Saarlane maksab - krovtttipostiga: aastas S r. kop. Va l .. S 5 „ Va .. -.. 7S .. maapostiga: „ 1 „ Sv „ Vz .. » - .. v« .. - s« .. tirfik number S kop. ZIMUb kakskorda nädulaS,. igal kesluädalal ja laupäewal. Toimetus ?uresaar-s Pilkas uul,, Treffeni majas ZZ. Kuulutuste wastuwõtmiue luni kellu 1 xäewal enne lehe ilmumist. Kuulutuste p-tit-rida 3 kop., lehe eesotsas LV kop. 4Z. Laupäewal, 18. augustil 1907. XXNI. aastakäik Need õnne lapsed! „Ainfad omal jalal seisjad on kroonu waldade talupojad, sest neile kinkis kõrge kroonu kohad, sellepärast paneme neile kõigekõrgema  wallamaksu pääle, sellepärast ootame neilt põlluharimises eeskuju" jnd. Sellesarnased  ütelused on alati kuulda: küll wallawalitsuses, põllumeeste seltsides, ajalehtedes,  külatänawates jne. Aga waatame korra ometi ligemalt, kui kuldne põli neil «õnnelastel" nüüd fiis käes on. Igaüks teab, et praeguse maksma seaduse järele kõik lapsed pärast isa surma ühesugused osad, niihästi liikumast kui liikumata warandusest, parimad. Jätab nüüd kroonu walla peremees oma pooltosinat pärijaid järele ja kui koha hind näituseks keskmiselt wõetud 900 rbl. on, siis peab koha pääle jääja 750 rbl. teistele pärijatele wäljamaksma.  Kui nüüd ka wanemal wennal eesõigus oleks seda summat wälja maksta, aga pole tal nimetatud raha, mis ka enamistl nii on, sest et ta tänini ilma padata isa talutööd tegi, siis ei saa ta peremeheks.  Aga ka järgmistel pärijatel on samane häda. Kus on aga siis see „omal jalal seismine," kui keegi Neist koha pkA julge pole. Täna-homme kuulutawad teised koha äramüümiseks wäljä, kui nad oma osasid kätte tahawad saada ja mõhiwöõras ostab koha ära ehk muud sellesarnast. Enamisti  jagawad pärijad koha oma wahel ära, (ametlikult ju seda mäikeste kohtade juures ei tehta), kuid ka sääl pole ju paremat kindlust, kui kirjeldatud. Aga km ka seda oleks, ometigi oleksiwad need tükeldatud kohad mähe elada, aga palju surra ja mis on selle wiimane ots siis minnaks? Rentnikul on ometigi hää, et teda ta rendi aja wältuseni keegi kohast wälja ei tõsta, kui ta aga oma sohused ära täidab, ja ei tule ka üksgi ta piiri tükeldama. On nüüd kellegi! õnneks läinud kuidagi teistelt pärijatelt koha õiguse omandada, siis puudub tal jälle intwentar, sest see sai ju ka ära jagatud, ja ilma selleta pole taluga midagi pääle hakata. Edasipüüdja wõidab ehk kuidagi ka see raskuse, aga nüüd küsin: mis õigusega pannakse talle suuremad kohused, iseäranis nimelt kõrgem wallamaks pääle? Selle õiguse üle ei küsita  mitte palju järele, maid kroonu talumees maksgu aga rohkem —sest ta on ju kroonu talu peremees. Tõsi on ju, et kroonu talud odawamalt on hinnatud, aga ka peaaegu  kindel on, et kroonu talud päristaludest  halwemad on, aga mitte ümberpösrtult,  nagu keegi kord „Hääles" seletas. Nüüd eeskujulise põllu harimise juurde, mida ka kroonu taludelt oodetakse. Nagu teada, on kõik kroonu walla talud fiilumiiludes,  Zipp-lappides. Kui palju see edulist põlluharimist laseb korraldada, ei maksa enam arutadagi. Sellewastu on pea kõik päriswalla talud kruntides. Et see kasulikum on, see pole selle kirja eesmärk,  seda selgeks teha, aga see juba iseenesest  arusaadaw asi pole ometigi meie Saaremaa põllumeeste suuremale osale selge. Nõnda ei ole eeskujulisest põlluharimisest kroonumaa talupoegade juures juttugi. Seega on ka kroonu talupoegadel omad raskused ja nad ei ole mitte igas asjas „need õnnelapsed." W. A. Toim. täh. Et kroonuwalla talu peremehe elu parem oleks, kui päriSwalla mehel, seda meie selle kirja awaldamisega tõendada ei tahtnud, waid meie tahtsime sellega ainult näidata, et „igal ühel omad hädad" on. Kättemaksmine. Inglis kirjaniku Eonan Doyie kriminal 1 jutustus kahes jaos. Esimene jagu Worins pSSkkiri I. Mister Scherlok Holmes. 