Saarlane Ilmub kaks korda iMalaS, igal kesknädalal ja lanpäewal. Toimcius on Knresaarcs, Pikas uulitsas, Trrffcui majaS ur. llt Kuulutustl wasintoõtUlinc luni lella l pöewal Kuulutuste petil,rida Z k., lehe ersotfos Äv k. Abressi ninutwise eest IV kop. j Telliinisehind: ! „ . . » ss I j V. ?s 'v- . k I - » j V. „ ..-. s« „ i. üksik number maksab s kop. M 69. Kesknädalal, 19. augustil 1909. XXV. aastakiiik Missugusesse kooli astuda? 4 Siis on meil KuresaareS meel ühes ettcwalwistamise  klassidega meremeeste kool. Selles koolis kestab õppimine kaks talwei. Lõpetajad  saamad esiteks rannasõidu tüürmanni ja pärast rannasõidu kapteni nime. KeS ettewalmistamise  kooli on lõpetanud, saamad ilma eksamita  Riia raugesöidu meremeeStekooli. Et meremeestekooli  astujalt suuri teadmisi ei nõula, wõib ta mitmetele õpehimulistele noortemcestcle, kelledele  kehm eelharidus teistesse koolidesse astumise wõiinatuls teeb, tee awada., Ka ei tee kehwus siin nii palju takistust, kui mujal, sest kooliaeg  on «võrdlemist lühikene, nõnda et sttwel kokkuhoidlikult elades peaaegu nii palju jõuab teenida, kui kool kalmel kulu nõuab. Aastat kümme tagasi tegiwad siinse meremeeStekooli  õpilastest ikka kõigewähemalt paarkümmend  eksamid ära, kuna nllüd harilikult wiis wõi kuus seda tegewad. See ripub muidugi palju sellest ära, et nüüd kooliaeg pikem on ja õpekeeieks Wemkecl, mis paljudele raskust teeb. Niisama mõjub see palju, et eksam tuleb RiiaS ür» teha. Aga need raskused ei ole ärawõilmatad, sest et praegusel ajal iga «vallakooli  lõpetaja juba natukese Wenekeelt mõistab. Meile, kui saareelanikkadele, on meremehe elukutse iseäranis kohane. Sellepärast peaks meremeestekoolist  osawõtmine palju suurem olema. Mitte kümmekond inimesi ei peaks spetsialklassides õppima,  kelledest sagedasti pooled mujalt on, maid kõigewähemalt tuus seitsekümmend. Palju parem  oleks kaks talwet meremeestekooiis käia ja tubli meremees olla, kui igal kewadel Ülcmaalc minna  kraami lõikama. KeS miniSteriumikooli on lõpetanud, wviwad katsuda Riia kaugesõidu kooli sisse astuda. Naesterahwa hariduse eest muretses sclleajani  kõrgem tütarlaste koot, mis tänawu sügisel  gümnasiumiks ümber muudeti. Esialgu saab see seitsmeklassiline olema, milledele «vist pärast meel kaheksas juurde lisatakse, mis kodukovliõpetajanna  õigused annab- Maks selleajani oli alamates klassides 45 ja wanemates 59 r. Et meie liht rohiva tütred lähemas tulewikus sinna õppima pääscksiwad, on raske uskuda, tui isegi poisslapsi gümnastumis nii wähe käib, kelledele hariduse asjas harilikult ikka õige suur eesõigus antakse. Kool, mis wüga tarwilik oleks olewat ja mille asutamisest kaunis rohkesti juttu on olnud, ilma et sellest midagi «välja oleks tulnud, on põllutöökool. Nimetatud kooti asutamine oleks suur samm edasi olewat. Iga wauem katsugu oma lapsi sinna kooli panna, kuhu kellegi waranduslme seisukord lubab ja mis keegi sündsaks arwab. Paarsada rubla lastele järele jätta, ei tähenda palju. Aga kes need paarsada rubla koolitamise jaoks ära pruugib,  see jätab oma järeltulijatele terwe «varanduse  järele. Haritud inimene leiab igas kohas palju kergemini teenistust ja leiba, sest haridus  on jõud, mis praegusel ajal tsrwet ilma «valitseb. stuä. —x