Saarlane Jimub kaks korda nädalas, igal kesknädalal !! >a laupäewal. ! . ! Toimetus on Kurrfaares, Plikas uulitsas, Trcffcni majas nr. lii, ! KuullltuStc x-til-rida S k., lehe kksolsaõ S« l. j Ndrcöst muutmise eest lv kop. ! TeMmisehmd: kroonupoStiga: aasta» . . S «dl. k»x. '/s . . - 1 „ .. V. „ . . - „ 7« „ maapostiga: „ . . 1„ »« „ V- „ Vt .. . . - .sv „ Nksik «umber maksab S kop. M 18. Kesknädalal, 11. märtsil 1909. XXV. aastakäik Mesilastekaswatuse kursuse eeskawa. Kursuse aeg: 31. märtsist 5. aprillini. I. päew: 1) McfilaStckaSwatuse tulu; 2) Kolme seltsi mesilastest; 3) Mesilaste pesa ehitukst; 4) Mesilaste wältmisuft ja sisemistest kehajagudcst. 11. päew: I) Mesilaste meeltest: kuulmine,  nägemine jne.; 2) Lngu-wärgi mesipuudest; 3) Missugused mesipuud tulewad meil kõige paremaks arwata; 4) Näitlik seletus, tuidaS mesipuid teha tuleb; õ) Kuidas mesilaste juureS töötama peab, kuidas iseennast nende juures hoida ja ülewel pidada. Suitsu andmisest ja suitsetamise riistadest. IH. päew: I) Mesilaste töö- ja warakorjamije  huumust. Missugune pere on kõige wirgcm tööle? 2) MesilaSte suguseltsidest (tõugudest);  3) Togawara emade kaSipatamisest; 4) Mis enne pereheitmist ja pärast noorte perede juures teha ja tähele panna tuleb; 5) Ilma emata jäenud peredest ja kuidas nendega talitada tuleb. IV. päew: I) Kuidas pakllpuudest mesilasi  liiguwärgi puudesse panna; 2) Mesilaele p.rehcttmtsist. 1., 11. ja 111. perc; 2) Mitmesugusel  moel tunstperede tegemisest; 4) Mis wahe on loomuliku heidupere ja kunstpere wahel; ü) Mesilaste haigusest: Mädapoja haigus, kõhutõbi,  mäihaiguS j. m. Kuidas tõbefi parandada. V. päew: 1) Mesilaste rõöNimiseft ja selle ärakaotamisest; 2) Mesilaste perede tugemaks  tegemisest. Missugune mesilase pere on tugew ja missugune on nõrk; 3) Kuustkärgede tegemisest, kasust ja tarwitamis>st; 4) Seletus meest, mee wurritamiseft, hoidmisest, müümisest ja tarwitamisest; 5) Seletus, kuidas lihtsate abinvuudcga manad kärjed ära sulatatakse ja puh-ats wahakS klaaritakse. VI. päew: 1) Mesilaste sissetalwetaumrst  ja talwijest järele walwamisesi; 2) Msipunde  wäljapanemiskst tewadel ja mis selle juures teha tuleb; 2) Mesilaste söötmisest. Häda- ja kihutuSsöötmine. KuidaS sööäsid walmistalaksr;  4) Mesilaste waenlased ja mis nende ivastu Uha tuleb. Suwel näitlik seletus linnuaiaS. Mesipuude  lahtiwvtmine ja seletamine kõige selle üle, mis mesipuus näha ja teha tuleb. Audaku 2 pidalitõbiste kolonn Saaremaal. Siin on selge järeldus. Kui kõiki haigid  ara eraldada, siis on rahwa termis sellest hädaohust, et tõbesse haigeks jäeda, päästetud. On aga rahwa seas üks ainusgi pidalitõbine, siis ei ole keegi julge, et ka temagi haigeks ei jõe. Ja see ei ole mitte üksnes sille pärast, et ptdalitõbi maga külgehakkaw on, «ida ka paljud arstid õigeks ci pea, aga see hädaoht on ta inimeste umbusalduses, nende waimliseS olekus,  mille juures haiguse waStu wõtwad tingimised  suurenewad ja rahwaS nende inimestega kokk» leppida ei mõi, keS sarnast tõbe põewad, mida rahwaS „Jswala witsakS" nimetab. Pärast seda, kui J. Sander seda haigust undma oli õppinud ja saart järele uurinud, tegi ta otsuseks, -võimalikult kõiki haigeid ära eraldada, et seega Saare tcrmeid elanikkufid haigusest päästa. Zmestusekö, kõik