1878. aastal sain ma Londoni ülikoolis arstiteaduse doktori auunime ja mõtlesin NetleyS weel täiendawat kursust lõpetada. Selle kursuse lõpetamise järele sai mind Viiendasse Northhumberlandi küti polku arsti abiliseks nimetatud. Tähendatud polk vli sel ajal Indias ja enne, kui ma kohale jõudsin, süttis teine Afghanistani sõda põlema. Kui ma Bombop'Sse jõudsin, sain ma teada, et minu polk juba üle mägede sisemaale tunginud on. Ma rändasin  paljude teiste ohwitseride ja arstide kaasas edasi, kes niisama, nagu minagi, oma polkudele järele ruttasiwad ja jõudsin õnnelikult  kuni Kandahari. Säält leidsin ma oma polgu Üles ja asusin kohe oma ameti tegewuseSse. Ses sõda tõi mitmele kuulsust ja auu, kuid minule pääle õnnetuse ja wiletsuse midagi- Mind pandi selle järele Berkshire polku teenima, kus ma ka werise Maywandi MyAv ajal olin. Siin sain ma haawa- tud. Püssi kuul purustas mu õla luu ja ma oleks selle läbi peaaegu lahingu walja riisujate kätte sattunud, kui mitte Murray mind ei oleks moona maalrile toimetanud ja Bxitania laagrisse wiinud. Haiguse ja mitme puuduse läbi ära kurnatud wiidi mind paljude haawatud ohvitseride kaasas Peschaweri hospidalisse. Siin sain ma paremaks, nõnda et ma juba jalutada ja wälja minna wõisin, kui mind korraga India asumaade hirmutus svojatõbe palawik Labas. Mõne kus jooksul olin ma juba nii nõrk, et arstid enam minu tcrwekssaamise pääle julged ei mõinud olla- Kui ma siis wiimati haigusest põörma hakkasin, oli mu nõrkus nii suur, et arstide nõuukogu otsuseks tegi, mind wiibimata Inglismaale tagasi saata. Mind saadeti sõjalaewa „Oraut'iga" tulema  ja jõudsin kuu aja pärast Portsmouthi. Et mu jõud täieSti otsaS oli, sain ma ülemalt poolt luba oma termist üheksa kuud aega parandada- Sugulasi mul Inglismaa! kedagi ei olnud; mul oli linnu priius, niisugune wabadus ja elukord, nagu sel inimesel olla wõib, kellel 11 shillingat ja 6 psnci kuus sissetulekut on- Muidugi teada, et ma niisuguses seisukorras omad sammud kohe Londoni poole seadsin selle keerutuSkoha poole, kuhu igast Britania riigi otsast kelmistd kokku woolab. Londonisse jõudes asusin ma ühte odawaöse wõõrastemajasse elama, kus ma mõni aeg päris ilma tööta seisin; siisgi rohkem raha wälja andsin, kui mu sissetulek lubas. Mu rahalik seisukord langes nii wiimasele pulgale, et et mul kaks teed üle jäi: kas maale elama  asuda, eh! endale teist korterit otsida. Ma walisin wiimase tee ja hakkasin wäiksemat  ja odawamat korterit otsima. Selsamal päewal juhtusin ma Criterionsi juures seisatama, kui korraga keegi käe mu õlale pani. Ümber waadates tundsin ma oma endise welskeri Stamfordi üra. Üksikul inimesel on tuttawaga kokku juhtumine  ühes nii suures linnas, kui London, on päris õnn. Endisel ajal ei pidanud ma Stamfordist suuremat lugu, aga nüüd terwitasin ma teda kirjeldamata rõõmuga. Ta oli päält näha ka wäga rõõmus, tui ta mind nägi. Ma kutsusin teda omaga seltsis Halbourni pruukostile, kuhu meie ka ühes koos sõitsime. Mis Teil on? küsis ta minult imestusega, kui meie inimestega täidetud Londoni uulitsaid mööda edasi sõitsime. Teie olete kollane kui tsitron ja kõhn kui laast! Ma jutustasin taie omad juhtumised lühidalt ära ja jõudsin waewalt lõpetada, kui juba kohale jõudsime. Kodumaalt. Knresaarest. Neljapäewal peetud Saaremaa  erakorralisel maapäewal waliti riiginõunkogu  liikmete walijameeSteks Saaremaa  maamarschall A. baron Buxhöwden  ja Kuusnõmme pärisomanik E von L i n g e n. Nagu juba kord teatasime, tuleb maksuwalitsuses passide wäljaandmise juures  selle tõttu sagedasti pahandusi ette, et selles walitsuses olcwate kirjade järele ühel ehk teisel isikul nimi täiesti teine juhtub olema, kuidas see ennast harilikult nimetab ehk kudas tema nimi kirikuraamatutes  tähendatud on. Tuleb see ju muidugi sellest, et maksuwalitsuses perekonna  nimed ikka selle järele lähewad, kudas ühegi perekonna nimi enne wanast on olnud, kuna aga paljud need, kes linna elama tuliwad ja pärast ennast waldadest linna külge kirjutafiwad, oma nime kas Saksa keelde ümber paniwad ehk teisel kombel muutfiwad. Et maksuwalitsuS ikka endise nime järele passi wälja andma peab ja uut nime tarwitada ei tohi, sest et