Saarlane ZM Ultiildiie pilitikli lljileht «»«- >« linnluahnlilt UU lk t. Teisipäewal, 8. januaril 1903. XVill aastakäik. maksab: Pooles aastas ..... 1 „ 2S ~ —S— ituresaares Kauba-uulitsas nr.t?. Saarlase toimetusele, Kuresaarde. Kuulutuste Hfffs-b ki k. Uueks aastaks! UuS aaSta astub; uutel aatel Sul uusi mõtteid pähe loob, Ta pääle waatad südil waatel Ja mõtled: „Mis küll ta mull' toob!" Küll pole uued sull' need aated Mis ta pan'd sihiks endale, Et täide läeksiwad su ooted. Ja tee läeks lahti õnnele. Et õnne sulle kätte kanda Seks lihtsat asja pakub ta, Mis külluses wöid kõigil anda: Sa kõiki armul armasta! Sul wenna wiha wõõras olgu, Sult mingu kaugel kadedus, Ja wõimsal waimu wõimul tulgu, Su hinge wenna armastus. Ja on sul waenlane, siis tule Ta wastu armu leekides, Tall' andeks andes ikka ole Ta abi häda tundides. ' Kõik oma tööd, kõik oma tegu Sa armastusel' pühenda. Siis on su elul õnne nägu. Siis aaSta uuS sul lõpmatä! : cü. Uut aastat, õnnelikku uut aastat! büüawad nüüd tuhanded A tuhanded üksteisele  rõõmu tuhinas, rõõmu tuhinas selle üle, et ivana aasta igawess aja rüppe on langenud ja uus kätte on jõudnud. Meelitawalt  astub meie ette uus aasta, ja näitab  meile eneses uusi õnne lootusid, uusi rõõmu küllusid sisaldawat. Rõõmu tundel astume ka meie uuele aastale wastu, hüüame temale lahkel meelel „tere tulemast"! ja waatame nagu põlgtusega wana aasta pääle. Aga sa rõõmu awaldaja hing! Peata wähe ja waata weel wanat sõpra kord jumalaga jätmiseks weidi terasemalt. Wana halli mehena näib tema sinu eest eemale sammuwat. Aga teed sa ka õieti, et sa sellele wanale nagu..põlgdusega selga pöörad? „ Halli pääd au usta, kulupääd kummarda" seda oled sa ju lapsest saadik kuulnud, ja auustuses pead sa ka wana aasta ees seisma. Eks räägi wana aasta nägu sulle elutarkusest, eks paista tema silmadest elutösidus wälja! Kuidas wõiksid sa siis nii hoolimatult manast lahkuda, ja tema kuldseid õpetusi ei miksgiks panna! Mis on aga see elutarkus, mis wana aasta näost sulle wastu ' naerateleb, see elutösidus, mis tema silmist sulle silmi särab? Eks see ole see kuldne õpetus, et Jumal ei ole mitte wägewuses, maid tões, sest Jumal on tõd e. Palju juhtumisi  näitab sulle wana aasta, kus tõde hõisates wöidu laulu laulab, ja ülekohut oma jalgealuseks järjeks teeb. Lugeja, kui sa siis rõõmu tuhinal uuele aastale wastu astud, siis ära põlga wana halli pää õpetust ära, wõta tema kuldne õpetus enesele juhtijaks uue aasta tee pääle kaasa, ja lase temast oma niudeid tõega kui wööga siduda. Selle tõsiduse wööga tahame ka meie tulewal aastal oma nõrka tööd ehtida ja kindlaks teha, ja kui siis meie ja teie armsad lugejad, seesuguse wööga üksteisega ühendatud, seesuguse wööga ise igal ajal ehitud oleme, siis wõime loota, et meil ja teil uus aasta õnnelik  uus aasta saab olema. Li. ?. Isamaalt. Kuresaarest. Paha lugu sünnitas minewal sügisel see, et palju koolmeistrist,  kellel koolmeistri seisuse tunnistust  ei olnud, soldatiks wõeti. Kaarma seminari poolt teatatakse nüüd, et sääl kaswandikkusid koolmeistri seisuse eksami wastu walmistatakse. Pangu seda Mamsel Ilmaaegne. Jõulupühad oliwad möödas. Üks pime päew, waikne ja lumesajune, oli lõppemas ja wali külm ei lasknud kedagi, kes just ette minema ei pidanud, kodunt kippuda. Ainult mana kirjakandja amet nõudis, et tema ümberkömpima pidi, siin ja sääl astus  tema