Päewaleht Ilmub Igal aripfietuaL »» 1 .O-LMZMWK.  Sanrct n®A®§® ctfe t ' TssSÄ OBI Ma KWMS, m. 4. Kõnetraat nr. Mfk feimtteia KSssiusS ksM® Mrdi üht- Jn ratMklrJaddei «Weroaletie* toimet., Tallinnas, m» r. Pwe«b. S22S Qkffll NNWMsff 4 ksp. SS» A. MwotmK* ceft ss kop., klk {sorts tailns «Mi thk kile «wmmer Siss Snda. —o. ■■ «-.i Kmtlutiiste iwitporeilk-rido maldab Z kop., leke oawftas 13 kop. WAilsd kuulutufcd a a a a a poole kallimad, o o o o o c=====s hmMA ühes hafl&mnrttga: ■ 1 1 3«i« Utt; taate» 9 ferme aasta peats ö evt. kop. P<x>'« » . !„*>,. Wttrqnä „ . ] , M . Ihs kuw peajs - . W . YattttMs IdMft Ora wiras tjfnne east* ®ide § ebl. Itop. K!^,-1: 8 ; , iks X korda kuus Umucool pmkonnakhk «Koda" kaaio «Uida fdomSt», kiki tokb aastas I rW., pooks aastas 90 kop., tossrond a. 25 k. Juarde maksta. Nr. 375. Gsmasparmal, 30. nowembrU (13. dets.) 19091 IV. auftkiili,' Tarwis on otsusele jõuda. Eestimaa Rahwahariduse-seits peaks wõimalikult warsti küsimuse lõplikult ära otsustama, kas ta arwab  kohaseks oma kooli asutada wõi mitte. Kui seltsi enamus sellele seisukohale jõuab, et hariduseselts  ennast kooli arvamisest peab eemale hoidma, siis ei jää kooli mõtte kaitsjatel muud üle, kui asjast isesciswalt kinni hakata ja kooli asutamiseks niug (ilervalpidauriseks iseäraline selts elule kutsuda. Seltskonna kooli käimapanemise mõtet edasi lü- .kata xvur toguni maha matta, ei ole kudägi wvi- Malkk. Walitsuse koolides jääb kõik endist rviist. Ei ole kusagilt näha, et siin muutusi sünniks, nagu neid seltskond tungimast tormiliseks tunnistab. Mõnedes ringkondades nurisetakse, et Eesti seltskõnd  walitfufe koolide ehist külmalt osa voõtuust. Selle peale maatamata, et suur osa toetust tarmitamatest keskkooli õpilastest eestlased olervat, jäämat Eesti ringkonnad  ometi pidudele ilmumata, mis puudust kan- Jiatamate õpilaste heaks toime pandäkse. Nöndasamuti  hoidmat eestlased ennast wanemate nõukogust kõrwale. Niisugused etteheited panemad lihtsalt imestama. Argn a avatagu, nagu ei oleks Eesti seltskonnal haridust iii kohta sellepärast küllast hu mitu st. kui ta sellest licststki tegemusest osa ei uusta, mis ma?!t-fusc  koolid hariduse andmise korraldamise asjas seltskonnale  jätamad. Walitsuse koolid on oma iseloomu poolest stltskonuale üleüldse kaunis wõõrad. iseüradis  Võõrad on nad aga Eesti seltskonnale. Mis pearoad meie lastemanemad ja sugulased keskkoolide wanemate nõukogudes ja pidudel tegema, kuna suurem jagu nendest ainult Eesti keelt oskab? Tarmis niisuguseid soolisid asutada, mis vmä loomu poolest sellsloiiuale ligidal seisarnad, siis vn seltskond walinis näitama, et ta! hariduse edeudamise  kohta arusaamine ja huwitus ei puudu. Aga ffegi, kui praegused walitsuse koolid seltskonna  nõuetega kokkukõlas seisaksirvad, ei tuleks siiski Mitte seltskonna isetegewusest hariduse asjas mööda minna. Walitsuse koolid on harilikult igat pool oma sisemise edenemise poolest liig kanged ja ei anna Mihnesesidusele küllalt maad. Praeguse aja kooli ei saa kndn gi täiuse lipuks pidada, maid ha ridu ses õpilade  