Saarlane „S«c»rr«»no" maksab: kroonupoStiga: aosws S r. ko, l/z » li .. sS .. V- .. „ maapostiga: « !„ Fv „ -/2 .. ! - .. V- .. -..5« .. Üksik ««mver S kop. Hlmub kakskorda nädalas, igal kesknädalal ja laupäewal. TillMetus KuresaareS, Pitias uul. Treffeni majas .>« IZ. Kuulutuste kmömwõtmine kuni Kuulutuste ptkit-rida 3 kop., lehe seSoisas Ätt kop. M 71. Kesknädalal, 1. oktobril ISOB. XXIV. aastakäik Kolera ja selle wastu wõitlemine. 3 I)r. W- Gorinewsky järele M. K—a. Sellest wõime otsustada, et kolera «ete maa mullas ainult suwel elada wõib ja sedagi la mitte igakord; juba esimestel külmadel saamad kolera pisielukad hukka. Palju kohtasi on maakera päül, kus kolera pissil utate elutingimised alatasa teStawad. Niisugused kohad on Indias, suure Gangese jõe madalikus. Säül kohas, kus see indude püha jõgi meresse läheneb, lahkub  ta lugemata harudesse, mis oma-kohta niisamuti wäiteStesse ojokeStesje jagunewad  Nende kaldad on toredate kaswudega kaetud, kus wäga palju mädanewaid taimeehk  loomariigi jätiseid leidub. Niisugused kohad loetakse kolera päris kodumaaks: Gangese jõe suust ja selle kallastelt ei häwine kolera ilmaSgi ära. Dr.Koch, kes tolerat ta pesapaigas, Indias, käis tundma õppimas, tarwitas oma uurimistets  nõndanimetatud tonkade wöi aukude  mett; iga säältmaalase maja ligidale on mitu auku korratud, mis wihmast täidetud  saamad ja kuhu ka maa seest mett nõrgub. Tonkast tarwitab induS mett joomiseks, süül loputab ta ka oma pesu ja peseb ihu; sinna satuwad wäga sagedasti kõiksugused mustused ja prügid. Pole siis sugugi ime, et kolera sääl maal alalõpmata edasi kestab: kui selle idud tähendatud aukudesse juhtuwad, siis saamad nad terwetest alla neelatud, kes seda mett tarwitawad. Ka meie juures on kolera laialilagumine  mee läbi kõigesagedasem- Ütleme, näit., et kolera haige lüb-jookSmine wäljaiäigu  kohta ehk pühime auku on kallatud. Prügi ja jolgiaukude küljed ehitatakse harilikult  niisugusest materjalist, mis -vedelikku enesest läbi rpõiwad lasta ; -vedelikuga ühes tulewad ka kolera idud august wälja ja asuwad senikaua mullas, kuni -vesi nad igale poole laiali uhub. Niimoodi satuwad  nod wäga kergesti kaewu, wõi muu wcekogumise paika ja rändawad ühes meega inimese organismusesse. Mitte üksi wees ei wõi kolera pisielukad  elutseda: kaua aega elawad nad ta piima ja mitmesuguste jookide sees, niisamuti  toiduainete pääl, kui need niisked on. Tõbe laialilagunemisele aitawad kärbsed  kahtlemata kaasa, kes kolera haigest riiwatud asjade päüle lasewad, sellejärele leiwa ja teiste söökide ning jookide pääle lendawad ja neile tõbeidusid külge jätawad. Inimene wõib neid kihwtitatud toitusi tarwitades wäga kergesti kolerasse haigeks jääda. Märja pesu, riiete ja paljude teiste niiskete asjade pääl wõib nõndasama kolera idusi olla, kes niikaua elawad, kuni need täiesti kuiwaks ei ole saanud. Kõik kolera -väljaheidete sees roojastatud asjad wõiwad terwetele kardetawaks saada, kes neisse puutuwad ja ilma käfa pesemata sööma hatawad. Kõik, mis eespool öeldud, sunniwad meid kõige enne kolera haigete -väljaheidete  eest hoidma, sest et neis just haiguse idud peiduwad. Kolera idud lennata ei wõi ja et terme inimese suhu sattuda, seks peamai? nad mõni» kord kaunis pika reiju tegema, läbi mulla ja wee, ehk jälle pesu ja riiete päält käte pääle ja jäält toiduga ühes suhu. Sellest järgneb, et peab püüdma tõbsidufid selsamal ajal ära häwiiada, kui nad parajasti  inimese kehast okse ja läbikäimisega wälja on heidetud. Kui kõik need Väljaheited  ära saaksiwad häwitatud, ei pruugiks meil kolerat kartagi. Siit selgub niisamuti, et kolera haige ise ümberolijatele  mingisugust hädaohtu tuua ei mõi: wõib julgesti temaga ühte õhku hingata, temasse puutuda ja teda kõigesuurema hoolitsemise alla wõtta. Tuleb ainult tema Väljaheidetega  ettewaa t l i k u l t ümber käia. Kes ise igas tükis puhas ja korralik  on, ning niisuguse hoolega haiget rawitseb,  et