Saarlane UM KleLldinc pilitika ajalchl mm- jn lmiarahwale UW X- s«. Teisipäewal, 4. Julil 1900. XVII. aastakäik. maksab: Saaremaal aastas . . 1 rbl. 80 lp. PooleS aastas I. „ 2F „ Ilmub igal koiftpäo!Vctr. Kurefaares Kauba-unlitss nr. 17. -4 Töömaja. Liiderlik ja korratu elu laguucb meie rahwa seas suurel mõõdul laiali, niihästi linnas kui maal. WaeSte ja logardite arw kaswab igapäew suuremaks. Et see nõnda on, seda näitab ju elu wäga selgesti. Wötame näituseks kogukonna maksude sisse sundimise. Sellega on siin wstga tabar lugu. Logard muidu üsna terme, ei tee õiget tööd, teenib ainult nii palju, et napsi ja sakuskale waral hinge wõib sees pidada,kogukonna maksud  jääwad maksmata ja et niisugusel kindlat teenistust ja warandust ei ole, siis ei ole ta käest ka midagi saada. See pole meel ka mitte kõige pahem asi. On niisugune logard oma kogukonnast wüljas ja läheb tal elu hapuks, siis teeb ta ennast haigeks ja laseb ennast kogukonna kulu pääl põetada, mis kogukonnale mitmed ja mitmed sajad maksma tuleb. On juhtumisi ette tulnud, et kogukonnal ainult ühe ainsa liikme eest aastas pääle saja rubla korraga maksta on. Teised lasewad ennast jälle tap'?a kodusse saata, mille eest kogukond jälle maksku. On nüüd asi mõni aeg sel kombel  edasi wältanud, siis on logardist kogukonna  waene saanud, kellele meel ülemal pidamiseks abi peab andma. Sarnasid juhtumisi tuleb ette linna maksu kogukonnas,  kui ka igas wallaS, ja asi läheb ikka pahemaks, kui siin mitte abi ei tehta. Kogukondadele on küll seaduse järele õigus oma kõlmatumaid liikmeid ja logarteid sunni wiisil tööle panna, ja pärast seda, kui nad siisgi ennast parandanud ei ole, Siberisse elama saata. Aga kui meil kohta ei ole, kuhu logardit sunni wiisil tööle panna era-inimeneteda ju oma juurde tööle eiwõtasiis  on tööle panemine raskendustega ühendatud.  Ja päälegi ei wõi paari kordne sunni wiisil tööle panemine mitte küllalt nii palju logardi pääle mõjuda, et teda õigele teele wiia, ning tahab kogukond tast lahti saada, siis pole muud nõuu, kui anna logard kroonule Siberisse saatmiseks. Siberisse saatmine ei ole aga mitte kristliku elu nõudmiste kohane. Siberisse saatmise läbi lahutame inimese ära oma isamaast, sugulastest ja sõpradest, teeme teda peaaegu inimese õigustest lahti. Meie peame oma ligemeft armastama, kui iseennast. See on ristiusu kõrge õpetus.  Ka logard on meie ligemme ja sellepärast  peame ka teda niisama armastama. Ons see aga armastuse üles näitamine, kui meie teda Siberisse saadame, et temast lahti saada. Ei, meil peab ka tema wastu armastus olema ja see srmastus näitagu ennast selle läbi ülesse, et meie teda parandada püüame. Et alla langenud inimest jälle õigele järjele töö tegemisele tuua, selleks wõiksiwad töömajad kõige paremad olla, kuhu igat logardit sunniteel elama ja tööd tegema wõib panna ja sellepärast: astugu linn ja maa, linna isad ja maa wanemad ühel meelel kokku ja asutatagu Saaremaale langenud inimeste tarwis töömaja sisse. Nad asutagu seda esiteks armastuse pärast ära langenud inimeste wasta. Ära langenud nõuab ju armastust meilt weel suuremal möödul, kui see, kes langenud  ei ole. Asutagu nad töömaja oma kohuse pärast- Meie oleme ju üksteise liikmeid isekeskes. Ka logard on ju meie liige. Ka tema on luu meie luust ja liha meie lihast- Ja et tema logard on, sellest on meil ka süüdi. Et meil aga sellest süüdi on, siis on meil ka kohus teda parandada. Aga asutagem töömaja oma ja üleüldise kasu pärast. See mis töömaja asutamine  ja pidamine kogukondadel tuleb maksma,  saab juba ehk selle rahaga tasutud, mis logardite haigemajades olemine, mangi nmsil saatmine ja pärastine abiandmine maksma tuleb. Ka töö, mis majades tehakse, toob ju midagi sisse. Aga kõige suurem kasu on aga see, et meie selle läbi inimese sugu alla langemise eest hoiame