keskel tuntakse wäga lKsti. et koo- mitnres lükis põhjalikka uuendusi nõuab. Ei teata ainult kaugeltki igakord selgestc, missugused need uuendused peak siu-ad olema, et kool oma ülesannet mõiks hästi otstarbekohaselt  täita. Sellepärast on lärmis wäsimatalt  töötada ja otsida, et uusi õpetamise- ja kaswatusewiisisid  leida, mis nüüdse aja nõudmiste kohased olcksiwad. Selles otsimisetõus ele-idamad haritud maades  seltskonna madal algatusel tekkinud koolid hari.- likult tähtsat osa ja ega meiegi juures lugu teMi ei saa olla. Küll ei ole esiotsa hariduseMtsidie Malides  wast weel palju seda märgata, mis ainult nendele iseloomulik oleks. Kuid asi on alles uus ja korraga ei roõi põhjalikku muutust tulla. Wöibs aga kindlaste ütelda, et juba ligemas tuleunkus seltskonna  arusaajamas osas see rahulolematus, mis tsmas  praeguse hariduse andmise wiisi wastu walrtseb, selgeteks tegelikkudeks nöudmisteks kujuneb, mida seltskonna  oma koolides püütakse maksma panna. Suurem osa rahvahariduse korraldamise raskustest  jääb ikkagi Valitsuse ja omawalitsuse kanda. Keegi ei Hakka arrvama, nagu oleks wõimalik ilma waliisuse koolideta läbi saada. Aga seltskonna waba ffetegewus peab walrtsuse ja omawalitsuse tööd haridusc  asjas täiendama ja toetama. Mida laiemad feltskonna-krhid rahrvahariduse arendamisest otsekoheselt  osa wõtma kutsutakse, seda sügarvamale seltskonnasse  tungib arusaamine hariduse suurest tähendusest  ja tema korraldamise õigetest teedest. Meie suurema linna. Tallinna, rahvahariduseselts  ei möi nõnda edasi elada. Ta peab otsusele» jõudma, mis ta teha tahab ja mis ta teha wõib, ja sellest siis täie jõuga kinni hakkama. Olude muutmist ootama jääda ei ole mingit mõtet, sest selle ootamise ajal wõib selts oma püüete selgusetuse tagajärjel ära nõrkeda. Seltskondlist korraldust rahwa hariduslise järje tõstmiseks läheb Tallinnas roeel rohkem tarwrs  kui kusagil mujal, sest oma waimlise pinna ikõrgusega  ei saa Tallinn just mitte uhkustada. RahwahariduseseMi  mõju selle poolest on aga seni üsna märke olnud. Seda mõju wõib selts ainult siis omandada,  kui ta eluliste ülesannete kallale tööle asub. Kas oa sõda tulekul? Selle üle harutatakse ikka meel edasi, niihästi wätjaimaa kui ka Wensmaa lehtedes. Kuna ilöcue malitsustringkondade  ja mõne Väljamaa Jaapani raha asjanduse tundja armainise järele söjatulekut praegu karta ei ole põhjus: Jaapan jääda sõja korral pankrotti kinnitatakse mõnel! poolt, et sõda juba õige lähedal olla. Nii teab ~.Uönigsb. Hartungsche Ztg." jutustada, et Jaapanil nõu olla tulema! komadel  põhjapoolset Sahalini ja Kcmstshatka pool - saart oma alla wdtta. Wene diplomadid katsuda küll näidata, nagu puuduks Jaapanil selleks raha, kuid fee tõendus ei leidma t uskujaid. ..Vossische Ztgile" kirjutatakse, et Wene ministritest rahaminister Kokdmtstw  kindlaste sõja mastu seista, sõjaministri armamise järele ei olla aga Wensmaa seisukord sugugi nii halb, et ta igal tingimisel rahu pidada soomima. Lõpuks käimad jutud ümber, nagu oleks Kauge Ida äriilmas  päris korratu kartus maad