Saarlane Politika, majanduse ja kirjanduse ajaleht. M 6. TeistGewal, 31. januarilttWS. l XXll aastttkmk. maksab: kroonupostiga: ».,«>>« S - 1., p V- .. 1 2S '/« .. - ..: .. maapostiga: „ t .30 , V- .. - . '/» .. 30 Üksik «gmbxr 3 kop. Ilmub ükskord nSdokos, igal teistpäewul.  Toimetus Kur.saanS PitkoS uu'., Trcff.ui majaS ,X« lg Kuulutuste wastuwõtmiue ku». k llu 1. eSmuSpS^wal. Kuulutuste p-tit.rida Z kop., lehc e-Sotj-S Sll kop. Saaremaa oludest. Et meie rahwa püüded mitmelt poolt teist wedu on km mõisaomanik' kude?, o« loomulik. Niisama peame ka meie aru saama, et mõisnikkudel nende seisukohast  waadateS ka oma jagu õigust on, sest rahwaS ei ole igal kohal mõistnud vaia püüdeid ja soowifid nii wiisi awaldada, kuidas wiisakuS ja haritud inimese olek nõuab. Pääle selle on rahwa seast tõusnud  üksikud üle piiri läinud isikud ka küllalt  kaasa aitanud rahwa auu määrida wägiwalla ja ühekohtuste tegudega, mille läbi mõnelgi kõrwalisel päältwaatjal, iseäranis  äga weel erapoolikul teise rahwuse liikmel, asi nii moodi näib olrwat, nagu oleks terwe rahwaS süüdi. Õnneks wõime meie selgete nähtuste waral tõendada, et laiadel rahwakihtidel nii suurt süüd ei ole, kui nende kaela tahetakse weeretada, ja ehk küll ärewuse päiwil mõndagi sündis, mis oleks wõinud sündimata jääda, siisgi on Saare rahwa seas rohkem auusaid talumehi, kui seda uskuda tahetakse. Et aga rohwas ka ekslikult ei arwaks, et kõik mõisnikud meist paha arwawad, siis nõuab õiguse tundmus, et rohivast ka niisuguste häältega tutwustame, mis teisest leerist tulewad, aga siisgi rahwa kohta õiglaselt, ilma paha meeleta ja erapooletult  otsustawad. Seepärast mölan Kuresaare Saksakeelsest Nädalileheft, mida oma praeguse sisu järele üleüldse talurahwa sõbraks lugeda ei wöi, ühe mõisniku kirja, mis näitad, kuidas üks osa saksu mõtlewad. Selle tüki kirjutaja Gerhard b a r o n N o l ken Randwerest heidab ennem üleüldise pilgu Ülemaa olude pääle, kust poolt ärewuZ tõusis ja aegamööda kä Saaremaa  pääle lagunes, ja arwab, et walitsuse  poolt õleks olnud, enne suurte segaduste algust surumise tööd tegema  hakata, mille läbi laiemad rahwa kihid ei oleks kannatama pidanud. Siis kirjeldab  tema kuidas alguses Saaremaa rahuliseks  jäänud ja ainult sügisel ka meil segadused ilmunud, ennem üksikult, siis suuremal  mõõdul, igalpool aga pääasjulikUlt Suuremas nähtuste järel. 50 pärismõisat olla waranduse põlemiste läbi üle 100,000 rbl. kahju saanud; peaaegu igalpool nõudnud  rentnikud rendialandamist, kuni 50°/° ja rohkem, ja mõnel pool olla mõisnikud ennast tunnud sunnitud olewot mõisatest lahkuma. Ka nekruti wõtmise ajal olnud teatawad rahutused. Siis aga hakanud nowembri lõpul miitingite ajajärk; ka siin lastud Ülemaa eesmärgi järel walla ametnikud  lahti, ja walitud uued, lõrgulud .rentide  ja maksude maksmise wastu, tahetud riigi ametikohti boikoteerida. Kes mõistliku  sõna lausuda katsunud, seda karjutud maha. Tehtud kõige käremeelsemad otsused. Ka monopolipos lõhkumine ei tohtinud puududa. Nii olla palanu! kõige kõrgemale tipule tõusnud ja põuewusega olla 1. januarits awaldatud streikisid oodaiud, kuna 2. jõulupühal  sõjawäge siia tõi. Kohe selle järge põlenud KauniSpää mõisas 5 hoonet ja Elmel karjalaudad 88 loomaga maha. Nüüd haktanud soldatid ja tugewamakS  saanud politsei maalt inimesi linna kinni tooma, ja nüüd olla loota, et mcie rahwaS, kui ka mõni eksitaja trahwi eest põgsnenud, ometigi pea rahule jääb, ja tuüwikuS parandusi ainult seaduse poolt piiratud priiuses otsima saab, et kõrgemat waimuharidust ja waranduslist hääd käekäiku  kätte saada. Kui nüüd küsida, kuidas saab tulewikus kooselamine sakSie ja Eesti rahwa wahel kujunema, siis olla selle pääle raske kosta. Kirjakirjutaja loodab, et praegused rahutused köueilma moodi õhku puhaStawad.  