Kohtukomisjoni ettepanek üksik-ifikulife kohtuasvtamise  kohta wõetakse hääletamisel wastu, ehk küll mitmed kõnelejad mitme liikmekohtu poolt räägiwad. Pikemad waielufed tekiwad 10. paragrahv» juures, mille järele 46 kubermangus kohtunikud walitakse, kuna 10 õhtupoolses kubermangus, pääle selle meel Astrahaui, Stawropoli ja Orenburi  kub. aga walitsuse poolt nimetatakse. Baron Echilling räägib selle poolt, et walitsuS ko htuuiikufid nimetaks. Koosolek lõpeb kell 11 õhtul. „Wir." Kõige enne makske mu endine arme ära, mis mul au oli praegu Teile ette panna. Hää küll, ütles «väeülem. Ma teadsin juba seda, ektsellents, et selles asjas Teil mingisugust raskust ette ei tule, sest summa on nii wäike. Sellepärast wõib ektsellents «väga kergesti minu reisi kulud ja natuke jootraha armule juurde lisada. Aga fiisgi, kuld ei ole ülem asi maailmas I Mis?! ütles wäeülem imestades ja peaaegu  kohkudes, kas Arnold Tille mulle ütleb, et kuld ei ole ülem asi maailmas? Arnold Tille ise, ektsellents, kuid mitte enam see rahaahne Arnold Tille, keda Teie tundsite. Ei! Teine Arnold Tille, kes selle wäikese waranduscga rahul on, mis ta korjanud on ja kellel muud soowi ei ole, kui oma «viimaseid  päiwi sääl mõõda saata, k«S ta sündinud  on, isamajas, lapsepõlwe sõprade hulgas ja perekonna keskel. See on minu alatine ettekujutus  olnud, ektsellents; see on minu elu eesmärk olnud. Siis oled sa wist rikkaks saanud? (Järgneb.) Ruhnu saar ja tema rahwas. Zt V. RahwaS. Saaremaal on paiguti armumine  walitsemaS, et Ruhnus abielusse astumist  naisewõtmist ja msheleminemist ei ole, et see rahwaS merest wälja uhutud uppunud inimesed olla, kes muda peenarde fees päikese  paistel hinge ajawad ja siis, nagu pärast surma, tühja saare pääle elutsema on jäänud. Kui siis wahel kuulukse, et ruhnlased Wormsist ja Noa-Rootfist (Nya-Rootfist s. o. Uuest-Rootsist) endale naisi toomad, siis peetakse seda enne» muistise aja naistcrööwimise sarnaseks teoks, kus armuratta ajamist ega waStaStikku kokkuleppimist  ei ole. Järgmistes ridades kuuleme kuidas lugu ruhnlastega on. Ruhnusaares elab praegu 275 inimest, mehed, naesed ja lapsed kõik ühte kokku. Nad on rahwuse poolest rootslased ja räägiwad mana, endist Rootsi keelt, mis ajajooksul nüüdsest Rootsikeelsst wäga kaugele on taha jäänud ja teiste ümberkaudsete keelde sõnu enesele o« lisaks saanud, nõnda et ruhnlane ilma õppimata Rootfikeelest  mitte aru ei saa, niisama ka rootslane Ruhnukeelest. Ka teiste Baltimere saartel elutse» mate Rootsi sugu rahwaste keeldest läheb Ruhnukeel  nii kaugele lahku, et nad ilma õppimata mitte üksteisest aru ei saa, olgu see wormSlane, noarootslane, Osmussaare mvi Naissaare elanik. Millal Ruhnusaar paiguliseks inimeste eluasemeks  on saanud ja kes tema esimesed pere- mehed oliwad, selle kohta on Mitmesugused arwamised  olemas, mis üksteisest kaugelt lahku lähemad.  Kas ta enne 1341 a. ülepüägi paiguline inimeste elamisekoht on olnud, selle kohta ei ole võimalik kusagilt teateid saada. 