Kartuli wiimane kaswamise aeg, üles wõtmine ja ületalwe hoidmine. P. Liebus Kartulid kuhjades, aunades ehk rõukudes, kuidas seda kuskil pool nimetatakse, ületalwe hoida, on juba üleüldiseks wiifiks saanud, siisgi  nagu eelpool öeldud, peawad nad finna kuiwalt  pandud saama, wähemalt jalapaksuselt õlgedega kaetud; ilma korstnata ärgu jäätagu mitte, kartulid wõiwad ummussS lämmatuss läbi kergesti hukka minna. Esiti wõib õhedalt mulda ümber wisata, et wihm õlgi läbi märjaks  ci teeks, pärast kui külm tulekul, wõib B—lo tolli paksuselt mullaga katta. Olen mõnelt poolt kuulnud, et kartulite kuhjad juba sügise mädanema läinud ja kokku mõjunud. See wõis muidugi selle tagajärjeks olla, et kartulid märjalt kuhja pandi ja kohe tarwilik mullakate päüle wisati, mis läbi kartulid märjaks ja palamaks laisimad ilma, et nemad oma niiskust saiwad wülja hingata. Tuleks seda tingimata tähele panna, et mulda kuhja katmiseks mitte wäga ligidalt ei wõetaks ja wecl et kraami, kust muld wõetakse, sügamaks ei tohi teha; parem madal ja lai, kust külm nõnda sisse ei tungi, et kartuli kuhja alla pääseb. Kahju eest hoidmiseks wõib ka kuida ilmad ja külmad mõne koorma pilka lauda sõnnikut kuhja ümber panna ehk jälle linaluude kolakudega ja kuuse oksadega marjata,  Wiimsed on selle poolest sündsad pääliskatteks,  et talwe tormid ja tuuled lund päält ära ei puhu, maid oksade «vahed täis tuiskab ja hääd katet ja marju kange külmade eest kaitsmiseks  annab. On kartulid märjalt kuhja ehk keldrisse pandud, ka kui ilmad weel hästi soojad on, siis siginewad sääl mitmesugused kahjulikud seenekesed,  kes hääde elutingimiste juures kartulid ruttu wõiwad hukka ajada. Wäikesed pruunid plekid kartulite päül, mis mõne seenekese läbi sünnitatud, tekitawad kartulite mädanemist. Neile seltsiwad weel suur hulk alamat tõugu seenek.fi abiks. Kõige nende kahjulikude seenekaste elutsemiseks on soojust ja niiskust tarwis; puuduwad need siginemise tingimised,  siis ei ole ka nende kahjulikku tegewust  karta. Klwade, kui ilmad soojemaks halkamad minema, peab taime külmust wõimalikult kartulite  hoiukohtades alal katsutama hoida, et augud ja aknad suurema hoolega kinni topitakse,  et soojust sisse ei pääseks, mis kartulid idanema ajab. Kartulid kaotawad palju oma toiduwäärtusest, kui nad idanenud on. Katsed näidawad, et kartulid 4 cm. pikuste idude juures juba kümnenda osa omast tärklisest kaotawadj mis jääb neile siis jala ehk paari pikuSte  idude juures tärklise wäärtusest meel järele? Sellest selgub, et kui meie mai- ja junikuul  meel wähegi maitsewaid .kartulid soowime saada, meis keldri hästi külma peame hoidma; koopas ja kuhjas ei ole see wõimalik. Kaks Dianat. S 9 kolmes kaos. Eesli keelde J. Piklep. Za nüüd, waStas Gabriele, kõik tööle! Julgustage ka teisi kodanikkufid oma eesmärgiga. Ma tõotan Teile, et homme sada paari küsi töö juures rohkem on ja nad aitawad meid kindlust kaua kaitsta. Tööle, tööle l hüüdfiwad koosolejad. Ja köit ruttasiwad rõõmust ja lootusest särarvatel nägudel uulitsale, kus nad teisi kaaStodanitkusid  oma kõnedega wahwaslasiwad ja julgustafiwad, kes mitte Jumalast saadetud ootamata  päästja kõnet ei olnud kuulnud. Wahwa admiral Gaspar de Coligns kuulas mattides Gabriele