kohaliscd tegelased  oliwad selle wastu. Neile näis pidalitöknSte  maja asutamine Saaremaal mitte kohane olewat, sest kui Kuresaarde terwise weele sõitjad  seda aru saamas fiiS ei jaa nad siia mitte enam sõitma. Selle aga majaperemehed,  kes sellest elawad, et nad supeluswöõrastele  vala majad ära üüriwad, suurt kahju. Kuid Sander ei laotanud jüdidust ja hakkas pidalitõbiste maja tarwiS kohast tohia otsima. Si-S tarwitafiwad tema waSiased teisi abinõusid. Näituseks paiufiwad nad kohaseid maaomanikkusid temale mitte maad müüo, mida ka karwapaält täideti. Ja ka wähe sellest. Isegi hr. Sanderit ühwardaS hädaoht tema ameti poolest selle, tema wastaSte poolt wäljalaotud jutu tõttu, et ta enam pidalitõbistega tegemist teeb, kui oma otsekoheste ameti kohustega. Nemad unuStasiwad aga ära, et komissaril tema kätte usaldatud rahwa termist  eest hoidmise mure niisama püha kohus on, kui selle eest hoolitsemine, et wallawalitsuSte kirjatoimetus korras oleks. Kuid tõepoolest oli waStuolek pidalitõbiste maja Saaremaale ehitamise kohta arusaamatuse tagajärg. Igale ühele terwisewcele sõitjale on ju palju rahuStawam teada, et haiged koloniiSse on kogutud ja nende järele waadatakse, kui et nad wabalt saart mööda ümber käiwad. Sest oli ju kõigile kauaaega enne seda, kui koloniid asutada otsustati teada, et pidalitõbised mitte üksnes suwel sinnasamasse supeluSkohta, mida linna tegelased kaitstfiwad, tööle ei tulnud, waid ka jääl elasiivad. Wastased pigiStastwad niisuguste, kõigile tuttawate nähtuste kohta silmad  kinni, nagu näituseks, et pidalitõbine päewapalgalisena  pesu pesemas käis, turui aiaasju müüs ning et pidalitõbine juustnik ise oma kaupa  linna mööda ümber kandis (siin on kirjanik küll liialdanud. S. t.) ehk et pidalitõbine tütarlaps  külakoolis käis. Üleüldse ei ole teada, keda seega petta taheti, et pidalitõbe Saaremaal olemist marjata püüti. Kui kohased tegelased arwafiwad tormilise ja käsulise olcwat, pidalitõbiselt» Saaremaalt ära saata, siis olitsimad nad igatahes pidanrd selle eest hoolt kandma, et Ülcmaal nii suured pidalitõbiste majad ol lsiwad ehitatud, et nendesse kui mitte kõik, siis ometigi pooled haiged mahutatud  olekstwad saanud. Pääle seda olekstwad nad haigete ülemal pidamiseks abiandma pidanud, kuid seda ega teist ei olnud tehtud. Teatama piirini oli nende eesmärk kätte saadud ja oma wähelist rahalist kasusid kaitsedes, töiwad nad nendele Kaare klttuhandelise rahma terwise ohwriks. Kuid sellest ei nähtud ega teatud midagi. ArwatawaSii oleks niisugune jcijulord kuni meie ajani wälta- Kaks Dianat. 18 Prantsuse kiljoiiiku Aleksander DumaS'e ajaloolik roman kolmes jaos. EeSti keelde J. Piklep. Kuninganna kahwatas wiha pärast. GaSpar dr Tc-vunne, kes kuninganna selja jaga seifis, kuinardaS end ja jvsietas talle kõrwa  sisse: KõrgnS, waudake, kuhu ma lähen ja mis ms teen. Mis sa tahad teha, mu wahwa Gaspar? küsiS kuninganna- Lähen ja karistan mademaisclle Val.n-tinoij'»t,  waStas Tovanne tõsiselt ja külmalt. Ta tohtis juba «inna, aga Katarina Mrdici  hoidis teda tagasi ja ütles paol kohmetadeS: GaSpar, Teie saadate end hukatusesse, mõtelge  selle pääle i Ma tean seda isegi, kõrgus, aga ma päästan  sellega kuninga ja Prantsuscmaa. Tänan, Gaspar, woSioS Katarina. Teie olete truu sõber ja wahwa soldat. Aga ma käsin Teid paigale jäeda, GaSpar; olgu meil kannatust.  