päälne asi o«. Hertsoginna de Castro abikaasa  oli meel elus, kui ma teda armastasin, ja ma ei püüdnud seda ärawõitmata tundmust murda. Ainult wale armastust wõib murda, aga tõsine armastus ei heida ennast kellegi kasu olla ja ic ma eest on wõimata põgeneda. Hertsoginna, Teie olete kõigewägewama maapäälse  kuninga ärawalitud ja saate temast armastust,  oga fiisgi ei saanud Teie tõsise armastuse  eest kõrwale pöörda, ega waStu panna, ma olen Teie üle kade, aga ma ei süüdista Teid. Seesama naitus hertsoginna de Vaüntinois'e  poolt. Piikvw naeratus see oli ainuke  muudatus tema näol. Gabriele rääkis meel suurema tulisusega edasi, et seda kiwift südant pehmendada: Kuningas armastab Teid Teie nõidusliku iluduse pärast, Teie olete selle armastuse läbi liigutatud, oga kaS wõib Teie süda seda armastust  waStata? Ei woinud Z Kuninga kärmal  on ouwüärl rüütel, wahwa ja alandlik, see Näeb Teid, armastab Teid ja see armastus on wägew, see liigutab Teie hinge, mis kuninga waStu külmaks jäi. Kuid las ei ole Teie kuninganna? Iluduse kuninganna olete Teie, kuna fte mees, kes Teid armastab, wägew kuningas on. Teie wahel on ühesugune olek, wabodusts ja orjuses. KaS süda armastab aunimesid  ? Kes wõiks Teid kcelda kõigest omast südamest kuningat armastada? Aga. . . Mina loeksin seda ülekohtuks, kui Diana de Psitiers, keda Heinrich 11. armastad, krahw Mongommerit armastas. (Järgneb.) muidu alandatakse Wene rahwost (Hüüded par. poolt: brawo!). Baltimaal ei ole ristiusku elanikkude seas puudutulekut peaaegu olemas. (Hääled paremalt poolt: õige!) Saksa, Läti ja SeSti rahwas läheb täiesti korralikult Wencmaa  sõjamäe ridadesse. (Hääled paremalt poolt: brawo I) Nendes kubermangudes, kus Poola ja Leedu rahwaS elawad, on puudutuleku protsent kolesuur. Mis on selle põhjused? Kui selle all «väljarändamist mõeldakse, et liisualufed nooredmehed  kolmeks neljaks aastaks wäljamaale tööle lähemad ja pärast kui liisuaeg möödas, Wenemaale  tagasi Lulewad, siis ei wõi seda mitte «väljarändamiseks nimetada, waid knritegeliseks aäeteenistusc eest kõrwalehoidmiseks. (Wahelehüüded  pahemalt poolt, kiiduawaldused paremalt poolt ja keskelt) Aruandja Hwostshinski arwab, et fenikui juudid oma õigustes igapidi kitsendatud on, seni ei Või paljaid arwustikuteateid ette tuua. (Müra. Presidendi kell.) RahwuStele, kelle kodanikuõigused igast küljest kitsendatud, ei «või etteheiteid teha. (Hüüded paremalt poolt: küllalt! Kiiduawaldused pahemalt poolt, fistStamine  paremalt poolt.) President palub teda mitte soowitamata abinõusid tarwitnscle wõtma sundida. (Müra paremal pool kestab edasi.) Pergameni läheb sellest wälja, et statistika  peenike teadus on, mis numbritega Vilunud  ümberkäimist nõuab. Samõslowski ei saauud  nendest numbrilist aru, millest ta kõneles. (Hääl paremalt pooli: wae«alt küll!) Kõneleja tõendab, et juutide seaS mingit puudutulekut ei ole, waid et eksitus selles on, et juulisid rohkem ette kutsutakse, km neid tõepoolest on. (Müra, naer paremal pool). Juutide elutingimised on Wenemaal niisugused, et nad Väeteenistusest kõrwale hoida ei saa. Teenistusesse Võetakse neid neli korda waljumini kui kõiki teisa. ISO7. a- «Zeti tohtrite aimamise waStu 20—33 protsenti  «vastu- Mi» ime, kui siis Viibimata õboo noort soldatit proteStcritakse. Parem- poolsed on kas aSjatundmata wvi nad ei soowi juutidele hääd. (Kiiduawaldused pahemalt poolt. Saal jääb tühjemaks.) President tuletab meelde, et weel waheaeg ei ole. Preedkaln protesterib sotstaldemokratide nimel militarismuse «astu. Sotfialdemokradid hääletawad seaduse eelnõu waStu. Tuleb