oma kasu. Peaksiwad aga mõlemad seda kasu õieti ära tundma ja mõistlikul teel püüdma kätte saada. Ei tea, kaS kumbgi sellest aru on saanud, kui suured sõbrad nad teine teisele peaksiwad olema. Jutt tuleb jutust. Siin kohal ei wöi ma üht asja puutumata  jätta, mis kahju tooks, kui ta kauaks kahewahele sumbuma jääks. Räägitakse, et mõned kaupmehed ses mõttes ja kartuses olla, nagu peaks Saarema Eesti Põlluni. Selts neile kahju tooma, sellepärast olla nemad selle seltsi wastased ja soowida temale rutulist  hingeheitmist. Kui see tõsi on, siis on ta küll ime, aga et palju imet ilmas ette tuleb, siis ei wöi see ka tõsi olla. Sellepärast arwan ma tarwis olewat mõne ara südame waigiStuseks ja seletuseks sellest asjast awalikult  paar sõna rääkida. See sündku aga teine kord, nüüd jäägu lugu pooleli. Ta jättis jutu häkittelt pooleli ning waatas kohkunud wiisil Liisa otsa. Nüüd ta alles nägi Liisa üritust, ta sassis  juukseid ning w.-rist jakki. Armuline proua, kogeldas tüdruk suures segaduses. Teie poeg. maha löödud Krahw Adolf appi ta sureb. Minu Jumal, Liisa rääkige ometi mõistlikku  juttu. Mis on sündinud! küsis proua wäga antult. Noor tütarlaps oligi juba prouast möödas ning ruttas kohe kärneri poiste juurde, kes jadade kallal töötafiwad. Tulge ruttu metsa ja wõtke üks raam kaasa, hüüdis ta poiste wastu walju häälega. Toho preili, mis sääl siis on? küsis ükS neist kahest. Noorherra on suremas. Tulge ruttu, ruttu, ütlen ma teile! Poisid Wtskafiwad labidad ära, wõtsiwad ühe purju riide ning läksiwad Liisa järele, kes prouast mööda jälle metsa poole rutata tahtis. Liisa, kudas tohite teie minust sel wiisil mõõda jooksta, hüüdis proua õige pahaselt. Silmapilk jääte seisma, häbemata tüdruk. WiS sääl on? Teis poeg on suremas, ma pean talle abi wiima. Minu poeg suremas ning teie meriste riietega ja sassis juukstega. Ah Jumal! mis peab see tähendama? rääkige ometi! Ta tikkus minu kallale krahw Adolf tuli ma ruttan, armuline proua muidu ta sureb, kogeldas ta ning ruttas metsa. Teie häbemata tüdruk, teie pärast on ta kiS merine, karjus proua talle wihaS ja maius järele, kuna ta oma käsa verudes hädaldas: oh! mu poeg, mu poeg, mu armas poeg! Pool tundi käis proua täis kõige suuremat  rahutust aias edasi ja tagasi, siis tuliwad  kärneri poisid Oswaldiga tagasi, kes pool surnult lina pääl lamas- Meelt ära heitlikult karjudes langes ta kumuli oma poja pääle ning katsus teda elusse äratada, mis aga ilma järelduseta oli. Siis pööraS ta poiste poole, kes palja päädega auukartuses ta ees seisiwad ning küsis nende käest walju häälega: Kus Liisa jäi? Ta jäi krahwi herra juure metsa, ütles üks poistest. See hirmus häbemata niru, kisendas proua wihajelt, tooge ta silmapilk siia, ma tahan teda õpetada, kuidas ta siit kaduma peab. Poisid läkfiwad jala päält, et proua käskusid korda saata. Sel waheajal oliwad Adolf ja Liisa metsa läinud- Puude ladwad kohifesiwad, metsa lilled löhnafiwad, ööpikud laulfiwad põõsastes, aga Liisa ja Adolf aStusiwad edasi, ilma et nad midagi tähele olelsiwad pannud. Ma kordan Zernitsele tagasi minna, proua oli nii hirmus üritatud, ütles Liisa näimaks waikimift lõpetades. Teie ei tohi ka sinna enam minna wastas Adolf, teie tulete nüüd kõige päält Grenzhofi  ning säält saadan ma teid ema juurde. Aga mis ütleb proua selle kohta? Ei, wõimatu, wõimatu. Ta mõib ütelda, mis ta tahab, aga nõnda on igapidi parem, wastas Adolf kindlalt otsustades. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Kuusnõmme mõisa omanik  hr. Emannel von Lingenon Saaremaa  rahukohtu ringkonna auurahukohtunikuks nimetatud. Endise Anseküla õpetaja Körberi raamatu „Oesel einst und jetzt" (Saaremaa  enne ja nüüd) kolmandama ande käsikiri on nüüd trükkimiseks malmis ja tsensuri kätte läbiwaatamiseks saadetud. Et seega nimetatud raamatu trükkimine warsti algab, siis andku need, kes seda raamatut enesele muretseda tahawad, oma tellimised üles, et tähtsast raamatust mitte ilma jääda. Saab ju nimetatud raamatut  ainult nii mitu eksemplari trükitud, kui palju tellimisi ülesse on antud. Peremehed