Sakala M 27. Dikjanäis, 29. Apriöiü ISO4> M«ub kaks korba nõdaliS, ga esmaSpaew ja «eklapckew 2?. es aastakäik. Politika, kirjanduse, põllu- ja käsitöö ajaleht. Tellimise hi«d: aaSteö postiga S rbl. kop. postita ll rbl. SH kop. dm piiSle , » Sv . , SS . Siljmnaale ««Itas , S „ pooles-aastas , «0 , Üksik nummer maksab 4 kop. KeS 14 eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata eht 7 protsenti. Kuulutuste korpnsria ruum matsub S kop. lehe eesotsas 1S kop. Toimetuse adress. .Sakala" toimetusele, Viljandis. Venekeeles: Lk pvASnylw ruse?'» »k cho«ssk. Juhtiwad mõtted rahwa ja põllumajanduse  kohta. 5 A Johauuson. Sellegipärast tuleb aga selle juures seda meelde tuletada, et stm mingit uut kapitali ei ole sSndinud, waid et ainult endise kapitali wäärtUS selle läbi tõusnud on. Wähem edenenud  ühiskondades ei ole sissetulekul muud otstarbel, kui juba teatud tarwituSte muretsemise  jaott waranduse muretsemine, ehk teise fSnaga ütekda, tSvd tehntse tellimise  Käsitööstuse  tmldemargikS on just see, et töötegija tellimist ootab, mille waStu aga wabriku tööstuses  otse ümberpöördult ehk nii on, et töö saadused tarvitajaid ootavad. Seda produeeerimise  viit nimetatakse Saksakeeles : Unternehmung  ja RootfikeeleS: färlagSaffär. EeStikeeleS veel sellekohast sõna ei ole. Aga sellegi pärast võitsime seda lihtsatt ettevõtteks nimetada, sest seda inimest, teS oma vastutuse pääl oma ettevõtet  nii korraldab, et see temale fiiS ka tõõsaaduseid  valmistab, kui neid mitte temalt tel - litud ei ole, võiksime EeStikeeleS ettevõtjaks inimeseks nimetada ehk me seda sõna kül selle aSja nimetamiseks kõige kohasemaks ei pia. Waatame nüüd missuguseid omadusi ettevõtjalt nõutakse. 1) piab temal kõrge kooliharidus olema, nii et ta oma ettevõetavat asja täielikult  korda seadi võiks, L) piab temal arvustuse  osavust olema, nii et ta oma ettevõtet igast küljest arvustada ja tasakaalus pidada võib, ja 3) piab tema kõigeparemad abinõuud oStama valida ja kõige kohasema mõtte teoks mõistma teha. Ettevõtja tõõ lahkub sellegi pärast selleS aSjaS oma abiliste tõõft, et temal ise oma ja ka oma abiliste tõõ eest vastutama piab. Tema üksi vastutab niihästi oma tõõ stSse tarvitatud kapitali, kui ka tõõ rahva palkade  eest. AlleS selle järel, kui kõik äri kulud ja töörahva palgad maksetud on, saab tema järele jäägi, kui seda üleüldse on, oma hääks. Sellest lühikesest ülevaatest selgub, et faaduSte valmistamise ehk produeeerimise puhaS kasu selle pääl põhjeneb, kuidas ettevõtjad produttsioni eraosafid otStarbe kohaselt korraldada suudavad. Ja et see palk, mida tema oma tõõ eest saab, sellepääl põhjeneb, kuidas tema oma ametit korraldada  on osanud. Sellega on fiiS sotsialistide kisendamine, et tööandjad töötegijaid nülliwad, paljaS tuule tallamine. Tööandja saab oma tegevuse eest ainult tarviliku palga, nimelt sellejärele, kui suur tema töötegemise osavus on, fiiS otse samal kombel, kui muudki töötegijad. Algupäralistes ühiskondades ei tuntud sugugi  nimetatud majapidamise fiSteemi. Aga rumalus oleks tõendada, et need ühiskonnad majanduSliselt õnnelikumad oleksiwad, kui praegune  ühiskond on, mida sellegipärast mitmed kõige majanduSlise kitsikuse põhjuseks piawad. Salata ta ei või, et praegune majapidamise wiiS enam kui mingi muu ast, selle ühiskondlise  vahe kasvamiseks, miS tõõ andja ja tõõ tegija vahel on ja suurtes tõSS tuse maadeS kogu ühiskonna siSteemi hävitada ähvardab, mõju avaldanud. Wanaaja käsitöö muSter, keS ainult tellimiste pääle oma tõõsid tegi, tõusis väga harva oma abttiSte hariduse astmest kõrgemale ja niisama harva pääfis tema ka waranduSlisest-küllest nendest paremale järjele  Üleüldse meistrid ja sellid, kellede keskelt