olnud wecl üleS ärkanud. ta magas alles. Muidugi mõista, et 250 talunikku mitte kõik kapitalistid ei olnud. Kõige wähem 150—200 oliivad ilma seisukapitalita mehed. Ning mõtelge imet: 5 aasta jooksul  oliwad pea kõik 250 endist rentnikku päriskohtade omanikud. Kuidas see wõimalik oli? Seda tegi kõik kohtade ostmise waimustus. mis unest ülesse oli ärkanud. Sagedasti laksiwad asjad nõnda: „Kus häda kõige suurem, sääl abi kõige lähem." Keegi ei tahtnud omast armsast kodusest kohast lahkuda ega wälja minna, kui wõõrad ostjad pääle tungisiwad  Häda õpetas raha sepitsema ja korjama. Laenati teiste kaest ning siit ja säält, et aga kohta kinni wöis maksta Mitmeid aitas mõisaomanik ise. Mitmedgi rahata mehed nägiwad sääl ostmise korral ütlemata waewa, aga ara ostsiwad nad siisgi omad kohad. Ning mis oliwad päriseks omanduse järeldused? 10. aasta jooksul oliwad endised lagunenud külad lväikeied linnad. Pöörame nüüd oma pilgud weel kord Saare rahwa poole. Peame ütlema : Kui Saaremaale niisugune kobtade ostmise tuhin tuleks, nagu fee 49 aasta eest Kabalas oli, siis saaks meie küll näha, et siin kohtade  omandajaid palju rohkem on, kui meie arwata wöime. Mitmed wabanikudgi oman- daksiwad omale talu kohad päriseks. Raha on siin weel palju seismas, mis kohtade ostmiseks ära saaks tarwiratud, kui aga selleks waimustust ju usaldust oleks. Talunikkude  raha on renteis suured summad seismas, õigem oleks kui need summad maa pinnal õitseksiwad ning sääl wil a ja kasu kannaksiwad. Soowime siis Saaremaa talunikule  kõige päält koha päriseks omandamise  waimustust, aga selle juure ta niisugusid mõisnikkusi, nagu Wiljandi maakonnas  Kabala mõisa omanik oli, siis wõikS kohtade omandamine ka meie maal edeneda Ning talunikud saaksiwad tulewikuS niisugustele  mõisnikkudele mälestuse auusambad wõi monumendid ülesseadma, nagu selle üle Kabalas juba nõuu peetakse. Meie kõnelesime praegu sellest, kuidas talumehe majandusime elu alles siis Sitsina  hakkab ja õnnelikum on kui tema jalge alune kindlam on, kui rentnikul, kes kõikuma põh>a pääl seisab. Selle juurde tahaksin aga lõpuks weel niipalju ütelda: Wilets oleks meie kindel julge alune wiletsad meie päriskohad, kui meil kõigi selle >uures inimlik süda puuduks, s. o. kui waled, waen, kadedus, ahnus, pettus j. n. e. meie südames wennaliku armastuse ära on kägistanud ning selle asemele külmuse ja muud halwad omadused istutanud. Usk Jumala sisse ja armastus ligemise wastu on palju suuremad inimliku wäärtuse ülendajad, kui päriskohad, mõisad, wabrikud  ja warandus. Selle pärast, mu wennad,  auusus, auusus elagu kõige päält meie põllumeeste seltsis ning temategewuses,  auusus elagu meie terwes seltskondlikus  elus. siis alles on meie pärisomandusel  täieline wäärtus. G. Markus. sõbrusel mitte kõige parem tähtsus ci olla. Seltskonnale oliwad niisugused nühmsed imelised sa woõraSiawad. Ma märkasin wiimaks, et minu endised tuttawad ja sõbrad mind sugugi enam waatama ei tulnud- Küsimist pääle mikspärast  