Saarlane „S«s,a,rk«»rts" maksab: Vs . t» S 5 .. V- -.. 7S Vg '.' »I - '' '/« .. - s« .. üksik number g kop. Zlmub k-lskrd, Malas. igal kesknädalal ja laupäetval. Toimetus SuresaareS, PitiaS uu!. Kuulutuste wastuwõtmine luni Kuulutuste pltit-rida L kop., lehe e-Sotsas SU kop. 15° 38. Kesknädalal, 23. aprillil 1908. XXIV. aastakiiik. Alkoholi pruukimisest. WaStuwaidlemata on min kõige hirmsam  ja kõige kahjulikum inimesesoo wamlam.  Õigusega wõime ütelda, et teda wanakuri ise inimesesoo hukatuseks wülja on mõtlenud. Wiina mõjul wõib inimene kõiksuguseid kuritöösid ja rumalusi korda saata, mille püäle ta kaines olekus mõteldagi  häbeneb, mõteldagi ei taha. Joomine wiib inimese niihästi aineliselt kui ka waimliselt täielisele langemisele, sunnib teda kerjakotti kandma, wangikorkas kurjategijana  istuma ehk koguni enneaegselt hauda minema. Kui palju häda ja puudust, kui palju filmapisaraid ja nutmist joomine ja prassimine  paljudesse perekondadesse ühes toob, seda närb igaüks oma ümbruskonnas ettetulewatest  kurbadest nähtustest igapüew. Kurb, ülikurb on elu neis perekondades, kus joodikuid leidub, raskustega, lõpmata raskustega tuleb joomahullustusesse sattunud  isikute kaaselanikkudel wõidelda. Süda kisub walu pärast kokku, kui näljase  ja räbalates käiwate joodiku-laste pääle rvaatada, meel läheb kurwaks, neid perekondlifi kurbmängufid nähes, kus joodik  metsikus hullustuses oma naesele, kes juba muidugi õnnetu küll on, walusaid hoopisi annab . . . loomahullustuse mõjul  sündiwat kurja tuleb igal päewal siin ja sääl ette. Juhtumised, kus joomine jõukalt elawad inimesed kerjajateks muudab, rõhulised ja ausad töölised kelmideks ja päewawaraSteks teeb ning terwed ja tugewad isikud wigaStena wõi santidena järele jätab, on harilised nähtused. Oma silmaga wõib igaüks kõiksuguseid koledaid joomohulluStuse järeldusi näha. Wõib näha, kuidas joodik, kes ennast alkoholiga  juba läbi ja läbi ära on kihwtitanud,  ennast langetõbes ehk mõnes muus haiguses krampides kokku kisub, ehk koguni ise oma elu wõtab, enesetapjaks saab: wõib näha, kuidas joodik, rahalise kitsikuse ja joomakire mõjul warastama läheb, ehk koguni rööwliks ja mõrtsukaks heidab ja keda siis wiimaks Siberisse sunnitööle saadetakse. Kuid kahjuks ei jaksa need koledad nähtused  inimesi, olgugi, et nad neid oma silmaga näewad, seesugusest hukatusest hoida. Nende nähtuste pääle vaadatakse peaaegu niisamasuguse pilguga, nagu iga h aniise asja pääle, peetakse joomist päris tõsiseks eluwajaduseks. Ja just sellepärast satuvad paljud ilma järelemõtlematu sellele teele, mida mööda hulgad joodikud hukatusele  on sammunud. (Lõpp tuleb.) Kodumaalt. Kuresaarest. Loksast, Tallinna lähedalt,  on pühapäeval läbi wäina, merekallast  mööda sõites, wäikene purjulaew Roomasaarde  jõudnud. Pühapäewal oliwad lootsid Abruka sõitnud, et Abruka tuletornist järele waadata,  kudas jäcga lugu on- Õhtupoolsel küljel, Wahasest Salmeni, ja hvmmikupool  Kirju- ja Hallirahu poole oliwad igal pool kokkuaetud jäe wäljad näha; ainult kalda ääres on mett- Wali õhtu-tuul, mis meile kõrget mett tooks, wõikS jäe, mis pärast «viimast kanget lääne-tormi kokku kogus ja praegu kõwaSti kokkulitsutult seisab,  üles tõsta ja ära ajada. WaStasel korral tuleks ehk laewasõidu algust kuni meiukuuni oodata. Pärnus awati 17. aprillil laewasõit jäelõhkuja läbi. Sellepärast oleks tarmiS, et ka siia kroonult jäelõhkuja palutaks. Kroonu 1908. a. korierimaksu asju» teatab  Lnwimaa kameraikoda, et korterimatS, mis kuni S 9 aprillini ära maksetud ei ole, politsei läbi sunni wiisil sisse nõutakse, mille juures iga kuu kohta 1 protsent juurde arwatakse. Protsenti hakatakse tõ. aprillist arwama. Kaarma-Suurewalla ostuühisuse direktor  hr. Puck teatab meile õienduseks, et nimetatud ostuühisuse maja mitte 1400 rubla maksma ei tulla, nagu kord „ Saarlases"  teatati, maid 1100 rubla. Supelusaja lootused. Supelusaja pääle on juba