Saarlane Tellimisehinb: » .1„ 25 I V. » . . - „ ?S ~ ' V- " . . 1 I - '/. .. . . - „ so „ M Sl. Laupäewal, 13. detsembril 1908. XXIV. aastakäik Tõsine sõna parajal ajal. Kui ma oma kirja „Seltskondlisest elust" kirjutasin, siis palusin „Saarlase" toimetust, kirjast seda awaldadaj mis toimetus asjakohase leiab olewat- Ootasin, et toimetus mu kirja arwustuseks ka ainult seda wastu wõtab, mis asjalik on ja loogikalikult mu kirja wastu käib. See ei ole kahjuks hra (?. N. kirja juures mitte sündinud. Hra N. Al. kirjas on järgmised wildakad ja wale arwamised: 1) S. E. Põllumeeste Seltsi tegewuse ar. wuStuS ei ole mitte mu „pää märgilauakesekS" olnud, nagu Ll. N. arwab, maid terasem lugeja märkas küll, et mul üleüldse meie seltskondliku elu walguse ja warjuiüljed läbirääkimisele» liwad  wõetud: märgi I. all kirjutasin „Kuresaare  EeSti II- all „S. E. Põllumeeste  Seltsist" ja edasi pidi meel märgi 111. ja IV. all teistest Saaremaa seltsidest juttu olema. S. E. P. Seltsist kirjutasin sellepärast ptke«alt,  et selle seltsi tähtsus ja tö ö põ l d meie Saarel minu arwateS kõige suurem on: taS rahwa majandus tõuseb ehk langeb,  see on ju meie rahwale eluküsimuseks.  Za selle küsimuse selgitamine on Põllumeeste  seltsides kõige tähtsam asi. 2) Pean tähendama, et ma oma kirja juba ammu enne 21. okt. toimetusele ära andnud olin, nii septembri keskpaikaS. Aga ,Saarlaset"  oli siis „Kolcra ja selle waStu wõitlemine"  trükis, ja mu kiri jäi hiljaks. Sellest on kahju, sest muidu oleks sil. äi. 21. okt. ka mõnda minult soowitatud näpunäidet, kaS wõi instruktori küsimusesgi, kõne alla wõtta wõinud. Tartu tegelastele kirjutamisega ei ole meel midagi tähtsat ära tehtud, nagu (?. N. seda arwama näikse. Meii on juba minema-aastasest põllutöö kursusest  saadik teada, mis Tartu tegelased instruktori  asjast Saaremaal arwawad. Lsnä. Eisen- schmidt seletanud, et meil teisel wiifil wõimalil poleks instruktori saada, kui et ise ühel noorelmehel  selle ameti ära õppida laseks. Sest instruktori  ameti kohaseid mehi on üleüldse mähe, ja raske on neid Saaremaa tarwis leida, kus olud igatahes kitsamad on, kui ülemani. 3) Mis minult soowitatud instruktori ameti kandidadisse puutub, siis pean seletama, et just oanä. E. minu tähelepanemist selle nooremehe pääle juhtis: küsisin mööda läinud suwel canä. E. käest, kas ta ka sellel talwel Saaremaal wõiks sõita põllutöö kursusel juhatusi andma, kui seda P. Selts soowiks. Ta arwab, et see mitte ivõimalik ei ole, ja tähendas, et Saarel isegi häid jõudust oleks, kcS juhatusi anda wvikfiwad. Selle juures tähendas ta kooliõpetajaid hra Kaafil'ut ja Pull'a. Ma soowitafin Kaarma seminari abikooli» õpetajat, kui hääd põlluasjanduse tundjat, instruktori  ameti kandidadiks ilma tema teadmata, ja see oli mõnes mõttes paha: sille läbi sai inimene kõne alla maetud, mis tale ehk meeletuska  wõiks sünnitada, iseäranis Ll. lil- kirja läbi, kus Ll. kel. ennast kohe juhiks seab, kuidas see noormees ennast ülcSpidama peaks hakkama: „tutwustagu" ennast aegsasti meis rahwaga, hakaku kõige päält meie Põllumeeste Seltsi liikmeks,  pidagu koosolekutel õpetlikku kõnest, andku