Saarlane Ils 4S. Teisipäeval, M oktovril 1903. XIX. aastakäik. maksab Saaremaal aastas ll rbl. 80 Pastiza saadetud aastas. 3 ~ Pooles aastas 1 „ 33 Ilmub igaltsifi-S>ÄS»V«k. ~Saarlase" toimetus ja wZljaandmine Kuresaares Kauba-uulitsas nr. 17. Kirjad kSiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste petit rida maksab 8 k. UW Uleiildine zolitika ajaleht maa- ja linnarahmale. UM Kooliõpetajate palga küsimus. «Postimehes" ja ..Teatajas" waieldakse  juba mõnda korda selle üle, mis kasulikum olla, kas koolmeistrile puhast raha palka maksta wõi koht põldude ja heinamaadega  anda, mida kooliõpetaja harima  ja hoidma peab, enne kui ta sellest omale ülemal pidamist leiab. Palun «Saarlase" toimetust alamal seiswaid mõttid ja mõnda näitust omas lehes awaldada, mis ehk nimetatud ajalehtede  arwamistele mõnest küllest selgituseks  ja tarwilifeks lisaks wõiks olla. Nende ridade kirjutaja on ise endine koolmeister, kes talwel kooli pidades ja suwel põldu harides 4 aastat Pilliftwere kihelkonnas töötanud on. Tundsin säül kohapidaja walla kooliõpetaja,  kelle maa sel korral —.see on 30 aasta eest 75 —80 rubla renti aastas sisse oleks kannud, mis nüüd muidugi pea poole suuremaks tõusnud on. Koolmeister  elas poissmehena keskmisel wiisil ennast ülemal pidades, kuidas see tema kohta sünnis oli ning lahkus kohast mitte sissetuleku puuduste maid muu põhjuste pärast. Äraminnes oli temal kooliõpetaja teenistusest niipalju kopikaid kaasa wõtta, et ta pärast seda mõned aastad meel kooli pingi päül õppides istuda wõis. Ilma põllu harimiseta oleks temal 70 80 rubla aastase sissetuleku juures pea tõsine peenike peosse tulnud, ülejäämisest poleks juttugi olnud. Lubage teine näitus meel Saaremaalt tuua: Saaremaa kirikuköstri koht on nii suur ehk õigemalt öeltud wäikene, et selle eest aastas 100 ehk 120 rubla renti maksta wõib. Köstrid, kes HSäd põlluharu jad, ei wõikle siin sugugi puudustega, waid elawad kaunis hästi ning mõned, kellel peenikest peret mitte palju ei ole, koguwad omale aja jooksul mõned kopikud weel musta päewa jäoks. Mis mmMvad nemad 100 ehk ka 120 rbl. rendi rahaga ära teha? Wist waeweldes nõnda eladci kui suilised ja sulased. Need näitused peaksiwad isegi tõendama, mis koolmeistrile kasulikum on, kas puhas raha wõi koht. Ise asi on muidugi säal, kus kooliõpetaja  rahaline palk nii suur on, et ta sellega lahkesti elada wõib. Küsimine on aga siin: kes peab nerd suuri raha kulusid kandma? Wrst mald? Tõsi küll, aga siin mõeldagu ka selle pääle, mis wallal kõik kanda on- Ta peab juba puhast raha maksma: kirjutajale, tallitajale,  kohtumeestele, kassakale, postimeestele,  waestele, manadele, wigastele ja haigetele ning mitmetele, kes siin nimetamata  jääwad. Armutakse kooliõpetajate kõrgendatud palgad weel nende summade juurde, siis lähemad armud ütlema suureks. On juba seegi põhjuseks koolmeistritele ennemalt kohta anda kui puhast raha palgaks maksta, millega ta rahul wõib olla. Aga on ka weel teisi põhjusid, mis kohta enam auustawad kui raha. Mill wiisil tahab koolmeister oma terme suwise prii aja, mis wähemalt kuus kuud kestab, kasulikult ära tarwitada, kui ta mitte põldu ei hari? Wõib olla, et mitmetel  kasulikku toimetust kätte wõtta on, aga kui mitte, siis harigu nad kõige päõlt põldu ning see töö olgu neile niisama armas kui laste kaswatus. On ka täiesti  kohane, kui põlluharija rahwa laste õpetajad ise põlluharijad cn. Sellega õpib tema rahwa ja oma kaswatawate laste elu ja olu täiemini tundma ning see tundmine ligendab teda rahwale ja nende lastele. Kooliõpetaja olgu omas külas ja wallas igapidi tähtjas pilt, mille pääle teised Alatu ori. rs ~Saarlase" jaoks kirjutanud H> Ta ütles neid sonu weel meelega nii kowaSti, et krahwi proua seda kuulma pidi. Proua ei kuulnud seda aga mitte, sest ta oli oma nao taskurätikuga kinni katnud ning nuttis wagufi õnnetuse üle. Liisa oli aga neid ometegi kuulnud ning pööras ennast jälestuse pärast körwale. Zernitse proua tõusis oma tütarde