kuiwalt. Elutoast astume kööki (woStuvor  S t v). See o« mohckoda (wahelit) elatis- ja rehetoa wohel, ilma laeta ja kahe wäliseutsega. Igal uksel on oma kaks iseseiswat  poolt ülemine ja alumine, millest esimene päewa ajal ikka lahti on. Köögiseinal» on enamasti ilma sammeldamoto, et suits paremini wälja pääseks. Kesk köögi põrandal asub kolle see on Sõnakas koht kesk köögi põranda fceS, kus tuluke põleb ja sööki ahelate otsas keedetakse. Kolde kohas paaride pääl seisab kumm, mis tule kirjed kinni mõtab, et need katuse sisse ci pääseks. See kumm punutakse  haganakorwi taoliselt tarjanõletest malmis,  ning wititakfe seest ja wäljast poolt sawiga ära. Kummi kohal katuse all ja tema ümber paaride küljes suitsetakse liha, kala ja hülge nähku. Hülge nahk peab kõige «vähemast  seitse aastat löögi suitsus kuiwama, enne kui teda meel pastlatekS wõib tarwitada; wastasel korral on ta wSga wedel ja wenib üra. Köögi kohal on katus alt poolt ära nõgetanud ja läigib nagu tormatud paat. Elatistoa lae pääl ou jala 2 paksune samla kord. Sammal on halb soojuse edasi kandja ja kerge, kuna sawi raskus lae allapoole  waotab. Seda ei ole Ruhnus mitte märgata, et säül toa lagi oleks sisse poole kõweraks wajunud, olgu küll, et paarid nelja sülla pitkuselt ehk seda rohkem taluma» on. Köögist läheme rehetuppa. See on nagu meie Saaremaa rehetoadgi kerisega ahi waStu köögi seina ja tormiline jügu parsi paaride pääl wilja kuiwatamisekS. Ta läheb meie tubadest selle poolest lahku, et tal kumbaSgi kÜljcS, eeS ja toga, üks ainus wäikcne akna-auk on. Rehetuba ei tarwitaia ilmaSgi elamise tarwis ja sellepärast ei aeta ka siin suuremat maigust taga. On rchctöõd malmis, siis on rehetuba lõigesuguse kolitraami all. Rehetoast läheme rehalasse. See on üsna wäikene ruum meie Saaremaa «haisete kohta ainult kahe harilise wälise uksega. Laiu rehalse wärawaid, kust terme koormaga wõiks sisse pääseda, siin ei ole, ja wili ei käi põllult tuues mitte rehalast  läbi, waid aetakse kohe koormast kahl aowalt läbi aknaaugu tuppa ja ahetakse rehekS (ahctama, ahtmal tähcndab rehle ülespanema). Rehte peksetakse kahe talu päält kokku igas talus hommiku tagant. Wihud rabatakse toaS wiljast puhtaks ja wisatakse läbi ukse rehalasse, kus nad lademetesse laotakse ja kootidega (nuiadega) üle nuiatakse. Wili tnnlatakse kodutehtud  masinate abil puhtaks, sest küla on üsna metsa ääre sees ja uõnda puudest ümber piiratud, et tuul wilja puhastamiseks sisse ei pääse. R hepekSmise korral tehakse töörahwale ikka suupäralisemat sööki, ja lõpuks magusaks roaks Kuramaa-tangu pudru ehk pudingat (hapu leib ja rõõskpiim segamine keedetud). (Järgneb.) juba wärawawahtidele tarwilised käsud antud ja wängile ei tehtud mingisugust takistust, nii et ta warsti Panist wiiwa tee pääle jõudis, Ma täis rahutust ja rõõmu. KaS läheb tal korda Pariist jõudes isa wabaStada ja Calais'e tagasi tulles Dianat? V Martin Sõdija äpardused. Pranjusemaa teed ei olnud Gabriele Mongommerile mitte mähem kardctawad, kui tema sõjariMadekandjale ja noormees pidi kõik oma mõistuse ja osawuse kokku wõlma, et raskuste ja kimbatuste eest ennast hoida. Siisgi, kõige oma ruttamise pääle waatamato, jõudis ta alles neljandamal päewal Panist. Aga kõik need hädaohud, mis teda tee pääl waewafiwad, tegiwad tale wähem muret, kui tema reisi eesmärk. Ehk ta küll juur unistaja ei olnud, fiisgi pidi ta omal üksikul tee! tahtmata oma isa ja Diana wangi põlwe pääle mõtlema ja abinõusid katsuma leida, kuidas ta temaks nii kallid pühasid