Saarlane Ilmub koks korda nädalas, Igal kesknädalal sa laupäewal. Toimetus on Kurefaares, PitkaS uulitsas, Trcffrui majas nr, lli Kuulutuste xiiit,rida õ k., lehc ciSotsas All k. Adrcssi muutmise eest 10 kop. j! Tellimishind: !! " . - I v» .. !» I - ! V- ~ . . - .s« „ üksik number maksab » kop. M ZO. Kesknädalal, 18. märtsil 1909. XXV. aastakiiik Nõdrameelsete maja ehitamisest Saaremaal. 3 Kihelkonna ja Pihtla wallad ei ole nõdrameelsete  maja ehitamisest üra ütelnud, ega ka osa wõtta lubanud. Kihelkonna walla wolikogu on lubanud asja siis uuesti läbiwaatamise  alla wõtta, kui teised wallad selle kohta juba otsused teinud on, kuna Pihtla walla wolikogu arwanud, et nõdrameelsete maja ehitamise küsimuse otsustamiseks Saaremaa  waldade talitajate koosolek tuleks kokku kutsuda- Muhu-Suurewalla wolikogu on asja poolt, leiab oga maksu, mis iga haige eest 75 rubla suuruses maksta tuleb, wüga kõrgeks. Kogula, Laimjala ja Pärsama waldade wolikogud  on aga otsustanud nõdrameelsete maja ehitamisest sugugi mitte osa wõtta, sest et selle maja ehitamine waidadele kovrmaw saab olema, kuna Loona wald sellepärast asjast osa wõtta ei taha, et selleS wallaS nõdrameelseid ei ole ja seega räägitaw maja nimetatud walla kohta tähenduseta on. Et suurem hulk maldasid asja poolt on, siis peab küll kahjatsema, et ülemal nimetatud 4 walda asja wastu, millel üleüldine  tähendus, otsustanud on. Loona walla wolikogu otsus ei kannata ühtegi arwustust wälja. Kui wallas praegu küll nõdrameelseid ei ole, kuid missugust panti wõilfiwad praegused  wolikoguliikmed selleks anda, et Loona wallaS edaspidi nõdrameelseid olema ei saa. Mis aga sellesse puutub, et nõdrameelsete maja ehitus waldalnle koormaw on, siis ei ole ka see mitte küllalt põhjendatud. Esiteks juba mitte selle poolest, et Valdadel siin iõlblise kohusega tegemist on. Kui seda meelde tuletada, missuguses  kurwastawaS seisukorras nõdrameelsed praegu, ilma selleks tormilise majata, elama pearoad, siis peaks see juba küllalt selleks mõjuma,  et siin ilma waStu Vaidlemiseta nende õnnetule tarwis «aja ehitamisele astutaks. Teiselt poolt on aga wallad staduölisclt kohustatud,  oma nõdrameelsete walla liikmete eest hoolt kandma. Ja kui suur saaks sus see koorm olema? Ehitusekulu tuleb 20 aasta jooksul tagasi maksta. Eelarwe järel tuleks iga maksumaksja  walla liikme pääle aaStas 3 kop., 20 aasta jooksul ainult 60 kop-I Kui ka mõned wallad maja ehitamisest osa wõtma ei saa, fiisgi tahetakse maja malmis teha, kuS juures need wallad, kes asja poolt on, selleks ühendusesse aStuwad. Sarnasel korral tuleks siis ainult wiimaStel iga nõdrameelse eest, kes majasse on pandud, 75 rubla maksta, teistel waldodcl aga, kes maja ehitamisest osa wõtnud ei ole, läheks see maks palju suuremaks, ja wõib isegi paarisaja rublani minna, selle järele arwaies, kui palju nende waldade liikmeid, kes maja ehitamisest  ära ütlesiwad, nõdrameelsete majas on. Ja on Saaremaal nõdrameelsete maja ehitatud, siis peawad wallad oma nõdrameelsed liikmed  sinna panema selle kohuse tõttu, mis seaduse  järele nende pääle pandud on. Ja siis saaks see wallalepalju koormawam olema. Selle suure önniStuserikka tähenduse tõttu, mis nõdrameelsete  majal Saaremaal olema saab, peame talurahwa asjade komissari hr- Sanderit tänama, et ta jälle ühe niisuguse tähtsa asja elule kutsumise  kallale astunud on ja sellele ettewottcle lõigeparemat korda mineku: soowides, loodame, et ka need wallad, kes fiiaajani selle ettewõtte wastu praegu külmad on, wcel parajal ajal ära tundma saawad, mis nendele tarwis on. Audaku 4 pidalitõbiste koloniiSaaremaal. Ma olin koledasti üritatud, räägib hr. Sander.  