Saarlane Politika, majanduse ja kirjanduse ajaleht. Teimäewal, 7. märtsil 1906. M!t. sastakNk. maksab: Vz .. 1.2 S „ v« .. -. 73 ~ Maapostiga: „ 1 . 5V „ , „ V- .. -» - . Vt ~ -. s« „ üksik «umber 3 kop. Ilmub ükskord nädalas, igal teisi- Päewal. Toimetus Auresaar.S Pitkas uul. Kuulutuste waStuwõtmine kun Kuulutuste p-tit-rida S top.. Meremeestele! ii. Detsembrikuu priiuse tuhinal ei jäänud ka mereasjanduse puudused ilma tähelepanemata.  Heinaste meremehed olirvad hulga nugasid leidnud, mida nemad palweteel  püüawad walitsuse abil kaotada. Nendelt  saiwad ka meie meremehed üleskutse, omalt poolt juurde lisada, mis meid rõhub. Seks otstarbeks astusiwad 18. januanl KuresaareS mõned meremehed ja laewaomanilud  kokku nõupidamiseks. Siin wõtan mõned punktid wülja, et laiematele rahwaringkondadele neid puudusid näidata. Esmalt laewaehituse kängujüämine wiimastel  aastatel. Siin on mitmesugused põhjused  mõjuwad. Näituseks metsade kahanemine.  AaSta «viieteistkümne eest oli Saare metsades hulk ilusaid tammesid ja mändafid, mis laewaehituseks kõlbasiwad ja mida paraja hinnaga müüdi. Siis hakkas aga ViduS laewaehims, kõlblikud puud kahanefiwad, metsakauplemise tõttu aga lätsiwad puud, mis ehk laewodele parased okksiwad olnud, teiste puudega Ühes «väljamaale. Ühtlasi tõusiwad puu hinnad ja kroonumetsade platsid aeti oksjoni  pääl kole kõrgeks, kuna ka pürismõisate  omanikud puu hindasi kruwisimad nii palju kui suutsiwad. Küll on seadus olemas,  et laewaehitajad kroonu metsa walitsuse  poolt tarbepuid takseerimise hinna eest omandada wõlwad, aga wähe oli neid kordusi,  kus see paberi pääl ilus parograhw tegelisesje elusse toimetati; sest siin oli waja nii palju bÜrokratilist wormalismust täita, et ennem ära tüdisid, kui ühe palgi krvonumelsast  said. Metsade omanikud omalt poolt ei ole ialgi laewaehitust toetanud. Oleksiwad nemad seda teinud, siis oleks asjalugu hoopis teine wõinud olla. Nende poolt kohase hinnaga puud ja rahaabi,  rannameeste poolt töö ja raha, ja meil oleks wõinud kaunis arwurikas lacmastik  olla. Ehk toob tulewik ka siin parandust.  Et sarnane käsikäes töötamine «võimata  ei ole, stda näitab Hiiumaa buron Ungern-Sternbergi lugu, niisama ka Loksa lacwasõidu kampani. Süäl on sakste poolt asjaalgamine ja warandusline toetus, ja igalpool seltsis töõladeS on mõlemad pooled rohket kasu leidnud. 18. januanl otsustati siis mcil kroonut paluda, et puud, mis laewaehituseks kõlblikud, mitte metsa- Zauplejatele ei saaks müüdud, waid meile eesõigus antaks, neid kroonu taksi järel omandada- Kui küll puu sel korral kroonule  täit kasu ei too, siis tasub tema ometi Merekauplemise teel seda riigile mii mcwõrra  tagasi. TeiNe pvhjuS laewaaSjanduse tagurpidi  minemises on madalad prahtide hinnad. Sun on paktita seisukorrad ja tülid, kauplemine, iseäranis ka aurulaewade wõistluS  süükS. Et laewad ei seisaks, mölab  üks kapten teise eest prahid odawatnalt  Sra, selle püüle Kaatamata, kas pere- mes kahju wõi kasu saab. Hinnad on juba nii odawad, et hullemad ei sünni, ja abi pole weel leitud. Rõõmuga lugesin, et 1904. ja 1905. aastal Parisis ja Kopenhagenis  üliilmlist laewaomanikkude kongressi kokku kutsuti, kuS kõik lacwaomanikud ennast pidiwad kohustama, alammäära wälja arwata, millest odawamalt keegi prahti ei tohi wedada. Kuna nemad aga säül nõu pidasiioad, tulnud teised kawalamad  ja wötnud prahld odawamalt ära, nii et parandusenõudjatel muud nõu üle ei jäänud, kui nende järel käia ehk nälga jääda. Kui kaugele wõistluS wõib wiia, oli Amerika ja Europa reisijate lae ivaseltskondade  wöistluseft wiimaStel aastatel näha: üks paklus teise alla ja rahwast weeti üle mere wcerand hinnaga. Kui nõrgemad wõiftlejad pankrotti jäiwad, siis omandasiwad wõitjad nende laewad ja tõstsiwad  hinnad kõrgemaks kui enne. Jngliseriik  ja osalt ka Saksariik andfiwad oma laewaselrsidele raha abi, et neid surma ecft hoida, muidu oleks meresõida monopol Amerika miljonäride kätte läinud.  