meiStergi on välja kasvanud, omandafiwad peaaegu ühesugused teadused. Koguni teine vahe on aga suurtööstuse harjutaja ja tema abiliste ja töötegijate vahel. Tema lahkub kõigel kombel nendest oma kõrgema hariduse ehk tehnikalise osavuse eht oma waranduse ehk ainult oma välimise ühiSkondlise seisukoha poolest. Ja ainult väga harva, pääaSjalikult fiiS, kui kristlik vaim oma mõju on võinud avaldada, liginevad tööandja ja tõõ tegija ühe teisele, kui käskija ja käsu alune. Ettevõtmise viisid jagatakse kahte suuremaSse  liiki: ühte nimetatakse partilulärliseks ja teist soeietarlilekS. Esimese all mõistetakse neid viisisid, tui ettevõtte terve vaStutuS ühe inimese Slade pääl seilab, olgu see fiiS füsiline ehk juridiline. Soteietarline on jälle seesugune majapidamise viis, et tõik Sriabilised ehk kaasomanikud  ja töötegijad niihästi kõigest äri puhtast  tasust osa saavad, tui ka võimalikku kahju kannatavad. Produttfion, kui see majanduslikult kõige paremine on korraldatud, ei pea ainult tõõd, looduse jõuudustd ja kapitali ühenduses hoidma, waid piab neid ka üheteisega HSSti koktulünuitama.  Kui põlluharija näituseks, eht tema kül teab, et vilja hindade langemise pärast põlluharimine kuigi tuluS ei ole, aga tema sellegipärast selle pääle palju raha kulutab ja kallist töörahvast palkab, fiiS seesugune majapidamine  on koguni mõtlemata tegu, sest kõige parem oleks looduse jõuudufid üksi töötada laSte ja maad wähem üles võtta ning tõõjõuudu mõnel teisel tööpõllul tarvitada. Aga niisama mõistmata tegu on ka see, et töö teisa faktorifid ehk tegijaid, s. o. kapitali ja tööd sel korral ei ühendata, kui seda käeS on ja seda oma kasuks wõidakse tarwitada. Seda märkas keegi inglane, Paterson, kui ta Wene keisrile Aletsandrile  wäikese TammerkoSke kose juures, Soomemaal  hüüdis: Kui palju siin töö jõuudu raisku lähab! Sellejärele, mis töö mitmesugused tegijad kõige enam korda saadawad,jagatakse produktfioni wiifid uxtenfiiwisekS ja intenfiivisekS eht pääliSkaudseks  ja põhjalikuks. Esimene ehk pääliSkaudne  on see wiiS, kui inimese tõõjõuudu ja kapitali väha tarwitatakse ja ainult looduse jöuudufid töötada laStakse. Seesugune on metsik kala püüdmine ja saatude ja kütiSte läbi põlluharimine.  Järgmine ehk põhjalik produktfioni wiiS on seesugune, kui inimene suurendatud lõõjõuuga ja suurendatud kapitaliga oma pro duktfioni suurendada püüab. Rahva majanduse  ajalugu näitab, et produktfioni wiiS wäha haawal päaliStaudselt põhjalikuks muutub. Sarnane  nShtawuS ilmutab ennast põllutöö, kaubanduse  ja tööstuse põllul. Ümber pöördud nähtavus annakSti meile majanduSlisest langemisest  eht tagurpidi minemisest tunnistust. Küllalt  on ka neid ette tulnud, keS imeStelewad, et produktfion juba üsna ilma inimeSte tööta ei edene, sest et looduse jõuudusi juba nii mitmel kombel tarwitada osatakse. Prantsuse sotsialistid näituseks ütlewad, et masinad kõige oma pro« duklsioniga ainult harwa kapitali omanikudele kasu tvowad, aga mitte sugugi tõelikule töö rahvale. Sest muidu, ütlewad nemad, ei wõida seda aru saada, et praeguse aja töömees samasugust  raSket tööd saab teha, kui sada aaStat tagasigi, sellest hoolimata, et praegusel ajal iga töömehe kohta vähemalt üks hobuse jõuud aurumasinate jõuust tuleb. Sada aastat tagasi ei olnud ühtegi aurumasinat, aga praegu teeb nende ühte arwatud jõuud näituseks Prantwsemaal  üle hobuse jõuu wälja, s. o. enam, kui kogu Prantsuse rahva arv.—Need, keS seda arvavad, unustavad seda ära, et ta inimeSte tarvitused ou kasvanud. Praeguse aja inimestel on otsatamata enam tarvitusi, tui neil inimestel oli, keS sada aaStat tagasi enne meid elafivad. Niisamuti tulevad need tarvitused ka täielikumalt taita, kui enne. Ma.