Saarlane UD Ultslldiük politika ajaleht Naa- ja lnumahtvale UW U° KB. Teisipäewal, 8. mail 1901. XVII aastakäik. maksab - -4 Ilmub igal Sisemiste asjade ministri ringkiri kuberneridele, linnapäälikudel ja ülempolitseimeiftritele(Walitsuse  (Walitsuse teatajast). (Lõpp). Kui aga kõikidest tarwitufele wõetud abinõudest  hoolimata inimesed, kes nõuks on wõtnud segadust teha, tegewust hokkawad awaldama, mis awalift korda ja rahu rikkuda ähwardab, see on, kui inimesed salka koguwad, laiali ei taha minna, käratsema  ja kisama ning kõnesid pidama halkamad,  politseile katsuwad wastu panna, kui mõnda inimest tahetakse kinni wõtta jne, siis on walitsuse ja politseiametnikkude! kohuseks kõige mõjuwamaid abinõusid rahuritkumise  lõpetamiseks tarwitada ja niisama ka uudishimulike rahwa laialiajamiseks, sest et see rahwas sagedasti suurel mõõdul politseiametnikkudel tegewust takistab, ametnikkude  tähelpanemist pääeesmärkide päält kõrwale pöörab ja neid körwaliste ülesannete  jaoks sunnib aega ja abinõusid raiskama.  Selle juures on tingimata tarwilik wöimalikult agarasti räägitud abinõusid et kiire ja kindla tegcwuse wüsi läbi rahurikkujaid inimesi kohe laiali ajada ja sündmusekohta puhtaks teha. Kui polit- seiamctnikkude tegewusel rahurikkumise algusil  kiirus, agarus ja kindlus puuduwad, siis kasmab sigadus kahrlcmata suureks ja pärast läheb kõige waljemaid abinõusid waja. Sel silmapilgul peab igal politseiametnikul  ainult üks eesmärk olema, nimelt, et kord ruttu ja igal tingimisel jalule saaks, ja sellepärast tarwitatagu kõiki sellekohaseid abinõusid, kui Larwis, kaö waljust ja wäcwõimu  Et nõutumat järeldust kätte saada, on tingimata tarwilik, et kõik käsud ühe mõjurikka mehe poolt wälja läheksiwad, kes ise sündmuse paigal wiibib. Minu orwamise  järele oleks täiesti kohane, kui kubernerid,  linnapäälikud ja ülempolitseimeiftrid isiklikult politseiametnika juhataksiwad. Kui aga nad iseäranis tähtsate põhjuste pärast seda kohust ei wõi oma pääle wõtta, siis peab igal juhtumisel sigaduste kohal niisugune  isik olema, kes nende poolt on w õlitatud  ja kes isiklikult kõiki käskust annab. Kui sigadusi mitmes kohaS sünnib, siis tuleb iga koha pääle üks wanem ja osawam  politseiametnik saata, kes siis tarwilisi  abinõusid pruugib ja nende eest isiklilikult  wastutab- Politsei tegewuseSse ei tohi muid inimesi, üks kõik mis amet, auu ehk seisus neil on, milgi! wiisil endid segada lasta; kui niisuguseid inimesi leidub, siis tuleb neid sedamaid kinni wõtta. Alamaid politseiametnikka ei tohi iseseiswalt talitama  panna. Neile on tarwis ütelda, et nemad ainult iseäralistel ja üksikutel juhtumistel  mingisuguseid abinõusid tohiwad tarrvitusile  lasta wõtta. Sellepärast on tarwilik,  et politseiametnikkude hulgas, keS rahurikkumise kohal on, wõimalikult suurel armul politseiohwilsirisi ja ülemaid amctnikkusi  oleks, kes alamaid politsiiametnikkusi  peawad juhatama ja nende tegewnse järele waljusti waatama. Kui wõimalik ei ole segadust politscijõu abil ära lõpetada, siis lubab seadus sõjawäge  appi kutsuda. Seda abinõuu aga ei tule tarwitada, kui just häda ei sunni, sest et sugugi soowitaw ei ole, rühmast sõjamäe  kutsumisega ära harjutada, kui sõjawägi  rahurikkumise kohal muud midagi ci tee kui seisab Otse teisiti, rahwaft tuleb arwama õpetada, et sõjamäe tulek mitte ainult ei näita, et sõjariistade tarwitamine wõimalik wõib olla, waid ka, et ta tarwilik  on. PääaSjallkult käib see, mis öeldud, jalawäe kutsumise kohta; mis aga ratsa mäesse puutub, siis on lvi mase kutsumine parajal ajal mõnikord wäga kohane ja soo- Ülestunnistus. Gustao Hõiker'i järele. Herra Hartfelder laskis täna iseäranis kaua oma järele oodata. Õhtusöök, mis punkt kell seitse laual pidi olema, auuras juba terme weerand tund uhkeSti kaetud laua pääl, aga meelgi ei olnud peremees kontorist ülesss tulnud. Maja perenaene, kes ivana poissmehe majapidamist talitas, läks treppi mööda alla teda kutsuma. Kojas  ja korritoris põlewod kaasilambid oliwad  juba ära kustutud, millest arivata mõis, et kõik ametnikud igaüks oma koju läinud