Saarlane Ik M. Teisipäewal, 6. julil 1904. XX. aastakäik. maksab: Saaremaal pooles aastas 4 „ Pooles aastas ..... 1 „ÄZ „ Ilmub igal tsi-siP»s»V«»r. Kuresaares Kauba-uulitsas nr.l 7. Saarlase toimetusele, Kure saarde. Kuulutuste petlt rida maksab F k' UU Uleiildiiit »»>itik, lijilthi maa- sa liuaarahmale. MU Kõigekõrgem reskript Keisrikoja tallmeistri, kindral  a d j u t a n t, w ü r st Obolenski nime pääle. („W°l. T-at." ZSrele.) Soomemaa SuurwürStiriigil on, tema ühendamisest saadik Wene Keisririigiga, iseäraline kohaliku walitsuse ja sisemise seadluse kord. Minul on kindel arwamine, et see kord, mis maa iseäraliste tingimistega  kokku käib, ka tulewikuS Soomemaa hääks käekäiguks maksma wõib jääda, ja et põlastaw kuritegu, mis hiljuti awalikku elu sääl maal tumestas, meeletu inimese ja mõne tema mõtteseltsilise töö on, millest Soome rahwal mitte osa ei ole. Soomemaa kõige ligidama ühendamise mure Keisririigiga oli ikka riigiwöimu kõrwalekaldumata ülesandeks; niisuguseks peab tema ka edaspidi jääma. Selle sihi aega-ajalt kättesaamise tegin Mina hingama läinud Soome kindralkubernerile, kindraladjulant  Bobrikowile, esimeseks kohuseks. Mõistliku kmdlameelega täitis hingusele läinud riiaimeeS tema pääle pandud kohust, kuni enneaegne surm tema enesesalgawals  teenistusele lõpu tegi, mis temale auustamiiewäSrt nime Wene riiklise kindlakstegemise  ajaloos ta põhja-piiril lõi. Kuna Mina hääks olen arwanud, Teid Soomemaa kindralkuberneri ametisse kutsuda,  loodan Mina, Teie riigialamlise uStamuse ja waimuannete pääle toetades, et Teie oma kätte usaldatud maa walitsemises  Minu juhtmõtete hoolikaks täitjaks olete. Iseäranis panen Mina Teile südame pääle, Soome rahwa juures seda teadmist kindlaks teha, et tema ajalooline saatus Wmemaa saatusega lahutamata on ja et Soomemaa edaspidine edukäik Wene Riigi ja temale annetatud ametiasutuste  kaitse all maa rahulise eluwoolu jalaleseadmisega ühenduses on- Alguskirjaie on Keisri Majesteet Iseoma käega alla kirjutanud: „Mkoeai". P-terhosis, 17. junil ISO4. a. Tennekstoni õnn. A. v. Perfalli järele E. W- E. 2 Ilusamat kui seda siin, merehaiguse pärast õlekoti pääl põrandal lamawat naesterahwast  ei olnud tema eneseteades weel ialgi näinud. Tema kullakarwalised praegu korratumad juuksed ümbritsesiwad täies iluS tema surmanikahwatanud ilust nägu. Lihtne, aga maitserikas kleit oli hoolimatalt kinni pandud ja jätis lumiwalge rinna ja kaela poolest saadik katmata. Käsiwarre pääl hoidis tema wäikeft musta-kähcrpäälist tütarlast ja tema wäikese käe õrna sõrme küljes säras kallis temandikiwiga kaunistud sõrmus. Wäfinult tõstis tema wõõraste sammude lähenemisel pääd ja wõõrale meesterahwale suurte pruunide silmadega etteheitwalt otsa waadates kargas tema püsti ja hakkas oma riideid korraldama. Braddon wabandas alandlikult, kui oleks tema ühte suurtsugu tuppa, aga mitte alatumasesse kolmandasse klassi sattunud. Tohter soowis, et mina teie terwise järele pärima pidin tulema, Ütles tema wiimaks. Oh, läheb juba, ju ma meie reisi lõpuni weel ikka wastupidada jaksan, ega see ju nüüd kaua enam ei tuuri, ütles tema, kleiti rinna eest koos hoides. Kes seda teada wõib kui kaua meie reis weel kestab. Meie oleme ju selle äraneetud uduga kursi hoopis ära kaotauud. Jumal teab, kuhu meie wiimaks weel saame. Kuhu meie saame? Arwate siis, et see wõimalik on, et meie mujale kui Njujorki läheme? päris pyoua iseäranis osawõtmisega. See on enesest mõista, etigalühel häämeel  on, kui oga ülepää weel kusagil maale saame, ütles Braddon. Raskesti ohates waibuS tema jälle oma asemele tagasi kuna kõik sära tema silmadest kadus. Braddon jäi tema juure, ehk tema küll märkas, et tema säül olek prouale piinlik oli. Braddon jutustas,  kuidas tema teda esimesse klassi soowitanud  oli, missugune tagajärg sellel olnud ja pani suure imestusega proua sllgawat kohkumist  selle 100 üle tähele. Erutatult palus proua teda sinna jätta, kus tema praegu on, tema ise ei soowinud mitte mingi hinna eest säält lahkuda. Braddon püüdis teda sellega rahustada, et see temal enam wõimalik ei ollagi, selle läbi, et üks reisija, kuida ju waremalt tähendatud, kõigest jõust selle wasta