päew, millal sotfialdemokratia ideed püha peaivad. Sel päewal kaotatakse alaline sõjavägi ära ja asutatakse rahwamilitS. (Naer suurema osa poolt, kiiduawaldused.) Krupenski paneb ette nendele, kes mäeteeniStuscö  pole olnud, wäljaarwatud need, keS seaduslikult sellest wabaStatud on, sõjawäemaksu pääle panna. Soomemaa peab niisama, nagu teised suure Wenemaa kodanikud, wäeteenibiuse koormat kandma, mitte rahaga makstes. Kõneleja  jõuab otsusele, et kui juudid sõjamäele kahjuks on, siis neid teenima panna ei tohi. (Kiiduawaldused paremalt poolt.) Pamlowitsh teab tegelisest elust, et kui aeg tuleks, mil juudid wäeteenistusest «vabastataks,  siis nad sõnu ei leiaks, kuidas oma rõõmu awaldada, sest nad faawod wäeteenistuse raskustest wüga hästi aru- Kui juudid, mitte juutide sobarakud, mitte kadetid teenistusest wabastatakS, siis oleks nad duumale ja «valitsusele  wüga tänulikud, (kiiduawaldused paremalt  psolt, hüüded: brawo I) Bobjanski leiab, et puudutule! Wenemaa! palju «vähem on, kui kõigis teistes riikide» ja ta weel kõige pahem asi ci ole. Õiendab Samõslowski  arwusid nelja läänepoolse kubermangu kohta. Siin ei ole mitte rahwuse, waid üleüldse  kultura ja «ajanduZlise küsimusega tegemist.  Kõikidel nekrutitewõtmise küsimustel on sõjaminiSteriumi jaoks üksainus kriterium: et mehi saada, keS teenistuseks kõlbulikud on. Kuid meie nekrutitewõtmise wiiS ei käi tegelikkude nõuetega kokku. Ohwitseride seisukorda tuleb tõsta, sõjawäge tuleb ainult sõja waStu, kodumaa  kaitseks ette «valmistada- Sõjamäe uuendus,  see on esimene riikline nõudmine, ilma milleta riik hädaohus on. (Kiiduavaldused pahemalt  poolt.) Lütz palub svjaministeriumi turniseltsifid toetada, et sõjamäes mitte täiskaSwanud soldatitcga  tegemist teha ei tuleks. Bulat leiab, et Samõslovski arwud segi on ajanud. Tööerakonnal on idealikS, et iga inimene sõjariistaga ümber käia mõistaks ja tal õigus sõjariista pidada oleks. (Naer, müra.) Kõneleja loeb parempoolsete müra ja wahelehüüete  all tööerakonna ülemineku formeli ette. Tshelnowkow leiab, et laewawäes alamwäelist  ülearu on. Lukashin annab edulaSts nimel kominisjoni  ülemineku formeli kohta täienduse sisse. Swegintsew on Tshelnokowi ettepaneku waStu. Duuma läheb punkti kaupa lugemisele üle. Seaduse eelnõu «võetakse «valitsuse ja riigikaitse kommisjoni poolt «väljatöötatud kujul Lnkashini ja Krupenski täiendustega waStu. „PoSt.« Õige poiss. Tschehvni järele —nd. Imen Jwauowitsch Lopkin, Meeldima wäli- Muskga noormees ja Anna Semenowna Samblichtojo,  noor, ülespoole ninaga neiu, lärfiwad sürsku kallast mööda alla ja istusiwad pingi Pääle. Pint seifis tükkis kalda ääres, tihedate pajupöõsaSte lmelik koht! Teie istute siia ja te' olete maailma eest warjatud teid näewad ainult kalad ja ämblikud, kes wälgu kiirusel wccpinda kaudu jooksewad. Noortel inimestel oliwad õnged, riisid, purgid ussidega ja muud kalapüügi tarbenõud kaasas. Kui nad kohale oliwad istunud, hakkastwad kohe kalu püüdma. Ma olen rõõmus, et meie ometi kord, üksinda oleme, algas Lapkin ringi waadates. Ma pean teile palju ütlema, Anna SemenvENs  . . . Wäga palju ... Kui ma teid esimest kord nägin . . . Teil hakkab ... Siis sain ma aru, mis jaoks ma elan, sain aru, kus mu paleus on, kellele ma oma ausa ja waewase elu pean pühitsema. . . See peab tvist küll suur olema ... hakkab -.. Teid nähes, armastasin ma esimest kord ja armastasin kirgiiselt! Ärge tõmmake.. . las' parem nokkida ... ütelge mulle, mu kallis, ma wammtan teid, kas wõin ma loota, mitte wastuarmaStuse pääle, ei ma ei ole seda waärt, ma ei wõi