Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädala! sa lanpaeival. Toimetus on Kuresaares, Pitkas uulitsas, Treffcni majas nr. 13 Kuulutuste wastuwõtmine kuni k.-llu 1 päcwal Kuulutuste v-lü.ride S k., lehe eeSolsaZ Sv k> Adrcssi muutmise eest 10 kop. ! Tellimisehind: ! --° v '/» „ . . - „7S « ! '/51..»!- » '/j ...... so .. üksik number maksab z kop. M 87. Laupäewal, 39. nowembril 1908. XXIV. aastakäik Tööliste küsimus. Seda küsimust puudutab „Hääl" oma 58. nubmris. On ju ka üsna loomulik, et ta seda teeb, sest wacste tööliste eest seismine, kõikide rõhutute kaitsmine on ju köigesuuremad edumeelsuse  tundemärgid. Niisugused püüded edumeelse lehe poolt on enam tui iiiduwüürilised. Et oga nende püüete kättesaamiseks tööd teha, selleks ei ulata mitte üksinda hää tahtmine, maid selleks on meel tarwis asja seisukorra tundmist ja wankumata tõest kinni pidamist. Puudub aga üks mendest nõudmistest, see on, tahetakse tööliste kasuks midagi tehe, ilma et nende elu ja olu igast tüljest tuntakse sa ontaise asjale wale kuju kas meelega ehk asja tundmise puudusel, üks ta kõik siis tuuakse stllele asjale, mille kasuks tööd tahetakse teha, ainult kahju. Tagajärjed on just necdsammad, kui karu püüetel kärmest oma peremehe juurest üra ajada. Need mõtted käiwad ilma tahtmata pääft läbi, kui .Hääle" kirjatükki .Kellel on õigus?" loed. .Häälele" ei ole tööliste küsimus kellegi .kcerdülesanne". Waadake, nii seletab .Hääl", tööandjatel (siin räägitakse ainult põllmööstusest  ja põllutööliStcst) puudub lihtsalt arusaamine,  nad on lihtsalt juhmid ja selle tõttu hirmus isemeelsed ja jonnakad. Nad teemad oma majapidamisele lõpmata kahju selle läbi, et nad mitte aru ei saa, et ainult madalate palkade  tõttu põllmöötistest puudus on, et tööliste kõrgemate palkade nõudmine täiesti õiglane ja põhjendatud on, et ainult põllumajandus siis õttjema wöib hakata, km tööliste palkasid suurendatakse.  Et niisugustest lihtsatest tõeasjadest arusaamist tööandjaid nende jonnakas olek takistab,  siis püüab .Hääl" tööandjaid kõiblistlt parandada ja manitseb neid: andke tööliste nõudmistele järele, sest töölistel ei ots mitte tarwis teiega kokku leppida! (Ma ei korda siin mitte .Hääle" sõnu, maid la mõtteid ja teen järeldusi.) Nii tahab „Hääl" põllumeestele ja töölistele tarka nõuu anda, kus juures ta ainult kuulujuttude  järele otsustab ja niisuguste ajalehtede järele, kes tööliste eest ilmlõpmata nutulaulusid laulawad ja sihiliselt kõik tõeasjad pahupidi  pöörawad. Nende ridade kirjutaja ei ole tööliste küsimuses sugugi niisugune asjatundja, kui „Häät" ennast arwab oiewat, kes kindlasti teab, et ainult madalate palkade tõttu põllutööstuses  tööliste puudus on ja sellepärast palub ta „Häälelt" mõnede küsimuste üle, mis oma jagu ometi keerulised näitawad olewat, seletust. Mikspärast  on taludes palju suurem tööliste puudus kui mõisates, kus sagedasti töölist enam pakkumas täib, lui neid tarwis on, ehk tüll taludes suuremat  palka maksetakse, kui mõisates? MikSpärast tceniwad tüdrukud linnades häämeelega 3 rubla eest kvus, kuna neid maal taludesse ka 7 rublase  kuupalga eest mitte saada ei ole? Saaremaa  löömched, kes suurel maal käiwad, ei too suurimalt jaolt mitte üle 70 rubla sügisel kodu, aga siin, s- o. Saaremaal, ei haka nemad ka 80- rubla eest suwiseks ajaks talusse teenistusesse.  