Saarlane „S«»«»rt<»rro" maksab: V- » »,, ss „ '/. » -,. ?s maapostiga: „ 1 „ Sv „ „ '/» .. -.. so Üksik number 3 kop. —ch— JlMttb k.lSk.rd» jza! kesknädalal ja laupäewal. Toimetus KuresaareS, Pitka! uul. Trcfjeni majas )t 13. Kuulutust? waStuwõtmme luni kellu 1 xZiwul enne lehe ilmumist. KunlLtttAte petitirida J kop. lehe eeSotsaS AH kop. M 34. Kesknädalal, 14. mail 1908. XXIV. aastakiiik Perekond ja kool. Selle päälkirja all tõi „Saorlane" 31 hr. P —i juhtkirja, milles laStewanematele  südame pääle pannakse, lopsi juba maast madalast kõlblusele ja kristlikule elule juhatada. „Perckond pangu põhja kristlikule kaSwatusele, siis wõida kool oma tõsist üleSehitawat tööd rajada." Need on kuldsed sõnad, mis siin laStewanematele  tähelepanemiseks ette tuuakse. Sest, kahjuks, on meil tõesti palju perekondi, kus õige, kristtise laSlekaSwatuse pääle mitte küllalt rõhku ei panda, olgu hooletuse pärast, olgu et wanemad ise kõlbmata ja uskmata elu elawad. Kuid meie rahwa Lulewiku pärast on tungiwalt soowida, et laStekaswatus kristlikul  alusel sünniks. Salata ci wõi ka seda mitte, et just perekond see koht on, kus lapsele see alus kõige esiti sisse peab pandama  ja kus selle aluse panemine ka kõige kindlamini seisma jääb. „Aga perekond ja kooi peaksiwad nooresoo  kaswatamifes täiesti käsikäes käima", ütleb hr. P —i- See on ka tõsine Melus. Hr. P —i mõtleb siin aga perekonna püäle, kes selles küsimuses kooliga peaks katsuma käsikäes käia. Ma ei taha selle üteluse tõsidust mitte alla ajada. Sest paljudes juhtumistes ning paljudes perekondades  on lugu tõesti nii, et perekondades  kooli wasm waenulikud oldatse, ning lopse südamesse kodus mitte seda hääd ei kindlustata, mis kooi pakub. Kuid ma tahaksin siiagi hr- P- i ütelust perekonna ja kooli käsikäes käimisest ka teises mõttes arwustada, ja nimelt, et ka ko o l peaks katsuma perekonnaga, lapse koduga käsikäes käia- Oleksiwad kõik meie koolid ja kooliõpetajad  niisugused, et nende püüe pääie ilmaliku tarkuse õpetuse ka kriftlise kõlbluse ja usuelu edenemine ja kindlustamine lapse südamesse oleks, siis wvilfime ainult perekonnalt  käsikäes käimist kooliga nõuda. Aga paraku ci panda meil koosides sagedasti  nende tähtsate asjade pääle küllalt tõsist rõhku, jah, tuleb juhtumisi ette, et koolmeister ise awalikult teades usuelu wastane on. Mis aitab siis siin üksi usuelu põhjapanemine kodus I 1906. aasta liikumine andis küllalt selgesti tõendust, kudaS paljud meie koolmeistritest usuasjus mõtlewad. Paljud koolmeistrid on ise uskmaiad.  Ja kudas wõiwad nad siis lapsele südamesse õiget usuelu istutada. Kool, nimelt rahwakool, peob tingimata last kriitilises  kõlbluses ja usuelus edasikaswatama ja seda alust edasi harima, mis kodu pannud,  kui kodu seda üleüldse teinud on. Pole aga seda kodu mitte teinud, siis olgu kooli mure seda suurem, seda alust lapse südamesse ise istutada. Aga selleks peab meil sündsaid ja eeskujulise  usueluga ehitud rahwakoolmeistrid olema. On koolmeister uskmata, siis ei kolba ta mitte rahwakoolmeistrirs. Ei aita ka see mitte, kui niisugune koolmeister lapsele usuöpetused pühe on tuupinud. Wormilikult wõisiwad need lapsele küll pähe õpetatud saada, aga et neid õpetusi südamesse sulatada seda ei wõi uskmata  koolmeister ometi mitte. Sest südamesse  läheb ainult see, mis südamest tuleb. Ja kui koolmeistri süda usuelust puhas on, mida wõib ta siis lapse südamesse istutada. Laps ou siis usuelus ikka, nagu wask, mis kumiseb, ja kelluks mis heliseb, teadku küll kõik usuõpetused sorinal pääst. Kooliwalitsuse  mure on ja jääb, ning peab olema ja jääma, rahwa koolidesse niisuguseid koolmeistrist muretseda ja ametis pidada, kellel küllalt kristlikku kõlblust on lapsi õpetama „Jumalat armastama ja paluma, wanemaid ja ülemaid auuStama ja nende sõna kuulma." Ei ole koolmeistril  seda kõlblust mitte, „fiis ei too kooliõpetus  lapsele mitte sarnast kasu, nagu see soowitaw oleks." Sellepärast töötagu perekonnad  ja kooliwalitsused käsikäes, et meil tõsised kristliku usulise kõlblikud koolmeistrid  ametis oleksiwad, ning et koolides päärõhku  laste usuelu pääle pandaks. Ja kui siis perekond ja kool ühes meeles ja käsikäes  lapse südame hariduse kallal