molniid. Kõik need teated on enam .loäljeut kuulujuttude peale põlhendaiud. Sellegipärast wõib nendes oma jagu tõtt leida. Et Wene rahaminister sõja wastu on. ei kahtle keegi. Sõja ettewalmistused nõnaksimad määratuid summasid i tuleks uusi kasarmuid Siberis ja Amurtmaal  ehitada, Wladimostoki ja Nikolajemski kindlustusi  laiendada, laewamäge suurendada ja teisti sellesarnastid mäljaminetuid teha kust aga kõige leile jaoks raha mõtta? Laewamäe uuendamine üksi nõuab juba admiral Wojeroodski mäljaanvamise järele Mv «miljoni rubla! Niisuguste summade wäljaandmine  oleks Wenetuaal tenta praeguses seisukorras Mga raske. Diplomatidel oli siis kerge uskuma panna.  et Wenomaa poolt rahurikkumiseks põhjust ei anta. Iseküsimus on aga, kas Wene ja Jaapani w-ahekprd Kauges Idas niisuguseks kaua jääda wõib. nagu ta praegu on. jSelle peale roõib ainult eitaroalt wastata. Jaapan on ka wiimases sõjas rsähem kätte saanud,  kui ta lootis. Üks peapõhjustest, miks ta sõda algas, oli maapuudus. Korea ja pool Sa hakini saart,- mis Jaapan sõjatafuna omandas, laienixAmab küll tsina piirisid,- kuid maapuudust ei roähendanuv nad Mitte. Sahalin on oma kareda kliima poolest pölluhari» Miseks Vähe sünnis ja Koreas on elanMv isegi nii rohkeste, et sinna kuigi paljudel ei ole wõmralrk rvülja rännata. Ainukene koht, kus Jaapani põllumehel Võimalik  oleks asuda ja kust ta tarwillkud tingimised eest leiaks, on PõHga-Ma nd shuna. .See maa on umbes kaks korda suurem kui Jaapan ja temas ei ela rohkem kui kaks miljoni elanikku. Kindel on ka see.- et Jaapan  Võimalikult ruttu katsub seda Maad omai asunikküdega  üle külmata. Lõuncr-Mandshurias on elanikkude  arm nüüd juba nii tihedaks Ainud,- st vmljarändamine  sealt iga päewaga suuremaks tõuseb. See Väljarändajatewool liigub alatasa põhja poole. Aasta 25 wõi 30 pärast ei oleks ka Põhja-Mandshurias jaapanlaste  jaoks enam ruumi. Selleparast on enam kui tõenäolik, et Jaapan seda maakonda oma katte tahab kiskuda. Siin tuleb tal aga kõige pealt Wenemaaga  kokkupõrkamine, sest et Viimase käes Mandshürias  ikkagi Veel niihästi stratcgialme kui ka nutjam dusline ülctoõmv seisab. i Kuid mitte ainult Mandshuria peale ei ole Jaapan  pilku heitnud. . Taina eesmärk on WeneMaad Waiksest Merest taieste eemale tõrjuda. Seda Võib nii p-.õnestki asjast järeldada. Näituseks ilmunud paar kuud tagasi Tokios maakaart, kus õhtupoolsed Jaapani  piirid Baikali järwe randa olimad paigutatud. Kuigi selle kaardi kokkuseadjal Valitsuse plaanidega midagi ühist ei pruugi olla,- annab ta siiski tunnistust, missugune Meeleolu rahwa seas Valitseb. Kä Portsmouthi  rahulepingu tegemise puhul räägiti Jaapanis aValiknli, et wõstlus Wenemaaga kaugeltki roeel lõppenub  ei olla, lühikese puhkeaja järele tulla uus sõda, kus siis Wladiwostok ja Waiffameve rand ühes Amürrmaaga  jaapanlaste sõjasaagiks langeda. Need nähtused on jaapanlaste sõja himu kohta heaks tõenduseks, nad näitawad aga ka, kui selgeste Jaapanis potitikalisest seisukorrast aru saadakse. Kiu del on neinelt, et lähema haarikümne aasta jookfujl ära tuleb