Saarlane Politika, majanduse ja kirjanduse ajaleht. M S 3. Teisipäeval, 6. junil 1906. XX!!. aastakäik maksab: kroonnpostiga: ->-sus Ai.— ko: Vi - ».. ss . V» >. - .. V- ~ ! „ - .. V-i „ .. s« „ Üksik number S kop. JlMllb ükskord nSdalaS, igal teifipäewal.  Kuulutuste wastuwõtmine kuni Kuulutuste pUit-rid- Z kop., lehe rcSoisas AU kop. Meie seisukoht. Wiimasel ajal on „ Saarlase" endine waZtutaw toimetaja hr. H. baron Sasi sellest ametist lahkunud ja lehe wäljüandiuiscS  pole meil nüüd mitte enam neid raskusi kurta, mis baron Sosi sünnitas. Kui baron Sasi lahlus, siis oodcti mitmelt  poolt, et meie nüüd temaie „Saarlascs"  kõik ta patud üles loeksime ning ta hüSti „ette wõtalsime". Seda jätsime meelega tegemata. Kuid meie siisgi baron Sohi tegcwust täiesti puutumata ei jäta ja wötame seda edaspidi nii patju harutamise  alla, kui palju meie seisukoha küsimus  seda nõuab ja kui palju see mõisnikkude  ja eestlaste wahetorra selgitamiseks tarwis läheb. Awaldas ju baron Sasi ühes kirjas, et ka teised mõismtud mi mõtelda, kudas tema. Nõnda suS ei taha meie mitte baron Sosiiga isiklikult rchnungisi  pidada. K» oodcti pärast seda, kui karvu Sasi waSlutawa toimetaja ametist lahkus, ..Saarlase"  „wärwi muutmist", teiselt poolt oodeti „Saarluse" „wärwi awaldannst". Ka selles küsimuses ei oie meie poolt midagi sündinud. Sellets oliwad oma põhjused. Nüüd tahtsime oma seisukoha üte pitlemalt  kirjutada. Oma seisukoha üle kõneledes ja seda ära määrates, peawad aga ta ümbrusolud  teada olema. Ja sellepärast «matame ennemalt neid ümbrusolusid, mille keskel meil töötada tuleb. Neid olusid sünnitawad esiteks meie oma kodused ja teiseks wälised asjad. Esimeses  küsimuses on meil tegemist siinsete elanikkudega ja nende waheoludcga, teises küsimuses Valitsusega. Meie leht on wäike ja ei wõi peaaegu mingisugust mõju wiimases  küsimuses anda. Päätegewuseksjääwad temale kodused asjad. Ümbrusolusid selles küsimuses sclgitawad iseäranis kaks kirja, mida alamal awalda» me. Esimene kiri on küll mananenud. Ta ilmus detsembri kuu päewadeS minema!  aastal ja saadeti meie masin rahtva seas laiali. Nii mõnigi asi on selle aja sees muutnud. Aga siisgi on ta sünnis olude selgitamiseks. Teine kiri ilmus kohases Saksakeelses nädalalehes hr. baron Palmi poolt. Pääle nende kirjade «maldamist  wstame ka muud nähtusi läbirääkimise  alla. (Järgneb). Koolitamisest põlluharija  rahwa juures. J. Kirotar. 11. Kuidas peaks põllumees gmalapjik o o l i t a m a? Enne küsime: mis Mab iga mõistlik /'põllumees mõistma? Ts peab palju, mõistma:  rehkendamist, maamõõtmist ja loodi- mist, keelest need on kauba juures tarwilikad,  looduseteodust, fiisilat ja keemial,  joonestamist ja käsitööd. Käsitöödest olelsiwad soowitawad: sepa, puusepa ja sadulsepa  tööd. Ka looma-tohlri ulgtcadujed olelsiwad tarwis. Pcrenaene peaks aga mõistma  : lastekaSwatamist, korralikku toidu ja kõiksugu keedise walmiStamist, loomade kaSwatamist, arstiteadust, küsitöõfi: riidekudumist  ja õmblemist, kunsütundmist jm. Selle järele peaks ta põllumeeste ja nsests koolitamine olema. Niisuguse õpekawa wõi programmi järele antakse õpetust põllutöö ja majapidamise koolides, mida meil kahjuks  ei ole. Rahwakooli alghariduse peakfiwod küll ka lmgs wsesemad saama: õpetus külakoolis  olgu maksuta, kihelkonna koolides olgu maks wüga wüikene. Rahwakooli alghariduse  annawad ühe klassiline mimstcriumi ja teised külakoolid, täielikuma alghariduse  saawad meie lapsed aga 2. klafUisi-S miuisteriLN! sa kihelkonna koolides. Saaremaa kohta peab ütlema, ct kõige wäikjem kooliharidus, mis igal inimesel olema peats, kihelkonna ehk As"MdfiUse miniötinumi kooli teadus olema peab, sest meie külakoolid oa õiguse poolest ainult -väikeste luste eltewalmistamise koolid kihelkonna ja 2. klassiliste ministeriußi koolide -vastu, Saaremaa küla ja osalt ka kihelkonna koolid ei ole mitte aja nõudmistega sammu pidada ja edeneda suutnud. Selles on küll rohiva omawalitsns  (möllud) ja kohatised kooliwalitsused süüdi. Rühmatööl oli ja on suuremalt osalt