pöllutalitusis häid juhatusi ning arutagu ajalehtedes  tähtsaid põllutöö küsimust." S. lil. kirja järele olen sunnitud oma ettepanekut  kahetsema ja Kaarma seminari abikooliõp.tajult  seda andeks paluma, et teda ta lubata instruktori ameti kandidatiks foomitasin. Kuida nüüd kuulen, ei olla sellel noorelmehel seda soowigi. Sellepärast on (Z. K. nõuandmised ja ettekirjutused tähendatud isiku kohta täieSti ülearused ja enneaegsed. Imelik I S. lil. tuleb korraga niisuguse läbimõtlemata ettepaneku pääle, et inimeselt sida nõudma hakkab, mis sellel ta ameti pärast otse wõimata on l Peaks ometi arusaadaw olema, et seesugune tööpõld kooliõpetajal wõi- mata on. KmdaS wõiks kooliõp. oma otsekohesed  ametikohusedkõrwalejStta ja ilma palgata teistele instruktoriks hakata, sest just se e on g i põll u t ö ö instruktori amet jakohused, mida (!. N. eraisikult soowib. Esiteks laske keegi instruktoriks saada, ja siis alles nõudke temalt seda tööd, mis, muidugi  mõista, kasulikku wilja kannaks. Muidu olete mehe sarnane, kes kewadel rukkit lõigata tahab, ilma et ta enne põldu seemendanudgi oleks, ehk ka niisuguse inimese sarnane, kes süält lõigata armastab, kuhu ta lülinud ei ole. (Pooleli.) Riigiwolikogu. Koosolek ö. detsembril. Koosolek algab kell 11,20 minutit würst Wolkonski juhatusel. Päewakorral on waielused S- nowembri seaduse 2. punkti üle. Popow IV- palub sõna „ifikline" nende miljonite inimeste pärast msha tõmmata, kellede käest see sõna maa ära wõtab. Timoschkin näitab, et perekonna omanduse mõiste rahwa seas olemas on. Oma kõne lõpul katsub kõneleja tõendada, et „j«udid laia teed mõõda küladesse tungiwad* ja paremad maatükid  oma kätte wõ lamad, kuna aga walitsus oma ringkirjadega selle sissetungimisele kaasa aitab. Fawvrski ja Kropotow kõnelewad 2. punkti waStu. Krahw Bobrinski tõendab, et teine punkt midagi "ut ei too. Ta on 9. nowembri seaduse nurgakiwi- Kui teine punkt tagasi lükatakse, siis on 9. nowembri seadus oma mõtte kaotanud. Kõneleja püüab kindlaks teha, et perekondline omandus 1861. aasta seadusest ci järgne. Perekonna-omanduse  teoria on oma juured suure tagasikiskumise woolu ajal, kui bürokratia talurahwa  oma walju ja alandama hoolekandmise alla wõttis, sügawale ajanud. See oli bürokratia  sotfialismuse õitseajal, mis niisama des- Nelja märk. L 2 Eonan Dvylc järele eestistanud J. Piklep, Nüüd olime kentsakas seisukorras. Meid neediti cluksajakS käru külge kinni, kuna meist igaüks oleks wõinud endale lossi üles ehitada, oleks meil wabadus käeS olnud. RaSke oli iga piimahabeme löökisid ja teotust kanda, riist süüa ja wett juua, kuna meil määratu «varandus  oli. Aga parata ei wõinud midagi, waid pidime parajat aega ootama. Mind «viidi Agrast Madrasse ja stit Aadamani  saarestiku Biaire saarele. Süäl oli -vahe curopa mängisid ja et ma ennast aluStusest saadik juba olin laitmata üles pidanud, oldi ka minu wastu lahkem, kui teiste wastu. Mulle anti elukoht Hsptoun'iS, Harriet'i mäe päkil, kus ma peaaegu iscseiSwalt elama hakkasin. Blair'e saare kliima on terwiscle wäga kahjulik ja pääle «väikese Europa asunduse on terme saar inimesesööjate pärismaalastega täidetud, kes