selle pääle mõteldagi  kas ma wõin... tõmmake! Anna Semenowna tõstis küe ühes õngega üles, rapsatas ja karjatas. Õhus säras hõbekaS  roheline kala. Mu Jumal, shwenasl Ai, ah... Ruttu l Tuli otsast ära! Ahwenas tuli õnge otsast ära, lähenes rohtu mõõda hüpates weele ja... sulpsti wette! Kala püüdes, wõttis Lapkin kala asemel Anna Semenowna küe pihku ja surus selle kogemata waStu huuli. . . Anna Semenowna tõmbas käe tagasi, kuid juba oli hilja: nende suud ühendasiwad endid suudlemiseks. See tuli nii kogemata. Musule järgnes teine, selle järele  «vanded, tõotused- . . Õnnelikud minutid! Kuid, siin moapüülses elus ei ole midagi põhjalikult  õnnelikku. See, mis õnnelik on, kannab  märki iseeneses, wõi saab jälle wüljaSpoolt ära märgitud. Nii oli ka seda kord. Kui noored inimesed suudlefiwad, kuuldus äkitselt naer. Nad waatasiwad jõe poole ja jäiwad nagu iiwistatult seisma: poolest saadik «ee sees seifis alasti poiss. See oli Kolja, gümnafiumi õpilane, Anna Semenowna wend. A —a —a. .. te suudlete? ütles ta. Hää küll! Ma ütlen mammale. Loodan, et teie, kui aus inimene . . . rääkis Lapkin punastades. Järele luurata on alatu, ärarääkimata madal, kvlwatu ja jälk-. . Arwan, et teie, kui aus ja häüjüdamlik inimene--. „Antke rubla, siis ma ei räägi, kuid muidu räägin", ütles hääsüdamlik inimene. Lapkin wõttis taskust rubla ja andis Kolja kätte. See pigistas raha märjas rusikas, wiljstas ja ujus minema. Noored ei suudelnud seda kord enam. Teisel päewal tõi Lapkin Kaljale linnast wärwid  za palli, kuna õde kõik omad karbid tale kinkis. Pärast tuli tale ka manjcheti nööpifi, koera päädega, kinkida. NähtawaSti meeldis see kõik tigedale poisile ja et meel rohkem saada, hakkas ta õde ja Lapkini järele luurama. Kuhu Lapkin ja Anna Semenowna läkfiwad, sinna läks ka tema. Mitte üht minutit ei jätnud ta neid üksinda. Lurjus ! kiristas Lapkin hammastega. Kui wäikene ja kui suur lurjus juba. Mis saab temast edespidi l? Kõik junikuu ei annud Kolja «vaestele armastajatele rahu. Ta ähwardaS üles rääkida,  waiwas nende jürele ja nõudis kingitust, tal oli ikka wähe ja wiimati hakkas ta ka tastuuurist  juttu tegema. Ja mis teha? Pidi ka selle lubama. Kord lõunalauas, kui wahwlid  ette kanti, hakkas Kolja naerma, pilgutas üht silma ja küsis Lapkinilt: KaS peab Ütlema? Uh? Lapkin läks näost hirmus punaseks ja näris  wahwli asemel salwrätikut. Anna Semenowna  jooksis ära leise tuppa. Ja sarnases seisukorras oliwad armastajad kuni augustikuu  lõpuni, just selleni päewani, kui wiimaks Lapkin Anna Semenowna «vanematelt «viimase kätt palus. Oh missugune õnnelik oli see päew! Kui Lapkin pruudi mauematega Wi oli rääkinud  ja nende luba saanud, joylfis ta lõiKS Kodumaalt. Kuresaarest. Pühapäewal, 26. aprillil pidaS Saaremaa Eesti Põllumeeste Selts liikmete  koosolekut. Liikmeid oli küll wähe kokku tulnud, oga koosolek oli fiisgi otsusewõimuline, sest et sel aastal weel nähe liikmeid oma liikmemaksu  ära on maksnud. Koosoleku juhatajaks  Waliti esimehe puudumise pärast hra KingiSsepp. Püewakord oli seesama, mis juba eelwiimase, pidamata jäänud koosoleku tarwis kokku oli seatud. Protokol loeti ette ja kinnitati  muutmatult ära. Uuteks liikmeteks wöeti wastu hrad: õpetaja J. Reitag, Pühast, Karl Wõrtmann, Abroka wallast, Edmund von Rvckteschel,  Lümmadast, Jaan Reinfsldt, Kudjapää mõisa walitseja, Aleksander Krischka, Juhan Pukk ja Ernst Witol, Kuresaarest. Sellest on näha, et seltsi liikmete arw tänawu õige jõudsalt  kaswab. Hra Pulk'i kõne „Külwikorrast" jäi pidamata,  sest et kõnelejal, nagu ta kirjalikult .N'3o, Saarlane, 1909