kauemat aega paljude mõtted pöörtud. Aga mis saab see meile pakkuma? Meie kuulutame küll wähe, aga meil on tänulikkusid külalisi, kes seda ise läbi on teinud, mis meie neile pakkuda «võime- Juba mitu aaktat küsitakse ühes siinses pansionis ikka järele, kuidas «võõrad selle pääle on tulnud, siia sõita. Ja ikka on waStatud: „Minu tuttawad  on mulle selle üle rääkinud," ehk „arst on mind siia saatnud". Niikaua, ütleb „ArenSb. Woch.", kui haiged siin ikka terweks saamad, ei unustata ka meid mitte ära. Keskkoha puudusel ei wõi meie mitte kindlaks teha, kui palju järel- Imelikkude elukate saar. H. Wales'i uudisjutt. 18 Wiimati lõppes laul. Minu saatja näo pSSIe ilmuS higi, mida ka käega wahetewahel  ära pühkis- Nüüd oliwad mu silmad  juba niikaugele pimedusega harjunud, et ma kaugel nurkas olejat elukat näha wõifin. See oli rohkem koera, kui inimese sarnane elukas. Ta keha oli tihedate hallide  karmadega kaetud. Teised elukad ei olnud ka sugugi wähem imelikud. Auustatud  lugeja! Seadige enestele ette, et teie kõigehullemate wigaseks tehtud elukate keskel olete, kes ka meel nõrgameelsed on, et Teie kõik nende hulluStused ja tembutamises,  peate kaasa tegema ja fiis mast saate aru, missuguses seisukorras ma selle hirmsa seltskonna huikas olin ... Temal on wils sõrme! Niisamuti inimene,  kui mina! Wiis sõrmel ütles minu saatja. Ma sirutasin oma käe wälja. Elukas, kes nurkas istus, waatis ja ütles: Neljakäpakil mitte käia; see on meie seadus- Meie oleme inimesed. Nende sõnade juures sirutas ta . . . minu käe järele. Ma tahaksin ütelda: käed", kui neid tõntfifid liikmeid, milledel kõwad otsad, nagu sarwed oliwad, ülepää käteks wõib nimetada! Nende sõr- medega pigistas ta minu kätt niisuguse jõuga, et ma walu pärast karjatasin. Siis hakkas ta minu sõrmeküüs! waatama- Nüüd langes nõrk päikese walgus ta pääle ja ma nägin ehmatades, et tal ei inimese nägu, ega ka looma nägu ei olnud. Esimene pool pääd oli ainult arusaamata halli karma tomp, mille pääl kolm kõrgemat kohta suud, nina ja filmi tähendafiwad. Tal on wäikesed küüned! ütles hall elukas.  See on hää. Ta laskis mu käe lahti ja ma wõtfin jälle kepi kätte. Söö pähklaid, rohtu ja juuri, see on tema tahtmine I ütles ahw-inimene. Mina olen seaduse kaitsja! ütles hall elukas iseteadvalt. Siia tulewad kõik uued ja õpiwad seadust. Aga mina istun pimedas nurkas ja ütlen seadust ette. See on õigus, ütles keegi augu juures. Ta nuhtleb seda waljult, kes seadust ei täida- Tema eest ei pääse keegi- Ja kõik tõendafiwad kooris: Tema käest ei pääse keegi! Ja kõik waatafiwad selle juures wiltu üksteise pääle. Minu saatja rääkis: Keegi. Mitte keegi. Keegi ei pääse l Näed sa. Kord eksisin ma. Natuke eksisin. Ma jätsin rääkimise järele. Ma kisendasin ainult ja keegi ei mõistnud mind. Aga tema tuli ja nuhtles mind. Ta põletas Mll käe ära. Ja ma hakkasin jälle rääkima.  Ta on wägew, ta on hää. Keegi ei pääse l Keegi ei pääse I Meie ei tea meel, missugune sina oled, ütles seaduse kaitsja. Waatame järele. Meie elame igaüks ise moodi. Ühed jookswad,  aga teised armaStawad ronida ja hüpata, tungiwad kallale, näriwad hammastega  ja joomad merd. See on wäga paha... Inimesi millaSgi mitte puutuda; see on meie seadus. Meie oleme inimesed. Ei tohi ial loomi tappa, see on meie seadus. Meie oleme inimesed I Keegi ei pääse l kähistas üks kiri elukas. Seaduse kaitsja rääkis edasi: Weel on ka niisugustd, kes hammastega maa seest juuri kisuwad ja ninaga maad tuhniwad. See on paha. Keegi ei pääse I ütles minu saatja ja -.. sügas jalaga enda körwa tagust- Keegi ei pääse l piiksus wäike punane laiskelaja sarnane elukas. Ta nuhtleb ruttu ja waljult. Sellepärast  õpi seadust l Ja uuesti kordas ta oma reeglid, uuesti hüüdfiwad kõik seda kooris, uuesti hakkasime kõik laulma ja tammuma. Mul hakkas juba pää sellest pahast õhust pööritama, aga ma pidin alla andma ja seda metsikut tembutamist kaasa tegema. Meie olime