igat walget inimest oma kihwtitatud nooltega surmata püüawed- Meie pidime terwed päewad kraawisid ja kanalifid kacwama, wilja külwama j. n. e.; ainult õhtuti saime puhata. Muu seas õppisin ma ka rohtusid tundma ja olin arstile rohtude «valmistamises abiks. Kõik selle aja mõtlesin ma põgenemise pääle, oga Andamani  saared seiSwad sadaud-d penikoormad mannermaast eemal ja tuul on merel alati waikne, nii et põgenemine üle määra raske on. Doktor Sommerton oli Wäga elurõõmus mees ja noored ohwiljerid laisimad õhtuti tema juures kaarta mängimas. Aptck, kuS ma rohtusid  walmistasin, oli arsti wõõrastetoa wastus ja sääl istudes kustutasin ma tihti tule ära ja püüdsin läbi wäikese alna mängijate juttu päält kuulata. Harilikult käistwad jääl major Scholto, koptcn Morestan ja leitcnant Bromlcy Braun, pääke nende weel kolm wangikoja ametnikku. Üks asi oli oga imelik: Ohwitserid kaotasiwad  alati, kuna tsiwiil ametnikud wöitsiwad. Wangimaja ülemad Andamani saartel on osawad  kaartimängijad ja nad teadsiwad wäga hästi, kuida keegi mängis. Iseäranis rohkesti kaotas major Scholto- Esiteks maksis ta panga piletite ja kullaga, siis aga halkas ta suurte summade paale, wekslid wälja andma. Mõnikord  wõitis ta mähe, aga siis põöris õnnejumai talle jälle selja ja ta kaotas suured summad. Ükskord oli ta jälle wäga rohkesti kaotanud. Ma istusin oma onnis, kui tema kapten MoreStaniga  minust mööda oma korteri poole läks. Nad olrwad lahutamata sõbrad. Major oli oma kaotuste pärast hirmu täis. Otsas, Morestan, Ütles ta, ma pean ametist lahti paluma; ma olen paljas. Rumalus! waStas MoreStau temale õla pihta lüües. Ma olen ka lüüa saanud, aga . . - See oli kõik, mis ma kuulda wõifin; aga seda oli mulle küllalt. Mõne aja pärast jalutas major Scholto mõõda merekallast. Ma wõifin nõuks temaga juttu teha. Ma soowikfin Teilt nõu küsida, major, ütlesin mina. Mis aSjaS siis, Smolle? küsis ta sigarit suust ära wõtteS. Ma tahtsin küsida, h.rra, kellele peab pei» detud waranduse andma. Ma tean, kus õ<Z(),<)V<) naelstcrlinga eest -varandust on, aga ma ei wõi seda pruukida. Sell: pärast mõtlesin ma, et parem on seda walitsuse kätte anda ja, wõib olla, lühendatakse mul selle eest nuhtluse aega. Pool miljoni, Smolle? sosistas ta. Jah, h rra, kallid kiwid ja pärlid. Sääl nad seisawad. Pääle selle on nad meel ilma peremeheta, sest nende omanik on oma õigused kaotanud- Kroonule tarwis anda, Smolle, pomises ta, kroonule. Kuid need sõnad oliwad niisugusel toonil õeltud, et ma kohe majori mõtetest aru sain- Siis peab kindralkubernerile seda awaldaina? küsisin ma rahulikult. j Hää küll, hää küll, ei maksa midagi liig ruttu teha, et pärast seda jälle kahetsema peaks.! Jutustage mulle seda aSja lähemalt, Smolle. Ma jutustasin talle kõik selle lo» ära, aga muutsin niipalju, et ta teada ei saanud, kus warandui nimelt on. Ta seifis sügawates mõtetes. Ta huulte liikumisest märkasin ma ta j sisemist mõistust- See on wäga tähtis, Smolle, ütles ta. Ärge rääkige sest kellegile sõna. Kahe päewa pärast tuliwad nad öösel kapten Morestaniga minu hurtsikusse. Jutustage seda lugu ka kapten MorcStanile, Smolle, ütles major Scholto.