saatusel  istmelt üleS ning pidi saalist wälja minema, jäi aga krahwi proua kohas natuke seisatama ning ütles: Ja, ja, raske on kanda ja kannatada, tui lapS sel wiisil hukka läheb. Paale seda pole ju teie pojale rohkem paha sündinud,  kui ta teeninud oli. Selle pääle astus ta siis ise edasi. Krahwi proua waatas pisut ta järele, aga ta silmades põles tuline wihawaen ning ütlemata põlgtuS. Ka tema läks warsti saalist wälja. Seitsmendal päcwal pärast krahw Osterselde  kohtu otsust läks wangi koja ülem Bretsel tema kambri ukse poole ning tahtis Vaadata, mis ta sääl teeb. Juba ukse wga kuulis ta sees pool seina häda hoigamist.  Ust lahti tehes nägi ta et krahw Adolf põrandal maas lamas. Ta ei olnud omas õnnetuses muud nõu leidnud, kui et ta oma pää wastu seina Sra purustas ning nõnda oma õnnetumale elule otsa tegi. Ühe wäikese lauakese pääl, mis talle sinna antud oli, seifis kiri krahwi proua Osterselde adressiga. Wana wangikoja hoidja kummardas Adolfi üle, waatas ja kuulas, kuna tema waljus näos sügaw kaastundmus ennast awaldaS. Ta nägi, kuidas surija suu ümber weel kord elu aivaldus nähtawale tuli, aga siis jäi kõik wagusi, ja täiesti wagusi. Ta keha jäi küll weel sinna, aga ta hing põgenes wangi koja müüride wahelt wälja. Bretscl laskis põlwili maha, kuulas weel kord ning tundis nüüd selgesti, et surm teda täiesti ära neelanud oti. Ta tõusis üles, pühkis higi otsa eest ning ütles: Kahju sellest noorest elust ning noorest mehest. Nüüd wõttis ta laua päält kirja läks uksest wälja, pani selle jälle lukku ning tõttas lugu ülematele teatama. Kirja sisu oli järgmine: Armas ema! Kui see kiri sinu kätte jõuab, siis katab juba külm muld selle keha, kes seda kirjutanud  on, aga ära kurwasta ennast mitte, kui ma meele äraheitmise eest ennast hoian ning sellega ennast päästan, et ma igawesse aega astun. Ma tean, et maailm mind hukka mõistab, aga sina, emakene, ei tee seda mitte, waid annad mulle õigust. Sa ei wõi mitte arwata, kui hirmsasti see mõte mind waewab, et Liisal enam kedagi ei ole, kes teda kaitseb ning et ma praegu niisuguses seisukohas olen, kus ma teda mitte aidata ei wõi. Häämeelega tahaksin ma oma elu kauem alal hoida ning sind mitte nii sügawali kurwastada, aga ma tunnen, et wiimsed haritused oma warju minu waimu pääle heidawad, et meele äraheitmise  paha waim omad küüned minu järele wälja sirutab ning oma sülle tõmbab. Siis on surm tuhat korda parem, kui elusalt meelest ära olla. Sa oled oma üksikut poega, kelle pääle sa kõik oma lootused panid, nüüd kaotanud, aga taewa isa on sulle üht paremat last kinkinud. Ema, kuule minu wiimist palwet, kes ma nüüd surma suhu astun, kanna Liisa eest hoolt, kaswata teda kui oma last. Anna mulle andeks minu patud. Jumalaga, jää nüüd Jumalaga igawesti. Liisale terwisid ning ütle talle, et tema pilt ja kuju minu silma ees ka minu suremise tunnil seisis ning et minu wiimne palwe tema eest oli. Sind suutleb kõige sügawamas armastuses sinu poeg Adols. Kirja sees oliwad ka weel järgmised sõnad Liisa Boltenile kirjutatud: Südamest armastatud Liisa! Minu elu eesmärk oli kõrge, minu lootused  täis õnne, et sa minu armastust, mis ma sulle pakkusin, ära ei põlganud. Ma armastasin sind südame põhjast ning tahtsin ka sind õnnelikuks teha ja sulle jäädwat kewadet walmistada, oh, ma mõtlesin sagedasti  selle armastuse pääle, mis meid ükskord kokku pidi siduma, aga sääl tabas mind saatuse hirmsam käsi, mille waljus mind põrmuks pitsitab. Ma astun weel täna palwes su pääle mõteldes surma suhu, kes mind igawesti ära neelab. Jää Jumalaga, mu kallis Liisa! Sinu Adolf. Pärast seda juhtumist, mis Zernitse pargis  sündis, oli krahwi proua ennast palju muutnud- Rõõmus ja seltslikku elu armastaja  naesterahwaS ei armastanud nüüd enam seltslikku elu sugugi. Ta istus suuremalt jäolt oma kambrikeses üht ristikesi  oma põlwede pääl hoides ning waimulikku  raamatuid lugedes. Sest hirmsast päewast saadik, kus ta üksik poeg, kes ta õnn ja lootus oli, wangi hoonesse wiidi,