kristliselt tõötawad, siis peab lapse hingeelu õitsema, ja siis peab ka laps enesele ja üleüldsusele tulewikus tulu tooma. P —i 11. Riigiwolikogu. Koosolek 3. mail. Koosolek algab kellu 11, Lv min. Juhatab Homjakow. Jookswad asjad antakse teada. Harutusele  tuled kaubanduse ministeriumi mereasjanduse  osa eelarwe harutamine. Aruandja Swentshitshki juhib tähelepanekut selle pääle, et wäljaminekute ülemäärase kaswamisega  kaubalaewastiku kaSwamine mitte käsikäes ei käi. Tarwis on merekaubanduse praegust seisukorda  kõikkülgselt tundma õppida. Toetab eelarwe  kommisjoni ettepanekut. Nekrassow arwad, et merekaubanduse walitsussi  suuri puudust on. Walitsus peab majapidamises  püüdma kokkuhoidlik olla. Imelikkude elukate saar. H. WaleS'i uudisjutt. 24 Ma ei leia seda saladuStist ruumi pääajuS,  millest kogum ilma ootamata ja häkitselt  wihkamise, kadeduse, kurjuse ehk hirmu laened wälja puhkewad ja seda olemist ära lämmatawad, mis praegu wast mõistus näitis olema. Minu sünnitused nättamad esiti täieSü inimesed olema, aga mida enam ma mid tähele panen, seda arusaamatumad on nad minule. Neis halkamad  üksteise järele looma omadused ilmuma  ja marsi seisab minu silma ees jällegi seesama metselajas, keda ma püüdsin  ära kaotada ja inimeseks teha. Aga ma wöidan kord see metselaja ära ja jään wõitjaks. Iga kord, kui ma ühe looma kannatuse tvksse panen, mõtlen ma iseeneses  : nüüd põleb metsloom täiesti ära ja mõistlik inimene tuleb wälja. Päälegi peab meel seda meelde tuletama, et ma selles ametis kõigest kakskümmend aastat olen töötanud, kuna inimene sadatuhandate aastate jooksul on oma praegusele täiusele jõudnud. Za ma lähenen jõudsasti Koidule. See kuguar peab mu töödele krooniks olema. Pääle lühikest waheaega lausus Moro järele mõteldes: Tänini on nad oma mõistuse poolest ainult tagasi läinud. Niipea kui ma oma käe nende küljest ära wõtan, hakkab metsik olek nendes pikkamisi, aga kindlalt juurduma. Ja Teie panete nad onnidesse, maa alla elama? küsisin mina. Nad lähemad ise sinna. Nii pea, kui ma oma hoolealuses misgi metsikut olekut märkama hakan, saadan ma ta minema ja ta läheb teiste sarnaste pool-metsaliste hulka.  Nad kõik kardawad mind ja minu maja. Sääl, onnides, walitseb halatsemiss wäärt inimese elu moonutus- Mongomeri tunneb neid parem, kui mina, sellepärast, et ta nende eest hoolitseb- Mõne neist on ta koguni meile teenijaks pannud- Mõnda neist elukatest armastab ta päriselt, ehk ta küll teda ise salgab. See on tema asi. Minul ei ole nad muud kui minu nurjaläinud  katsete elawad tunnistajad. Nende keskel on kuni siia ajani meel nende seaduste  jäänused olemas, mida misfionäri kooli-õpilane kord gorilla hingesse kaswatas. Õnnetumad loomad! Neil on ka oma! mõni seadus. Nad laulawad hümnust, ehitawad endale elumajad ja korjawad tagawaraks toitu.  Aga selle petliku wälimuse läbi .. näen ma selgesti, kuidaS nad iga kuu jooksul ikka rohkem metslooma sarnaseks saamad. Kõik nende paremad tundmused lähemad aste astmelt ikka nüridamakS ja andwad toorestele loomusundidele maad, ja mina tunnen nende waStu ainult põlgamist. Nüüd panen ma kõik oma lootused kuguari pääie, sest ma olen tema pääajude ergutama  kallal palju tööd teinud- Tuli pikk waheaeg. Siis ütles Moro : Noh, kas Teie ikka meel minu waStu umbusklik olete ja mind kardate? Ma waatasin ta pääle. Minu ees istus halli pääga manamees, tõsise, aga lahke näoga. Niisugust manu mehi joonestatakse piltide pääle, õnneliku perekonna keskele. Siisgi mõtlesin ma omas südames selle üle järele, kui palju walu ja kannatust see manamees enesega igale poole kaasa wiib. Ta kordas oma küsimust. Ma tõusin üles, mõtsin mõlemad rewolwrid ja panin ta ette laua pääle. Moro tegi käega tagafitõrjuwa liigutuse ja ütles haigutades: Jätke neid enesele, minul on teisi sõjariistu.  Wist olete wäsinud. Ma annan Teile nõu end hästi wälja magada. Rõõmustan  wüga, et Teile seletust sain anda. Hääd ööd I Nende sõnadega tõusis ta üles, kummardas  pääga minu poole ja läks waheukse läbi wälja. Ma ruttasin wälimise ukse juurde ja keerasin see lukku. Ma istusin toolile ja wahtifin kauni» kaua oma ette maha- Wiimati kustutasin ma lambi ära, heitsin magama ja uinusin silmapilk ära-