Saarlane Nltiildiit sulittka ajsleht a«a- ja limnirxhiialt. Teisipäewal, 4. januaril 1905. XXI. aaStakittk. maksab- Saarimaal aaStaS . - I rbl. liv lp. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ PaStiga saadetud aaStaS. 2 ~ „ y»al«S aastat ..... I „NL „ Ilmub igal toiftP>AosV<»k. Kuresaares Kauba-wulitsaS nr.l 7. Saarlase toimetusele,Knresaari»e. Kuulutuste petil tiim »' Uueks aastaks! Kellade helin, see kirikust koStab me Suue, Nagu õrn manitsus poeb ta waikselt mepõuue: Truu ole ja hää, UsuS kindlaks ka jää See on nüüd aegade nõue! Meie, kes astume uuesse aastasse ootes, Jumal, sa walguSta rada! me palume lootes: Käi meie eel, Juhi meid armuga weel i Edast läeme fiis lootes . . . Kirikulaul. Kirikulaul kipub meie juures wahja täitu tegema. Mitte ainult üksikutes kogudustes,  maid üleüldse. Esiteks ei osata enam õiget lauluwiit, ja teiseks saab wiis liig pikali wenitatud. Need on kaks suurt wiga. On ju ka weel palju teisi nugasid Ei osata enam ühtegi laulusalmi pääst; mitmetes kirikutes on kahesugused lauluraamatud  (uued ja manad) tarwitusel; millest suur sõnade segadus tekib.  Tagaspidi  minemiseks wSiwav nMmrd pvh>ns«d olla, aga pääsüü langeb, minu arwates, kook- ja leeriaja pääle. Koraalid jääwad koolis wähema tähtsusega. Terwele klassile õpetatakse üheskoos laul kätte ja sellega jäädakse enamisti rahule. Aga üheskoos laulmisega pole asi weel kaugeltgi lõpetatud.  Kooris on kerge üksteise najal laulu ilma weata läbi laulda. Tarwis on lapsi lasta üksikult, ehk kuS lapsi liig palju on, kahe-kolme ehk ka nelja-wiiekesi laulda laSta. Siis saab kooliõpetaja aru, missugused lapsed nõrgemini laulwad ja wõib nendega rohkem  harjutusi teha, nii et igaüks laulu kindlasti kätte saab. Kooris lauldes aga ei tee mõni laps wast suud lahtigi, segab weel teisi ja nii ei ole kellegil õiget, terawat  tähelepanemist ega kuulmist. Teiseks tuleb tingimata laulu sõnade ja salmide selget arusaamist ja pähe õppimist nõuda. Mõnelt poolt seletatakse küll, et pühakirja salmide ja kirikulaulu salmide õppimine asjata ajaraisk ja lastele kahjulik olla Need on ainult niisugused, kes meie usu põhja tahawad alt ära närida, nii et inimene  pühast kirjast ega usust midagi ei peaks teadma, muidu kui tal piibliraamat käes ei ole ja seda ei lapi. Kuidas siis wõõra keele laulude, lausete ja muude ilmalikkude  laulude pähe õppimine mitte kahjutakse?  Meie wanemad ja .siwanemad oskafiwad  suurema hulga lauluraamatu laulusid  otsast otsani pääst. Kirikus ei wõtnud nad paljude laulude ajal lauluraamatut lahtigi. Nüüd saadakse aga koolides esimene  salm mõnest laulust suure waewaga kätte! Laulusalmide pähe õppimine on lastele just kasulik, sest ta harjutab meelespidamist  ja on kaswatusteaduse nõue. Muidugi peab ka sääl, nagu igas asjas, piiri pidama. Seda näeb juba iga kooliõpetaja  ise ära, kui palju ja missugused salmid pähe tulewad õpetada. Enne on aga tarwis salmid lastele ilusasti ära seletada,  nii et laps arusaamisega õppida wõib; siis on pähe õppimine ka kerge asi. Muidu õpib laps laulu masinlikult pähe, ilma et kõige wähemat arusaaks ja siis on õppimine  mõistuse ja mõtlemise surm! Kolm talwet on laps igapäine koolilaps. Siis tuleb kolmetalweline kordamise aeg, kus ainult üks päew nädalas koolis käiakse ja kirikulaulu enam polegi. On ta nüüd kolme esimese talwe sees koraali wiisid nõrgalt kätte õppinud, siis ununewad nad selle kolme kordamise talwe sees täiesti ära. Leeri tulles ei oska laps siis muud, kui mõned tuttawad wiisid, mis kodus söömaaegadel j. n- e. lauldule. Leeris aga laulu enam palju ei küsita ega õpetata. Soowida oleks sellepärast, et kooliõpetajad kordamise päewal ühe tunni ka kirikulaulu päale ära kulutaksiwad. Iseäranis weel wa stu- Tennekstoni õnn. 23 A. v. Perfalli järele E. W. E. Tema ise armastas Annet oma terwe meheliku jõuga, mis walu läbi tema kaotuse üle weel suuremaks muutnud oli. See oli teda kõige enam kõik need üraclatud