otsustada, kes Kauges Idas ülemõimu omandab, kas Jaapan roõi Wenemaa. Kui Jaapanit ta rahaline järg wähegi lubab, siis katsub ta peagi oma plaanide täidesaatmisele asuda. Igatahes enne weel, kui Hiina ennast uuendab ja Wenemaa oma haawadsst paraneb. Kas see aga juba tulema! komadel sünnib, nagu ülemalnimetatud Saksa leht teatab, see on ailes  mäga suur küsimus. Wäljamaalt. Svm poltttkaküre kohtuprotsess Wienis. ttleüldist tähelepanemist ärätab Austrias kohtuprotsess,  mis 50 Kroatia maapäewasaadiku poolt tuntud  toafsa ajalooteadlase Dr. Friedjungi ja kristliksotsialse  lehe ~Reirhsposti" toimetuse mastil on tõstetud.  Kaebtwse-atuseid süüdistatakse laimamises: Nad "olla 24. mõTtfrl 1908. aastal, f. o„ juft sellel Sui Sorbta ia Austrba-Ungria mahekord kõige põne-> AMMfs muutus. lehes „Neue Fceie Kresse" oma! W® mmoga kirjatüki awaldanud, kus Ktoatia-SerbW kaalltMn! IBmeidi Krochia maapäewaS otse.Sraandiateks  m tembeldatud. ÄirMMs seletatakse, et Bos-s la HeÄsegvminas aastate wW kihutusetööd olla tehted, mille otstarbeks olnud Berlini kongresfl tööd' arahawltada mng> AMtria la Serbia waremetel MK uut Suur-Serbia Mi asutaba Kui 1905. aastal —* ■fetsmüb lehes edask Ausjria ja Ungria mahefõjawKe-keeleWhnuse  parast wäga pingil! oli"??.  poole hoidjate keskel mõte tõusnu» ramkalsste ungarlastega Mineda ning reroolutsionllW toel -ennast Austria küljest lahti Ma. Ungarlase» Äeksuvad  iseseismaks saanud, kuna Bosnia ja Aertswo-- mna Kerbiaga oleUwad Lhmenud. Meel peale Austrra-Ungria  uuchelHe tüli lõppu jäänud suurem hulk Kroatia maapäsWa koalitsioni liikmetest Belgradiga ühmdusesse ja olla sealt rohkest rahalist toetust saa- Dr' FviMuM M nwatatud kirjatükis oma sünadö  töötuseks hulk üksikuid nähtusi ette. Muu seas rääkis ta ka ühendusest 'Serbia peaministri Paschitshi ja SerbioUngria saaMl F. Supilo mahe!. Nende paljcrstämisite  kiunstuseK Mas ta. kui seda tannis peaks vl«ua, föatxitute MM nimetada, kes Serbia wälitsusest maksu oliwad saanud. .-.Veuhspost" oli läinud aastal nowembri ja oktobrikuul mitmes kirjatükis tõendanud, et praegune llngria kaubandusaminister Franz Kossuth omal ajal. kui ta alles maÄarrmra-Luht oli. tähtsamate Serbia kuningriigi politikcv- ja riigimeestega ühendusesse oli katsunud aÄtuda. Wahsmeeste osa täitnud Kroatia saadikud Supilo. Pribivsric ja Lukinic. Supilo olla Serbia malttsusest hga aasta 20.000 krooni saanud. KU nimetatud kaks teist saadikut olla ennast kihutajateks  Serbia malitfujele paAunud. Kohtuprotsess Ägas. nägu Pet. telsgrafi agentur teatad, läinud reedel, SMringA olimad Dr. Friedjung  ja ..Reichsposti" toimetaja Ambrossa  kaebdjateks  23 saadikut, koalitsioni asutaja Supilo/ selle praegune esimees Tuskan. Serbia erakonna juht Medakorvitsh ning peata asjad Agrami protsessis. Tunnistajate ülekuulanlise! seletas keegi Hlumetsü, et kaebaja Supilo kord ühe Austriameelse asutuse käest 200 krooni saanud - Supilo toila siis Serbia wastans olnud. Supilo tõendab aga. et ta iialgi üht kreitzeritki pole oma politikalists maadele eest lootnud. Kohtueesistuja palud