ja woorust awitame jälle troonile tõsta- Wõib ju töömajas  olemise läbi logardist weel kasulik rahma liige saada. Asutagem siis töömaja sisse ligemise armastuse, oma kohuse ja üleüldise  kasu pärast. O. Ilmasüüta ehk wöit öiguse teel. KB. Kirjutanud —en. Sinust ei saa mitte grahw Riehnbergi wara pärijat, seda teeb üks Faringa Weiksel  sulle wöimatu-s! Korraga kõlas eemalt hulga meeste jalaastumine ja hääled kuulusiwad läbi segamini. Ehmatades lasksiwad rööwlid Willemanni lahti ja jäiwad nagu kiwi postid seisma, sest nad nägiwad endid ühest salgast Hindu soldatitest ümberpiiratud  olewat. Mis teie siin tegema? küsis üks soldatitest,  waewalises inglis keeles. Meie mitte häämeelega teid kinni wõtma, aga sunnitud olema, kui te üks teise meri ära malama! Jah, wotke teda kinni, ütles Faringa Willemanni pääle näitades. See on üks kurjategija, kes wangist ära on jooksnud ja ka siin on ta praegu ühe mehe surmanud. Wait! hüüdis Lks soldatitest- Sina ise olema mõrtsuk ja rööwel, sest ma ise selgesti nägema, kuda teised teda kinni pidama ja sina odaga tema kallale tikkuma.  See on üks suur kelm maailmas, ütles Willemann. Tema on minule juba lõpmata palju kurja teinud ja siin tahtis ta mind surmata.  Päästke mind tema käest lahti ja wõtke need kelmid kõik mangi, see ei pea teile mitte kahjuks tulema. See midagi tegema, km need kelmid kõik oksas kõlkuma, ütles soldatite esimees. Meie mangi wötma sind ja sinu seltsimehed,  hüüdis ta Faringa poole, kui wastu hakkama wõi põgenema katsuma, siis surnuks.  Tuhat ja tuline, kas meie enam mehed ei ole! kisendas Faringa. Poisid lööme, ennast läbi! Silmapilk oli temal mõek wäljaS ja enne, kui kesgi teda takistada wõis, oli ta ühel soldatil pää puruks raiunud ja säält kohalt teiste ivahelt metsa putkanud. Nüüd päüsis kära soldatite hulgas päris pööraselt lahti ja kõik korra pidamine oli kadunud. Ühed tõttasiwad Faringat suure käraga taga ajama ja teised surmasiwad tema seltsilised silmapilk ja üsna wacwalt sai Willemann weel hinge jäetud. Warsi tuliwad aga need, keS Faringat oliwad läinud tagaajama, mandudes tagasi, sest et nad teda pimedust pärast mitte kätte ei saanud. Mis meie nüüd tegema selle wiletsa walge koeraga, keda meie õnnelikult surmast  päästsime, küsis üks. Surma ka temale! kismdasiwad mitmed hääled. Ta olema süüdlane, et see tige saadan meie tublit Djalmat surmama ja ta mitte nurisema wõima, kui ta ise selle eest kannatama pidama- Surma kõigile, keS öösel metsas ümber hulkuma! See olema rumalus! hüüdis esimees. Mis teie kasu saama, kui teda surnuks tegema? See olema mõrtsuka töö, mis auusa soldatile mitte kõlbama. Pääle selle ise nägema, et ta mitte nende rööwlite seltsiline olema, kes teda isegi surmama tahtma. TöeSti, ütles Willemann, mina ei ole mitte nende seltsiline, wmd ainult nende kurjategijate kawaluse läbi siia meelitatud. Nende esimees, keS ära jooksis, on üks suur kurjategija, ja on minu weri waenlane,  ainult sellepärast, et ma tema otsatuma  kuritöö plaanidele mitmes kohas ristiks ees olin. Seda küll uskuma, ütlcS soldatite esimees,  see olema wäga kahju, et see paturott  ära pääsema, aga senna enam midagi parata wõima ja sina nüüd meiega ligi tulema. Jah, mina tulen teiega ühes, ütles Willemann, aga selle tingimisega, et teie mind Kalgutta linna juhatate. Tasane urin kuulus soldatite hulgas; esimees aga ütles: Wait, sa mitte tegema tingimised, mis ühe hindulase wihale üritama. Meie siin platsil wöitma ja sina nüüd meile wõidu saagiks jääma ja meie katsuma, kuda meie sinuga midagi teenida wõima. Aga mis meie temaga tegema? küsis üks soldatitest. Mina teadma nõuu, kostis esimees. Meie teda wiima Dshongcli ja müüma sääl rikka hiinlasele Hie-Hungile; see meile tema eest hüüd hinda maksma. See nõuu näis kõigile meelt mõõda olema, oga ainult Willemannils meeldis