laulude pääle uue korra järele. MöneS kirikus on need nii hukaö, et arugi ei saa, mis orel mängib, wöi mis kogudus laulab. Palju rohkem oleks weel soowida, et wanemad  omad lapsed kuni 15 a> lasekfiwad iga päew koolis käia, kui kooli ruumid seda lubawad Koolikatsujate poolt oleks nõuda, et nad kewadel koolikatsumisel siin ja sM laseksiwad lapsi üksikult kiriku laulusid  laulda. See ärataks lastes püüdmist laulusid palju kindlamini kätte õppida. Siis oleks weel leeri aja kohta paar soowi. Leeri aeg on maal lühikene 3—4 nädalat. Kuid ka sel ajal wõib kirikulaulu palju parandada- See langeks aga köstri hooleks. Kihelkonna koolimajad on enamisti kirikumõisa  ligidal ja igas kihelkonna koolis on wist ka orel. Lastele ei teeks see mitte palju raskust, kui nad iga päew koolimajas käikfiwad köstri juures laulu õppimas. Kogudus ei saaks wist mitte selle wastu olema, kui lastele selle aja sees ka kirikulaulu  õpetataks Leeris ei tuleks siis mitte ainult katekismust ja piiblilugu õpetada,  waid ka laulmist. See on minu mõte ja soow kirikulaulu parandamiseks 5t Mine mu lapS, mine preili Mceri juurde tagasi, mina lähen üksi mamma juurde, mine, mine I! Kohkunult pistis Ellen jooksma. Nüüd kindlust ja rahu I Braddon toetas seliaga wastu seina ja tõmbas mitu korda järestikku  sügawosti hinge. On ju ivõimalik, et tema häüde mõtetega tuli wõi, saatis  Anne temale järge wõi, tuli tema ehk mind otsima? On tema juba läinud, wõi on ta alles sääl? TasakeSti  hiilis tema Anne toa ukse taha ja kuulatas sääl. Toas ei olnud midagi krõbinat ega häält kuulda, sellepärast ei wõinud tema enam sääl olla wõi ? Tema katsus põuetasku, rewolwer oli sääl seeS, rahuloldawalt noogutas tema pääga, punased tähed tantfifiwad tema silmade ecS metsik rõõm mõlkus tema filmist. Tema kuulis sofistawaid hää lesid ja tagasihoitud nuuksumist. Nüüd ei ole teist teed enaml See oli kindel, et toaS olija Carter oli ning et tema kõik see aeg sääl oli wiibinud. Julgust! Ja hüüdes: Teist teed ei ole enam, julgust! tõmbas tema ukse järsku lahti ning leidis Aimet Carteri kaenlast! kiljatus wali pauk ja tumeda prantsatamisega langes Ce-teri kõrge kogu põrandale. Wcl suitsemal rewolwrit käes hoides seifis Braddon tema eeS. Anne seifis otsegu halwatult tardunud filmil enese ette kaugusesse waadateS Cartei körwal.  Carteri käsi kobas otsegu surmawöitluses  tema tõrwal. Häkitselt tõstis tema ruufika oma surmawaenlase, oma mõrtsuka poole, pauk käis tema oli Anne wäikese rcwolwri, mis Anne käest maha oli kukkunud, üles leidnud ja laSkiS sellega nüüd otse Braddoni pihta. Kui maigust rabatud langes wiimane, silmapilk surnult Anne jalgade ette. Just Braddoni langemise aegus kölaS õuest wali hurra hüüd ja rõõmukisa tuppa. Julia oli sinna jõudnud. Julia! hüüdis Carter, kätt oma rinna haawa waStu surudes. Julial hüüdis lema meeleheitlikult. Wiimase tõuga ronis tema üle Braddoni surnu keha, ka Anne eluta kogu ei jõudnud teda seekord tagasi hoida- Tema