Mis pidin ma tegema? Ma langesin ka tema kõrwa põlweli maha ja hakkasin paluma, teda sõnadega trööstides. Haige jäi rahulisemaks. Siis istusime pingi päüle ja ma tegin teda tasaicsti  järeleandlikumaks ning rahulisemaks, nii et ta isegi nõusse heitis, et tarwilik on ära sõita. See haigete lahutamise kodumaalt ja sugulastest ei wõisud mitte kaotamata mõju awaldada, ei wõinud mitte seda püüet «ende õnnetute seisukorda parandada sünnitamata jätta räägib J. J. Sander enesest, ja ta otsustas oma wastutusel töötama hakata. Neli aaStat wõitles Sander oma «vastaste  wõimudegu ja wiimaks 1903 a. wöitis ta. Sel aastal läks tal korda Lümmada malda niikaugele wiia, et see kogukonna maast koha andis pidalitõbiste maja ehitamiseks. Ta sõitis terme Saaremaa läbi, kõik 17 malda, ja usutas wallawolikogufid maa ostmisest ning iga aastasest pidalitõbiste ülevalpidamisest  haigemajas osa wõtta. Wallad tegiwad otsusid ning määrasiwad kõik raha, mis eelarwe järele wäljaarwatud, Lümmada  walla kassasse maksta, kus juures nad selle raha ülcwalitsemise, üleüldisel põhjusel, Lümmada wallawolikogu kätte, talurahwa asjade komissari järelwaatamise all, usaldafiwad. Audaku, 11,45 deSs. suur, on 1600 rubla eest ostetud. Kõikide majade ehitus selle pääl on, kohaste hindade järele, oksjoni  teel ära antud. Ehitajateks oliwad kohased  talupojad, kus juures igal majal oma ehitaja  (podrätsik) oli. Need ehitasiwad «ajad oma enese metsast, mida nad hästi odawasti hindafiwad. Selle tõttu tuli terme kolonii ehitus  wäga odaw maksma. Lümmada walla talitaja, kes sellest asjast tõtge tegelikumalt osa wõttis ja osa wõtab, tegi sääl, wallawolikogu otsuse järele, mõned wühemad tööd ära ja ostis asju kolonii sisseseadmiseks  ja haigete ülespidamiseks. Kõik majad, ühes ruumide sisseseadmisega 62 haige jaoks, tuliwad 8,500 rubla maksma. Ehitati üksikud majad ja nimelt 5 tükki, nendest 2 meesterahvaste ja 3 naesterahwasts tarwis. Kaunisse suurde majasse on söögituba sisse seatud, ühes köögitüdrukute toaga (need on ka haigete scast), köögi, toidukambri ja keldriga.  Söömatoale on werande juurde ehitatud. Pääle selle on saun pesuköögiga ja kooljakambriga. Kaks Dianat. 20 kolmes Ms. EeSti keelde J. Plkl ep. Aga kaS ta mangi wahiga Wöib rääkida? küsis Gabriele. Ah, tema wahiks on kurttumm pandud, kes Chatle's sündinud on ja cluilmaSgi siit wäljaS ei ole käinud. Gabriele wärises. See inimene, kes nii hoolega igast elamast ilmast lahus hoitakse, elab ja mõtleb ometigi; ta äratas temas kaastundmust,  mis arusaamata hirmuga segatud oli. Missugune põrgu hirm mõi toewa wägi mõis ometi seda nii õnnetumat olemust takistada, et ta oma pääd waStu wangikoja seina puruks ei löönud? Missugune looiuS mõis meel tema elu alal hoida? Gabriele tundis miSgi rahutumat igatsust, seda inimest näha saada, ta süda peksis mi kangesti, nagu ta seda talgi enne tunnud ei olnud. Ta oli sadandeid üksikuid mängisid