Saarlane Ilmub koks korda nädalas, igal kesknädalal ja laupSewol. Koimcius on KurefaarcS, Pikaö uulitsas, Trcff-ni majas nr. IS. KuulutuStc ?-!».tida S k., lehe c-S«ls-S LV k. Bdresfl muutmise eest 10 kop. j Tellimisehind: j kroonupoStiga: aoSIaZ . . s rbl. kop. j V- . . . 1 „S 5 „ V. ...... ?6 .. ! maapostiga: „ s<> „ i „ I >/« .. . .-. Sv „ ,j Üksik nnwber maksab Z kop. lk 64. septembril 1909. XXV. aastakäik Kauba tarwitajate ühisustest. Suure südidusega oldi paari wiimass aasta jooksul pea igaS nurgas meie saarekesel tarwitajateühisuSte asutamise kalla! töös. Hiilgawad  lootused täitfiwad asutajate rinda, kaunid lootused, mis ka nii mõnesgi kohas enam-wühsm rahuloldawalt täide läksiwad. Kuid ometigi ei wvi seda kõikide sellesarnaste ettewõtete kohta sugugi tõ-kS tunnistada. Nüüd, kus juba kainemalt  ning arwuStawamalt ühisuste tegewuse pääle waadatõ on wöidud, peab ütlema, et enamus  nende hulgast hoopis madalamale järjele on jäänud, kui esialgselt loota tohiti; aiunlt üksikute olemasolemist ning tkgewsst Võib rohkem  kordaläinuks pidada. Enamusel tuleb puudusega «võidelda, rohaning  liikmete-puudusega. Seda näeme siin ja sääl ikka ja ikka jälle ette tulema!. On aga kord need puudused päewatorral, siis osi ei edene. Ei wõi poodibse kaupa muretseda, ei leidu isikuid, kes ühisuse tegewuse eest otstarbekohaselt  hoolitseda wõikfiwad jne. Wõitfin näitusi  tuua, tuS ühisujepocs ka kõige igapäewasemaid  majapidamise tarbeaineid saada poliurd. Kust need oftjadgi siis peawad tulema. Sel moel kehwemad ühisused kaua keSta ei wvi, ehk kuigi nad oma olemasolemist kirstsedeS  alal hoida suudawad, selleks nad rahwale ikkagi ei ole, mis tarwitajateühisuSte otSlarbe, selle sõna tõsises mõttes on. Ühisustel puudub midagi. Puudub nimelt ülerahwaline osawõtmine. Nad ei ole «veel rahwaliStsN asutusteks saanud. Sellest auuab tunnistust ühisuste liig «väikene liikmetearw, mis enamatel juhtumistel ainult mõnetüm>«em ulatab, sajast aga, arwatawaSti, Ühegil «ueie ühisusel kõrgemale ei küüni. Seda on aga wähe, liig wähe. KuS on laialisemad rahumhulgad? Miks nemad ka Ühistegewuseft osa ei mõra, rahwaliseft tööst, mida rahwa kasuks tSStaatije mõttel algamd on. Nii kitsapiirilise osawött»- sega ei edene ühistegewuslised etwvõtted soowi- tawalt. Et ole neil ka õiget ühistegewuse mõtetgi  sees, kuna suurem hulk kaubatarwitajatest ühisuse liikmed ei olegi. Et tarwitajateühisuSte tegewuS elawamaks muutuks, s. o. et nad rohkem  liikuwat kapitali kokku saatstwad, mille eest hääd ning mitmekesist kaupa ladusse muretseda wõiks ja nende juhatus aSjatundlisteS käteS oleks, selleks tuleks wõimalikult palju liikmeid kokku meelitada. Iga inimene peaks oma ringkonnas  asuwa Ühisuse liige olema, oma weeringid  ümbruskonna ning iseenese kasuks tcgevusesse  panema. Osamaksu suurusel poleks suurt tähtsust. Aitaks juba mõnerublauegi osamaks  Ühisuse tegewust tõsta, kui aga osamaksumaksjate  arw mõnesajani tõuseks. Ja rahwa armu järele rehkendades tohiks mõne ühisuse liikmete arw küll kuni tuhandeni tõusta, kui sga kõik, kes elada tahawad, asjast kinni hakkakfiwad.  