ci hoolinud ei walusast hingamisest  ega woolawast merest, mis temal rinnust jooksis, maid tõttas enam kukkudes kui käies trepi mööda alla. Lai wererada märkis teed, kust tema läbi oli läinud. Ainult palaw igatsus oma last enne surma meel näha saada, hoidis teda meel jalul. Dearboni maja oli üleni heledasti walguStatud,  tihe rahwahulk seisis selle eeS ja ümber. Sinnapoole tuikus Carter. Töölised  andfiwad merisele kui joobnult tuikumale  mehele kohkunult ruumi. Julia! Julia! kisendas tema trepi pääle mahalangedeS lõikama häälega, mis peaaegu  läbi terme maja kõlas. Tema kuulis kuidas läbisegi jooksii ja hüüti ja nägi wiimaks meel, et üks noor iseärlik iluS nägu tema üle kummardas. Isa, minu isa! kõlas kui tuhande hääleline  koraal tema kärmas. Wiimast jõudu kokku mõttes tegi tema meel kord omad silmad lahti, oma wärisewate  sõrmedega puudutas tema oma kalli lapse palet. Julia, ära unuSta mind mitte ära, anna ka sina emale andeks mina olen andeks annud. Richard I Noormees põlwitas tema kõrwal ja suutleS tema merega kaetud kätt. ArmaSta oma ema - Julia! Krampliku liikumisega tõmbas tema tütart oma külje wastu ja tütre nimi huulte pääl lahkus tema ilmast. (Järg tuleb.) Sõda. Port-Arturi langemise järel. „RusSkija WedomostiS" kirjutab S. K.: 1904 aaSta 20. detsember jääb ajaloos mäleStusewääriliseks päewaks. Sest see päew, mil Port-Arturi allaandmiselepingule  alla kirjutatud, on Wene sõjamäele  üks raskematest päewadest, raskem küll kui ükSgi teine päew Peeter Suure ojast arwaleS. Wene sõjawägi on AuSterlitfiS  lüüa saanud, on ka Sewastopoli kaotanud ja PlewnaS raskeid aegi näinud, aga Narwa järel ei ole ta enam ühtegi kindlust «vaenlase kätte andnud. SewaStopoli  ei andnud ta ära, maid see langes tormijooksu järel, kuna Wene mägi ära põhjapoole taganes. Mie kahju on nüüd seda suurem, et Port-ArturiS mitte ainult kindlus ci ole langenud, maid ka üle 50-e tuharst>cline kaitsewügi häwitatud on. 1. mail, kui Kwantungi poolsaare piiramine algaS, oli kindral Stösselil umbcs 37 tuhat meest. Sinna juurde tuliwod meel ll tuhat meremeest  ja arwata 2000 kodanikku, kcS sõjariistad  kätte wõtnud oliwod. See teeb kokku 50 tuhat lihtmeest ja arwata 20V0 ohwitseri. Suurtüklifid oli wcnelaStel Port-ArturiS 1400 tükki. Ja nimelt 520 kindlusc-suurtükki  (420 Port-ArturiS, 60 TfinishouS, 40 tciSlet eetsejjukobtade!), 80 wäljasuurtükki  ja kuulipildujat ja 800 mitmesugust laewasuurtükki. Kui me sellele weel juurde lisame, et poolsaare kaitsmiseks enam kui 100 kindlustust ja patareid oli ehitatud, siis on see igaühele ilma seletamata selge, et jaapanlased ülisuure wõidu on saanud. Esiotsa on Jaapani poolt tingimisi awaldatud, mida wastu wõtta wöimata on. Londoni sõnumite järel on Jaapani ettepanekud järgmised: Korea jääb Jaapani kansewalitsuse alla, Mandshurias saab Jaapan  needsamad õigused, mis nüüd Wcnemaal  on. Port Artur jääb Jaapani kätte, raudtee tema kansewalitsuse alla jne. Sahalini  saar antakse Jaapani kätte ja WladiwoStoki  kindlus lõhutakse ära. Ja wiimaks maksab Wenemaa Jaapanile 1 miljard sõjakulu.  