ja teenijad. Mõned päälinna politsei jaoskonna pristawid  on järele küsinud, et kas peawad politseiametnikud aitama peremeestel teenijaid  nende korteritest wälja ajada, kui nad hääga seda mitte peremehe käsul ei tee. Senat on selle pääle seletanud, et peremehel niisugustel kordadel õigus on seaduslikku abi otsida, et see rahurikkuja ära saadetaks. Niisamuti ka sel korral, kui teenija oma kohustest sedawõrt üle astub, et hää kord ja rahu üksnes tema majast lahkumise läbi alal saab hoitud, wõib peremees ülewal-nimetatud määrust tarwitada. Nii siis, peremeestel on senati seletuse järel õigus tarwilisel korral politseid  abiks kutsuda, kes muidugi ainult siis nende nõudsid täidab, kui nad küllalt põhjendatud on. Pärnumaalt. Hallistest. Imestamise  wääriline nähtus ilmus neil püiwil „Eesti Post." kirjasaatja aias kolmandat aastat soorabast haritud katse-põllul. Ilma miSgisuguse eesmärgita sai üks sinine kartul peedi peenra pääle, nädal enne JLripäcwa kaSwama pandud ja nüüd leiti selle alt 172 noort kartulit. Neist oli 21, mis 1V« tolli läbi mõõta andsiwad, 86 oliwad übade ja erneste suurused ja 65 oliwad oma suuruse järel nende wahe pääl. Kartulid kaswasiwad  nii, et nende wahelt enam mulda leida ei olnud. Tartust. Kristliku rahwakirjanduse wäljalaotamise agenturil on teatawasti Tartus ja Tallinnas oma raamatukauplused, kus ka neid raamatuid saada on, mis mitte tema oma kulul pole ilmunud. Kuda «Eesti Postimees" nüüd kõigiti uStawalt  poolt kuuleb, on wiimasel Liiwimaa  õpetajate sinodil otsuseks tehtud, neid kauplusi 1. juuliks 1904 ära lõpetada  ja agenturi jõudu edaspidi ainult hüüde ja käsuliste raamatute kirjastamise  püüle kulutada. Luba saamine. „Liiwim. k. ajalehe" teatel on „Post." toimetajale eanä. jur. Jaan Tõnissonile lubatud Tartus Rüütli uulitsas nr. 9 raamatukauplust awada. Sinnasamasse läheb ka «Postimehe"  trükikoda. Trükikojas wõib motori  jõudu tarwitada. Abiraamatukauplust wõib hr. Tõnisson raekojas edasi pidada. Haruldane haigus. Minema!  nädalil kukkus «Postimehe" teatel üks töömees Turu uulitsal Thomsoni maja ehituse juures maha ja wiidi haigemajasse  Nüüd on ta haigemajas ürk surnud. Nagu kuulda, olla ta selle läbi kukkunud, et talle päähaiguse tagajärjel arwatawasti nõrkus on pääle tulnud. Lõikamisel on tema päüajus laiusfi trichinisid  leitud, mis inimesele, kes arst pole, kohutaw kuulda on, kuna laiuSst enese asukoht muidu ameti kõhus on- Tallinnast. Linnud kübarate ehtels. „Rew. Jsw." juhib oma lugejate tähelpanemist  selle pääle, kui imelik ja näeruwäärt  see nähtus on, et naeSterahwad omä kübaraid lindudega ehiwad. Esiteks saadi weel palja sulgedega läbi, siis pandi terwed tiiwad, kuna aga nüüd juba terwed linnud kübaratele paigutatakse. Ja mis on nende ilustuste mõte? Kas tahetakse selle sülekandmise  all edu mõista? Kaunis imelik Naljaks. Ajad muutuma d. „Kui me allcS kihlatud olime, rääkisin mina ja mu mõrsja kuulas. Pärast rääkis minu abikaasa ja mina pidin kuulama. Nüüd räägime meie mõlemad ja üleaedsed kuulawad." Kamal mees. Sunnitöömaja direktor (wangile): .Ka fiin wõite Teis oma elukutselist tööd edasi teha . . . Mis tahaksite Teie kõige ennem pääle hakata ?" Wang: .Sõitjaks õhulaewa pääl, direktoriherra." Kokkuhoidlik. .Tohter käskis  mul iga õhtu enne magamaminemist pool õuna ära süüa. Mis ma aga teise poolega teen? Homme õhtuni läheb ta hõlmaks  . . . Kõige lihtsam, ma wõtan naise !" Mõtteterad. Kõige suurem rõhuja on herraks saanud talupoeg. Kuldne ajajärk oli fee, kui weel kulda ei tuntud. Minu armukene. Armas Zumal! Kuis ma ootan Seda tundi tulemast. Millal neiu hõlma wõtan. Keda saatus määrab wast! Kes on kül mu armukene? Mida laadi on kül ta? Keegi seda'p teada soowi Sellel ihal, nagu ma. On tal walged, pruunid juuksed. Must ta silm wöi sinaja? On ta fihmakas ja sirge. Ümmarguse kaswuga? Ilusad on walkjad, pruunid, Ilusad, kui ilu neil. Ja kui iluduse kaasas Hääbus paistab wastu meil. Säärast mulle Jumal anna, Olgu muidu mis ta on: Olgu walkjad, mustjat werda, Suur wõi mäike ta on õnn! L. ?sIäWSNN, M 39 Saarland 1903