Saarlane maksab- Vs » I„ 25 '/4 .. -„ ?5 „ maapostiga: „ 1„S« ~ V- . » - .. '/. .. -„so .. Üksik «umber » kop. Altnub kakskorda nädalas, igal kesknädalal ja laupäewal. N 57. Kesknädalal, 10. oktobril 1907 XXIII, aastakäik Maja seen ja selle häwitamine. Ehk küll wiimascl ajal hooletuma metsaraiSkamise  ja tulekahjude läbi arwamata palju metsa Üra hüwitatakse, on praegusel ajal fiiSgi wcel suuri metsasid leida ja sellepärast jääb puu ikka wecl rahwate ehitusmaterjaliks. Pääle selle, et ta teisest ehitusmaterjalist odawam on? on tol wesl palju häid omadust, nagu kergus, pehmus, halb sooja edasisaatmine jne. Kui puu, mis ehituse tarwis Võetakse, terwe ja luiw on ja teda hoolega niiskuse eest hoitakse, siis wõib ta wäga kaua seista ja mädanemisele  waStu panna. Manade linnade wäljakaewamise juures Jtalias on mõnes paigas tfitroni puust palgid leitud, mis maa seeS pääle tuhande aasta on seisnud ja wälja kaewamise juures weel üsna terwed oliwad. Harilik puu mädanemine sünnib selle läbi, et ta sisse ja pääle weikesed secmtesed  tekiwad, mis puu mädanemisele alustuse  panemad. Seenekesed on nii weikesed, et neid palja silmaga näha ei wm ja on wäga rasked ära sest et nad wäga ruttu laiali lagunewad. Sellepärast on neid ainult kangete mineralkihwtide (sublimat, weewli hapu jne.) läbi wõimalik häwitada, mille tarwitamine ehituse juures aga wäga kardetaw on. Karbolhapu ei häwita neid mitte, waid annab neile weel teiste toidu ainete puudusel tarwilikku toitu. Puu seenekesed siginewad wäga ruttu ja nende idud saamad õhu ja wee liikumise  läbi kaugele laiali kantud. Kuiwa õhu käes aga kuiwawad seente idud ära ja jääwad sugu wmWetnmaks. Sellepärast on esimene tingimine puu mädanemise takistamiseks kuiwuS. Aga mädanemise seenekeSte tcgewuse mõju on wäga pitkaldane ja wõib kümned aastad kesta, enne kui puu mädanemist wõib märgata. Enam kardetawam ja kahjulikum  on teine seente tõug, mis paljale silmale nähtawad on ja «iS oma mõju ruttu awaldawad. Nende hulgast on ka kahjulik ja külge hakkaw maja seen. Maja seent tuntakse juba ammust ajast saadik. Ta on peaaegu niisama ivana, kui inimeste kõige esimesed ehitused. Kuid minema aastasaja alguses wast on teda tõsisemalt tähele pandud. Aastal 1825 anti Saksamaal walitsuse poolt rohivale nõu maja seene wastu sublimati ja wase witrioli pruukida. Iseäranis kangesti «maldab  maja seen oma mõju 1880 aastast saadik ja on. sellest aiast püäle suurema osa majade häwitaja. Saksa ehitusmeistri Hcnnings'e tõenduste järele on kümnes jägu Berlini majadest maja seene läbi ära rikutud, niisama tunneb praegusel ajal juba iga üks maja seene häwitawat mõju- Maja seen sigineb maha raiutud puus iseäranis siis, kui puu kinnises, niiskes õhus seisab, kuhu päike püäle ei paista. Seda wõib kõige enam pimedates, kinnistes keldrites tähele panna. Siin laguneb seen ruttu laiali ja katab peagi kõik puust keldri jaod. Hakatuses ilmuwad puu pääle weikesed walged kriipsud ja täpid, mis marsi suuremaks kaSwawad ja seest libedat paksu ollust täis on. Seen laguneb nüüd weikeste narmaste läbi laiemale, mis terwet puud wiimati kinni katawad. Narmaste!  on seda mööda, kuidas seen edasi kaSwab sa Vanemaks läheb, mitmesugune karw: kollane, pruun ja koguni waheft ka must. Noored narmad kaSwawad üksteisest läbi ja naervad nagu puuwill wälja, mille pinnale tihti läbipaistaw wedelik tilkade kaupa koguneb. Kui waheft seen läbi puu pragude wärSke õhu ja walguse kätte wälja tuleb, siis kaswab ta lihawaks, laiaks ja taldreku sarnaseks ümarguseks, mille läbimõõt waheft enam kui arssin on. Niisugustel  suurtel seentel on alguses walge karw, mvudawad aga pärast poole rooStepunase-karwalistkZ.  