Saarlane maksab! ke«»u«poStiga: » r. top^ Vi . I>. ss V. » -.. ?S „ V. I 1." - I V. >. so „ Üksik «umber L kop. Ilmus nkhalat, igel keskuadalal ja laupäeval. KuresaareD, PilkaS uu!. Treff-ni majal tt IS. Kuulutuste w- ZtuwStmlne kuni Kuulutuste p-tit>r!d» A i»x. liha ceSotsaS Kt> lop> M M. Laupäewal, 15. märtsil 1908. XXIV. aastakäik Meie kalapüük ja saak. Kalapüügi asjas toob ,Päewaleht" tähtsa juhtkirja, mis ka meie olude kohta käib. Et meie seda juhtkirja ruumi puudusel  täielikult mahutada ei wõi, fiiS «maldame  sellest kirjast tähtsamad kohad. Warematel aastatel oli, kirjutatakse „Püewalehele", nende ridade kirjutaja harjunud  nägema, et perekondlikkudel piduliste!  juhtumistel wõi ka suuremate pühade ajal talumehe laua pääl soolatud wimm, haug, siig, süin oli, kuna nüüd seda wäga harwa näha on, ikka on nende asemel heeringas. Kust see tuleb? Kas oleme oma mere kalu põlgama hakanud, wõi ei maitse nad heeringa kõrwal mitte nii häüd? Ei, just meie oma mere kalad on palju maitsewamad kui heeringad, ja ma wöin julgesti tõendada, et kui soolatud  heeringas ja wimm kõrwu laua pääle pannakse, igaüks ennemini wimma sabas kinni on, kui heeringa omas- Me näeme  siis, et maitse poolest meie kalad mitte põlatud ei saa. Põhjus, et neid wähe laual näha, peek> mujal olema. Wõi ehk on nad ajajooksul nii hinda tõusnud, et talumees ei raatsi nende eest oma waewaga teenitud kopikaid kulutada? Osalt on see päraku õige, sest wiimastel aastatel on palju kalalaewu (sumpasi) tekkinud, ka niisuguseid, keS wäljamaa kapitaliga töätawad,  kes kalapüüdjatelt elusaid kalu üles oStawad ja enda laewadega Riiga ja ka wäljamaale s. o- Saksamaale wiiwad. (Ka Saaremaa rannad kubisewad siinsete, kui ka wöõraSte kaladeülesostjatega ja peaaegu kõik kalad, mis aga merest tulewad,  saadetakse Riiga- „Saarl-" toim.) Arwata kümne aaSta eest maksis E-Sti maakondades angerja nael umbes S kop., nüüd 20—22 kop., haugi nael 2—3 k., ahwena nael 2—3 k., nüüd õ-6 k. Et meie talumehe laua pääl oma soomuskandja  puudub, tuleb sellest, et meie kalapüük aast-aaStalt ikka waesemakS jääb, waatamata selle pääle, et püüsed kord korralt  paremad ja otstarbekohasemad saamad tehtud. Kust see tuleb? KaS saab liiga palju kalu ära püütud, et neid niipalju enam ei jõua sigineda, kui kinni wõetakse, wõi on mõni kaladekatk merest läbi käinud? Ei, selles ei ole kalade wähenemise põhjus mitte; waid meie kalamehed on harjunud merest wötma, nagu oleks see ükõ päratu nõiasalw, kust ikka wõtta wõib, ilma et pruugiks juurdetuleku eest muretseda. Teise sõnaga öeldud: meie kaladele ei anta mahti,  ega paika sigineda- Et see nii on, tahan ma allpool tõendada- Kewadel, kalade püüdmise ajal. kui weed lahti lähewad,  ujub mitmetseltfi kalu jõgesi mööda  ülesse, et oma tulema sugu eest murets-ka,  s. o. kududa. Muidugi on siis ka - ">"k kõige suurem. Kõik jõed, - esed on tõkkest täis, nii et -a ei pääse jvgemövda üksse .USM- .a; kõik nad waesekesed peawad  ettepaaoud mõrradesse minema, sest muud pääseteed ei jää neile enam üle. Kui mitmed miljonid «-alamune (kudu) sellega  igal aastal kaduma läheb, ei tea keegi  arwata. Sellepärast ei wõi mitte imeks panna, et kalasaak aast-aastalt wäheneb. Niisama ei saa sellest hoolitsetud, et «äikesed  kalapesad meresse jääkfiwad, kuid ka need wöetakse kinni, sest meie kalameeste mõrrad on nii tihedad, et pisem kui kalapoeg  sinna kinni jääb. Nii aetakse rööwpüüki  edasi, ilma et keegi selle pääle mõt« leks, millega niisugune asi wiimakS lõpeb. Meie kalamehed püüawad sel põhjusmõttel wiimast kui üht kala merest kätte saada ja niisuguse põhjusmõttelise kalapüügi läbi on juba paljud meie parematest kalamcredcst  —> sõna tõsises mõttes kaladest ilma et sellest oleks pisut hoolitsetud, et uusi kalu pääle sigida wõiks. Kus on Matsalu lahe kuulus kõlarikkus jäänud, niisama Pärnu lahe kohad. PaljaS wari on meel endisest kalade rikkusest jä» rele jäänud- Ja kõige kurwem on weel see, kui küsime: KeS tegi? wastuS: Ise tegi. Olgu weel