oliwad. Sellest hoolimata oli aga kontoris elawat rääkimist kuulda. Paksu ukse läbi ei wõinud perenaene küll ühestgi sõnast aru saada, siisgi tundis ta üsna selgesti oma peremehe ja tema esimese raamatupidaja  Prachwitsi häält selgesti ära kes ägedalt teine teisega sõnudlesiwad. Et mitte oma isemeelse peremehe käest külmaks  jäänud õhtusöögi pärast nurisemist saada, tegi ta kartlikult ukse lahti. Sääl seisiwad kontorist, peremees ja raamatupidaja  kangeste kätega wehkledes keskpaika kontorit teineteise wastu, esimene wihast kuumawa ja teine erutusest kahwatanud näoga. Ta kuulis just praegu, kuidas herra Hartfelder raamatupidajat ähwardas lahti laska; et ta aga seda silmapilku sööma kutsumiseks mitte ei arwanud passiwat,  seepärast pani ta jälle tasakcsti ukse kinni ja läks ära. Kui ta aga ühe poole tunni pärast jälle tuli, oli kõik wait jäänud  ja kontori uks lukku kecrtud. Ta pani kõrwa ukse waStu ja kuulatas, aga kuidas ehmatas ta ära, kui seest poolt soigumist ja rögistmist kuulis. Wärisewa põlwedcga ruttas ta uulitsale. Nagu ta arwanud, leidis ta akna luugid kinni pandud  ja tulewalgust ei wõinud mitte näha. Ta kutsus kõrwaliseS majas elutsema lukuseppa  siia, et ust lahti murda ja tõi ise tuld. Et seestpoolt wõti luku sees ei olnud, seepärast oli lahti tegemine lukuSseppal  kerge asi. Kui uks lahti oli, laskis  perenaene lukusscpa põlema lambiga ees minna, ise astus ta kartuse ja müristusega  taga järele. Lahti tehtud raud rahakapi  ees oli kontorist Hartfelder oma mere sees paranda! maas ja raamatu pidaja raud joonelaud tema kõrwal. Ühtegi hinge tõmbamist ei tulnud enam kuuldawale. See rõgissmine, mida perenaene lühikese aja eest kuulis, oli maha löödud kontorist! wiimased hingetõmbamised. Seda nähes tormas perenaene häda kisaga: „Wargad! Mõrtsukad I Tulge appi!" uulitsale ja silmapilk kogus rahwas hulgana maja ette kokku, millest politsei teenrid omale waewaga teed läbi tegiwad. Selle pääle ilmus ka politseikommissar ja laskis uudishimulise rahwa eemale ajada. Amult Üks wanadlane  mees, kes kontori teenriks oli, tohtis siia juurde jääda. Maja perenaene tunnistas  kõik, mis ta kuulnud ja näinud oli. Kontori teener seletas oinalt poolt, et see rauast joonelaud esimese raamatupidaja Prachwitsi omadus olla. Et rahakapp lahti oli, siis luges kommissar kõik sääl seeS olema raha üle, mis waewalt üle saja taalri ulatas. Kontori teenri ülesande  järele puudusiwad sääl üksteistkümmd tuhat kuldnat, mida tema ise ühest lähedal olewost pangamajast selsamal päcwal «väärt- paberite wastu wahetanud oli. Mõrtsukatöö  kohta kange ülewaatamise alla andes, ruttas kommissar raamatupidaja Prachwitsi  majasse. Sääl leidis ta selle abikaasa  palawiku tõbeS kangesti jampsiwat; üks „ halastaja õde" istus tema haige wood i ääres ja põetas teda, kuna üks teine naeS- Lerahwas üht nelja aastast poissi waigistaS, kes ema segaste sõnade ja juttude pärast rahutu  oli. Prach mitS ise ei olnud mitte kodus. Haige põetaja jutu järele oli ta kolme wecrand tunni eest koju tulnud, oli neile öölnud, et ta pidada ära reisima, aga järgmise  päewa hommikuks loota ennast jälle tagasi olewat, selle pääle andnud ta haige abikaasa palawikust kuumawa otsa pääle suud, tõmbanud oma walkja ülekuue selga ja läinud uksest wälja. Mölinad naesterahwad  oliwad PrachwitS'i juures erutust märkanud, ka oliwad nad imeks pannud, et see muidu nii õrn ja murekas abikaas täna oma raskesti haiget naist, kes elu ja surma wahel kõikus, wöis maha jätta. Tänane öö pidi ju tohtri üteluse järele haigele ühe mahe tegema. Kommissar läks jälle rutusti ära ja kohe selle pääle kandis  tclegrahw igale poole Prachwits'i kinni wötmise sõnumid laiale. Wiimase jaama päält Austria piiri ligidalt wöcti PrachwitS oma kergesti ära tuntawa, walkja ülekuucga kinni. Ehk ta küll kodus ütelnud oli, et ta wist hommikuks tagasi jõuab, seisis aga tema sõidupileti pääl, et ta Wiini reisida tahtis, mis aga tema jutuga sugugi kokku ci passinudija tema reisi taskus oliwad ka need üksteistkümend tuhat kuldnat, mis Hartfelderü raha kapist puudusiwad. (Lõpp tuleb.)