nad minust nii eemale jääwad. ei antud õiget wastust ei öeldud selgilt wälja, mis mõteldi, sa küsiti wahelt minu käest, kuidas minu kena noore abikaasa ja wiisaka ohwitseri küsi käia, raputati pääd ning waigiti ja, ma oleks pidanud täieSti 101 l olema, kui ma mitte aru poleks saanud, mis seltskond meie elust armas. Ah, soo, nõnda on asjad? Ma lõin käega wastu otsaesist ning mõtlesin iseeneses: Tõesti, olen ma siis kõik selle aja pime olnud? Juba teenijate näoS nägin naeratust, tui nad ohwitserist midagi rääkifiwad. Ja teised oliwad näinud, mis mina ise sugugi weel tähele ei olnud pannud. Õige, maga õige, mis rahwas armas- Ja nüüd leidsin alles, kust ta suur kannatus minu wastu tuli, nüüd tuli mul alles meelde, kudaS ta rõõmus meel korraga kadus, kui ma nendega wahsl kogemata  kokku juhtusin, ning mis tarwis oli v. ElSdorsil minu wastu nii sõbralik, alandlik  ja onupaklik olla kui ta oli. See oli kõik tassi alandus ja sõbralik olek. See ei ivõinud muud olla, tui südametunnistus mehe wastu, kelle abielu õnne tema oma jalge alla tallanud oli. Ja nüüd ei kahtlenud  ma sugugi selle üle, mis rahwas arwas. Kõik oli tõsi, tõsi! Mina meele äraheitmine kaswis pea suureks, minu piin, minu kättemaksmiie himu wötsiwad mu üle wõimust- Mul oli nüüd weel tarwis täielikkusid tõendusi- Neid pidin ma ka weel leidma, ning silS armuta kohus süüdlaste üle. Ma püütsin ennast küll mehiselt hoida, aga siisgi oli mu waim weel hoopis halwemaks  ja salalikumakS läinud kui enne. Küsimiste pääle, mis minu kartlik ja osawõtlik  abikaasa mulle Vahelt ette pani, Vaatasin ma külmalt ning uhkelt. Wiimaks  ei julgenud ta minuga sugugi enam rääkidagi, ta waatas- kohkudes ja hirmu tundes pimeduse sisse. Kuulis ta aga, et ElSdorf tuleb, ja siis läks ta nägu tohe teiieks ja palju rõõmsamaks. Kui ma tema pääle siis kurja silmaga waatasin, oli ta hirmu täis ning punastas ära Ja minu arwamue järele pidi halwale asjale pea ots tehtud Mma, kulununi ei wöinud ma seda enam kannatada. Üh.l päewal läksin ma kodunt ära üteldes, et ma õhtul mitte kodu ei tule, ma rääkisin et mind naabri linnakesesse ühe sõbra juurde kutsutud on, kelle juurde ma ka ööseks jään. Enne homme lõunat ei jõua ma mitte tagasi. Sel sammul õhtul, arwata kell 11. tulin ma salaja oma ukse taha, tegin selle nii tasakesti lahti, et keegi ei kuulnud, ronisin kikiwariml käieS mööda koridori edasi kuni oma kambrisse. Kõik oli wagufi ning pime. Ja, aga wöõrasts toast paistis  ometigi natuke walgust ukse wahelt ma tuulasin hinge kinni pidades salaja naesterahwa ning mehe hääled oliwad kuutdawad. Ja, just nende mõlemate hääled.  