Ühisuse kaunile järjele tõusemine tooks aga oma ümbruskonna elanikkudele tublisti  tulu. Kas poleks kena, kui igas wallaS sõi kihelkonnas wähemast ükSgi kaunisti korraldatud  kauplus asuks, kust igasugust soowitawat kaupa saada wõikS. SiiS poleks saja majapidamise  tarbeainete muretsemiseks pikki reififi ette wõtta. Kõik oleks ligilähedal kücS, Ka oleks kaup odawam, sest mitmete waheltkauplejate  kasuroha ei tuleks ostjal maksta. Wõimata ei oleks hästikorraldatud kaupluste asutamine ühiskonnal mitte, kui aga kõik asjast õieti aru saakfiwad ning käed adra külge panekfiwad.  Selle oöja läbiwiimiseks on kõige päält äratust saja. Wõtku siis igaüks, keS ühistegewuse  edenemises ning elusse läbitungimises übt rahwa mojanduSlise järje parandajat näeb, äratuslõö tegemise selle asja kasuks omaks kohuseks.  Ajajooksul wõikfime siis ka sellest tööst silja näha- P. L. Kanade nuumamine ja Faverollikana tõug. g Lennata ei armasta Favsrollid oma raskuse  pärast mitte, isegi siis kui neile pennid 2V> arssina kõrgusele seatakse, kahtleb ta lennata.  Oma wagasuse poolest meeidiwad nad kõikidele. Muneda wõiwad Faverollid 140 muna aaStaS. On ka talwel hääd muncjod. Munad on eo—ee grammi igaüks rasked, hästi «aitsewad,  roosakat karwa; kanad hauduwad keskmiselt,  on igasuguse kliimaga rahul ja külma kannatawad hSSti. Tähelepanemise wäärt on nende kaSwatamine haudumise aparadiga, suremise  protsent on selle juures wäga wäike. Nendele, kes oma kanaaedas ainult ilukanu  kaSwatawad, sellepääle waatamata, kas need ka kasulikud on wõi «itte, ei maksa Faverollistd  mitte soovitada, sest et nad ilukanad ei ole. Ja kui mil ka seda kanasugu olema juhtub, siis mitte kauaks ajaks «arsti on need säält wälja praagitud. Kes aga kanade pidamisest tõsist kasu saada soowib ja omale kanade nuumamist sisse seada püüab, nendele on Faverollid täiesti soowitawad ja mõne aja pärast näewad nende kaSwatajad Famrollide tõsist kasu ja nad ei mõtlegi neid mõne teise kanaseltfi waStu ümber wahetada. Faverolli kukk on peaaegu Dorkingi kuke karwa. Päält poolt keha ja kael on kollakaS-walge, kintsud ja saba must. Kaua karw on õlekarwa kollane, rind ja kõhualune heledamad. Tähelepanemise wäärt on suur habe, nii kanal kui kukel. Püs» tiscisaw lehthari on keskmise suurusega. Jalad ja nokk on roosakarwalised hää liha tundemärk. Jalad on tugewad, wiiewarbalised ja karvased.  Juhtub ka sileda jalgadega ja nelja warbalisi Foverollifid, kes enamasti suuremaks kaswawad. Foverollide nuumamisest oleks meie talupoja majanduses tõesti suur kasu, kui seda eeskujulikult toimetataks. Ehk ses, tänini nii wõõras majanduse haru, «aamchelt kulu ja aega wõtab, kuid selle eest tasub see ennast ausasti  ära. Kui 30 kopikatgi kanaliha naelast saaks, mis Peterburis lihaturul imeodaw hind oleks, fiisgi wõiks weel 130 kop. kana pääit puhast kasu saada. Muidugi teada, ÜI suule maamehele teeb nuumamine ja kaubale saatmine Kaks Dianat. S 4 Prantsuse kirjaniku Aleksander DumaS ajaloolik ro»s» tolme» jaos. Eesti keelde J. Pikle p. Lubage ometi, et ma Teis ümbert kümi hakkan, sest Teie olete St. Quentim Ma kaks korda püästuud. Gabriele pigistas admirali kütt ja AKS: Herra admiral, tänage miad S»« Mss pärast. xxxr Arnold du Tike arwe. Gabriele, kes viimasel neljal xasssl sugugi  ei oluud puhkanud, PMS waeaxüt »«l jalul seista; admiral mis teda