aaStad piinanud, et Anne teda ainult tema halwaft küljest tundnud oli. Nüüd oleks tema seda kõik, mis Anne tema läbi enne kannatama oli pidanud, temale tuhatwördse armastusega tasunud, kui see wõimalik oleks olnud. Õiguse poolest oli ju Anne ta praegu weel tema seaduslik naene, temal oliwad wanemad õigused tema kohta kui Braddonil, õiguse järele oli Anne Bcaddonist priil WõitluS tema rindus oli raske, kuid wiimase kümne aasta mälestused ei lasknud ennast säält ära pühkida, kõik pidi jääma nagu ta praegu oli, nende wahele tekinud lõhet ei wõinud üksgi maapäälnc  mägi enam üle sillutada. Ära lase end oma tundmustest eksitada, ütles Robert oma ärewust wägisi maha furudeS. Torm sinu rinnas ei lase sind asja tõsise seisukorra Üle kainelt järele mõtelda ega otsustada. Meie waheline seisukord ei wõi ial enam endiseks saada sellepärast, et Braddon ja sinu ning tema laps Ellen mõlemad allev elawad. Kaksik tuudmuS sinu hinges ei saaks ialgi lõppema. Anne aStuS temast eemale wäitese laua juurde ja hakkas sääl pääl olewaid aSju ührst kohast teise paigutama. Nõdrameelsuse wari lendaS jälle tema näo üle. Robert aStuS paha aimates temale järele. Sääl läikis midagi heledat Anne peos. ühe hüppega oli Tarter Atme juures ja haaras tema käest tugewaSti kinni. Wäike, hõbedast  rewolwer kukkus maha. Lõpp peab niisugune olema, hüüdis Anne meeleheitlikult, teist pääsemise wiifi ei ole mul enaml Robert tõmbas teda tulise õhinaga oma rinnale. Anne, mina armastan sind! sosistas tema palawaSti. Surma läwel weel maitsesiwad nemad janulikult õögawat elu. Braddon tuli ootmata täna wara tagasi. Tema meelest oli täna midagi iseäralikku õhuS heljumas ning kui peaks temal täna lõpuotsuS eeS oodata olema. Tema nägi juba eemalt kinnist tõlda, mis ära sõitmas oli, nägi, et Richard kutsarile  weel midagi ütles ning et wiimane sellcpääle raudtee jaama poole ära sõitis. Kümne minuti järele pidi põhja poolt tulew rong siin peatama. Tema mõtles Julia püäle ning läks ka jaama poole. Rong tuli, Julia hüppas sellest wälja ja otseteed Richardi kaenlasse. Mõlemad waatafiwad sellepääle järsku ringi ning tõttafiwad oma tõlda. See oli siis ikka tõesti nõnda seatud, et just Julia läbi temale surma hoop pidi antud saama. Nemad kõik oliwad ennast tema waStu kokku pannud ja tema oli nüüd päästmatalt kadunud! Carteril ei olnud tõesti mitte halatuse sädetgi tema waStu! Braddon ruttas oma majasse. Kõik oli otsegu tema hukkamise tunniks ilustatud. Anne üksi on weel see, kelle juurest ma armu ja päästmist leida wõin, sellepärast aja wiitmatalt tema juurde! Ka Annel ei ole ju homsest saadik ühtegi muud hinge enam, kelle juurest tema armastust, aMkS> andmist ja troosti leida wõib, kui ükSneS tema, Braddon, ning just sel põhjusel peab Anne ka teda armastama, temale andeksandma  ja teda trüSStimal Wiimane mõte jõudis teda sugupärast trööstida ja rahustada.  Pittamifi sammus tema trepist ÜleSse, ja mõtles sääl juures, mil wiisil tema Annet kõige hõlpsamini oma poole wõita saaks. Kuida see oleks, kui tema Elleni käe kõrwale wõtaks ja temaga ühes läheks? Jah, nõnda oli wist kõige parem! Tema läks Anne toast mööda sinna tuppa, kus Ellen oma koolipreilnaga elas. Tema tõstis  lapse kesk tema nukkude seast üleSse ning kandis teda toast wälja. Koridooris alles hakkas ta temale asja seletama. Tule minuga ÜheS mamma juurde. Anna tema käele ilusasti suud ning ütle: Anna meile andeks. Mis paha ma siis temale teinud olen, et temalt andeksandmist paluma pean? päris Ellen kucwalt. Tee mida mina sind küsin, waStaS Braddon erutult. Kas sel korral ka, kui see lühikese käewarrega  mees weel mamma toas on? küsis lapS. Karedalt hakkas Braddon tütre õlast kinni. Kus see lühikese käewarrega mees on? küsis ta. LapS waatiS hirmunud pilgul isa ShwardawaSse  näoSse. Mamma, toas, waStaS lops nutuse häälega. Millal ta sinna läks, päris Braddon järele. Ammu juba, waStaS Ellen nutte». Braddon tuikus, kui olÄs tema joohmd.