tema -väljaheidetest mitte üks tibakencgi  soowimata kohta ei satuks, see ei jäe ise haigeks, ega aja seda ka teiste külge. (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaarest Saaremaa rahukohtukogus  oimad 24. septembril järgmised aSjad  harutusel: Kellamäe mõisa omanik kaebanud Gus« taw Kingissepp'a ja Marie Pärni rahukohtusse,  et need mõisa päralt olewa „Wäija" talukoha maa päält puid raiunud. Rahukohtuni! mõistis kaebealused õigeks, sest et nad puid nimetatud koha päält selle koha rentniku loaga raiunud oimad» Nelja märk. 12 Evnan Doyle jürue eestistanud J. Piki ep. Siin on misgi paha, kuri wötku I ütles ta äritatult. Mis Teie ütlete, Watson? Ma waatafin läbi wõtmeaugu ja tuikusin  hirmuga tagasi. Tuba oli kuust walguStatud.  Kuuwalgel paistis toast, nagu õhus rippuw . . . Taddeuse nägu mulle waStu. Seesama suur paljas pää, needsamad  punased juuksed, seesama tahwatanud nägu. Näolt paistis hirmus, loomuwastane ja liikumata naeratus, mis waikseS toas kuuwalguses nii kshutawalt närwide pääle mõjus. See nägu oli imestamise wääriliselt  meie uue tuttawa näo sarnane ja ma waatafin tahtmatalt tagasi, et näha, kas Taddeus Scholto tõesti meie seltsis kõrridoris  oli. Siis wast tuli mu meelde, et tema ja BartolomäuS kaksikud on. See on hirmus I ütlesin ma Holmefile. Ms peame nüüd tegema? Ukse sisse murdma, ütles ta ja rõhus kõige oma raskusega waStu ust. Uks praksus ja nagises, oga ei annud järele. Meie rõhusime uuesti waStu ust ja lukk kargas praksudes eest ära. Meie astusime BartolomäuS Scholto tuppa. Nähtawasti oli seda keemia labaratoriumits  pruugitud. Ukse kõrwal seina ääres seifis kahekordne pudelite rida; laua Ml oliwad igal poo! Bunseni lambid, metalli proowijad ja teised lahutuse aparadid. Nurgas oliwad korwide sees pudelid mitmesuguste  hapetega. Üks oli neist wist katki läinud, sest põrand oli märg ja õhku täitis teraw waigu wöi törwa sarnane lõhn. Pääle selle oli toaS weel kantaw trepp, humk krohwi ja kipfi prügi ja laes paisus auk, millest inimene wõis wabalt labi pugeda- Trepi juures oli pitk nöör maas. Laua ääres, puust tooli Ml istus majaperemees- Ta keha oli kössis, pää rippus pahema õla pääl ja näol mängis hirmus, arusaamata naeratus. Ta oli juba kange; wist oli surm juba ammu tulnud- Mitte ainult ta näojooned, waid kõik ta liikmed oliwad wiltu ja kõwerasse kistud. Ta ees laua pääl oli okslik kepp kiwi nupuga ju üks kaart misgi päälkirjaga  HolmeS waatiS seda ja andis ta siis minu kätte. Näete, ütles ta palju tähendawalt. Laterna  walgusel lugesin ma ehmatades pääl» kirja: „Nelja märk". Issand Jumal, mis see kõik tähendab? Mõrtsukatööl waStaS Holmes, surnu üle kumardades. Seda ma arwasin. Waadake! Ta nüitis wäikese noolekese pääls, mis Bartolomäus Scholto kõrwa ääres naha seeS kinni oli. Just nagu nool, ütlesin ma. Nool ta ongi. Tõmmake ta wälja, aga ettewaatlikult, sest ta on kihwtitatud I Ma tõmbasin ta kahe sõrme wahel wälja; naha päale ei jäänud mingisugust märki järele, ainult tilk werd walguZ wälja. Minule on see asi ülesarwamata mõistatus  ! ütlesin ma. Asi läheb tumedamaks. Just ümberpöörtud, ütles Holmes, ta läheb iga silmapilguga selgemaks. Mul on weel mõned puuduwad lülid tarwis ja kõik see asi on mul nagu pihu pääl selge. Meie olime Taddeus Scholto hoopis ära unustanud. Ta seifis ikka weel läwel, ringutas käsi ja õhkas. Korraga kisendas ta: Warandus on kadunud ! Nad on Varanduse  ära waragtanud I Näete, sääl on see auk, mille läbi meie ta alla lasime. Ma olin ise abiks! Wend jäi eila minust siia ja ma kuulsin, kui ta minu järele ukse kinni pani. Mis kellu ajal see oli? Kellu üksteistkümmend. Ta on surnud, politsei tuleb siia ja hakab mind mõrtsukatöös  kahtlustama. Ja, ja, wist küll I Aga Teie ei kahtlusta ju mind ometi, herrad? Ma ei ole teda tõepoolest mitte tapnud I KaS ma siis Teid oleks siia toonud? Oh, Jumal, Jumal! Ma lähen hulluks! Ta «vehkles kätega ja tampis jalgadega nagu nõrgameelne-