inimest wabastada wöils, mõtles ka kuninga lubaduse pääle ja selle üle, mis ta siis peaks pääle hakkama, kui Heinrich 11. oma lubadust ei peaks täitma. Aga ei I Heinrich 11. ei olnud ju asjata esimene ristiusu rüütel. (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaareft. Eesti Selts paneb Jõulu tcisepüha õhtul Saksa Seltsi ruumides (end. Bürgerkubi saalis) suurema pidu-õhtu toime, kuS Fischeri ja Jarno naljamäng „Ronga isa" ette kantakse. Tahaks häämeelega uskuda, et pidust kõik kellel aga wõimalik, osa wõtwad, nii et pikemat soowitust mast wajogi ci oleks. Ettekantawa, näidendi  kohta tahtsin aga fiisgi niipalju tähendada,  et selle elaw, jütitaw nali kõiki päältwaatajaid  tõesti lõbusasse tujusse suudab iviia ja kõige parema mulje järele jätab. Ning mis ettekantusse puutub, siis on näitlejad agarasti harjutuste kallal, nii et midagi hääd oodata wõ.ib. Nii siis määrame Jõulu teisepüha õhtu „Ronga isa" Kaotamisele. (Seda soowitust paluti meid minewases numbris awaldada, et aga fee meile hilja kütte saadeti, ei wõinud ta seekord mitte ilmuda. S. t.) Saaremas 1. jaoskonna rahukohtuniku juures oli järgmine asi arutamisel: 30. nowembril. Lümmada walla meeS Andrus Kaar andis Leonhard Wilsari wastu 15. rbl. nõudmise sisse, sellepärast, et 1905 ja 1909 a. suwedel Wilsari loomad tema hei- namaa pääl olla käinud ning temale tähendatud  summas kahju teinud. Ülekuulatud mii» tunnistajat, kilede püüle Kaar oma nõudmist põhjendas, ei teadnud asjast mitte midagi rääkida,  kuna kõik päcwatasu palufiwad. Rahukohtunik  mõistis nõudmise tühjaks ning määra» iga tunnistajale 1 rbl. päewapalka. Seega tuleb Kaaril k rbl. tunnistajatele maksta. See asi on jälle tõenduseks, et maa inimesed ei pea mitte iga tühja, ilma põhjendamata asja pärast kohtu jooksma, ja ei maksa mil ka mitte iga kirjutajat, kes mast sulega teist päewa ümber  käib, palwckirja teha lasta ehk tema käest nõu küsida, sest et niisugune mees midagi ei tea ja ka nõu anda ei wõi, kuna temal ainult teenimise mõte pääs on. Kõige parem on ikka, et siis, tui ise asjaga malmis et saa, kellegi õppinud mehe ehk adwokadi juurde minna, kes juba oma tegewuse eest rohkem waStutuft kannab,  kui mõni nurgatagune paberimäärija, nagu neid Kurcsaare linna nurgaäärseies asutustes  küll on. 91. kirjutab keegi P., et mitmelt poolt kaebatawat Eesti Seltsi perekonnaõhtute  piletite tõrgete hindade üle, mille pärast seltsist mähe osawõetawat, ning et piletite  hindasid igaüks enesele selle läbi odawamats  rvvib teha, kui Eesti Seltsi ehk Hariduse osakonna liikmeteks astutaks. See on kõik wäga hää, kuid üht asja on tüll P. tähelepanemata  jätnud ja nimelt, et nimetatud perekonnaõhtute  „wüheje elamusega osawõtjad" just meie noored on, ehk sõna laiemas mõttes öelda meie noored, kes alla 21 aastat manad. EeSti Seltsi, iseäranis oga Hariduse Osakonna tööpõld peaks aga just noorte s.as olema ja neist tulemase  seltskonna tegelasi walmistama. Praegu makswad põhjuskirjad panemad aga noorte eest seltsi uksed kinni. Et seltsi pidud rohkem osamõtmist  leiakstwad, tuleks alaealistele noortele seltsis wiibimine ja selle tegewusest osawõtmins wõimalikuks teha. Selleks tuleks põhjuskirjafid muuta. Noorte päralt on tulewane ja seltskonna tegewus. Kui neile seda praegu wõimalikuks Ingli tiiwad. L., 6r. Kui ma ingli tiiwad saaksin Mis kül, mis kül tcekstn ma? " Üle maa nad lahti aaksin Küliks õisi otsata? Kannaks lapsi taewast maha, Lahkunuid wiiks tacwasse? Kataks walu, waewa paha, Jagaks õnne ilmale? Ei! See oleks wähe, wähe! Kaenla wõtaks kaunima, Lendaks üle koidutähe. Oleks ingel ingliga. Imeneiu. 