minu lapsed ja minu ajaliku waranduse pärijad, mis minul on. Tädikene, armas tädi, ära räägi mitte nõnda; see teeb mulle haiget. Nüüd on minul sind kõige enam tarwis, kellele omast õnnest wõin rääkida. Sina pead nüüd muidugi kohe oma isamajasse  tagasi minema, Edith, ja selleks on sinu isa sündimisepäew kõige parem põhjus. Noor tütarlaps jäi mait; tema teadis et tädi kindla tahtmisele ei maksnud wastu hakata, ja siisgi tõmbas tema süda ennast kramplikult kokku selle pääle mõteldes, et oma isa naese ette pidi astuma. Ta oli selle nelja aasta jooksul üks ainuS kord isamajas käinud, oga kui tema säält jälle lahkus, wvis tema kergemalt hingata- Sääl oli kõik teiseks muutunud! Proua von Selden wõttis oma kasutütre naeratades ümbertkinni hakates wastu; kui mõlemad  naesterahwad aga üksi oliwad, siis läkfiwad endise kaswataja sõnad terawaks ja pilkamaks: Noh, wäikene, kaS sa oled ükskord jälle siia tulnud ennast näitama? See peab ju üks iseäraline põhjus olema, et tädi Kreuz oma kasulast enese juurest ära laseb tulla. Edithi nägu oli kui punase riidega üle tõmmatud ja ta wastaS kartlikult, pääd longu lastes: Tädi tuleb isa sündimise päeumks siia ja saab mind siis jälle kaasa wvtma. Seda mina wõin küll uskuda, naeris kena proua pilgates, ja mis põhjus on teie ettemääratud reisul? Sel on üks põhjus, millest mina kõige enne oma isale tahan rääkida see asi puutub minu terme eluõnnesse Ah üks armastuse asi! No see rõõmustab  mind wäga ja mina luban sinu eest, hää Edith, nii palju kui mul wõimalik on isaga rääkida. Soe tundmine woolas noore tüdruku südamesse, kui tema pisarsilmil, ilusa wõõra ema õrnale käele suud andis ja ütleS: Mina tänan sind ema, seda ei saa ma sulle unustama.  Noh, ja kas on siis tema see kõige armsam  kõigist? Mina tahan, kui teile pean abiks olema, tema nime teada saada. Arnold Feldheim, ütles Edith, tema on Lintsi linnas kohtu ameti kandidat ja tädi Kreuzi sugulane Proua von Selden tõusis äkitselt ülesse, nagu oleks madu teda hammustanud; praegu weel roosilisest palgest kadus miimane were tilk, tema tahtis rääkida, oga keel oli kui kinni nööritud, mitte kõige wähemat heli ei tulnud tema huuldelt, jääkülmad käed hakkasiwad kamplikult üksteise ümbert kinni. Mis oli juhtunud? Järgnes pitk kohutaw waheacg, siis ütles tema muudetud toonil: Assessor Feldheim! Ah waata ja kaS on tema kaunis ja armastuse  wäärt mees? Edith punastas ja hakkas siis armukese häid omadusi ette arutama, ilma et oleks märganud, et wõõrasema sõnakest ei lausunud.  Äkitselt waatas tema ja nägi et proua von Selden minestusesse oli langenud.  Hädaldades hüüdis tütarlaps abi ja wiibimata tuli herra von Selden, hädaldades  ja kartes, et tema abikaasa suremas  on. Tema armastas wäga oma abikaasat,  keS teda kõiksugu naeSterahwa wiguritega  mõistis meelitada. Kui tema wiimati silmad lahti tegi, oli mehe rõõm lõpmata suur; ta musutas tema küsi ikka ja ikka, nimetas teda kõige armsamate nimedega, ise selle juures rõõmupisaraid  mölades. Editha süda tõmbas ennast  walusasti kokku, sest niisugust armu ei olnud isal tema jaoks talgi olnud. kallis on, siis ei tohi meie küll mitte seda asja külmalt