ja herra A. Jansoni kätte (v.-lleiöpöxpi"i., MiiHMLi. llöp. s, Ii». 49) joata. Päälinnas wõtawod kõik ülemalnimetatud pääioimekonna liikmed igal ajal andeid wastu. Igal kuul üks kord antakse Eesti päewalehtsdes kuu jooksul sissetulnud  summade üle aru, mille juures ka lahkete annetajate nimed awaldataksc. Pääle selle owaldatakse  weel pärast korjanduse lõppu üleüldine aruanne nimetatud lehtedes. Sissetulnud lummad pandakse wiibimata kohalistesse riigi hoiukassadesse  intressi pääle, kuhu nad kuni nende seaduslise  äratarwitamiseni jääwad. Seega awab siis nüüd päätoimekond korjanduse ja palub südamest kõiki suguwendafiv ja -õdesid, kõiki kadunud professori sõpru ja ouustajaid, iseäranis aga Eesti ajalehtede toimetajaid. Eesti seltside eestseisust ja teisi awalikka tegelasi seda kaunist cttewõtet kõigest jõuust edendada ja toetada ja oma ringkonnas tema wastu osawõtmist äratada. Korjamise-aja termin ei ole kuigi pikk, sellepärast palub päätoimekond annete korjamise ja annetamisega  rutata, et lubatud aasta jooksul tarwi- summa kokku tuleks. Õndsale professorile oliwad kõik Eesti rahwa liikmed ühel wiistl armsad. Tulgu stis ka igast Eesti kodust andeid tema wiimase puhkepaiga ilustamiseks! Professor J. Köleri mälestusesamba ehitamise hääks toimepandawa korjanduse Päätoimekond. Toimetuse tähendus. Ka „Saarlase" toimetus wõtab andeid igatahes wastu, mida lugejaid  tähele palume panna. sündinud lugu jutustada, kui see teile aga mitte wäga igawaks ei lähe. Sest pole wiga, meil on aega küll, kui meie aga teie maja rahu ei riku. Kell pole weel üheksagi. Jutustage, jutustage, hüüti korraga mitmelt poolt. Teie mõtte kohta patu läbi õnnistusele, olen mina wäga uudishimmuline, sõnas õpetaja Walter, järelmõteldeS kes senini vaikinud oli üsna noore päraline mees, walwakate juukste ja lihtsa olekuga, kelle näo jooned hää südamega inimest awaldafiwad.  Ma wõin mõtelda, kuidas patt mõnikord inimesele õnnistuseks wõib olla, aga ma tahaksin siisgi häämeelega teada, kudas teie seda seletate. Siin on lähemaid  seletusi tarwis, muidu kõlab teie Aelus, nagu peaks inimene just pattu tegema, et see talle õnnistuseks tuleks- Selle juures wõib teil õigus olla, wastaS  tohter natuke järele mõteldes, ning ma ei soowiks mitte, et keegi minu üteluse läbi eksitatud saaks. Ei, ei, patu läbi õnnistusele, seda ei wõi meie mitte nõnda mõista, nagu püüaks meie sellega pattu edendada- Km teis seda tõesti soowite, minu herrad, siis pean mina selleks mõned tähendused  abiks wõima, mis ma mitmete elu juhtumiste ja juttude juures üles märkinud  olen. Mõned asjad olen ma aga üsna hästi meeles pidanud. Ses jutt käib ainult ühe mehe kohta, ütles ta üleStõuStes ning kirjutuse laua juurde astudes. Ta tegi ühe puldikese lahti ning wõttis säält mõned käekirjakssed wälja- Ning ses mees olen mina ise, sõnas ta fiia wahele ja istus laua äärde maha, mõned paberid oma ette wälja laotades. Kui teil siis meele pärast on Pidage natuke, tohtri herra, ütles professor. Meie armsa majaisanda luboga ta wõttis pudeli ning kallas klaasid täis. Nüüd weel Hele klaaside kõla oli kambris kuuldaw seltskonna liikmed istufiwad üksteise lähemale  ning tohter algas oma juttu: Minu isal oli kaks poega, mina, ning minu poolwend Edgar. Isal, kes kõigest hingest soldat oli, ei olnud suuremat soowi, kui et tema pojad ka ohwitserideks saaksiwad. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Passiseadusest. Teatawasti on wallawalitsusel õigus isikule, kes oma wallamaksusid ära ei ole maksnud, paSst seni keelata, kuni ta oma maksud ära maksab. Et niisugune seadus inimeste waba liikumist takistab ja selles üleüldine arwamine juba ammu parandust soowis, fiis wõttis, nagu kohalikud lehed teatawad,  iseäraline nõuukogu selle küsimuse Peterburis kõne alla. 17. dets. tuli seks Kõigekõrgemalt poolt luba, et passiseadus ilma eestulewa aja pääle edasi lükkamata läbiwaatamisele wõetaks ja passidele seaduse teel ainult politseilik tähendus antaks, s. o. pass olgu ainult tunnistuseks, mis tõendab, kes keegi on, kuna passide wäljaandmise  juures mingisuguseid kitsendusi ei tohi teha. Peterburi „Eesti Häätegewa Seltsi" üleskutse kohta uueaasta õnnesoowideft lunastamise asjus kehwemate Eesti sugust üliõppijate hääks tähendab „Balt. Westn.", et eestlased liiga wähe osawõtmist üliõppijate  toetamiseks awaldada. Nimetatud Läti leht ütleb: Siiamaale tuli nimetatud Eesti seltsile sellel teel üliõpilaste toetamiseks  iga aasta ainult wäike summa raha sisse selle summaga wõrreldes, mida Riia Läti Selts samaks otstarbeks kokku korjab. Kuna Läti õpetatud mehed, mõnesugused  seltsid ja jõukamad mehed selles asjas rohwale äratawat eeskuju näitawad, ei ole eestlaste juures sellest kõigest weel midagi märgata. Eesti õpetatud mehed, kes ise üliõpp-ja rasked ja puudulised olud läbi on maitsenud, wõtawad, nagu ajalehtedes awaldatud andjate nimekirjast näha, koguni wüiksel arwul uueaasta õnnesoowide  lunastamisest osa ja needgi, kes osa wõtawad ohwerdawad mõeldud otstarbeks  igaüks ainult I—3 rbl., Eesti seltside ja jõukamate Eesti meeste poolt ei ohwerdata  üliõppijate toetamiseks mitte midagi. Kui need, kes nõnda ütelda rahwa eesotsas seisawad, selle kõigiti kiiduwüärt aSja waStu nii leiged on, siis ei ole ju sugugi ime, kui ka rahwas sellest nii leigelt osa wõtab. Oleks küll soowida. et asi selle poolest paraneks ja Läti lehel edaspidi mahti ei oleks sarnast etteheidet teha, kuna tal kahjuks  nüüd küll õigus on. Sest lätlaste körwal on meie uueaasta õnnesoowidest lunastamise summa koguni pisike olnud. Tartumaalt. Möistatuslise kuritöö üle kirjutab /Postimees" : Tähtwerest : Paari nädala eest nägiwad ühel õhtul Tähtwere Tamoja talu pererahwas, et nende heinakuhi põles. Kuid nad tulekahju  juurde jõudsiwad, oli üks osa kuhjast lausa leegis. Mis neid aga imestama ja kohkuma pani, oli iseäranis see, et nendele kuhja juurest halast! inimene palja jalu, palja pääga waStu jooksis, kellel ainsaks ihukatteks ainult meel aluspüksid  oliwad. „Miks teie põletate mind, miks teie põletate mind ?!" hüüdis ta wastatulejatele täie kurjaga ja tõttas ise Tamoja talusse marju