Saarlane M 40. Teisipäeval, 7. öktovril 1903. XIX. aaslakiiik. „S«»«rr<»NS" maksab: Saaremaal aastas . . t rbl. 30 kp. Pooles aastas 1 „ 23 „ Ilmub igalksi.sipä.6»Vc»t'. Kurcsaares Aaarlase toimetuscle,Kuresaardc. Kuulutuste petit rida maksab F k. RW Üleüldine politika ajaleh! lsan- ja iinnarahvlaie. UM Loomade kaitseks. Igaüks peaks küll oma looma waewa tundma, aga meie juures ei taheta seda mitte tunda. Sest loomadega ümberkäimine on meie juures lihtsalt hirmus Et joodikud  hobustega karmilt ümber käiwad, on ju mana asi Siin asub kari joodikuid wankrisse ja waene loom wedagu ja jooksku nii, et hing kurkus Palju kaynatawad hobused hooletute peremeeste tõttu, kui nad talwissl ajal libedal teel ilma raotumata  käima peawad, ehk halbade riistade läbi meriseks õörutakse. Mõned on nii karmi südamega, et nad hobuse peaaegu surnuks  pekfawad, kui koorm juhtub kraami minema  ja hobune seda enam wälja wedada ja jaksa. Ja sääl juures ei peksata hobust mitte piitsaga ehk witsaga, maid sagedasti on juhtumisi olnud, et hobuseid niisugustel kordadel kaigastega, jah isegi aiahirdega peksetakse. Kõige hirmsamani piinatakse aga hobuseid laatadel. Sääl peksetakse hobuseid üsna wilunud wiisi pärast. Hobune peab erk ja wäle olema ning selleks peab teda piits tegema, kui ta ka muidu tuim loom on. Jä kõige hirmsam on meel hobuste paksukstegemine peksmise läbi. Asi on küll imelik ja hirmus kuulda, aga ometigi on lugu nii. Sest mõnedel on moeks hobust enne laadale toomist nii kangesti peksta, et ta ülesse paistetab ja selle tõttu siis paks wästa näeb. Seda looma piinamise tööd toimetatakse harili'ult köie otsaga- Sellega peksetakse hobuse pehmemaid kohte nii kaua. kuni need ülesse paistetawad, ja nõnda saabgi üsna lahjast hobusest paksu hobuse laada ajaks, et see läbi ostjat petta. Siin ei ole siis mitte üksnes hobuse piinamisega tegemist, waid ka ligemise petmisega. Loomade piinamise maha surumiseks tuleks meil hästi hoolsasti tööd tegema hakata. Sest loomade., piinamise läbi ei tunne mitte üksnes loomad waewa ja walu, waid see sünnitab üleüldse toorest halastamata  maimu inimeste sekka. Kes loomaga  halwasti ümber käib, see käib ka oma ligimisega halwasti ümber ja on oma loomu poolest toores, kare inimene. Loomade  piinamise lõpetamise hääks töötades, harime ka ühtlasi rahwa tundmust, kaswatame  üleüldse rahwast enam kaastundmisele Et seda kätte saada, et rahwast ka looma wastu osawotlltumaks teha, tuleks meil kõige päält nooresoo keskel sellekohalist tööd teha. Kodus saks lastele köwasti  ära keelma, kõlge «vaiksemat looma ühel ehk teisel teel piinata. Ka sääsed ja kärm- sed jäätagu rahule. Suurt lõbu teeb näi? tuseks lapsele see, kui ta karmbse ehk parmu  kinni püüab, selle nõela ehk muu mahe  asja otsa pistab ja seda siis sääl piriseda laseb. Kõigist niisugustest tegewustest  hoitagu last eemale. Temale muretsatagu kodulugemiseks wäikesi piltidega jutu raamatukesi elajate üle. Siis katsutagu lapsele koolis ka kaastundmist elajate wastu sisse istutada ja isegi leeris ärgu jäätagu seda tegemata. Parajat silmapilku  leiab selleks küll. Aga ka wanemate inimeste seas tuleb tööd teha. Selleks katsuga igaüks parajal kohal oma mõju näidata Juhtub keegi looma piinajat nägema, katsugu piinajat hää sõnaga paremate mõtete ja mõistlikuma  tegewuse pääle wiia. See on meie iga ühe inimselik kohus. Rohket tööd hääde tagajärgedega wõiks ja peaks siin Saaremaa Loomakaitse Selts tegema. Wähcdel on ehk teada, et siin niisugune selts üleüldse olemas on, sest et nimetatud selts enesest mähe elumärki annab. Loomade kaitseks pole siin midagi suuremat tehtud, pole ühtegi üleskutset kohase rahwa jaoks awaldatud, et seltsist osa wõtta ja seltsi tööd edendada.  