MikSpärast mitte? Maal ei ole kuulda, et keegi, kes wähegi tööd teeb, tööpuudusel nälga peaks kannatama; isegi 70. aastased raugad, wigased ja nõdra mõistusega isikud teeniwad niipalju, et nälgimisest  juttugi ei wõi olla- Selle wastu kuuleme meis oga linnades tuhandetest ja kümnetest tuhandetest  rööta töölistest, kes omale siit ja säält abi paluwad, et mitte nklgs surra ja taimel üra külmado. Kui maal päätoiduS mureta on, aga linnades nälg jhädaohuks, mikSpärast on wabrikuteö töölist ülearu, aga maal jälle puudus? Mikepüraft hulguwad nälginud ja kärisenud ini> mesed linnad s mööda uulitsaid, nii et nad elanikkude  elu kardetumaks teemad, aga maal ka kidurad ja nõdrad iöös on, siisgi oga sagedasti töige tormilisemad tööd tegemata jääwad? Kas seletab „Hääl" niisugust nähtust jälle sellega, et maal odawad palgad on? Millega seletab „Häül" seda nähtust, et sügisestel  aegadel noorsdmehed ja neiud wähemalt kuu aja wältusel talusid mööda ümber jookSwad lina talgufid pidamas, kuS juures kopikutgi ei leenita, küll aga rubla eest saapa taldafid läbi tantsitakse ja sagedasti koguni termis ära rikutakse,  kuna oga needsamad talgulised, kui neid tööle peaks tahetama ja pool rubla päewaS pakutakse, ikka kostawad: „pole wõimalik, pole aega." ? Neid küsimust tõin ma selleks ette, et näidata, kui pääliskaudselt ja kergemeelselt ,Hääl" tööliste  puudust ära tahab seletada, ja küsimust selgitada,  milleks temal laialisem asjatundmine puudub. Meie ehk wöiksime meel tulewikuS „Häälega" tööliste küsimust sõeluda katsuda, oga selleks peab nõudma, et „Hääl" oma sihilised ja pääliskaudsed  targutused kõrwale jätaks, aga enam tõsidust asja wastu awaldaks. Watztasel korral toob tema muidu nii kallis „wabameelsuS" tööliSteküstmusele ja töölistele otsata kahju. Iga asja harutamise, selgitamise ja waieluse lipukiri olgu: tõtt leida. —. Riigiwolikogu. Koosolek 22. nowembril. Koosolek algab kell 10,11 min. Juhatab Homjakow. Jookswad asjad antakse teada. Muu seaS on arupärimine ministrite nõuukogu presidendile  Saratoivi piiskopp Hermogeni tegewuse üle, mida rutuliseks ei tunnistata, waid ilma ettelugemata ärupärimiSte kommiSjoni antakse. Sl talupoja allkirjaga on soowiawalduS sisse amud, et kohalise omawalttsuse kommiSjoni liikmete  arwu, riigiwolikogu liikmetega talupoegade seast, kuni 72 inimeseni suurendataks. Lukashin põhjendab seda soowi. Talupojad on 100 miljoni rahwast. KommiSjoni on neid aga kõigist 7 walitud. Dworjaninow kardab, et talupoegade kui tarwituseta olluse püäle waadatakse, aga nemad tahawad kangesti tööd teha. Nelja märk. 88 Conan Doyle järele eestistanud J. Piklep. Miss Mvrestan istus lahtise akna all, walgest loorist riides, punane pael ümber kaela ja punane wöö wööl. Pehme lambi tule walgus  walguStas ta lujv, tema tõsise, armsa näo pääl mängides ja tema toredatele juukstcle nagu metalli läiget andes. Üks käsi oli tooli leeni pääl ja kõik ta wäljanägemins oli nagu rurwameelne.  