Saarlane „S«»crrtcrne" maksab: V 2 » 1. LS .. V- .. -.. ?S .. maapostiga: „ 1„S« „ V 2 » V- .. -»so .. Üksik number Z kop. Aimud kakblorda nõdaieS, igat kesknädalal ja laupäewal. Toimetus Suresaares, Pitkos sul. T»ff-ni majaS 13. Kuulutuste wast rwõtmine tuni Kuulutuste p-tit-rida L kop. M AG. Kesknädalal, 21. mail 1908. XXIV. aastakäik Tagasiwaade minewikusse. Nagu waikus pärast tugewat tormi, mis palju kahju sünnitas, aset wõtab, nii kuju> neb meile ka käesolev? aeg. Mustendawad tonnised pilrved katsiwad paari aasta eest suure Weneriigi politika taewast ja peitsiwad  eneste taha soojendama ning kosutama rahupäikese. Iga mõtleja inimese südant täitsiwad tumedad aimdused tulewiku kohta. Sõja tuli loitis kaugel riigi hommikupoolsel  piiril ja neelas tuhanded truid Isamaa pojad alla. Pääle selle tulimad riigis sisemised korratused ja rahutused. Kõiki taheti tuule kiirusel teiseks muuta, uueks luua, paremuse poole pöörda. Osalt ka hääd püüded, aga nende püüete teokstegemiseks  tarwitati pahasid abinõusid: riisudes, põletades, kõiksugu kuritegusid tehes loodeti neis püüetes sihile jõuda. Ei mõteldudgi selle pääle, et niisuguse teomoega rahwale kardetumaid haawasid löödakse, suurt kahju tehakse. Midagi kindlat ei ilmunud möödaläinud  wabaduse wooludeS, mis üle terme Weneriigi laenetasiwad ja tema elanikkusid kibaina ajasiwad. Igal pool mõis margata, kuidas politilistes kõnedes rahwast üles püüti ässitada. Aga see kõik sündis ettemõtlemata,  ilma lindla põhjata. Ei teadnud  need wabaduse wooludest edasi aetud uuenduse nad talMwad. Kõik fee wabaduse liikumine oli üks enneaegne  asi, millest hääd loota ei maksnud. Nii ei ole ka sugugi ime, et meie wabaduse  wooludel kurwad järeldused oliwad. Paljud paniwad oma oma elu kergemeelselt  kaalu pääle, ilma ettemõtlemata taheti suurt ja tähtsat sammu astuda. Ja neid, keS sel ajal selgemalt tulewikusse waatasiwad,  neid peeti isamaa waenlasteks, neid sõimati tagurlasteks. Jah tõesti kurb, ülikurb  on meie lähem minewik! Aga olgugi minewiku kaotused suured küllalt, siisgi ei wvi meie salata, et see aeg ka palju äratuse  tööd on teinud. Minewiku juhtumised  tegiwad meile meie wead ja puudused silmapaiftwaks, minewiku juhtumiste läbi saime alles aru, kuidas edaspidi töötada tuleb, et saadud haawasid parandada, paremust  kätte saada. Meie peame ennast kõigest wäeft harida püüdma, teaduses kõrgemale astmele  jõudma. Kuludes hariduse hääks ei peaks meie mitte tagasi hoidma. Kõik, mis meie hariduse hääks teeme, kõike seda saame elus jälle mitmekordselt tagasi. Sellepärast armsad  wennad ja õed, purustagem kõik takistused,  mis selles asjas ette peaksiwad tulema:  kindel tahtmine wõidab kõik kiusatused.  Küllalt oleme maganud, nüüd üles ja tööle! Teeme seda, siis saab lõbus naerataw tulewik peagi kõik mustad minewiku  mälestused kaotama. Kui meie aga hariduse edendamiseks midagi ei tee, siis saame weel kaua wiletsuses waewlema. Sellepärast saagu igauks aru, mis tema! teha tuleb. J. A. Imelikkude elukate saar. H. Wales'i uudisjutt. 26 Pääle nende oliwad wecl elukad, kes metssigadest,  karudest ja huntidest oliwad loodud ; üks oli enne San-Bernhardi koer olnud ja üks emane, keda ma esimesest nägemisest saadik  wihkama hakafin, oli rebase ja ema-karu ühendus. Mongomeri ütleS mulle, et wiimane  kõige alandlikum on ja kõige parem seadusi täidab. Oli weel teist elukaid, aga saagu sellest! Esiotsa tundsin ma nende elukate wastu põigwst ja hirmu- Ma ei saanud sellest armumisest lahti, et need metselajad on. Aga wiimati muutus minu olek nende wastu, mida Mongomeri tähtsalt kaasa awitas- Ta oli Ma nii kaua nende hulgas elanud, et ta nendes päris inimest nägi. Ta sõitis saarelt ainult üks kord aastas ära, kui ta pidi Arica minema tagawara muretsema ja uusi elajaid ostma. Selles sadama linnas, kus -võimalikult iga tõugu inimesi elab, ci wõinud ta ka iseäranis ilusate inimestega kokku puutuda. Mongomeri tõendas mulls, et kui ta saarelt ära sõidab, siis näidata päris inimesed  talle inetumad olewat, oma pitkade jalgadega, siledate nägudega ja külmade, kurjade südametega. Ta ei