tunnistajat selle isi-kir nime nimetada, kes Supilole raha andis. ..Mina ise olen talle Ragusas raha andnud, kui ma alles ühes politikalises asutuses teenisin"/ oli reastus. Need sõnad  sünnitamad saalis suurt äremust. Selle peale kuulatakse tunnistaja Korotka, Argomi  lehe ..Ustawnostji" peatoimetaja, üle. Wiimane seletab, et ta omal ajal Fiume kubernerilt Wladis-- laus Saparilt oli kuulnud, et Supilo selle käsu peale juhtkirjasid kirjutanud/ mille eest ta igakord 10 krooni saanud. 'Supilo tähenidaÄ selle peale, et ta Sapariga woe! kunagi pole rääkinud. Järgmine istumine mää? roti esmaspäewaks. Esimese kohtupäema järele paistab nii, nagu püütaks  peakaebajat emnast süüpinki tõimnata. Kas tähendatud  tn in ist ajate ütelused küllalt tõenäolikud on. tuleb ära oodata. On ju esimene endine politrkaline-ametnik  sa teine Serbia mastase lehe toimetaja- Jgatalõ tuntakse selle protessi wastu Austrias la mujal mälsainaal õige suurt huwitust. Osalt sellepärast,  et ta otsekohene järel kaja Bosnia ja' Soome põllumajandusest. Al. Alarina. ö rl»t< maarcndiseaduS. Uus seadus, mille peale torparid nii suuri looilusid  paniwad, sai wiimaks sügisel 1908 malmis. See walmissaamine oli arwamata suurte raskustega ühenjduses  ja näitas, kui mähe tahtmist maaomanikkudel rentnikkude olukorda parandada oli. Kõige pealt püüdsiwad nad seaduse keoksile wõtmist ülepea ta- Listada, seletades, et eelolemal istumisel juba palju tööd ees olla ja ei rendiseaduse enam aega ei olla. See katse sünnitas aga rentnikkude  seas niisugust pahameele lorini, et terme Soopiemaa  sellest warllu kajas. Saadikutekogu sotsialdejmokratlik  osakond protesteris ouia peolt nõndasaina xoaljuste ja näitas ära, et selle seaduse walmistegcmiscks  aega jätkub, kui seda plaanilikult ära ei mride-ta.  Tööliste-partei ajakirjandus kandis protesti hüüded üle terme maa laiali ja maaomanikud pidiwad järele andma. Aga nad tegiwad seda aipuilt  selles lootuses, et neil komisjonides iKa meel wõimalik on aega tuiita. Kuid ka sellele astus sotsialdc- Mokratline fraktsiou mõjuwalt wastu. Komisjoni sd. llnknied aiSsiwad „Tyõmwh>es" iga istumise järele ärnalikult teada, kes ja kui kaua keegi asjata kõnedega (aega mutis. Niijuguje kontrolliga sai amalilüts, et kodanlised maaomanikkude kasude kaitsjad aega sur!nuks  lüüa tahtsimad. kilad soomisiwad selle seaduse tegemist wõimakökukl kaugele edasi lükata ja otiwad Mäga palmsod. et soksüildemokrallised lel>ed komisjoni  tööde ja seäl awaldatud mõtete üle kirjutnsiwad. See oli uiaaoiua.nrkku.dele nimelt sellepärast mastupieeit.  et nabi roal hiliste eol uue maa rendiseaduse |ol)ia mõtteid olimad awaldanud, mis rentnikka loojinstegcl  täitsiwad. Ago nüüd tragimad rentnikud, et deist lubadustest kübetki täita ei tahetud. See näi- Las maaomaniKuide tõsist märrni sa täitis neid põhjendütub  kartusega, et sek kombel, kui nende omakasu'  Müdltkud plaanid nii lausa amalikuks saamad, nende poolehoidjale hulk mäheweina peab ja et uad oma tuhisusl saadikutekogus ikka enam kaotanuid. Seda kartust oskasiwad aga rentnikkude