päält waadata, waid meie peame appi tulema. Teistes linnades on sarnased kohad sisse seotud, kus lapsed suwel ülemal peetakse. Niisugustes kohtades leiawad lapsed magusat lõbu, kui ka kombelikku õpetust. Kuresaares puudub  aga sarnane asutus täiesti ja selle pääle pole mõeldudgi, siin niisugust asutust elule kutsuda. Kuid seesuguse asutuse elulekutsumine poleksgi siin nii raske. Meil on siin wäikeste laste warjupaik, kus waesemad lapsed wäikese maksu eest õpetust ja ka mähe söömist saamad. Kas ei oleks see mitte wõimalik, kui nimetatud asutus suwiseks laste hoiukohaks ümber muudetaks. Wäikeste laste koolisid on siin ikka juba oma jagu, ja see ei teekSgi kooliasjuS suuremat kahju, kui wäikeste laste kool taimel oma töö seisma jätaks ja laste kölblise kaswatamife eest suwel hoolitsema hakaks. Wäikeste laste kool peetakse Ew. Lutheruse kiriku hoolel ülemal. Meie Emangeliumi  kiriku töö aga oleks see läbi palju tähtsam,  kui ta suwise lastekaswatamise eest hoolitsemise  oma hooleks wõtaks. Sellega wõiks ta paljude nende hingesid paha tee päält eemale hoida ja neid tõsisteks ristiusu koguduse liikmeteks teha, kes muidu ehk ilma selleta surma marju orgus rändama peakfiwad. O. k. Isamaalt. Kuresaarest. Nagu juba paari nädala eest tähendasime, tuleb Saaremaa endise talurahwa asjade kommissari KaSsatzky asi walla raha raiskamise  pärast kohtulikule arutusele. Kuda uStawalt poolt kuuleme, olla enamisti kõik Saaremaa wallawalitsused omalt poolt ka nõudmised Kassatzky waStu kahjutasumise üle sisse andnud. Muidugi saab neile nende kahju tagasi mõistetud. Imelik on, et nüüd kõik oma õiguste eest wälja astuwad. Kus oldi aga siis, kui kuritegu sündis? KaS siis sel ajal sellest asjast rääkida ei tahetud wõi ei tohitud? Elu on küll niisugune, et mõnikord rääkida ei taheta, kus rääkida  tohitakse, teine kord aga rääkida ei tohita, kus tahetakse. Missugune lugu siin oli, seda wõib igaüks isegi kätte saada, keS seda kätte saada tahab. Igatahes peaksiwad aga asjalood  nõnda muutuma, et igal pool seda rääkida tohitakse, mida tõe põhjal rääkida tahetakse  ja ärgu peetagu seda mitte mõnesuguseks kurjategijaks wõi tagakihutajaks, keS tõtt tõendama  tuleb ja seda rääkida tohib, mida ta tahab. Siis jääksiwad paljugi kuritegusid, pettusid, omawoli  ja teiste piinamisi ja kurnamist tegemata. Elu õpetab siis lastagu endid elust õpetada! Hukkas on küll see teguwiis, et meie juures  kõiksugu halbtust karistusega parandada tahetakse.  On üks kuritegu tehtud, ja kurjategija awalikuks tulnud, siis on selle järeldus ikka kalk karistus, mis ennast kas rahatrahwi, kinniistumise ehk mõnel muul näol awaldab. Aga ega see siis sel teel asja paremaks ci tee. Sest kurjategija ja ülesanne olema, maid tema parandamine. Külm ja kalk karistamine aga ei ole weel ühtegi kurjategijat parandanud. Meie peame tema hingeelusse  tungima ja teda hingelikult parandada püüdma.  