kõiksugused „panga-mängud" keelatud, nagu baccaro, macao, raudtee jne. Piirnu lätlased, kes umbes 400 hinge on, tahawad oma kogudust asutada ja õpetajat ametisse seada. Senini käisiwad nad Nikolai kirikus, kus kadunud abiõpetaja Scheinpflug Läli keelt oskas. Selle surma järel tõusis tarwitus oma kirikuõpetaja wõtmiseks. Jutlusi peetawat edaspidi Eesti kirikus. Põllumajanduse kursustele, mis H, Laas'i poolt 4. juunil s. a. Jurjewis awati, on endid senini üle wiiekümne isiku üles andnud, kes weel kõik mitte siia jõudnud ei ole. Ettelugemised ja praktikalikud näitused  on alanud. Põllutöö- ja riigi maade ministrile Jermolowile saadeti kursuslaste poolt tänutelegramm, mille pääle põllutööminister  Jermolow järgmisel päewal järguliselt  wastas: ~Soowin täielikku edenemist kursustele kohaliku põllumajanduse tõstmise kasuks." Tallinnast kirjutatakse „Nowoje Wremjale":  „Huwitaw, soomlaste iseloomu selgesti  põhjani näitaw lugu juhtus 1. juunil Tallinnas. Sääl wiibis kontserdi  puhul Soomemaalt sinna jõudnud Sch. „õueorkester" kes enesele Kadrintaalis supeluSsaali kontsertideks wälja oli walinud. 1 juunini läks kõik hästi. Kuulajad, enamasti Wene germanlased, kuulasiwad rõõmuga „kuulsaid" muusikamehi. 1 juunil oli lahkumise-kontsert, sest et kuulus koorijuhataja Tartusse s. o. Jurjewisse mõtles minna. Kuulajad, ncnde hulgas mitte wähe wenelasi, oli õige arwurikkalt kokku kogunud. Algul läks kõik hästi; muusika mängis rahwas kuulas ja awaldaS  oma rõõmu. Sääl lõpetati eeskawa wiimne nummer TshaikowSkist. Kuulajad  hakka siwad juba mängukoori jumalaga jätma, sääl tõstis juhataja weel kord oma taktipulka ja armastatud Porilaste marss kõlas läbi saali. Saalis wiibiwatele wcnelastele ei meeldinud marss mitte, siisgi ei mõelnud kegi mängu takistada. Marsi lõpul täitsiwad hullupöörased (61 msnnuxi.) kiiduawaldused saali; Wene saksad ja need puhast werd Wene inimesed, kes sõnu ja nagu „bioxu( ja „iioxu" wälja räägiwad, plaksutasiwad käsa. See kuulajate liiduawaldus elustas nõnda koorijuhatajat, et tema hüüete pääle bis! biS ! marssi weel kord mängima malmis oli. Keegi juures olem ametnik juhtis tähelepanemist mängukoori juhataja liigsete tükkide pääle. Pristaw ja selle abi sammusiwad õuemuusikantide juurde, kummardasiwad juhataja poole ja sosistasiwad  talle midagi kõrwa sisse. Wiimane kuulas märkust ja ilma et midagi  oleks wastanud, pööras tema pristawile pühalikult selja ja tähendas taktipulgaga ja jälle kõlas Porilaste marss. Walju, kõrwulukustaw wilistamine, hüüded nagu brawo ! küllalt! käteplaksutamine ja toolide lükkamine kõik sulas üheks alaliseks müraks kokku, mis ühe jao (Wene) kuulajate pahameelt ja teise jao hullupöörast  rõõmu awaldama pidi. Marsi lõpul pööras end juhataja kuulajate poole, tõstis oma taktipulga tähenduseks üles, et ta rääkida soowib. Huwituse tõttu jäiwad kuulajad wait. .Minu herrad !" ütles juhataja Saksa keeles ~politsei nõuab minult, et ma Porilaste marssi mitte ei kordaks. Et aga tsensori poolt marss mitte keelatud ei ole, siis pole ma politsei nõudmist mitte täitnud." Jälle tõusis kole kära, kus ju"res mängijad mängukohalt pühalikult ära läksiwad. Juhtunud asja üle tehti protokoll. Riiast. Maapäewalt. S. juunil 1902. kell 12 lõuna ajal tuli Liiwimaa maapäew rüütelkonna majas kokku. Maapäewa korra ettelugemise järele, niipalju kui see maapäewa  awamise kohta käis, läksiwad kõik koosolijad maamarshalli baron Meyendorffi juhatusel pidulikus rongis naabruses olewasse  Jakobi kirikusse maapäewa jumalateenistusele,  kuhu ka Liiwimaa kuberner oli ilmunud. Laulu järele: „Äks kindel linn ja warjupaik" pidas kindraljuperintendent  G. Oehrn maapäewajutlust Ehwesuse  5, l õ—l7. „Waatke järele, et teie ettewaatlikult käite, mitte kui rumalad, waid kui targad. Pidage aega kalliks, sest nüüd on pahad päewad." Kmdralsuperintendent  seletas siis „D.