Seda mööda, kuidas seen edasi kaSwab, Väheneb puu köwaduS. Ta jääb punaka karwaliseks, lööb pragusid täis ja läheb koredaks kui pesu käsn Iseäranis hää meelega armastab maja seen põrandate sees elutseda, mis päält õli-wärwiga rvärwitud  on, stst et põranda laudade alumine pind maast niiskust saab ja pimedas on, kuna pääie tõmmatud wärw lauda läbi kuiwada ci lase. Niisugusel korral tekiwad põranda laudade külge wärwi pääle mustad täpid ja kui niisuguse põranda pääle koputatakse, annab ta kobisema kõla. Pääle selle kahju, mis maja seen ehitusele  ja maja riistadele teeb, mõjub ta ka majas 'elutsewate inimeste termist pääle kahjulikult. See tuleb sellest, et seen enesest kahjulikkufid gaasisiv wälja hingab ja õhku majas ära kihwtitab. Niisuguse õhu kauase sisse hingamist järele ilmuwad pääwalu, pääpööritus ja meeletus!. Hiljem wõiwad weel hingamist raskendus, kaela paistetus, Kolm juhtumist. Ümberpanek. Kui imelik see on I KaS ma haige olen? Kuidas pean teisiti endale ära seletama  seda üritust, iseendaga mitte rahul olemist,  kiiret werejooksu soontes, mis nagu häbi puna, häkitselt, ainsa meeletuletuse suures mu nägu üleni punaseks wärwib. Meeletuletuse juures? Mille üle? Jah, kas ma siis kohustatud olen iga uulitsal ettetulnud juhtumise üle aru andma? Ütelge, Jumala pärast, kas on wõimalik elada, kui kõiki surnuid taga nutma hakkad, kõiki hukkaminejaid päästma, kõikide õnnetutele  appi jooksma? Kas jätkub selleks abinõuufid,  jõuudu, termist? Missugune meeletus  rikkuda ja piinata enese elu, sellega ka ühtlasi ligimeste elu, stst ei ole ju täiesti üksikuid inimesi, ja kelle pärast, mille pärast? Aga ometigi . . . Aga ometigi, kui teil elutee pääl õnnetus, mure, puudus wasta juhtub ja ära rääkimata piina tumma palwega teile näoSse waatab . . . aga teie lähete mööda . . . ajate ära ? I . Ei, ei, Jumala pärast! Ärge ajage häda oma teelt, ärge pöörage kõrwale, ärge minge mööda, muidu teid . . . muidu saate niisamasugust  piina tundma, kui minagi . . . Ei saa enesel kusagil rahu leidma, ja kui teil wiimati korda läheb mõistuse abil mälestuste kibedusi ära wõita, siis saate ometigi kaua weet hübipärast punastama ja tunnete hinge püül lajuwat koormat. Esimest korda juhtus see talwe hakatusel  lööv- aastal. Ma olin hiljuti matjamaalt  sõitnud ja juhtusin Peterburisse just esimeseks saani-tee ajaks. Oti pehme, tuuleta kuu paistene öö; neitsilik walge lumi kirises  jalge all ja sätendas nagu suhkru-liiw. Kaugel taewas, nagu millegi üle rõõmustates,  märisesiwad tühed. Elektri lambid walasiwad jalgteede pääle ühetasast kahwatanud  hõbedast maigust. Ma sammusin mööda tühja uulitsat, kodu ootas mind meel kiire töö ja iga kümne sammu järele kordasin enesele: marsti mõtan woorimehe!  Aga ikka oli kahju jalutuskäiku järel jätta, nii terme ja hüä tundsin enesel  olewat karastawat külma õhku sisse hingates. Pahemat kätt, mitte enam kaugel walgustatud wõõraste-maja trepist, silmasin korraga lukustatud magasini ukse lohuSse peidetud naesterahma kuju. Ta k> ha seis oli isesugune liikumata, waStaseina  litsutud, mille najale ta end seljaga tugewasti surus. Zmelik mõtlesin ma . . . Mis just imelik oli, ei oleks wöinud öclda aga naeSterahwa siin wiibimine ja ta keha seis äratastwad tahtmata  imestust. Ma stadfin sammud aeg- lasemaks - . . läksin mööda,  naeSterahwas  ei liigutanud end. Ta nägu ei «võinud  ma näha, aga niipalju märkasin ometi, et tal müLS ilma loorita pääs oli . . . Aga häkitselt on see surnukeha? Miks ta nägu mul nii walge wilksatas ... ta on ära tapetud . . . wasta seina litsutud  .. . Kuid see kindlalt wasta seina toetamine näitas, et naesterahwas end meelega ukse lohusse ära peita püüdis. Oiin juba uulitsa lõpuni jõudnud, kui korraga tahtmata ümber pöörasin, tagasi läksin ja trepi kohta jõudes, peatama jäin. Naesterahwas seisis ikka endisel kohal. Nüüd woisin ta nägu maadelda: ta oli kohutaw kahwatanud, kaks suurt silma waatasiwad otse kohe minu pääle, mu süda lõi tarduma ... Ma kumardasin end ligemale . . . Mida, mida rääkisiwad need silmad? mida nad palusiwad? Mis oli neid nõnda ära hirmutanud? Wõib olla, seda naeSterahwast oli kellegi kare käsi wälja lükkanud ja siis ukse ta järele kinni paugutanud . . nüüd ei tea ta, kuhu minna? Wõib olla, ta seisab hirmsa meele äraheitmise mõjul liikumata? . . Ehk on ta wahest tapja? Ootab ta kedagi?  . . Ta weikcses käesoojendajas on ehk tuleriist peitus? „Kuulge! . ." Ma sirutasin käe wälja ja puudutasin ta käesoojendajat; see libi-