See on palju tähtsam, kui kõik nuhtluse paragrahwid kokku. maa kub. ajalehe" teatust mööda Saaremaal kuni 28. juulini 119 looma (98 sarwlooma ja 21 siga). Ristirahwa pühapäewa lehele kirjutatakse  Saaremaalt: Nagu teada on Saaremaal palju pidalitõbisid. Suurem jagu neid haigeid on pidalitõbiste hospitali wiidud. Aga mitte kõik haiged ei saa sest aru, et nendele sellega hääd soowitakse. Üks Jamaja kihelkonna pidalitõbine naesterahwas  põgenes metsa, kui teda teiste haigetega taheti Nina pidalitõbiste majasse wiia. Temale ehitati siis senna metsa mäike onnike, kus ta nüüd suwel elas. Tema kaks poega oliwad eemal, aga õde elas ligidal ja oli lubanud, tema eest hoolt kanda Kesk juuli kuul suri tema senna metsa ära; aga kuidas leiti tema surnukeha? Sead oliwad jalad ära närinud! Otsustagu nüüd igaüks, kas ei oleks parem olnud, kui see naesterahwas oleks hospitali läinud? Asjal on weel paha tagajärg. Need 4 siga tapeti ära ja nende omanikud päriwad nüüd kahju tasumist aga kelle käest? Kreisiülema abiline käis juba sääl asja uurimas, aga weel on teadmata, mis sest saab Weel üks imelik asi sündis wiimsel ajal. Nowembri kuul m. a. uppusiwad 6 Jamaja meest meresõidul ära, ja nüüd alles, 8 kuud hiljem ja peaaegu Ml ajal andis meri 3 surnukeha tagasi. Uks leiti Kihelkonna, kaks Anseküla rannas. Pärast nende uppumist otsiti neid küll, aga ei leitud. Et meri neid nii pitka aja järele ühe korraga randa wiinud,. selle, üle wsib küll imestada. Nagu Postimees kirjutab, wiibinud Soome õpetlane Or. Heikel minewal nädalil Tallinnas, kusi ta oma etnographielist ehk rahwusteaduslist Möndasugust. Inglased naeStemüüjad. Juba ammust ajast on see asi inglaste juures musiks wõetud ning meelgi tuleb seda ette. Imelik on see küll. et niisugusel  haritud maal, haritud rahwa juures, naestemüümist  ette tuleb, nagu oleks see Türgimaal ehk kusagil homiku-maades, kus naesterahwaid kaubaks  peetakse, siis poleks see meel nõnda hull. Praegusel ajal teatawad Inglise lehed ühest mehest, kes oma naese piibutäie tubaka eest teisele mehele ära müüs. See oli aga eraäri, mis sõbrade keskel  sündis, aga ka awalikkusid «väljapakkumist tuleb  ette. Wecl 1831 a. 6. junil asi on ametlikkudes  raamatutes ülemal wiiS keegi Bakefieldi  mäemees oma naese köie otsas turule, kus ta teda oksjoni wiisil ära müüs. Naene läks 13 marga eest teise kütte. Selsamal kombel müüdi ka mõni aastakümme «varemalt DudleyS üks naene ära. Estte pakuti tema eest 5 penni, köie otsas turule iviis ja loomade hulka kinni sidus.  Oksjoni pidaja ei tahtnud naist müüa, üteldes,  et ta ainult loomasid müüb. MeeS hakkas ise müüjaks ja naene sai S 3 penni eest uue mehe. Tähelepanemist ärataw leidus. Indiast  tulewad sõnumid, et sääl Bhattiprc lus, Kistna ringkonnas, Madrase walitsuo konnas, suur raudkiwi kuul, umbes 3 meetrit ümbermõõta, leitud olla. Kuulil olla meel kuldamise jäljed pääl ja pääle seda ka Sanskriti  keele tähed ning aastaarw 450 e. Kr. Kuuli südames olla Buddha luu. Kuuli awamisel leiti säält seest meel teine wäiksem  kuul, 15 centimeetrit läbimõõtu ja selle seest nuie meetri suurune walgest kristallist  lübipaistew suhtel, milles kynditükk sees oli. Kui püälkirja manaduse pask mõeldakse ja muinasjuttu meelde tuletatakse: Buddha truud koolipoisid, wõi jüngrid, olla oma õpetaja surnuillcha eneste nmhel ära jaotanud, siis wõib küll arwata,. et kondi- .R 35 Sa a r la n e 1901