-Z." kirjeldust mööda, kuidas suured kõrged mehed mitte ainult kõrge waimu ja kõikumata püsiduse waral tegewad ei ole olnud, waid oma aja õige arusaamise läbi, nõnda iseäranis Luther, kes mitte üksi kirikuajaloos, waid ka maailma ajaloos nii wõimsalt seisab, sest et ta oma aega ära tundis ja aega kalliks pidada oskas. Nii peaks nüüd ka "Liiwimaa maapäew ja iga üksik ära tundma, mis sel kurjal ajal tarwis läheb ja omad silmad üleS tõstma nende mägede poole, kust meie abi tuleb. Mitte hädaldada ei ole tarwis, waid igaüks peab waatama, mis kellegi kohus on ja selles peab igaüks ustaw olema nii omas elukutses kui ametis." Kirikupalwe ja lõpu-laulu järelt läksiwad  maapäewa liikmed jälle rüütelkonna majasse tagasi, kust nüüd saatkond baron Meyendorffi juhatusel kuberneri juure läkitati  temale maapäewa awamist teatama. Saatkonna tagasituleku järele pidaS maamarshall  poole tunni osa wältawa awamise kõne. Oli Eestimaa saadik maanõuunik krahw Jgelström, Kuramaa saadik würst Licven ja Kuresaare saadik baron Freytag- Loringhoven koosolekule ette seatud, lõpetati  tänane istumine. Liiwimaa maapäew on senise Liiwimaa mõisnikude päämehs, Or. zur. parun Friedrich Meyendorfsii suure häälte enamusega uuesti kolme aasta pääle sellesama ameti pääle tagasi walinud Naljakas kaksikwõi'tluS juhtus Riias, Tartu uulitsal „Prib. Krai" järele. Noormees ja keegi naesterahwas sammusiwad uulitsal. Korraga tormab keegi naesterahwas nende kallale kisub naesterahwa pääst kübara maha ja hakkab päewawarjuga temale pihta põrutama. „Sa tahad minu peigmeest wõrgutada, küll ma sulle näitan!" hüüab kallale tormaw naesterahwas. Saatja meeSterahwaS armas kohe paremaks plehku pista Mõrsjate wahel aga tõusis nüüd päris kaksikwõitlus, kus juures keelt ega käsa ei hoitud. Esimene mõrsja katsus wiimati, et wastutulewa woorimehega minema sai, kuna teine temale weel kalossiga järele katsus wirutada. Riia linnas elada ligi 20 tuhat eestlast. Sääl ei olla aga ühtegi kooli, kus eestlased õpetust ka oma emakeeles wõiksiwad saada, teatab Kuura kubermangus on mööda läinud  aastal 2 miljoni 52 tuhande rubla eest wiina ära tarwitatud. Baltimaal on hoiukassast 2,501,000 inimeste kohta 142, milledes 147,599 raamatukese pääle 23,719,200 rbl. seisma on pandud. Niiwiisi tuleb läbistikku iga elaniku kohta 9. rbl 48 kop, iga raamatukese  pääle aga 161 rubla. Peterburist. Terwishoiu üle «matuse asja-ajajatele tahetakse tulewikus luba anda kõikidel laewadel ja auru laewadel toidu tagawara ja teisi tarwitusi rewideerida. Kaardiga rahasaatmift tahab postiwalitsus  ligemal aial nii korraldada, et kaardiga wõib raha ka wäljamaale saata. Hakatust tehtawat Bulgariaga. Krahw Leo Tolstoi on täiesti terwe ja reisib Jasnaja Poljanasse tagasi. Harkotvist. Monopol. Harkoivi linna, walitjuse palwe, et kroonu monopoli poed pühapäiwil täitsa kinni jäätaks, on rahaministeriumi  poolt tagasi lükatud. Kostromast. Soligalitjhi maakonna Horoschswi küla talupoeg Iman Artamonow  on preestri Joann Kronstadtski fanatikalise  kumardamise mõjul wiimasele akafisti (Õigeusu kirikus nimetatakse iseäralist jumalateenistust  mõne püha anuks  akafistiks)  järgmise päälkirja all walmistanud:  Musist suucimewäärilisele püha -võitlejale  kolmainuses auustatud Joann Ilja pojale Sergiewile." Kostroma piiskop Wissarion on tähendatud  akafistist ärakirja preestri Joann Kronstadtskile saatnud, kes, „Kostr. L." teate järele, ülemal tähendatud Artamonowile  järgmise kirja on saatnud: „Jwan Artamonow! Kostroma piiskopi Wissarioni Nest olen mina s. a. 21. mai k. p. kirja saanud, millega ühes ta mulle stnu mõtteta hullu, pühaduse waStase ja Jumalat teotama akafisti  minu kõlbmatusele saatis. Kes raha ja mitu wäärtasja ära. Asjad mattis ta rohuaeda maha. Kui rvargus awalikuks tuli, tunnistas ta enda süüdi ja juhatas asjad kätte. Ta mõisteti 3 kuuks mangi - seega kõige wühemale nuhtlusele, mida Saksamaal warguse eest määratakse. Mälestus. Kaks lille neiu eas Ma nurmelt kaasa wõtsin, Kui reisi mõtted peas Ja kodust ära tõtsin. Mull lille rinda pandis Mu armsa Andu küsi; Ja teise lille andis Mu emakene isi. ' Ma mõtlesin siis enne: Kui andja süda truu, Siis tema lillekene Nii kaua õitsegu! . . - Õnn pea ära kaduS, Silm seisis pisaras; Mull' raskust pääie ladus, Ma walus wõitlemas. Sest ära närtsis minul Mu armsa Andu õis! „MikS Andu, truudus sinul Nii ruttu lõppe wõis?!" . . . Kuid haljaks jäi mu ema Õrn walge õieke; Ja sinine mis tema See närtsis surmale. Nüüd tean, et on ema Arm ilmas ainuke . . . Küll Andu petis tema Ma Jaku naisuke . . . LZZZS Vsldwsrrn, M 25 Saarlane 1902