Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädalal ja lanpäewal. Toimetus on Kuresaares, Pitkas uulitsas, Treffeni majas nr. llt KnnlntuStc wastuwõtmine kuni l«llu 1 pSewal Kuulutuste p?tit-r!da 8 k., lehe eesotsas k. Adresst muutmise eest tv kop. Tellimisehind: V „ Iss'°l V. .. . . - „7S .. maapostiga: „ . . » . S 0 . Vs . '/- .. . . - .50 „ ükstk number maksab » kop. M SZ. Kesknädalal, 17. detsembril 1908. XXIV. aastakäik Tõsine sõna parajal ajal. 2 Päülcgi on minult foowitatud ifik suuremalt jaolt G. R. poolt soowitud ettepanekud ammu enne tema soo«i juba teoks teinud. Aga maitselt,  ilma kärata ja ilma auuahnuseta, mis mõnel mehel MasjakS populäriks saamiseks on. Minu teadeS tunneb see noormees meie rohivast  hästi, on põllul öö kursusel häid juhatust andnud, on ka ajalehtedes, iseäranis .Põllutöö" lehes, tähtsaid küsimust harutanud (mitte a r utanud  nagu G, M. soowib) j. u. e. 4) Mul ci ole midagi selle G. M. soowi waStu, et meie Saaremaale niisuguse instruktori saaksime,  nagu Tartu tegelased on. Mis aga oauä. M-. Parts minewal suwel on teinud, kus tawõõruselon läinud (isegi Tiirimetsa  mõisas!) j. ». e., see kõik ei puutu kvnesolewasse asjasse põrmugi. k) Soowitasin selge sõnaga just S. E. P. Seltsil rahaandjaid kasulikule wäljaannele äratada. „Kui paremad jõud ja põhjalikud asjatundjad oma talendiga rahwa seas sugugi ei kauple", nagu G- M. kardab, siis äratagu  just P. SeltS neid „oma talendiga kauplema."  See on just Põllumeeste seltsi kohus, rahu ost kasulikkudele ettewvütele põlluasjanduses äratada. 6) see ei o!e sugugi „tore" ütelus, nagu G. M. arwab, meil ühte ainukestgi meest ei ole. les põllumajandust põhjalikult, teadusliselt ja praktiliselt tunneks",  waid see ütelus on päris tõsi. Seda ütelust ei saa G. M. mitte ümb.r lükata, ehk ta küll seletab, et S. E. P. S. liikmete hulgas  kaunis arwuke kõrgema ja tubli haridusega mehi olla Seda ei ole ma mitte salganud, maid ainult ütelnud, et meil üh-cgi põllu ös tead la st ci ole. Ega sttö ometi tohter, loomaarst, aptekcr, kinkuöpetaja, koolmeister,  kaupmees jne- kellegi põllutöö teadlased pole, kui nad põlluasjanduft fistematikaiikult õppinud ei ole! Ainult õppinud põllutöö- teadlane, kes põllumajanduses tegew on, tunneb põllumajandust põhjalikult,  teadusliselt kui ka praktiliselt.  See peaks ometi ka G. M , kui tubli haridusega mehele, üsna lihtne ja selge ütclus olema I 7) Ei meie põllumajandus ja S. E. Põllumeeste  SeltS teaduse poolest ainult nullidest  koos seisaks, ei ole ma mitte ütelnud.  KeS loogikalikult mõtelda mõistab, saab juba aru, mis ma ütelnud olen. Iga haritud põllumees mõistab küll ka ilma toolita omale põllutöö teadustest ühte ja teist omandada, aga niisugust haritud põllumehi ei wöi ometi keegi põllutöö teadluStekS nimetada. Ehk oleks G. M. nii lahke, ja teataks, keS meil niisugune mees oleks, kes põllumajandust põhjalikult,  teadusliselt kui ka praktiliselt tunneks? WSimali?, et niisugune isik mu silmade wahele on jäänud. 