armastanud inimest. Ma panin marsi tähele, et ta mõnda elukat iseäranis armastab, ehk ta küll hool-ga minu eest oma tundmusi marjata püüdis Mongomeri must teener ei elanud mitte onnides, maid maja juures, wäikeses koerapesa toalises putkas. Tal oliwähem mõistust, kui näituseks ahw-inimesel, aga ta oli imestamise wäärt sõnakuulelik ja ülepää rohkem inimese sarnane, kui teised elukad. Mongomeri oli teda õpetanud sööki walmistama ja muid maja talitusi tegema. Mongomeri mastu oli ta õrn >a alandlik. Mongomeri pidas ka sellepärast oma teendrist lugu, koputas talle tihti õla pääle ja nimetas teda naljakate nimedega, mille üle teener wäga rõõmustas ja kaua rõõmu pärast hüppas. Teinekord jälle sõimas, peksis ja wiskas teda Mongomeri kiwidega, kui ta pahas tujus oli, aga siiSgi jäi armastus ja lugupidamine nende wahel alale. Aega mööda hakkasin ma ikka rohkem oma ümbrusega harjuma ja ei näinud selles enam misgi iseäralist. Ühe sõnaga öelda, ma ei palganud mitte enam elukaid, waid hakkasin neid tõsisteks inimesteks pidama ... XVI. Elukad awaldawad werejänu. Pääle pruukosti kutsus Mongomeri mind oma seltsis saarele jalutama ja lubas mulle palama wee hallikat näidata. Ma olin selle üle wäga rõõmus ja heitsin kohe nõusse. Meie wõtfime kumbki pitka piitsa ja rewolwri kaasa ja läksime teele. Kui meie esimesest tihedast põõsastikust olime läbi jõudnud, kuulsime korraga eneste ligidal jänese wingumist. Meie jäime seisma ja kuulatasime, aga kõik oli jälle waikne, siis läksime edasi ja unustasime warfi see tähtsuseta  juhtumise ära. Mongomeri näitis mulle wäikesi punaseid, pitkade tagumiste jalgadega loomi ja ütles, et need iseäranis  selts kodu jäneseid on, mis jällegi doktor  Moro kunsti sünnitus olla. Moro oli arwanud, et neist loomadest hääd toidu materjali saab, aga oli tähele pannud, et nad omad pojad ahnusega ära söömad, mille pärast neid nüüd võimalikult ruttu püüti ära häwitada. Meie saime ka Ühe niisuguse looma kütte, kes juhtumise kombel  ümberläinud puu juurde wahele kinni jäi. Ta rabeles, turtsus, küünistas ja püüdis meid hammustaga, aga et ta lõua luud liig nõrgad oliwad, ei suutnud ta sõrme nahkagi läbi hammustada. Mongomeri  ütleS, et need loomad ialgi puud ei koori, maad ei tuhni, ega muud kahju ei tee, ja kui nad oma poegade wastu mitte nii tigedad ei oleks, wõikfiwad nad inimesele  palju kasulikumad olla, kui jänesed. Ühe kännu päält oli kõik koor ära kistud. Riigiwolikogu. Koosolek 13. mail. Koosolek algab kellu 11.1 S min. Juhatab Homjakow. Harutusel on hulk wäikseid leaduseeelnõuusid.  Kolm ettepanekut on rahwahartduse kommisjoni poolt. Esimene nendest nõuab linnakoolide  tarwiduSte päälc täiendawat laenu. Aruandja Tshihatshew seletab, milles need tarmidused seijawad: uute koolide awamine, kahsklosstliste  koolide neljaklasstlisteks ümbermuutmine, üiemääraliste kooliõpetajate nimetamine jne. Käesolewa  aasta jaoks nõutakse 700,000 rbl., tulemast  aastast alates 1,350,000 tvl. iga aasta. Aleksandrow soowitab linnakoolide asutamist ka maale, enam rahwarikkamatesse kohtadesse. Päeivasel koosolekul wõttis duma 11 wäikest seaduse-eelnõuu wastu. Kõik läks uniselt. Sel põhjusel sündis ka mäike wahejuhtumine. Markow 11, teatab juhatajale, et tema waielustest  ka soowiks osa mõtla, oga mitte ei ole kuulnud, mis aruandja kõneles ja pead nüüd waikima. meel kord ette loetaks. Seda el sooivilud. Markow  istub oma kohale ja hakkab juttu ajama. Juhataja teeb talle märkuse, et kui ta nüüd jälle kõnelejaid tähele ei pane, siis mast pärast Me üieida wõib, et ta midagi kuulnud ei oie. Pärast waheaega hakatakse Soome küsimust edasi harutama. Ljudomirski wasiab Miijukowi eilase kõne pääls ja ootab ministrite nõuukogu presidendilt waStust, mis on waiitsus endiste Wene ametnikkudega  Soomes teinud ja mis mõtleb ta tulewikus  ettewõtta. Schsishkow kutsub dumat üles lnunärimisi miile tagasi lükata, et sellega Soomemaale mitte Wene jhandarmid saadeti. Koosolek lõpeb kellu 6,51) min. Õhtune koosolek algab kellu S,lO nn Juhatab baron Meyendorff, iöttu ilmub „St»«rl<»uv^ M 37 ksMuAöiklaL ÄB. m«il« „Saarlase" toimetus.