kõnet päält ja pani selle noore mehe südidust imeks. Kui kõtt koosolijad rõõmu hüüetega otiwad laiali läinud, läks ta Gabriele juurde ja andis talle kätt- Ma tänan Teid, ütles ta, Teie olete St. Quentini ja mind häbist päästnud ja Prantsuse maa ning kuninga hukatusest. Oh, ma ci ole meel midagi teinud, herra admiral l wastas Gabriele. Nüüd pean ma katsuma Wolpergi juurde pääseda ja Jumal aidaku mind, et ma niisama hästi ka wälja pääseksin, kui ma sisse pääsesin ja et mul kordatähekS  kindlusesse sada minust juurde tuua, nagu ma lubasin. Kümne päewa pärast tänage Jumalat,  aga mitte mind. XXVIII. Diana de Castro Gabriele de Mongommeri jutustas rohkem, kui tunni aega admiraliga, kes noore mehe kindluse,  julguse ja tarkuse üle wäga imestanud oli. Gabriele rääkis sõjapidamise kunstist, nagu köigeosawam  kindral, kindlustamise töövest, nagu insener ja kombelisest mõjust, nagu elutark manamees.  Gabriele jälle rõõmustas ennast Gaspari  ilusa ja ausa iseloomu üle, tema hääduse ja mõistliku oleku üle, mis teda selle aegsete kõige tähtsamate meeste hulka tõstis. Wenuapoeg  ei olnud poolesgi oma onu sarnane I Juba tunni aegse tutwuse järele oliwad need kaks üks juba hallide juukstega, teine weel üsna noor mees, üksteisele nii ligidal, nagu olekfiwad nad kakskümmend aastat üksteisega  tutwad olnud. Kui nad kõik oliwad läbi rääkinud, mil wiifil Wolpergi wägi wõiks õnnelikult linna pääseda, jättis Gabriele admiraliga jumalaga, kus juures ta kindlasti ütles. Ta teadis nüüd märgusõnad ja tundis märguandmise  tuled ära. Martin Sõdija, kes niisama, nagu tema peremeesgi talupoja Mes oli, ootis teda all raatuse trepil. Ometi tulete wiimaks! hüüdis aus sõjariistade  kandja- Ma rõõmustan wäga Teid nähes; kõik see aeg, mil ma siin ootasin, kuulsin ma, kui möödaminejad ainult vicomte d'Exmaisest  räükisiwad ja teda küllalt kiita ei jöud.rudl Teie ollte terwele linnale uue elu toonud ! Missugune  kaitse -vaim Teil kassas sn, et Teie nii lühikese ajaga olete jõudnud terme linna rahwa mõtteid muuta? Muud midagi, kui määratud ilmawaatega inimese sõnad, Martin. Aga küllalt nüüd jutustamisest,  nüüd tööle. Tööle jah, herra; ma näen juba, et meie warsi -vaenlase wahi nina alla jalutama läheme. Ma olen malmis, herra lähme. Mitte nii ruttu, Martin, ütles Gabriele; praegu on meel liig walge; meie peame pimedust  ootama, et siit wälja pääseda, nagu meie admiraliga läbi oleme rääkinud. Meil on weel kolm tundi aega. Pääle selle on mul weel Üks teine asjatoimetus ees . . . ma pean weel linnas mõned teated korjama. Ma mõistan, wastaS Martin Sõdija, kindluse  wäe seisukorra üle, eks ole? Wõi kindluse nõrkade kohtade üle? Missugune wästmata waimt Sina ei tea midagi, armas Martin, ütles Gabriele naeratades; ei, kõik mis mul kindluse ja sõjamäe üle teada tarwis oli, tean ma juba. See aga, millest ma rääkisin, on minu oma... eraasi. Rääkige aga pääle, herra, ehk -võiksin ma mõnes asjas Teile abiks olla. . . Ja, Martin, ma tean, et sa truu teener ja sõber oled. Ka minul ei ole finn eest misgi saladust. Kas sa ei tea, keda ma pääle oma kohuste täitmist siin linnas rahutusega ja armastusega  otsin? Wabandage, krahwi herra, nüikd ma saan arul hüüdis Marti». Teie arvate ühk Benedikti kloostri nunna?