8) Et S. E. P. SelifiS haritud tööjõudufi  on, tean ma wäga hästi ilma G. M. juhatuseta. Et SeltS mitmesugust häid ettcwötteid  korda on saatnud, olen ma oma kirjas ütelnud, ja ei ole sellest mitte tähelepanemata  mööda läinud, nagu G. M. eksikombel  seletab. Lugege »S." 79. järele: „Tööd on ta hs. E- P. Selts) omalt kohalt küllalt teinud, wõib olla, rohkemgi, kui mõni teine sarnane." Aga seda näikse mee! ilka mähe olemat! G. M. näeks wist häümeelego, et ma kas wõi igas numbris sellest „pitkalt laialt" (G. M- sõnad) kirjutaks, mis Selts just nimelt 2. miimase aasta jooksul ära onteinud.  Sellest on G. M. ise mitmele korrale Npnkalt laialt" seletanud, kordab seda ka oma kirja teises pooles -veel kord- Minu mõtte järele oleks see Seltsile igatahes kasulikum ja äratust-toowam, kui keegi ka ühte ja teist soo mi Seltsile amaldaks ja nõuuandmisi teeks. 9) Mina ei ole Seltsist millalgi „inetud walmiStanud, nagu G. N. ütleb, maid olen ainult häädnõuu anda püüdnud. Leiab G. M. selle „inetu pildi andmiseks" ja „huledakZ siis ei ole ses minu süü, waid wiga tuleb G. M. enese juurest otsida. (Järgneb) Riigiwolikogu. Koosolek 10. detsembril Koosolek algab kell 11,19 min. Juhatab würst Wolkonski. Õiendatakse jookswaid asju- Matjutin pamb posti ja telegrahwi alamate ametnikkude palkade suurendamiseks 1,270,050 rbl. määramise seaduse-eelnõuu ette. MiniSterium  kawatses palkafid 1. julist 1909. a. kõrgendada, kommisjon leidis aga võimaliku olewat seda juba 1. januarist 1909. a. tegema hakata. Kõneleja awaldab kommisjoni ülemineku formeli, millele kiitust awaldatakse. Lütz ühineb oktobristide nimel formeliga. PoSti ja telegrahwi pääwalitsute ülem tähendab,  et duuma otsuS, palkafid 1. januarist kõrgendama  hakata, ministeriumi raskesse seisukorda  saadab, sest et ajutised eelarwed nelja esimese kuu jaoks juba kinnitatud on. Würst Wolkonski asemel hakkab baron Mcymdoiff  juhatama. Petrow 111. tööerakonna, Tshernoswitow kadettide, Tomashewitsh rahwuSlaste ja Beresowski  11. parempoolsete nimel ühinevad kommisjoni  ülemineku formeliga. Kusnetfow on sotfialdemokratide nimel formeli  wastü. Mitte palkade tõstmine ei paranda alamate teenijate elujärge, waid lubaandmine, et nad ametiühisusesse astuda wõikfiwad- Hääletamisel wõetakse seaduseeelnõu» waStu. Järjekorrale tuleb röSwlite ja rewolutsioniliSte erakondade läbi kannatanud ametnikkude ja nende perekondadele abiandmise seaduse-eelnõuu. Würst Tenishew kirjeldab lühidalt ettepaneku sisu. Kell 1 kuulutatakse waheaeg. Koosolek algab kell 2,10 min- uveSti. Nelja märk. Z 3 Eonan Tol)!r järue eestistanud J. Piklep, Mul oli palju plaanisid malmis mõteldud, aga ühtegi meist ei saanud ma tsokS teha. Ma rääkisin juba Teile, et ma rohtude walmistamist natuke mõistsin. Kord, kui Dr. Somuurton soojaStõbes haige maas oli, oliwad sunnitõölijcd ühe wäikese andamanlase metsast leidnud. Ta oli haige ja oli kusagile üksikusse kohta pugenud,  et Ml surra- Ma wõtfin teda oma juurde ja ehk ta küll minu meelest nagu inetu kahepaikne  oli, arStisin ma ta mõne kuu jooksul terweks. Sest ajast saadik halkas la mind armastama ja hulkus alati minu hurtsiku ümber. Ma õppisin mähe ta keelt ja wõtstn ta oma juurde. Tonga nõnda oli saarlase nimi «li wäga häü jõudja ja tal oli oma lootsik. Ta tegi kõik, mis mina foowifin. Meie tegime enda wahel kindlaks, et tema oma lootsiku pidi manasse sadamasse tooma, mida keegi ei wahtinud ja mind Ml ootama. Ma käskisin teda ka mett, riisi, lokoSpähklaid ja magusaid kartulid kaasa