seista. Braddoni suureks imestuseks ei tahtnud tema aga oma tundmata wastase üle mingit lähemat teatust, ei pärinud tema wäljanägemistgi järele. Midagi iseäranis rohumai oli köikes tema olekus näha. Oli see ilus naesterahwas lesk wõi petetud neiu, wõi reisis tema ehk oma teisel poolel merd wiibiwa abikaasa juurde? Nii ilus, noor ja ometi mahajäätud näis tema olema! See walmistaks mulle rõõmu, kui teile kuidagi wiisi abiks wõiksin olla, ütles Braddon sooja tundmuse mõjul. Minul ei ole midagi waja, wastas noor naesterahwas pool ahastades ja paluwalt tema otsa waadates. Teie lähete kaugele wöõrale maale meesterahwaliku  kaitseta, wõi on teil sääl, teinepool  merd keegi, kes teid ootad? Naesterahivas tõmbas ennast kohkudes kokku. Kes peab siis mind füäl ootama? Noh, keegi sugulane, ehk ka teie mees. Jah, jah, see oleks küll wäga wõimalik, aga, mina tänan teid, mul ei ole midagi maja, kogeldas tema segaselt. Et tema kõige häda ja hirmu läbi, mis tema selle hirmsa reisi pääl kannatanud, nõnda segaseks jäänud oli, täitis Braddoni hinge suure wihaga selle meeSterahwa waStu, kelle süü läbi need kaks õrnakest nõnda abitult sellesse hädaohusfe sattunud oliwad, kuna selle kohus ometi igatipidi kõik eluaeg  nende eest hoolitseda oleks olnud ja ilmamõtlematalt hüüdis tema ägedalt: Kuidas wõib üks mees nii õrnat naesterahwast  nõnda hooletumalt hädasse saata ja jätta ! Naesterahwas surus magawat last kõwemine  rinna wasta. Mina ei olegi ju nõnda üksi, see siin on minul tugemaks kaitseks ja marjuks, ilma temata, oleks lugu küll paha olewat aga üks ema on igaühele püha ja puudumata olemus, ikka, igal pool ja igal ajal. Ja temale antakse ka kõik andeks, lisas tema wiiwitades juure. Antakse andeks? Mida peab siis teile näituseks andeks antama? imestas Braddon. Mina olen oma ütlemisega eksinud, aga, ometi on asi seegi pärast nõnda.  Unelmalt  waatis tema herra Braddonile otsa. Wähelane, arwata kümne aastane tüdruk  ärkas nüüd ülesse ja waatas waenliku pilguga wöõra mehe otsa ja lükkas trotslikult  käe, mis tema musti käherjumseid silitada tahtis, enesest ära- Mesilaste pidamise kasust Saaremaal. pidanud m.flnik T r u 11. Nõnda peaks küll ainult see tegema, kes kohe teisel päewal mett tahab turule nuia ja kui ta selle iäbi ka paremat hinda leiaks, saab ta siisgi sääi juures kahju, sest mee kuiwatamine sissetoomise  ajast künni kaanetamise kõlbuseni tarwitab  mesilaste! külmal ajal 3—4 päewa, aga märjal ajal 7 10 päema. See on aeg, mil ajal mesilased kaks kord nii palju mett wõikstwad korjata kui sääl kuiwatud saad ja päälegi nõuab kaanetamine mesilastelt tüki tööd ja waewa, mis aga mesinikule, sellest wälja tulewat wäikest maha saaki maha arwates, misgi iseäralist kasu ei auna; päälegi toob kaante lahti lõikamine tüki tüütaivat tööd meel juurde. Kord rvaatasin ma ühe õpetatud mehe ajas mesipuid; kärjed vliwad kõik „piiripardani" (ääre tasa) mett täis; kärgede wahel roomastwad meega koormatud mesilased tühja ruumi otsides ümber. „Miks Teie oma tublisid töölisi waewate  ja lasete koormas seista", ütlesin ma „eks wõtke täied kärjed wälja ning pange tühjad asemele". -- „Mis siit wõtta saab," wastas see, „köik on alles kuiwatamata, las' kaanetawad ära, küll siis wõlan." Eks see ole suur eksitus; mesilane ju midagi muud häämeelega enam kärja sees ei tee, kui ainult kuiwatab seda, ja juhtub mesipuul üks lennuauk olema, nii et tuul läbi ei wea, siis läheb kuiwatamine wäga pikkamisi edasi. Seda tööd wõib aga mesinik kerge waswaga ise korda jaata seega, et ta mee madalates riistades  kuiwa ja sooja koha pääl hoiab, kuS ta niisammuli ära kuiwab kui mesipuus. Meesika meesaak kestab meil Saaremaal kuu aega, seega jääb siis aastas aega üle 11 kuud mett kuiwotada, mis töö aga nii palju aega ei tarwita, sest ühest kuust saab juba küllalt. Kes stisgi ikka ainult kaanetud mett tahab saada, see wõiks meesaagl ajal täis kärjed ilma kaanetamata wälja wõtta, ja pääle meesaagl kuiwatamise ning kaanelamiss nad mesipuusse  tagasi panna. See oleks jälle 10 kord kasulikum, kui mee saagi ajal kuiwatamise pärast ajawiitmine. Ma wurritan alati ilma kuiwatamata mee wälja ning kuiwatan ise, aga kusagilt ei ole ma