Isegi Inglise lehed tunnistawad, et Wenemaa sõda kaua edasi peab, enne kui ta niisugused tingimised waStu wötab. Olek Port-Arluri langemise ajal. Wapper kindlusewägi pani nõndakaua wastu, kui ta wõis, ja kui wastupanemise wõimatvÄ  tadns, andis-^ta. Jaapanlaste peakorteris sünnitas Stõsseli äkiline allaandmise  kiri suurt imestust. Jaapanlased teadfiwad, et kindlus langeb, aga tema tõsist olekut ei teadnud nad mitte ja sellepärast  oli see neile ootamata. Esiteks nõudnud kindral Nõgi täielist kindluse allaandmist,  mille aga StöSsel tagasi lükanud. Selle järele algosiwad läbirääkimised, mis mõne tunni pärast lõpule jõudfiwad. Jaapani  ohwitscrid awaldanud wenelaStele nende wopruse eest oma lugupidamist ja läbirääkimine kandnud sõbralist iseloomu. Wenelascd ja jaapanlased istunud üheSkooS söögilauas ilma mingisuguse waenulise olekuta. Nagu „ Daily Mail':" sõnumisaatja teatab,  olla Port-Artur täiesti waremeteks muudetud. Kõik, millel wäärtust oli, on ära häwitatud. Kui kindlus kauemine wastu oleks pannud, siis poleks säält muud kui surnukehade wirnad leitud. Mitte mingisugune asi pole suutnud jaapanlasi tagasi hoida, nad olnud kui häwitaw lawin, mis edasi wecredeS kõik omaga kaasa tömmab  ja ära purustab. Nälginud haiged ja pingule kistud nerwidega soldatid waadanud  tuhmide silmadega kaitsekraawideS üksteise  otsa, pole sõnagi rääkinud ega endid paigastki liigutanud, nad olnud kui ära tardunud. Kindluse alla-andmise poolt olnud kõige esiteks kindral Smirnow ja teda toetanud terme kindlusewägi. Ohwitserid  nutnud, tui kiri kindral Nagile ära saadetud. Sel koledal päewal pole muusikagi  mänginud. Inimesed käinud leinates  mööda waremeid, nagu surnuaial. Ei ole õhkamist, ei naeratust ega häälitsemist kuulda olnud. Raske olla Port-Arturi üle pilti pakkuda. Igal pool olla surnukehasid, haawatuid ja surijaid näha. Kole lõhn täita õhku. RaSke olla uulitsate pääl hingata, ouaweet halmcm  sltä terweks jäänud majades luga. Ka needki, kes selle olekuga ära on õppinud,  ci wõida seda halba õhku wälja kannatada.  Halastajad õed ja muud haigete rawitsejad ei wõida muidu töötada, kui toppida nina puuwillaga kinni. Möndasugust. Kunstlauljanna Adeline Pätti, keS praegu juba 61 eluaastas, andis 1. dets. Peterburi aadelikogu saalis kontserti, mille sissetulek haawatud sõjameeste hääks läks. Piletite järele nõutud nii palju, et hariline 25 rublane pilet 250 rbl. pääle aetud ja esimese rea piletist 3000 rbl. maksetud. Sarnast tungi on päälinnaS ainult siis olnud, kui Pätti 1869. aaStal ärasõidu eel wiimast kord ette aStuS. Lauljannale annetati mitu toredat pärga. Mängukaartide müük on möödaläinud  aaStal palju vähenenud, mis tüll sõjaaegsetest raskustest tuleb, nagu .Pet. Gas " arwab. Umbeö 50,000 rubla on wähem kroonukaSwatuSmajade hääks üle jäänud, kui waremalt. 1. Saarlane. Ivos