wõtta. WSikcne Tonga oli mulle truu sõber, nõgu neid ilmas wähe juhtub olema. Öösel oli lootsik sadamas. Õnnetumal kombel oli jääl aga waht, keegi must, kes mind kõige rohkem oli piinanud. Ma wõtfin nõuks talle kätte maksta, enne kui ma saarelt lahkun. Ta seifis kaldal, selg »i»« pook ja pitk püss õlal. Ma otsisin kiwi, aga ei leidnud. Korrsgs t»k mulle «onus mõte pühe. Ma istusin maha ja wõtsin oma puujala alt ära. Kolme hüppamisega oli ma ta juurel, ja lõin talle kõigest jõust puujalaga mööda pääd. Meie kukkusime mõlemad maha, sest ma ei jõudnud tasakaalu hoida, aga kui ma üleS tõusin, oli ta juba surnud. Ma ruttasin lootsiku juurde ja tunni aja pärast olime juba kaugel merel. Tonga oli kõik oma Varanduse, sõjariistad ja jumalad endaga ühes wõtnud. Muu seas oli tal ka bambuse kepp ja kokos palmi koorest punutud matt, millest mina purju walmistafin. Kümme päewa hulkusime mõõda merd siia ja sinna, aga üheteistkümnemal päcwal wõtiis meid üks kaubalaew pääle, mis Singapurist malai usurändajatega DMddasse sõitis. Küll ei olnud  need inimesed meie meele pärast, aga üks HSä omadus oli neil: nad pidafiwad meid rahul ja ei maewanud meid oma küsimistega. Meie eksisime nüüd mööda ilma ümber ja ikka tuli mõni takistus ette, et meie Lsndonisse ei saanud. Ma nägin Scholtot enamisti iga ööse unes. Wiimati, kolme wõi nelja aasta parast jõudsime Londonisse. Ma sain warfi teada, kus Scholto elab ja püüdsin aga nüüd seda teada saada, kaS waraStatud waranduS ikka ta käeS on. Wiimati sain ma ühega tuttawaks, kelle nime ma ei nimeta ja tema käest sain ma kuulda, et waranduS weel puudutamata on. Ma püüdsin igal susil Scholts juurde sisse pääseda, aga teda kaitsesisad ta kaks poega, tubli poksija Khitmugar ja ta ise oli ka süga kamal ja ette vaatlik. Kord sain ma teada, et ta suremas on. Ma hiilisin aeda ja nägin läbi akna, et ta woodis pikali oli ja oma po godega rääkis. TäiS wiha tungisin ma selsamal ööl ta tuppa ja sorisin sääl kõi! paberid läbi, aga ei saanud waranduse  üle mingisugust teatust- Korraga tuli mulle imelik mõte pähe! Kui ma elus kord wecl oma seltsimeeste fichidega kokku saan, kuidas saamad nad rõõmustama, kui nad kuulewad,  et ma oma kõige suurema põlastuse mürgi olen Scholto juurde jätnud! Ma kriipsutasin oma nelja märgi paberilehe pääle ja kinnitasin see majori rinna külge. Wõimata oli teda hauda saata, ilma et ta oleks nende inimeste poolt ära märgitud, keda ta nii hirmsasti petnud oti. Meie elatasime end sellest, et ma laatadel ja mujal rahwarikastel kohtadel waest Tongat raha eest näitasin. Ta sõi toorest liha ja tautsiS; nõnda korjasime päewa jooksul mõned kopikad. Ma sain kõik teada, mis Pondich?rri'Lodgh'iS uudist juhtus, oga mõne aasta jooksul ei kuulnud  ma warandusest midagi; ainult seda teadsin ma, et noored Scholtod worandust otstwad. Wiimati juhtus fee, mis meie nii kaua olime ootnud. WaranduS leiti üle». Kast oli ülewel toaS, hra BartolomäuS Scholto keemia labaratoriumis.  Ma vaatasin seda kohta ja mõistsin  warfi ära, et ma oma puujalaga siin midagi teha ei woi. Ka seda teadsin ma, et katusel luuk on ja et hra Scholto teatud tunuil õhtust läheb sööma. Ma arwafin, et Tonga mulle sääl juures wõib abiks olla. Ma mässisin pitka köie talle ümber keha ja aõtsi» ta oma