otsima. See oli Tamoja talu mullune sulane G., kes esialgul nähtawasti nõdrameelne nähti olewat. Kui tema ärewus tüki aja pärast kadunud oli, hakkas ta asjalugu seletama: Kuhja põlema panija ei olla mitte tema. Tema olla Nõost tulnud, kus ta raudteejaamades  tööd olla otsinud. Tamoja talu ligidale jõudes olla talle kaks wastutulijat  meest kallale asunud ja rewolwriga ähwardades tema käest kõik ärariisunud, mis temal olnud. Siis wedanud nad tema ligidal olema heinakuhja juurde, matnud ta heinte sisse ja pannud kuhja põlema . . . Täielikku pilti kõigest sellest juhtumisest ei suutwat ta mitte anda, sest et ehmatus tema, kui temale rewolwriga kallale asutud, meeletuks teinud. Hiljem on selgeks tulnud, et mehel tõesti selg ja küünarnukid põlemisehaawu on awaldanud, nii et ta arstiabi tarwitab. Praegu on asi kohtu-uurimise all. Siin juures tuleb seda tähele panna, et põhjust mitte olemas ei olewat, Mis arwamift ärataks, et G. tulesüütaja wõikS olla. Sest teenistuse ajal ei olewat mingit tüli tema ja leiwawanema wahel ette tulnud. Tallinnast. Ristimine Tallinna  sadamas. Jõulu laupäewa öösel kell 12 oli kohaliku E. päewalehe teatel Tallinna uues sadamas püha toimetus  ristimine. Siia ilmus 15 inimest, meeste- ja naesterahwad. Pauwilla mähid pidasiwad neid esiteks kinni ja küsisiwad, et kuhu nad lähemad. Küsijad saiwad waikse wastuse nad minna ristima: see toimetus olla ka nii hädaline, et seda tingimata sel silmapilgul korda peab saadetama. Jseenesestgi mõista, et mahti» del niisuguse soowi pääle mitte midagi eitawat polnud wastata, enam sai nende üle uudishimu wõitu: 6—7 kraadi külma ja merewette süda-öösel ristima l Ristiarmu  järel jänuneja wõttis omal riided seljast ära, ainult särk, aluspüksid ja sokid jäiwad ümber, pani omale pika walge särgi, mis poole sääreni ulatas, selga ja läks umbes 15 sammu maad mee sisse. Waimulik, kes maani ulatama walge rüü omale selga pani, astus talle järele. Siin mee sees luges ta ristimisesõnad. Nende lõpul wajutas ristija listitama üle pää mee alla. Kui see säält wälja tuli, kuuldus waimuliku suust „aamen." Sel kombel ristiti üleüldse  kaks meeSterahwast, umbes 35 a. manad, ja kaks naesterahwast, umbes 30 a- ja 15 a. manad. Hambaid lõgistades kiideti pärast Hardani mee soojust, lM Naljaks. HäSnõuu. Kaarel: „Mina olen suur piibutõmbaja, aga tohter on mulle haiguse pärast piibutõmbamise ära keelanud. Mis ma nüüd pean tegema?" Juhan: „Mine teise tohtri juurde, keS piibupõletamist sulle lubab." Koolipreili (looduseõpetuse tunnil): „Nüüd wõtame läbipaistwad kehad käsile. Nimeta, Emilie, mõnda asja!" Emi lie: „ Aknaklaas." Koolipreili: „Õige I Sohwie, nimeta sina midagi muud l" Sohwie: „Wõtmeauk! -- WõõraS: ~Tulise päralt! Mis wesi see on? Suur rvihmauss sees ja seda pean mina jooma!" Teener (waatab hoolega klaasi ja ütleb siis kõige lahkema näoga): „See uss on ju surnud!" Linnalaps nägi maal wafikaid ja küsis: „Mis asjad need on?" Temale öeldi, et wafikad. „AH soo," pajatas laps upsakalt; „ma tean küll, need tehtakse ju wasikanahaft!" Saarlane. 1904. M 1