13 Uudisjutt amerMase Heieue Kelleri elust. Sel raskel ajal kirjutas ta järgmist: Ma ei saa Helencga perekonna hulgas mitte korda. Ta waewab kõiki: ema, isa, teenrid ja neegri lapfi, kellega ta mängib. . . „ Kõige matisemast asjast tektwad kõige suuremad tülid. Kui teda kolge lihtsamaid asju sundida tegema: käfi pesema, pääd kammima, eht kinga nööpistd kinni panema, fiiS peab iga kord wägrwalda tarwitama. Wanemad tulewad aga igakord wahele, iseäranis isa, kes tema pisaraid ei suuda näha ja kõik annawad tale õiguse. Kõik lapse mmewlk, tõik harjunud kombed kõik on minu masin. Ma näen selgesti ära, et Helene enne midagi õpetada ei laa, kuni ta harjunud on minu sõna kuulma. Ma olen selle üle palju järel mõtelnud ja otsusele tulnud, et ainult sõnakuulmine see uks on, milleläbi armastus ja teadus wõiwad lapse südamesse tungida. Siis tulles mõtlesin ma, et mul korda läheb armastusega ja usaldusega pimedat ja kurttumma tütarlast taltsutada, s. o. nende» jamade abinõudega, nagu kuuljaid ja nägijaidgi, aga warsti sain ma aru, et mulle iga tee tema südame juurde kinni on pandud." Ta wõtab kõik wastu, nagu oleks tal kõige püüle õigus, minu meelitused on tale wälja kasvatamata. Ta peab ainult ühest seadusest  kinni, see on: .ma tahan nii." Kõik, mis ma seesuguse südidusega ja uhkusega Helene taSwatujels wülja mõtelnud ja töötanud olen, ei kõlba kuhugile. Aga ehk saab tarwiduS mind õpetama, mis ma tegema pean. . . " Ja noor, tark neiu ei heida meelt ära. Ta läheb julgesti edasi ja proowib weel üht abinõu. Ta läheb lapse ema juurde ja palub teda tuuguvalu .Lahutage mind Helenega teisest perekonnast  ära... Lubage teda Mult minuga koos elada. Ta peab õppima nnnu sõna kuulma seda aru saama, et ta minu walitsuse all on. . uute pruukidega ära harjuma.. ." Wanemad ei heitnud esiteks selle ettepanekuga  nõusse; wift kartfiwad nad, et uus kaSwataja nende tütrele liiga teeb. Aga miss Solliwan palus nii palawalt ja tungiwalt, et wanemad wiimati järele andstwad. Miss Solliwan ja Helene asufiwad nüüd sellesse wäikesesse majakesesse elama, kus wiimane oli sündinud ja oma lapsepõlwe esimesed  kurwad päswad mööda saatnud. Teenriks anti neile üks neegri tüdruk. Söök toodi neile suurest majast. Isa ja ema käifiwad mõnikord päewas neid waatamas, mida Helene mitte ei teadnud. Ja siin algas kaswatajal raSke töö: wõitluS rikka, aga wee! ärkamata loomusega, kes mingit piiri ega pidet ei tunaud. Mtss Solliwani plaan läks täide, kuid mitte ühe korraga. Helene pani esiteks oma uut ümbrust wäga imeks, aga arjuS sellega warsti ära. Esimesel päewal oli ta wäga kiusakas;  ta kisendas, nuttis ja nõudis wist, et teda tagasi wiidaks. Esimesed päewad oli tä kurb, aga see ei kestnud kaua. Ta jäi korraga tasaseks  ja metsikuid tujusid ei tulnud enam ette. KaSwataja püüdis nüüd kõigest jõust teda õpetada ja tüdruk hakkas häämeelcga mitmesugusid  töösid tegema, mida laste aedades õpetatakse;  iseäranis meeldis tale mitmesuguste helmeste niidi pääle lükkimine ja wärwitud willasest lõngast nööride punumine; aga kõige sagedamini wiitis ta oma nukuga aega. Ta õppis häämeelega ka sõnu, aga ei saanud ikka weel seda mõistma, et igal asjal oma nimi oa. Kord lasti Helene armas koer Bella ta juurde. Tüdrukul oli selle üle wäga hää meel: ta kaisutas ja litsus teda enese waStu. Siis hakkas ta tema käppadega mängima ja teda sõnu kirjutama õpetama. (Järgneb ) Äö. Saarlane ISOS