praegugi kihelkonna kooliwaiitsuste  kücs lahjaks põlluks jäänud ja ei täida sellepärast ka neid nõudmisi kaugeltgi  mitte, miS õigel rahwakooli! olema praks. Endine kvolrwalnfuS püüab ennast scll.ga wudandada, et lvõõrukeele asi koolitööd  tagurpidi kisub. Aga üsna õige ei ole see mitte: keelcast ei wöi ju ometi kooliuwjandnSlise külje ja sisseseade pSSIs mõjuda, kuna need just kõige hulwemaS korras on za ka sise-mst tööd (õpetamift) takistawad. Ka naitawad meie paremav kihettonnaroolid ja ministeriumi koolid, ei keekasi sugugi nii ararvõitmala takistus  ei ole, tui endise rahwakooli liitjad kardawad. Aga üks suur siga on kõikidel  mett rahwakoolidel, mis iseäranis põllumeestele kahju teeb. See on tegeliku töö ja tööõpetuse puudus koolis. Laps käib neli-wüs aastat koolis ja wõõrdub sagedasti kehalikust tööst nii ära, et tal himu ainult „saksu" mängida tuleb. Zsiäranis nendes koolides, kus koolmeister  ise tööd põlgab ja !a lapsi igast tööst tagasi hoiab. Kooli teenrid on kahjulikud. Lapsed pealsiwad ise koristamist ja puhastamist  õppima. RahwakooliS on käsitöö wüga soowitaw öpcafi, just ülema kooliwaliisuse poolt, aga ma ei Lea/ühtegi kooti Saaremaal, kus mõndagi käsitööd puusepa, lukusepa, kardscpo, korwi ja harjade tegemist õpeta- takse, kuna raamatuköitmift wist ainult paaris 2. klassilises ministeriumi koolis õpetatakse. Tütarlaste käsitööst ei maksa rääkidagi, sest seda ei suudeta tänini milgi kombe! ta mõnes ministeriumi koolis, kus abinõud ja abirahad kergesti saada oleksi«ad, ikkagi, sisseseadida, ehk see küll ministeriumi poolt lväga sovlvitatud on. Püüle nende tööde peaks tingimata kihelkonna ja 2. klassilises ministeriumi koolides aiaharimises  õpetust antama. — keeduwilja kaskaswatamist,  wiljapuude istutamist ja nende eest hoolekandmist, niisama ka mesilaStepidamist.  See oleks laStcle pääle selle terwise hoiu poolest ülitähtis ja tooks ka koolile Warcmduslist kasu. Tahab põllumees oma pojale meel täielikumal  kooliharidust anda, kui kihelkonna ja 2. klassilised miiüSicnumi koolid anda wõiwad, siis pangu ta poeg linnakooli srojMLnoö zs-j-muius); püüle selle on Saaremaal Kaarma seminar selleks wäga sünnis, et poegadele täielikumat kooliharidus  anda, stst seminerlst läbiläiminie ei just igaühte, koolmeiftrrks hakkama. .'leev aga, kes linnakooli ehk seminari lad', teinud on, ei pea mitte arwama, et nad liht põllumehe ameti ja töö tariviS juba liiga koolitatud ja targad olekfiw.ad.waid niisugused olckfiwad just paraja keskmise kooliharidusega  põllumehed. Sellepärast ärgu pangu keegi selle uõuuga poissi linnakooli, el poisist pärast koolmeister, telegrahwiameinik  wöl ehk mõni koolitatud „sakS" saaks, sest see kool ei walmista lapsi miSgi ameti wastu ette, maid linnakooli lõpetanud  noormees on ainult täielikuma rahwatooli  hariduse saanud, ja mõib kas käsitööliseks  : puusepaks, lukusepaks, rätsepaks, wõi poeselliks, postiametnikuks, juustumeistriks  zne., põllumeheks wõi ka «vallakirjutajaks  alles õppima hakata, ja selleks kulub meel aastal 2—3 kooli lõpetamise järele ära. Linnakoolid ongi linna mäest  ma rahwa, s. o. käsitööliste laste ,rahwakoolils".  Kes oma poega kõrgema ameti wastu walmiStada wõib ja tahab, see pangu oma poeg juba kohe gümnasiumi kooli, uit pea kui ta selleks ettewalmisiatud  on, et sinna wastu wõetud saada wõib. Meil on küllalt põllumehi, kellel jõudu oleks poegi eht wähemalt ühtegi poega ülikoolis, poluchnikumiS, wõi mõnes muus kõrgemas koolis koolitada, aga ci mõisteta koolitamise käiku nii ette ära määrata, et sellest tõsine kasu oleks. Sagedasti  saab seesama rahakulu laSte koolitamise  pääle wäljaantud ühest koolist  last teise kolides, nii et iga aasta laps ise koolis õpib, saab peaaegu seesama  kulu kantud, mis ülikoolini koolitamise  pääle ära kuluks. Selle järeldus on siis, et noormees miSgi elukutse sõi ameti wastu hästi ette malmiStatüd ei ole, sest igal koolil on-o m a eesmärk. Niisugune plaanita koolitamine rikub sagedasti nooreinimese terme tulewiku ära. On poeg gümnasiumi S—6 klasfigi läbi