kasude kaitsjad wä ga hästi uue seaduse kasuks tarmitada. Kuna nad maaomanikkude omakasu iga päem armuta halast! kiskuisiwad, sundisiwad nad neid samm-sammukt säreie  andma. Nõnda näituseks ütles praegune senator P aasikimi iiljel komisjoni koosvlekuk. mõned magitubalased  teenida päewas (oina tooga) kuni neli marka sa wõida siis ka oma mäikse maa vest suuremat renti maksta kui teised, kes mitte mi palju ei teeni. (Kõne oli nimelt sellest, missugune põhjusmõte rendimäärami  ses maksma peab.- kas üsna nmikeste maaribade rentnikud rohkem renti maksma peowad kui suuremate  tükkide rentnikud, mõib tuleb ka nende renti suuremate kolitade reudimänrauiise põhjusmõtte alla seada.) Komisjoni liige Wuolijaki näitas ilma armuta ierawusega, et maaomanikule ometi seadus õigust anda ei tohi, käsitöölisi ja teisi,- kes tema maaribade  peale oma majakesed ehitanud on, sel põhjusel  oma poolt kõrge rendiga kurnata, et need kõrgemat  palka teeniwad! Tema ei ole ju rentnikule midagi muud andnud kui ribcikese maad ja taewani karjuui ülekohus oleks, kui seadus maaomanikule õiguse  aunaks, selle rjbakese eest rohkem renti nõuda kui maa hariliku!! stsje toob. See mahejuhtumine  näitas selgeste.-et maaomanikud rentnikka õigusega  arumsiuiad ivülja kurnata wöiwait. Selle põhjipsiilötte  järele oliivad uad siiamaale käinud ja seda  lalstsiwad nad ka edaspidi kästi. Aga Mnolij  oli halastamata kritika kiskus nende almuse nii puruhalasti, et komisjon sellest põhjusmöitest lahkumä  pidi. Seadus sai selles küsimuses niisuguse kuju, et uni i keste maalapi kes te rent mitte kõrgem ei tohi olla kui maa rent kusagil kogukonnas üleüldistel põhsüstel  üleüldise -m. Sellega pääsesimad peale sajatuhande  mäikerentnikn wä limalt sellest kurnamisest. Niisuguseid wõitlusi tuli ülepea iga punkti juu res lüüa. Nimetame ainult meel rend laega. Et rentnikka pma poole mõita, lpdasuvad suoiuetarla- sed oma walimiseprogrammis 50-aastase lühema rendilepingu  kestnmse eest wõidelda. Noorsoomlased olirväd  25 a. poolt. Sotsialdcmokradid oliwad jn!ba torparite kongressi otsuste põhjal 50 aasta poolt. Niiüd l oleks arurama pidanud, et 50 a. nõudmine otsekohe läbi läheb, sest kaks suuremat parteid olruxid jü selle poolt ja nende käes oli enamus komisjonides ning kä täiskogus. Aga ei! Suometarlased petsiwad!  Nad ütle!imad, jah, meie oleme kiist 50 aasta poolt, aga selle lisandusega, et maaomanikul õigus olgu renti 25 aasta pärast tõsta. Aga soe ei olnud meel kõik. Nad nöudsimad edasi: kui rentnil renditõstmisega  rahul ei ole, mõib ta kohast lahkuda, ilma et tal õigust oleks paranduste eest tasu nõuda. Tasunõudmise  küsimus tuleb alles 50 aasta pärast ette. 50-aastase! rendilepingul ei oleks ju mingit tähtsust/  kui maaomanik 25 a. pärast renti tõsta mõib! Pikema rendiäja tähtsus seisab just selles, et rentnik enese renditõstmise eest kaitstud teab olewat, rahulikult  oma kohal mõib tööd teha ja sea! ka parandusi ette wõtta. Seda tahtsimad suometarlased, see ~kogu  Soome partei" täitsa nutja ajada ja enestele sealjuures  moel läiget jätta, nagu