Ka Wene kaubuiaewastikku ähwardab pankroti hädaoht, sest meil ei ole ministermm!, kes meie eest wälja astuks. Meie kitsendamiseks aga leiab tema mõnegi abinõu. Oleks Larwis olewat walitjuse  poolt tuge ja vsawölmist paluda; kui ka walitsus wõistlust ei wõi kaotada, aga aidata tema wõikS küll. Edasi tuli meil harutamise alla laewaehituse ellingute küsimus. Arwasime, et meil ncid tarwis ei oleks, küll aga schlippi ehk luiwa dokki, kus wigastalud laewu wõib parandada. Kui abi saaks, siis oleks juba kohane koht leida, kus seda sisse seada, sest kusagil ei saakS laewu odawamalt parandada kui meie maal. Üks suur puudus aga laewade  juures on nende rohked kulud, mis teenistuse ära sööwad, ja ühekõrguse teenistuse  juures tasub see laew ennast ennem selgeks, mis wäkem maksab, kuna kallis laew hädawaewalt oma protsendid katab. Üks ülitähtis punkt on laewade ostmine. Matjamaa randlaewad on ostukorra! tollimaksust wabad, puulaewad aga mitte. Puude puuduse pärast meie suuremaid laewu ehitada ei jõua, kui 150 register tormilised. Need on aga ainult wärksema sõidu laewad, mis kaugele maale sõita ei suuda; kuna meie ise suuri laewu wäljamaalt omandada ei tohi. Ometigi tulewad wäljamaa laewad meie sadamatesse ja weawad suured laadungid ära, meie oga nendega wöistleda ci wõi, sest et meil laewu ei ole. Mrie raha jookseb siis wöõraste taSku. Kui meil aga laewu ei ole, siis lõpeivad ka meie lacwamehed, sest neil puudub tcgelise elu kool purjulaew, mille pääl sõites noored mehed omale kõige põhjalikumat meretundmist õppida wõikfiwad.  Meie mercasi aga ci edene, waid läheb jõudsalt tagasi. Selle pärast oleks tingimata tarwis, et walususetl tolliseaduse  muudatust palutaks, nimelt et kroonu puulaewad, niisamuti ka nende inwentari, lubaks tolli maksust wabastada. Siis oleks meil wõimalik manu puulaewu omandada ja nendega wäljamaa wõiftlust tagasi lüüa. O. X. Kodumaalt. Kuresaarest. Nagu meie juba minewases  numbris teatasime, oli 27. webr. linnawolikogus  sõjaseaduse ärakaotamise küsimus otsustamise all. Nimelt oliwad kümmekond edumeelset linnawolinikku linnaametisse awalduse sisse andnud, kõrgemalt poolt paluda, et sõjaseadus Kuresaares ära maetaks,  sest et Kuresaares elu rahuline on ja sõjaseaduse maksmas olemine Kuresaare supelelule kahju mõib tuua. Linnawolinikkude  otsus on lugejatele juba teada. Sõjaseaduse  poolehoidjad seletasiwad, et pärast sõjaseaduse ärawötmist ässitajad jälle .Mässama"  hakata. Mõni teadisgi rääkida, kudas selles asjas räägitawat. „Las' sõjaseadus  kaob, siis halame uuesti." Kui teiselt  poolt küsiti, kes niisugused isikud olla, siis ei teadnud awaldaia selle kohta midagi ütelda. Mõned arwasiwad, et siis just supelwõõrad Kuresaarde tulla, tui siin sõjaseadus maksmas olla. Et mõisnikud sõjaseaduse poolt on, see on ju praeguste asjaolude järele üsna loomulik, ja et nad sõjaseaduse kaotamise wastu on, siis ei wõi ju seda nende seisukohalt waadates  mitte imeks panna. Ka ei olnud nad koosolekul mitte nii südid -vasturääkijad. Linnapäägi, üks mõisnik, astus juhatusest tagasi ja andis juhatuse isiku kätte, kes sõjaseaduse  kaotamise poolt oli. Kõige südimad sõjaseaduse  poolehoidjad oliwad mitte-mõisnikkudest  linnasaksed. Miks nemad nii selle poolt oliwad, on küll arusaamata. Sest linnani  Mogu ei peaks küll mitte maal olewate mõisate omanikkude kasude eest töötama. Ka peaks „bürgerlik"wöi kodanlik isiklik uhkus ja inimlik iseteadwus seda enese haawamiseks  pidama, et meie sõjaseaduse all oleme. Oli isegi neid, kes awaldusele sõjaseaduse  ärakaotamise üle alla kirjutasiwad, ja pärast baloteerimise aial selle waStu oliwad, ning siis ise pärast mõisnikkudele kiitma läisiwad, et „meie andsime oma hääled teile!" Tõesti, kus jääb sarnasel korral inimese enese wäärtuse ja iseteadwuse tundmine. Iga wastast peame küll auuStama,  aga niisuguse tuulelipu sarnase isiku waStu kaob igasugune auuStus. 19- webruaril s. a. Ew. Lutheruse kirikus hr. Linnamägi juhatusel korda seatud waimuliku kontserdi üle kirjutab „Arensb Wochenbl." 3. muu seas: See oli kontsert, mille sarnast meil kaua aega ei ole olnud ja mis oma iluduse  ja sügama mõtte läbi kõiki kuuljaid waimuStas- Iga! pool awaldas ennast tahtmine ja wöimine. Iseäranis ilusad oliwad proua Salme-Helinani soolulaulud. Juhatati ja mängiti hoolega ja kindlasti ning laulti tublisti mitmes keeles: Ja nii on siis jälle kord tõendatud, et ka