näinud ja nende üle haledust tunnud, oga see tõmbas teda kõige rohkem oma poole ja liigutas tema südant rohkem, kui keegi teine ja hirm nööris tema rinna kokku, kui ta selle haua taguse olemuse päälc mõtles. Läheme M, 21 juurde, ütleS ta ülewaatajale  imeliku, märisewa häälega. Nad lälfiwad paljudest pimedatest ja niisketest  treppidest alla, mitmest kõwerast mõlwialusest  läbi, mis Dante põrgut meelde tuletafitvad,  kuni ülevaataja wiimati ühe raud ukse Lsha seisma jõi. Siin on see sang sees. Wahti ei ole näha, ta on wist kusagil mujal korkas, aga mul on wõti. Läheme fisse. Ta tegi ukse lahti ja nad astufiwad sisse. Gabriele nägi niisugust tumma ja hirmsat pilti oma ees, mille sarnast ainult jamfitujus, wõi unenägude riikis wõimalik on näha. Kiwi müürid, igal pool kiwi, must kiwi, mis samblaga üle kasmanud oli, haisew ja lämmaStaw,  sest et ses hirmus koht madalamasse kaewatud oli, kui Seine jõe säng ja mis weetvusu  ajal pooltest seintest saadik weit täis jooksis. Mõõda pimedaid ja miskeid wõlwifid roomafiwad  inetumad, libedad elukad; külmas niiskes  ja sumbunud õhus ei olnud mingit muud häält kuulda, lui wectillade loksumine, mis ülewelt märgade wölwide küljest maha fadafiwad. Ja selles koledas paikas elutsefiwad kaks olemust, kes teineteist hoidfiwad, mõlemad tummad  I . . . Wangiwaht, suur, nagu hiiglane, kahwalanud, rumala näoga, seifis pool pimedas ja wahtis oma eluta pilguga mangi pääle, kes nurgas hõlgede pääl maas lamas; käed ja jalad oliwad tal ahelas, mis seiua kulge kinni kruwitud  oli. See oli hallide juukstega ja halli habemega  manamees. Kui Gabriele ja ülevaataja stsse astufiwad,  magas ta liikumata. Teda mõis ennem surnukehaks ehk ksist tujuk pidada, kui elusaks olemuseks. Aga korraga tõusis ts iswsm, awas silmad  ja ta pilk tabaS Gadrielet. Ta ei tohtimd  rääkida, aga fee hirmss MMW rohkem. Ülewaataja täis kõik nurgad läbi; Gabriele oli sellest pilgust kui nõiatud ja ei saanud paigast liikuda, kui ta ka oleks tahtnud. Ta ei saanud oma pilku nende tuliste silmade päält ära pöörata  ja tundis, kuidas terme ära seletamata mõtete ilm ta sees liikuma hakkas. Wang silmitses nähtama meelehääga nöörimeest  ja tahtis juba kord rääkimiseks suud lahti teha, aga ülewaataja pööris parajasti tagasi ja wangile tuli weel õigel ajal keeld meelde. Ta jäi wait ja tema suu rääkis ainult kibeda naeratamisega.  Ta pigistas silmad kinni ja heitis uuesti oma kiwiss aseme pääle maha. Läheme siit ära, ütles Gabriele ülevaatajale.  Jumala pärast, läheme- Ma tahan päikest näha ja värskes õhku hingata. Alles uulitsal, keset rahva kära, jäi ta rahulisemaks. See hirmus nähtus ei läinud terve! päeval ta meelest ära- Ta astus mõtetes  mööda liivast jõe kallast edasi. Ta südame hääl ütles temale, et selle õnnetuma vangi saatus tema saatusega ühendatud  ja et ta ühest suurest saladusest mööda käinud on, millel tema elu kohta tähendus on. Oma saladuslikkudest etteaimduStest koormatud läks ta õhtul Tournelle platsile. Hommikune pidu, millest Gabriele osa võtta ei olnud tahtnud,  oli lõppenud, aga ta nägi Dianat ja selle nõiduslik pilk ajas Mk ta mured ära, nagu päikese kiired udu. Vicomte unustas õnnetuma vangi ära, keda ta päeval oli näinud ja mõtles sinalt imeilusa neiu püüle, keda ta õhtul pidi nüha saama.