seisaksimad nemad 50- aastase lepinguaja eest! Noorsoomlased olimad wähem ahned. Nemad nõudsnuad 25-a. lepinguaoga, aga lubasiwad siis ka selle aja lõpul parandnsetasu. ilstuidu pesitses aga mõlemate rinnus ühesugune saam, oma ülem oimust mõimalikult mähe maha kärpida lasta. Peapõhjus, mispärast noorsoomlased 25 aastat rendilepingu lühämaks  tähtajaks soomisiwad, oli nendegi juures see, et 25 a. järele renti wõimalik tõsta oleks. Mõlemad  selelasnoad, et maa mää ilus 25 aastaga palju tõusta. Ja maaomanikule tulla ometi wõimalus auda,  tõusmast wäärtusest kasu kätte saada. Et- maa. waärtus ilma maaomanikkude iseäralise kaastegemuseta  tõuseb, lihtsalt rahwa kaswamise ja kultura tõusmise  läbi, sellest nemad muidugi ei hoolinud.- zoaid waatasiivad mõlemad määrtuse kaswamise sut oma mjvnopoli peale. f~ Nõnda oli komisjonis kolme ettepaneku üle häßletada.  Kodant-se enamuse mõjul otsustati aga kõige pealt ainult selle üle hääletada, kas 50 mõi 25 aastat  kõige lühemaks lepinguajaks peab jääma. Ses oli suometailaste ettepanek ja sellega lootliwad nad esiteks sotsialdemokradid eneste poole, s. o. 50 a,- kasuks saada. Pärast, kui kohaparandusetasu küskmuZl eraldi hääletada pidi tulema, oliwad nad kindiladj? et noorsoomlased siis nende pooli olcksiwad h'ääle-i tanud. Nõnda lootsiwad nad oma plaani terwelt IM wiia ja torparisi armetumalt lüüa. Sotsialdemokrä4 did nägiroad aga ette, kus poole suometaciased W-l tisimad ja et nad oma ettepanekut, 50-a. lepinguaegÄ ilma rendi kõrgenduseta selle aja jooksul, läbi lviia ei suuda, sellepärast andsimad nad eneste hääled noorsoomlaste  ettepanekule ja mõitsimad sellega wähemalt paranduste tajumaksu 25 a. pärast. Suurt mõitlust sünnitas ka rendi laudkondade juhataja rvalimise küsimus. Nagu me teame, oii torparite  nõudmine, et kogukonnamalhate täiskogu selle matima pidi. Sellega maaomanikud ei leppinud. Nad kartsnvad, et rentnikud sel komdcl oma mehe juhatajaks  matimad. Sest walijat? enamus seisab igatahes rentnikkudest ja maata inimestest koos. Juhatajal kohta tahiiiioad nad aga tingtmatc enestele. Nad teadsimad küllalt, et juhataja häälel laudkonnas suur tähtsus on, kui näit. hääled selle järel lahku, lähemad,  kudas maaomanikkude ja rentnikkude kasud maskakuts  kaalu peal seisamad. õla siin mõitsimad maaomanikud,  sest enamus on ju nende käes. Seadus määräb  jul>ataja walimise järguliselt ära.' Rendi laudkonna liikmed astumad esimeseks koosolekuks  maaema liime juhatuse all kokku ja matimad roähjast ühe erapooletu laudkonna juhatajaks. Kui aga laudkonna hääled pooleks jagunemad, nii et kummagi! pool enamust ei ole, siis nimetab kihelkonna kohtu esiuik laudkonna juhataja. Kelle see me-es juhatjaks  nimetab, selle juures ei pruugi kahemehel olla? see saab kahtlemata maaomanikkude poolehoidja mees olema. (Järgneb.) Käesolewa oažia detsembrikuul hakkab Wiljandis, osaühtsuse  wälj andel ja cand. jur. K. Baars'i waSt. toimetusel Ceafaja" Muma. Pikemalt edeZvidi. Proowinumbrid soomi peale hin- Nata. Ri. rao. „Wiljandi Teataja" i op. 1.111 Kiiijni. TS. 1150