1341 a., suure Saaremaa mässu wõi «aasõja ajal, nagu see eespool nimetatud, on mitmed perekonnad Saaremaalt sinna peitu jooksnud ja ka sinna paiguliselt elama asunud. (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaarest. Waeste ülewalpidamise, arstimise ja matmise eest on Saaremaa wallad 1903 a. üleüldse 6577 rbl. 35 k. wälja andnud  ja nimelt: Kaar«a-Suurwald 991 r., Abruka w. 167 rbl-, Torgu w. 310 rbl. 30 k.. Kihelkonna w. 190 rbl-, Kärla w. 640 rbl. 50 kop., Mustjala, w. 460 rbl., Loona w. 350 r., Pärsama w. 317 rbl- 55 k., Leisi w. 219 r., Maasi w. 293 rbl., Uuemõisa w. 499 rbl, Laimjala w. 440 rbl-. Koguka w. 742 r., Pihtla w. 408 rbl. Suurem osa nendest summadest  on wallaliikmete arstimise ja matmise eest maksetud, kes teistes linnades haigemajadesse  põetamiseks asiufiwad. Teistes linnades wallaliikmete poetamine on «allale suuremaks nuhtluseks. Aga sinna midagi parata ei wõi. Kui seaduS wälja tuli, et walla kogukonna liikmed  üksteise eest vastutamisest wabad on, millel Wene sisemiste kubermangude kohta tähendus oli, siis seletati isegi „Sc!Ski WestnikuS/ et ka Balti kubermangud oma liikmete laatsareti rahade maksmisest wabad olla. Kuid waldade käest sunniti nimetatud maksude maksmist ikkagi sisse. Anti selle pääle kaeblusi. Muu seas kaebas  selle üle ka Kaarma-Euurwald. Kubermangu Talurahwa asjade kommisjon jättis selle kaebtuse tähelepanemata. Praegu on asi senatis. Meie arwates ei wõi wallad sellest maksmised mitte wabaks saada. Sest haigete ülewalpidamine ja matmine on iseäraline kohus, mis wallakogukonnad  kandma peawad, niisama kui neil oma walla waeste liikmete ülemal pidamiseks abi anda tuleb. Olgu siia juurde tähendatud, et ka Kuresaars linna maksukogukönna! kaunis rohkesti  ülemal nimetatud otstarbeks maksta on olnud. Nii on ta haigete rawitsemiseks ja matmiseks teistes linnades maksnud 1907 a. 73 rbl. 43 kop. ja 1903 a. 352 rbl. 20 kop., kuna üleüldine wüljaminek on olnud Igy? a. 1230 rbl. 12 kop. ja 1908 a. 2027 rbl. 91 kop. Sellekohase soowi pääle teatame, et 1864- a. esimese fisemiselaenu s°/° wõiiudega piletite ümberwahetamiss waStuwõtmine on 1. detsembril 1909 a. renteiS awatud. ümbervahetamiseks antud piletite saatmist kulud esimeste kuue kuu jooksul, s. o. 1. detsembrist  1909 a. kuni 31. maini 1910 a. kannab pank, aga pärast seda aega peawad piletite  omanikud need kulud ise kandma. Loodes olema ärasurnud Karolins v, Wegneri maatüki, mis tema käes pärandatawa  rendi pääl oli, ostis Kuresasre linn eSmaSpäcwal oksjoni päält 51 rubla eest tagasi. Ilma peremeheta laew. Pöide Saarekülast  teatatakse „Wir.": Siin paistab juba kolmandamat päewa merel jäärüha wahel ilma purjuwärgita ühemastiline laew, mida nähtawaSti  torm kusagilt taimsest ankruplstfist ära on toonud. Laewale juurdepääsemine.siitpoolt on wõimata, tuul kui ta põhjapoole pöörab, wõib tema siit jälle ära kanda. Kiirlalt. Kohalise kihelkonnakooli kooliõpetajaks  on hra M. Ling Muhust waiitud. Hra Ling on Kuresaare linnakooli lõpetanud, üle selle meel Haapsalu linnakooli juures olematel  kursustel olnud ja need ministeriumikooliõpetaja  õigustega lõpetanud. Wõime loota, et hr. Ling meie kihelkonnakooli teatud kõrgusel peab. Koolisõber. Sõrtvest kirjutatakse meile: Meie elu SõrweS läheb kord korrast kurjemaks. Varastamisest  on alati kuulda, tapmine pole ka mitte liig haruldane asi. Alles minewal aaStal tapeti Jõulu ööl ühes wabadiku talus Laidonina randwahtide  maja ligidal soldat, ära. Sel sügisel on Torgus noormees surina saanud, ja rahwa jutud ei taha waikida, arwatakse nagu oleks ka selle im- Waikne öö. Tasa tõusnud waikne öö Hiilgwalt taewa wõlwilez Täbsd paisiwad heledalt Ilma PäSle ülemalt. Haigeid ning kurbi nüüd sa, Õnnista kõiki neid rahuga. Rahu too sa kõigile Keda rõhunud päewa töö. Õnnista kõiki neid rahuga. Eha tähtgi ülemalt Waatab alla sSrawalt Nagu taewa Isa film. Kes find walwab, uinus ilm. Maga nüüd rahus ja mureta, Ülemal walwab su kaitseja. WUHe iKine Sjrvt. Imeneiu. 