rsatsPSP js audis tale ühe tss enese tos kõrval elamiseks. Noormees heitis wüfiuult voodisse ja siuvZ raskesti magama. Ta ärkas alles kellu «L püäle lõunat üles, kui admiral Coiigse ts tuppa  aSIuS. Waeulane oli päeval üuua piile tormi jooksnud, aga vahvalt tagasi lõõrnd. Teades, et ta teisel päeval tormijooksu uueSti algab, tahti» admiral Gabrielega uss pidada. Gabriele ksrgM ruttu AeS. Lubage, herru admiral, et sa osa sõjariiStadekaudjale  euue möue sõua ktlleu. W võime asja üle läbi rääkida. Rääkige, s;es«s d'Sxm«st, waSWS Coligne. kui Teid ei »lek« oluud, ich»N praegu HiSpauia lipp raatuse MMest Wev ma Teile: olge sü, »agu kodus. Gabriele Mis »kje jumde !- HMiS Mar- Gabriele wiis teda kõrvale Mn wahwa Martin, ütles ta temale, wast eila ütlesin ma sulle, et ma sind finn mõistuse ja truuduse pärast usaldan. Mine silmapilk d'llle alewisse, kus haavatute raawitsemise koht on ja palu Benedikti ordu kloostri abtinna, auwäürt ema Monika jutule- Palu teda õde Beny'le teatada, pea meeles, õde Beny'le, et vicomte d'Exmaise, kes kunioga poolt saadetud on, poole tunni pärast tema juurde tuleb ja teda ennast oodata palub, sa näed ise ära. et herra de Coligne minuga pitkemat aega jutustada  soowib ja isamaa saatuse küsimus on Mm, kui isiklikud asjad. Mine stis ruttu, teadku ta, et minu süda ikka tema päralt on. Ta peab seda teada saama, herra, ütles eda Martin, kes ruttu välja läki. Ta ruttas ka tõesti d'We alevis olevasse haigemajasse ja küsis, kus õde Monika on. Teda juhatati abtinna juurde. Ah, ema, ütles kass! kelm, kui õnnelik ma olen. et Teid Ms leidsin! Minu herra MM wäga kurvastama, kui ma mitte tema KÄ« ei täidaks, »Ä Teie ja iseäranis aga madam Diana de Ssstw kotza käib- Kes Teie olete, Wer, ja KM nimel tulite  Teie min» juurde? küsis imestanud Minna, keS selle üle peaaegu pahane oli, et Gabriele M saladust ei olnnd ««jn! hoidnud, sis ta tessle avaldanud sL. Ra tulen vicomte d'«xm»ife nimch ma» « R»M Sõdija ennast «gn lsllaksks tehe,. Teie peate vicomte d'Sxmaiset tundma, sest teda tunneb terme ks«. Muidugi, ütles abtinna, kes ei peaks meie päästjat tundma. Meie palume tema eest Jumalat.  Ma nägin teda eila ja lootsin teda ka täna näha saada, nagu ta lubas. Ts tuleb, ütles Martin Arnold ; tal on teisi tegemisi ja ta saatis mind enne Teie ja madam de SsDs juurde. Ärge pange imeks, ema, et mul see nimi tuttaw on. Mitme aastase  truu teenistuse pärast usaldab minu herra mind nagu iseennast ja tal ei ole oma ausa ja ustama teenri eest ühtgi saladust. Teised tõendavad, et mul õiget arusaamist ei olla, et ma ainult oma herrat armastada ja kaitsta oSkada, aga mul on üks iseäraline tundmus, ma saau seda ise aru ja keegi ei wõi seda omlett  ajada. Hää küll, hää küll, ütle» ema Monika naeratades. SüS tnleb vicomte d'Exmaise tõesti? Reie «ts« teda. Iseäranis soswib õde Beny teda Mha, et kaningaft Midagi teada saada, ke« teda fiia saatnud on. Sh-haal ütle» Martin rumalalt naerdes. Ma annan, et kuningas teda St. Qnentivi on saatnud, aga «ütte madam Diana juurde. Mis Teie sellega ütelda tahate? küsis abtiana. Na ütlen, et ma vicomte d'Gzmaiset kui oma peremeest ja «enda armastan ja see meel» did mulle et Teie M austamise vääriline  olete, ja oma ameti «SisWHa