Tõsi, mis ikka tõsi on ning tõeks jääb, just nagu mina seda juba ette ära olin ar-vanud. (Järg tuleb.) Aedas. Mul Wa nii palju ja ilusaid. On aedaS kasivamas sääl, Küll kollaseid, punaseid, sinikaid. On ehteks peenarle pääl. Ma ise nad kewadel külmanud Ja kastnud ja harinud maad. Nüüd waewapalk ilus mull' ilmunud Nad ilul kõik õitsewad. Nüüd igapäew waatlen ja waatlen neid Ja rõõmule paisub mu rind. Oh oleks' mu armsam, ka sina siin Kuis ehiksi nüüd lilledel sind! Kui sulle wõiks lillesid noppida Oh õnnis siis oleksin ma! Nüüd aga mul poolik on õnn ja rõõm Oh kallim, miks kaugel sa! Sinaida Isamaalt. Kuresaarest teatatakse „R. p. I ", et „Kiriku kellade" palwcpäewaks ilmuwaS lehes jutlus Liiwimaa kindralsuperdenti herra G- Õhrni poolt olla. Juhime siis lugejate tähelepanemist selle pääle. Tartu Põllutöö- ja riigimaade mimstri poolt on Tartu Eesti Põllumeeste S ltfile luba antud käeSolewa aasta augusti-kuul põllu- ja käsitöö näitust ära pidada. Et näituse luba nüüd aegsasti kätte on jõudnud, siis on näituse ettewalmistusel ja eeköövel juba oma kindel alus, mille põhjal näituletoimekond oma ülesannete kallale wõib asuda. Koduste käsuööde walmistajatele olgu see teade wirgutuseks, et nad juba nüüd näitust silmas peakfiwad ja aegsasti selle päate mõtlekstwad, mida nad näitusele wõiksiwad saata. Talwe jooksul leidub ivast küllalt waba aega, kus mahti on näituse tarwis midagi walmistada. Ühtlasi olgu tähelepanemist selle pääle juhitud, et Eesti näitusel tänawu ülemaaliseks  jaoskonnaks kodu-käsitöö on määratud. Lootuse järele katsuwad meie maa tööolude  parandamise tõsised sõbrad lahkesti kaasa aidata, et kodukäsitöösid näitusele üle terme kodumaa kokku tuleks, mis kodukäsiiöõ edenemisele suuremat hoogu wõiks anda. See oleks meie rahwa majapidamise kohta kõigiti tähtis. Sest kodukäsitöö tähendus näib meie praegustes oludes suurem, kui mõned inimesed arwawad, kes oma arust seega lahedamat elamise wõimalust  muretsewad, et nad rahwale nõuu anna» wad, tuluta kaotsi minewat tööjõudu mitte kodukäsitöö pääle kulutada, ehk fee küll aabitsaline tõde on, et just töö rahwale lahedamat olukorda wõib muretseda. Eesti põllumeeste Seltsi juhatus on sammusid astunud, et kodukäsitöö näitusele ministeriumi poolt rohkesti tähelepanemist osaks saaks. Loodame, et ka Saare ela» nikud rohkel arwul oma käsitöösid näitusele saadumad. Käärmalt. Loona 1. klassilises miniskontserii  ja näitemänguga, „Pila Peetri" testament. Laulud oliwad ilusad, ladusasti mängiti ka näitemängu.  Näitemängu eel seletas Piila preester niisuguste lõbuöhtute tähendusest ja harimast mõjust. Pärnust. Siinne linnawolikogu andis linnaametile woli, Rüütli ja Ringi uulitsa ääres seiswat krunti ühes selle pääl ole» wa kahekordse kiwimajaga „E ndl a" lauluseltsile 23,000 rubla eest ära müüa. Selts hakkab 1. januaril 1907 wõlga sedamoodi tasuma, et ts ostuhinnast iga aasta wähemalt 500 rubla ära maksab. Jurjewist Eesti soost ohwitser Eduard  Wlllmann, kes Port Arthuris teenib, on neil päiwil „Postimehe" teatel Hugo Treffneri eragümnafiumile tema 20» aastase kestuse puhul 100 rubla annetanud ja lubab seda iga aaSta teha, selle tingimisega, et selle rahaga tema kodukohast, Ellistwers wallast pärit olewaid noorimehi edasiõppimises  toetataks. Ilus, eeskujulik tegu. Tartust. EeStiLae nu« ja Hoiuühisuse  tegewus Tartu linnas su Saarlane. 1904. M 4,