näitus rööwpüügist. Aastat kümme tagasi juhtusiwad kalamehed Warbla meres ühe niisuguse koha pääle, kus angerjad talwekorteris puhkafiwad. Kohe hakkaS kibe ahingutega raiumine, ja see püük kestis mitu talwet, nii kaua kui enam angerja xoegagi saada ei olnud. Mõndakümmend meest torkas ahingaga ööd ja pg-"">i> merepõhja, et aga wiimast kui üht - s.aks. Saak oli kaks, raiunuo -..ees s puuda angerjaid päe> was. Lõpuks keelati püüdmine küll mõisa» omaniku poolt ära, kuid kes sellest küsis; öösiti, kui mahti merel ei olnud, kubises jää meestest, kes pikawarrega ahingutega angerjaid mere põhjast wälja tõiwad- On Imelikkude elukate saar. H. Wales'! uudisjutt. 10 Sel silmapilgul nägin ma midagi, mille üle ma rohkem ehmatasin, kui kõikide asjade  üle kokku, mis ma siin imelikul saarel olin näinud. Kui ta ennast kummardas, et kandikut lauale panna, paistis ta kõrw juukste seest wälja ja ... . puutus peaaegu minu näo waktu l Tal oliwad karmadega kaetud, pitkad, terawa otstega kõrwad! Teie hommiku pruukost, herra! ütles ta. Oma nähtuse üle nagu hõlmatud wahtifin  ma tema pääle. Ta pooris ümber ja läks ukse poole, mille juures ta üle õla minu poole tagasi waatis ja siis paisisiwad ta mõlemad kõrwad... Ma ei tahtnud oma silmi uskuda. Ja ühes sellega keerles minu mõttes üks nimi: Moro .. . Moro ... Moro hauad .. . Moro imelikud katsed ... Moro meri.... A! Nüüd tuli mulle meelde I See oli arwata kümne aasta eest, kui üks raamat, päälkirjaga Moro kuritööd", ilmus, mis kõige maailma tähelepanemist oma pääle tõmbas- Ma mäletasin nüüd, missugust  hirmust tundmust ma seda raamatut lugedes tundsin. Ja nüüd Srkafiwad minu mälestuses kõik selle 100 sündmused üles. Moro oli üks kõige tähtsamatest ja anderikkamatest  Inglis fistologia teadlastest. Haritud ringkondades oli ta oma ette kujutuse  wõimu ja meele terawuse poolest kuulus, peaaegu häbemata omaS arwamistes  Kas see tõesti seesama Moro oli? Ma olin mõnda tema töödest lugenud, mis mere wahetusse ja keha kaswatamise kohta käis . . . Siis kadus ta järsku ära. Ta pidi Inglismaalt wälja minema. Ühel ajalehe toimetajal läks korda tema labaratoriumiSse  fisje pääseda, kuS ta ootamata uudist näha sai. Just selsamal päemal, kui selle ajalehe toimetaja poolt kirjutatud raamat ilmus, püäfis doktor Moro labaratoriumist  koer wälja, kes armetumal kombel  oli wigaseks tehtud ja kelle seljast nahk oli ära tõmmatud. See oli just sel ajal, kui riviLsetioni *) wastu palju protesteeriti- Ülemal tähendatud  ajalehe toimetaja tegi oma lehega waSturääkimise tormi õieti suureks, nõnda, et Moro Inglismaalt pidi ära minema. Ehk küll mõningad tema katsed liig julged oliwad, fiiögi oli Moro oma teaduSlistes katsetes kõigekaugemale jõudnud ja see andis  rahwale põhjust teha wihata. Mida rohkem ma omas mälestustes ümber tuhmifin, seda kindlamaks sain ma selles arwamises, et saatus mind just „selle" doktor Moroga on kokku juhatanud. Nüüd sain ma aru, mis tarwis tal need loomad oliwad, mida Mongomeri kaasa tõi- Sel silmapilgul tundsin ma terawat tuttawat lõhna, mis minu tuba täitis: see oli lõikamise (opcratsioni) toa lõhn I Ma kuulsin,  kuidas kuguar teine pool seina möirgas  ; siis oli koera wingumist kuulda nagu oleks seda pekstud ja kõik jäi jälle waikseks  Õigust ütelda, ei ole õpetatud inimeste  silmas lõikamises midagi hirmust, aga see ei seletanud weel seda saladust, mis saarel «valitses- Mul tuliwad jälle Mongomerl teendri läikiwad silmad ja karmadega kaetud kõrwad meelde. Mu pilk langes kaugele rohelise okeani pääle ja mu «vaimusilma ette ilmusiwad korda mööda kõik pildid minu «viimaste paewade elust- Mis pidiwad «eed kõik tähendama? Kiwi müür, raudsed lukud ja riimid tühjal saare!  . - > doktor Moro, tuttaw armuheitmata  lõikaja ja . . . need wigasekS tehtud inimesed? kannatust kergitab. Titt. tib- VIII. Kuguari hädakisa Mu mõtete käik sai Mongomeri sisseastumise  läbi takistatud. Ta kannul aS« WS ka ta muSta nahaline teener sisse ja tõi suure kandiku leiba, pudeli wiina, kolm