8 Uudisjutt ameriklass Helsne Kelleri elust. Selleks oli wähe lootust, et niisugust inimest  leida, keS sarnast rasket ülesannet oma pääle wõtab, nagu pimeda ja kurttumma lapse kaswatamine on. Mõne nädala pärast tuli oodatud wastus, milles see rõõmustaw teatus seisis, et lapse jaoks .kaswataja ja koolitaja leitud on, et noor kahekümne aastane neiu Anna ManSfield Solliwan malmis on oma noort jõudu selle Vastutusrikka ja raske ülesande  kallal proowima. See oli 1886. aastal. Nüüd oleks igaüks õnnelikkude «vanematega üheskoos hüüdnud: „Suur on Jumala arm!" Niisuguse iseäraliku lapse tarwis, kui Helene Keller oli, oli ainult niisugune koolitajalt»» kohane, kui Anna Solliwan. Kui õnnistatud saatus hääks arwaS neid kokku juhatada, siis on sce üks neist imelikkudest juhtumistest, mis seda täiesti tõendamad, et armuline Jumal ennast  inimeste asjadesse segab. m. Kasvataja tulek. 3. märtsil, 1387 aastal. „Kõigs tähtsam päew minu elus on see, «il minu kaswataja Anna Mansfield Solliwan minu juurde tuli. Mul oli siis kolm kuud seitsmest aastast puudu. Sel päcwal seisin ma trepi pääl ja ootsin midagi. Märkidest, mis e«a mulle tegi ja kõikidest rahutumatest liikumistest majas arwasin ma, et midagi haruldast  sündima pidi, aga seda ma ei teadnud, mis nimelt- . . Ma läksin ukse juurde, ma ootsin trepi pääl. Lõunane päike tungis tihedatest  kaprifoliumidest läbi ja paistis mu näo pääle- Mu sõrmed mängifiwad tahtmatalt tuttawate  lehtedega ja õitega. Sel ajal ei teadnud ma meel, mis imeasju  tulemit eneses minu jaoks marjad. Wiimasel ajal oli kurzuS za ahastus «ind mitu nädslit väsimata tagastusanud, minu siu ras- keks teinud ja selle kirgiise wõitluss järele tuli mulle peaaegu meeleäraheitmine."*) Sel tähtsal päewal oliwad Kellerite majas kõik inimesed ärewuses ja ootafiwad igatsusega uue kaswataja tulekut. Missugune ta peaks olema? Hää wõi paha? Alandlik wõi kangekaelne? KaS ta peaks siin seisma? Wõib ta ka mu waest tütre» kest armastada? Kui tal aga siinne elu meeldiks.  . . Need küsimised keerlesiwad ema äritatud  päüajus, kui ta kõige suurema hoolega lubasid  koristas, kaswataja jaoks määratud toas lilled maafide sisse seadis ja woodisse lumiwalge  pesu pani. Teistele näitis see wõimata olema, et ära hellitatud, tujukat Nellit keegi õpetada mõis, et teda inimese sarnaseks teha. Toome siin lugejale ühe tüki Anna Solliwani  esimesest kirjast näha, mida ta K. märtsil 1887 aastal oma südame sõbrannale, miss Hopkins'ile on kirjutanud, s. o. kolm päewa pääle Kellerite juurde tulemist.^ . . . Kellu oli 6, 30 minutit pääle lõunat,  kui ma TuSkumbiasse jõudsin. Raudtee jaamas oliwad proua Keller ja tema mehe poeg, mister James Keller mul wastas. Nad ütlestwad, et nad siin juba teist päewa iga rongi ootanud. Proua Keller on imestamise wäärt noore näoga: ta ei näita sugugi wanem wälja kui. mina. Nende maja oli kõigest ühe penikoorma eemal, ilusas waikses  kohas. Kapten Keller tuli meil õue Ml waStu, ta teretas mind südamlikult ja pigista» tugewasti  mu kätt. Mu esimene küsimine oli: K«S Helene on? Ma püüdsin kõigest jõust oma sisemist ärewust maha suruda: ma wärisefin  kõigest kehast ja mu jalad ei tahtnud mind kanda. Maja lähemale astudes nägin ma lapsukest,  kes ukse wahel seisis. (Järgneb ) Helene Alleri enese kirjutatud eluloost. 90 Saarlane 1909