. Meie jootsime welsmad Emisesse tuppo, mis köS- gi aset täitis. Naens waataS wäljakutsnwalt meie otsa, korraga tundis ta minu ära ja ta näo püült wõis kirjeldamata imestust lugeda. See on ju herra FelpS, hüüdis ta. Kelleks te meid pidasite, et te ära jooksite? küsis mu seltsiline. Ma mõtlesin, et kohtuteener pidi siin olema, waStaS naem. Me läksime ühe kaupmehega riidu. Seda rääkige mõne muule, aga mitte meile, tähendas Forbes terawalt. Meie arwateS niõisite teie ministeriumi kontorist tähtsad paberid  kaasa ja tahate neid nüüd siia ära peita. Vasturääkimine ei aita midagi, teie peate meiega  ühes politseisse tulema, kus teid läbi otsitakse. Rasse palwed ja wasturäätimised ei aidanud  midagi. Köök ja iseäranis pliidialune otsiti hoolega läbi, aga kui säält midagi ei leitud, wõtstme meie naese kaasa ja sõitsime politseisse. Naene anti ühe läbiotsimise jaoks ametisse seatud naeSterahwa kätte. Külmad wärinad käisiwad mul üle ihu, kui mulle teatati,  et otsimine tagajärjetaks on jäänud. Nüüd alleS sain ma oma õnnetuse suurusest  aru. Seniajani mõtlesin ma, et doknuendid  üles leitakse. Mis siis saab, kui ma oma lootustes eksin, selle püüle ei tohtinud ma mõteldagi.  Eht mäletab Watson praegugi meel, et ma koolis wäga närwlik poiss olin. See oli juba nõnda minu loomuses. Ka mõtlesin, missugust häbi ma onule, oma sugulastele ja kõigepäält sssfels olin teinud. Ehk ma küll iseäralise õnnetuse ohmer olin, aga ke« küsib sellest, kui riigi kasud kaalu püül ou. Minu tulewik, minu au oliwad ilma kahtlemata kadunud.  Mis minuga siis sündis, seda mäletan nagu läbi une. Ametnikud kogufiroad miuu ümber ja püüdfiwad mind rahustada. UkS saati» mind kuni Baterloo jsasam. Säül wöttis miud arst Ferriere oma järelwaatamise alla, ja fee oligi ka meel wiimane aeg, sest et mulle maguuis trambid püäle tulissd ja kui ma koju jöudsio, jampfifin ma palawlluü. (ZSkDRb.) . N ec> Saarlane. I9OS