Minu sammusid kuuldes tõusis ta üleS ja ta kahwatanud põskedele ilmus kerge puna. Ma kuulsin, et tõld ette sõitis, ütles ta, ja panin imeks, et proua Forrester nii wara juba tagasi tuleb. Seda ci tulnud mulle mõttessegi, et Teie pidite tulema. Mis uudist! Ma tõin Teile misgi paremat, kui paljast uudist, ütlesin ma kastikest laua pääle pannes. Ma püüdsin oma häälele rõõmsat tooni anda, ehk küll mu süda weidi raske oli. Ma toon Teile «varanduse kätte. Ta waatis kaSti pääle ja küsis külmalt: Seesama ongi see waranduS? Pool sellest on Teie, pool Taddeus Scholto päralt. Teie saate mõned sajad tuhanded naelad.  Mõtelge! Kümmetuhat naelsterlingit aastast  sissetulekut! Wähe on Inglismaal preilisid, kes Teist rikkamad on! See on ju määratu suur õnn, eks ole tõsi? Wist olin ma oma waranduse takseerimisega natuke liiali läinud, sest ta waatis läbiuuriwalt  mu pääle, nagu märkaks ta minu jutus kba.tõhe. Ma pean Teid tänama. Mitte mind, maid minu jõpra Scherlok Holmest. Ka kõige parema tahtmise juures ei oleks ma seda ülesannet wälja saanud, mille kallal juba temagi mõistus otsa tahtis lõppeda. Olge hääks, istuge, Dr. Watson ja jutustage  minule lõik kordamööda ära. Ma jutustasin kõik sündmused lühidalt läbi. Ta kuulas hiilgawal silmil mu jutustamist päült. Kui ma seda rääkisin, et meie peaaegu metslase noole läbi surma pidime saama, kahwatas  ta ära, nii et ma kartsin teda minestusesse  langema. Ei ole wiga, ütles ta, läks juba mööda. Mul oli hirmus kuulata, et minu sõbrad minu pärast niisuguse tõsise hädaohu sisse pidiwad langema- Nüüd on kõik möödas! waStafin ma. Mul ei ole Teile midagi enam jutustada. Siin on Teie warandus- Mind lubati seda siia tuua, sist ms arwasin, et see Teid huwitab kastikest esimesena awada. Wüga huwitaw! Ta hääles kuuldus ärituS- NähtawaSti kartis ta, et tema wilu olek asja kohta, mille kallal meie niipalju waews oleme näinud, meid pahandab. Missugune ilus kastike I ütles ta. Wist on see India töö? Ja, Benares'ist. Ning nii raske! Kast on juba iseenesest kallis- Aga kuS wõti on? Smolle on selle jõkke wiskanud; tarwis kang wõtta. Kasti esimese külje külge oli lai klamber tehtud, mis Buddhat kujutas. Ma pistsin kangi selle klambri alla ja kangutasin. Klamber kargas kõlisedes eest ära- Wärisewate kätega tõstsin ma kaane üles. Meie mõlemad jäime tumma imes» tusega wahtima; kast oli tühi I Ei olr.udgi ime, et ta raske oli. Raudsed küljed oliwad kaks kolmandikku tolli paksud. Paks, tubli kast oli nähtawasti hinnaliste asjade hoidmise tarwis tehtud, aga ta sees ei olnud praegu raasukcstgi kulda, ega kibetgi kallist kiwi. Kast oli täitsa tühi- WaranduS on kadunud, tähendas preili MoreStan rahulikult. Ma mõistsin nende sõnade tõsist tähendust ja raske koorm langes mu südame päält ära. Ma ei mõistnud, kuidas see waranduS mu südant rõhus ja nüüd olin ma päästetud. See oli minu poolt küll paha, inetu, aga ma tundsin ainult seda, et kuldne aed meie wahel rusuks oli langenud. Tänu Jumalale! hüüdsin ma kergitatud südamega- Ta waatis minu pääle küsima naeratusega. Miks nii? Sellepärast, et ma nüüd uuesti Teile lähe» ncda wõin, ütlesin ma tema kütt pihusse mõttes. Ta ei tõmbanud kätt mu käest ära. Sellepärast,  et ma Teid armastan, Mary, nagu ainult üks meesterahwaS armastada wõib. Sellepärast, et see waranduS, see rikkus mind