Alatu ori. 10 „Saarlase" jaoks kirjutanud H> Sügawates mõtetes waikides astusiwad nad teine teise kõrwas edasi, kuni nad häkitselt kellegi astumise kõminat kuulsiwad, mis ikka ligemale tuli. Need oliwadgi kärneri poisid, kes Liisale oliwad järele saadetud. Nad tuliwad lähemale ning wancm nendest, mütsi alandlikult maha mõttes, ütles: Armuline proua soowiwad preiliga kohe kokku saada! Preili Bolten ei tule mitte Zernitsele tagasi, aga tulge minu järele Grenzhost, ma tahan prouale mõned read kirjutada, ütles Adols. Wäga häa, krahwi herra, wastas poiss alandlikult ning tegi mis kästud oli. Noorem poiss läks kodu poole tagasi, kuna wanem sakstega ühes Greuzhofi poole ruttas. Siin saatis Adolf poisi peretuppa ning läks Liisaga oma kambri. Minge teie natukeseks ajaks üles passija jutule, ma tahan Zernitfi prouale mõned read kirjutada,  ütles Adolf ning iStus ise laua taha tooli pääle. Sääl kirjutas ta prouale järgmise kirja: Armuline proua! Mina juhtusin täna teie pojaga metsas kokku kõlbmata teo juures, kus ta üht ilmasüüta  inimest eluks ajaks õnnetumaks tahtis teha. Mul ei olnud rohkem walida, kas seda hirmust tööd oma silma ees teha lasta ehk Oswaldi maha lüüa, nõupidamiseks ei olnud mul enam aega. Ma usun, et see ühe kõrgema wõimu tahtmine oli, et mina just sel tunnil metsa pidin minema. Usun ka seda, et üks nägemata waim minu käewart juhatas, mis La tegi. Südame põhjast kahetsen ma seda, et teie poeg, kellega meie koolis suured sõbrad olime, minu käe läbi langema pidi; see pole aga mitte minu süü. Ma tahan juhtumist ise weel täna politseile teada anda, millega ma teie waewa wähendan.  Liisa, kes teie wiha kardab, ei tule Zernitsele  enam tagasi, ta on siin ajuti pääwarju leidnud. Kõige suuremat auu pakkudes olen teie alandlik teener, Krahw Ostcrfelde, Pärast selle kirja walmistamist kirjutas ta meel ühe teise kirja politseile ning andis kirjad siis toapoisi kätte ärasaatmiseks. Waewalt oli ta oma kirjadega malmis, kui keegi ukse pihta koputas. Sisse kutsudes astus Liisa kambri. Ma palun teid, Adolf ütleS ta äritult, kandke selle eest hoolt, et mind warSti linna wiidaks; minu siin olek wöib teiste tähelepanemist  äratada. Teie soow saab kahe täidetud, aga istuge weel enne natuke, Liisa, mul on teiega rääkimist. Teate ka, et meie nüüd üksteist kaua enam näha ei saa, wõib olla, et saatus meid tänase juhtumise läbi igaweSti lahutab. Ja, küll kohus teid nüüd wist kinni paneb, wõib olla, et mitmeks ja mitmeks aastaks ning ma olen selle juures süüdlane. Oh, see on hirmus! Miks pärast pidi see nõnda sündima ? ütles Liisa käsi wastu silmi surudes  ning walju häälega nuttes. Mitte teie ei ole süüdlane, maid see, keda Jumal minu käe läbi karistanud on. Aga teil on õigus, et mind kinni pannakse, wõib ka mitmeks aastaks ning kui ma ükskord  jälle priiks saan, siis on mu keha nõrk ning juuksed hallid. Sellepärast tahan ma täna teiega jumalaga jätta igawesti. Teie teate ju wäga hästi, et see minu kõige sügawam soow oli, sest ajast, kui ma teid tunnen, teile elada, teie elu kergitada, nagu teie seda ära teeninud olite ning teiega ühes õnnelik olla. Oswald on nüüd kõik minu unenäod ning ettewõlted ära rikkunud, ja minu noore põlwe elu hukka saatnud. Minu elu päewad saamad nüüd mangi hoone müüride taga kurblikud olema, aga teie wõite uskuda, et ma teie hääks teeksin, mis mul ial wõimalik on. Adolf! karjus Liisa hakdasti nuttes ning tema kaela langedes. Adolf seisis wagufi ühe koha pääl nagu wrrsta post ning ei suutnud ennast paigast liigutada, kuna ta wiimakS wärisewa häälega  ütles: Minu armas kallis Liisale! Adolf, jae, jäe mu juurde, oh jäe nüüd täiesti! Adolf suutleS teda otsa eest ning ütles. Liisal oma wastu rindu surudes: Walus, walus on minul sinust lahkuda, aga kui ma ise seda ei tee, füs kistakse mind sinu küllest lahti ning wiiakse sinu kõcwast ära. Jumal pole seda mitte tahtnud, et meie koos pidime elama, ta saab aga sulle ühte teist saatma, kes sind jälle õnnelikuks teeb. Koputati ukse pihta. Kohkunult laskis Adolf Liisa lahti ning hüüdis ..sisse!" Toapoiss  astus ukse wahele ja ütleS: Proua laseb noorth.rrat oma kambri paluda. Tulen kohe. Uks pandi kitini ning nad oliwad jälle üksi.