Kannatus see on see sõna, mida Katarina Medici omale siit saadik oli juhtsõnaks roolinud.  See, keS pärast poole HSümeelega esimeses  reas istus. pidaS praegu teist rida enese kohta küllalt hääks. Ta kannatas, ehk ta küll täiel iluduse õitseajal oli, mille üle de Bourdeile  meile nii selged teadused järele jätnud on. Omal eluajal ei ole ta kuninga kohta ühtegi paha sõna ütelnud. Ainult tige sõjaväe  ülem julges kord knmngale tähendada, et Katarina kümne aaStase lopfita abielu järele Prantsuse maale kümme last o« kinkinud, kes wäga mähe isa nägu olla. Keegi teine ei julgenud misgi süüdistust kuninganna waStu tõSta. Ka täna, nagu itta, ei pannud Kata» rina neid meelitust tähele, mis kuningas kõige koja rahwa ees Diana de PoitierSstle tegi Kui ta marjal Türannel oli vaigistanud, hakkas ta koja damedega wiimascst mängust ja Heinrichi  osawusest jutustama. Vill. Õnnelik wõidn pidu Wõidu mõngud pidiwad teisel päewal edasi kestma, aga mõned koja rüütlid palusiwad kuningalt luba täna meel naeStcrohwaSte auks mõne oda katki murda, sest et õhtuni wecl aega oli. Olgu siis nõnda! waStaS kuningas. Anna»  Teile hääme etega luba, herrad. Wöib olla, et see Lothringem kardinali eksitab, kellel ilmaSgi enne nii suurt kirjavahetust ei ole olnud, km selle kahe tunni sees, mil meie siin oleme. Ta sai kaks saadetust üksteise järele ja on nendega praegu ametis. Aga see ci ole midagi. Pärast poole saame nende üle teatust ja nii kaua wvite odosi amrda. Wõtke see wõidu hinnaks, ütles Heinrich oma kaelast kuld keed wõttes. Tehte sellega oma hääks arwamise järele, aga hoidke selle eest, et mina parajal «võitluse ajal mitte võitlejate hulka ei astuks, muidu sõidan sa fee tagasi, mida wõidu hinnaks pakun. See wõitluS olgu hertsoginna de Castro auks ja str sõidu hind tema päralt, kui mina peaksin wõitma. Pange ka seda tähele, et wõitlus punkt kell 6 peab lõppenud ja wõitja oma wõidu hinna kätte saanud olema. Minge siis, Teil on terme tund alga oma osamust näidata- Aga olge ettewaatlikud,  et kellcgile õnnetust ei juhtuks. Ah soo, kuidas käib d'Avallone käsi? Ta heitis praegu hinge, majesteet. Rahu tema põrmule I ütles Heinrich. Ta oli minu saatkonnast kõige tulisem ja kõige wahwam- Kda ma tema asemele panen? Aga damed oolawad ja wõitluse plats on tühi. Waatame, kes kuninganna käest kaelakee pärib? Krahv? de Pommerive wõitiS kohe algusest, tema üle sai de Luirie wõidu, keda jälle marssal  d'Amville oma korda ära wõitis. Marssal wöitleS üksi wiie waStase mastu, kes Üksteise järele ta pääle Wngifiwad. Ah, ütles kuningas marssali mastu, ma tahaksin waadala, kaS Teie tõ.sti ära wõlimvia olete? Ta pani end sõjariistadesse ja lõi kohe pääle esimest päälewngimist d'Amville sadulast maho. Weel aStus d'Ossuine wälja, ja rohkem  ei olnud pääle tungijaid. MiS see tähendab, hcrrad? küsis Heinrich. Kuidas keegi ei taha minuga wõidelda? Ehk tahate minu pääle arv.,' heita? küsis ta kulmusid  kortsutades. Oleksin ma seda teadnud! Siin ei ole teist kuningat, pääle wõitja ja teist eesõigust pääle osawuse. Noh, herrad, julgemine,  tulge minu wastu. Aga keegi ei julgenud  kuninga waStu astuda, kartes, wõidetnks ehk wõitja!? jieda- Kuninga» läks kannata-