majadesse, ühedele rõõmu ja teistele  kurwastuse ehk koguni leina sõnumeid wiima, ilma et tema nägu ennast kusagil muutnud oleks, sest sõnumid ei olnud ju tema wastutada. Soh, nüüd pean meel tänase ilmaga nõnda kaugele jooksma, urises tema laterna all seistes, kus tema ühe ümbriku päält kirja uuris, mis nõnda käis: Preili Friedrieke Trautmann. Andersheimis Reini jõel Saksamaal. Manamees raputas weel korra pahaselt pääd ja hakkas siis õhkadeS minema. Kiire sammumise järele jõudis tema kümmne minuti  järge tähendatud maja juurde. Tema helistas müüri fees olema aja ukse lella, mille paale kohe walju koera haukumine ja inimese hääl kuulda oliwad. Lahti tehtud wärawa läbi wõis ühte suurt maja läbi pimeduse näha. Ale! hüüdis mees, kirjakandja on siin, kas ircw preiliga kokku saada? Umbarmates kaheteistkümne aastane poiss, keS ust cli lahti tegema tulnud, maalis uud:st".muliku'tt, aga poeüeed ustmalaii kord kirjmooja, ja siis Me tema käes olewa kirja pääle. Kas kiri tõesti tädile on? päris tema elawalt. Kiri on preili Trautmannile. Ema! karjus poiss majasse jookstes, tädile tuli üks kiri! Üks naesterahwas kahwatanud palge ja musta tanuga ilmuS' lampi käes hoides läwele, ka tema näost paistis umbusk ja imestlemine niisuguse teate üle wälja. Minu õele üks kiri? Koguni maja tüdruk, üks noor, wärske näuga neiu wahtis imestanud silmade ja lahtise suuga kirjakandja otsa. Andke kiri siia, nõudis majaproua. Ei tohi, proua nõunik, kiri peab oma käega wastu wõetama. Kas preili ei ole kodus? Om oma käega, kogeldas proua Rõettger.  Ja muidugi, teistele ei tohi mina teda ära anda. Preili elab teise korra pääl. Liisi wõta lamp ja juhata wöõras tema juurde. Poisike pidi enesest mõista ka ülewal esimene olema, tema jooksis ikka, kolm astet  korraga üles hüpates, just kui oleks tuli taga olnud, suure kolina ja kisaga: tädi Rieke, sinule tuleb üks kiri! Mõtle ometi, üks kiri! Minule? kiri, kõlas kahklewalt üks hääl. See oli SM «ahe, armsa kõlaga hääl, mis W 07.2 muidu ikka uriseja kirjakandja pääle ks mõjuta ei jäänud, wõimalikult pehmendatud häälega ütles tema: Tere õhtust preili, siin on Teile üks sisse kirjumtud  kiri. Üks sale naesterahwa kogu astus kerge sammuga ligemale ja üks peenike, walge käsi sirutas ennast kirja järele wälja. Palun teid oma nime selle koha pääls kirjutada. Nimi oli segaselt kirjutatud, sest, et kirjutaja käsi kangesti wärises. Kui palju minul maksta on? päris kirjasaaja.  Ei midagi preili. (Järg tuleb.) Möndasugust. Iseäraline tont on Peterburis jällegi möllamas. Nüüd ei „tööta" ta aga mitte ühes korteris, maid kiusab üht perekonda taga, milles pääle isa ja ema meel 17-aastane tütar ja 2-aastane poeg on. Asjata wahetab see perekond korterist, kusagil ei jäta tont teda rahule, maid rikub tihti nende rahu, niihästi ööl, kui ka päewal. Wahel koputatakse uste ja seinte pääle, lükatakse rasked majariistad ühest paigast teise, siis jälle lendawad puupakud, köögiriistad jne. ähwardawalt läbi õhu. Perekond tahab wahel wälja minna, kas näitemajasse ehk tuttawate juurde, oma meelt lahutama, aga wõta näpust: tont on uksed lukku pannud ja wõtmed ära korjanud, nii et perekond ainult kojamehe ja lukusepa abiga «ängistusest  peaseb. Ühel õhtul tuli nimetatud perekonna juurde wäike seltskond noori mehi, kes ei tonti ega kuratid ei usu, jõiwad theed, ajasiwad juttu ja tõik jäi rahulikuks. Pärast sööma hakati oapsi