Kõik sidemed mõisniku sa talumehe wahel ei olla weel katkestatud, maid ainult lödwendatud. Korraga uus ühise töö programmi  teha on wõimata, oga nii palju on kindel, et suuremaupidojute esimene ülesanne peaks olema laiurenlnikkudeke wõimalikult ruttu rendimaad pürisomanwaranduslift  ohwrit pealsimad kannatama. Siis olla weel häid koolisid tarsiS, milledes  hästi kaswa.atakse, aga mitte ainult surnud wiifil Wenekeelt pähe ei tuubita. Edasi olla üks wiga Saaremaal, et kohtuuurimissd  oma otstarbel ei täida; kaS süüd kohtuasutuste juures otsida ehk mujal, seda ei tea tema otsustada, oga nii palju olla kindel, et pahad isikud, keda meie rahwa seas niisama ei puudu kui mujal, julgeks ja kartmatuks minna, sest et nemad pecaegu  ialgi trahwitud ei saa. See läbi wõib sündida, et kes asja pääliskaudselt silmab, arwata wõib, kui oleks kõik rahwaS  süüdlane. Kuna ometi kelmide tcgewuse  läbi wäike mees lageda! maal ikka enam kannatab kui suuremas pidaja, siis oleks see ometi rahwa õigus, ajakirjandusele aga tänulik üleSanue, selle pääle seista, et süüteod kõwaSti läbi uuritud sauksiwad, sest siis wõib selgeks teha, et ainult mõned alatud kelmid süüdlased on, aga suur rahwahulk süütegudest prii ja ilmsüüta. AgaK kõige suurem tähendus olla tulewikus  Eesti rahwa juhtidel ja ajakirjandusel.  Ärewuse aegadel karjuwad käremeelsed  ikka kõige rohkem, aga ialgi ei ole weel rahwad kaua eksitajate järel jooksnud. Pea tulla aeg, kus rahwas mõistlikkude juhtide sõna hakkab tähele panema. Siis mõtelgu aga need, et igal priil rahwal mitte ainult õigused, maid ka kohused täita on, ja wõitluse sõjariistu, nii kui streiki, ei tohi mitte liig kangesti tarwitada. On juba praegu awalikuks tulnud, kui määratut  õnnetust wabrikulinnades töö siisukud  ehk streigid toonud on. Saaremaal ei tohi unustada, ei suurem osa tööd mõisates vaesed ja tüdrukud teewad, kes selle läbi palju kõrwateenistuft saamad, kuna töõ-jõukamad mehed wälja lühemad tööd otsima. Siin ei wõi mitte teiste eeskuju järel ühte shabloni teha, waid meie peame oma olude järel oma asju mõõtma. Teisest küljest waadates peab aga ka suuremaa pidaja tõsiselt seda noomitust südamesse wõtma, ja alati selle pääle mõtlema, et kui sõjawägi ja politsei meie maal korra jalale seadnud on, siis tulewiku  tööst kõige wähem osa ära tehtud on. Mõisnikud peawad rahu ülemal pidamise eest hoolt kandma, aga seda nemad wõiwad ainult siis, kui nad rahwa õiglasi nõudmisi  ja täidetawaid soowisid mitte tagasi ei lüka, wäikftid tülisid mitte niisugusteks ei pea, mida enam parandada ei saa. Mis nemad korra on tunnud õige olewat, seda peawad nemad kõikumata silmas pidama.  Lõpuks ütleb kirjakirjutaja: „ Hoiame ennast selle eest, et ajalugu mitte meie üle sedasama purustawat sõna ei Ütle, mis ta Prantsusemaa wälja: rändanute mõisnikule üle on ütelnud: Nemad ei.olnud midagi unustanud ja ka ei midagi õppinud." Nii ühe mõisniku sulg. Kõige tähelepanemise  wäärilisem selle kirja kohta aga on see, et Tartu Saksa ajaleht tema alguse kib, aga wiimsed sõnad, mis" snn jutumärkide wahele on wõ-tud, Ütlemata jätab. Ka Saksa ajalehedgi tunnistawad seega, et see otsuS meie maa mõisnikkude kohta hästi käre on, aga et tema Saksa sulest on tulnud, siis ei waidle nemad just selle wastu, kuid ei julge mid sõnu korrata. Sest Prantsuse mõisnikud, kes suure mässu ajal omalt maalt pidiwad põgenema ja wõõraS riikitz armuleiba sööma, tuliwad jälle omale maale tagasi, aga häda ei olnud neid õpetanud. Nemad hakkastwad  manal wiisil elama ja talitama, nii et ajaloo kirjutaja nende üle selle mõruda otsuse tegi. Kui tulcwiku rahupäiwil praeguse ajajärgu üle ajalugu kirjutatakse, mis sõnu saab ajakirjanik kiis tarwitama? KaS on sakste seas wõit niisuguse maimu meeste pool, kui selle kirjatüki kirjutajal, wõi kas jääb endine meel, mis praegustel oludel oma pääd uhkelt tõstab, wõitjakS. Aga ka teisest küljest: Ajalugu saab ka meis Eesti rahwa üle otsust andma. Kas saab ta meie kohta sedasama sõna tarwitama. KaS meil ei ole midagi tarwis õppida ja midagi unustada? Kas meie ei pea unustama,  mis meile kurja tehtud, kui meie näeme, et meie mustast d järele andwad, ja kas meie ei pea praeguse raskete koolitundide  järele kaineks saanud oleKa ja õppima,  et wiha ja käremeelsus meile hoopis rohkem kahju on saatnud kui kasu. KeS rahwa kasude eest seisab, ei tohi meeletumale  häwitamise himule ja isiklikule wihawaenule maad anda, sest kusalgi Lerwes  maailmas ei ole rahwa käekäik muudel abinõudel tõusnud, kui sihikindlal töötegemisel  ja wõitlufel kultuura sõjariistadega majanduslisel ja hariduslisel tööpõllul. Unustagem  ja õppigem, muidu läheb praeguse aja õpetus ka meist kasuta mööda. 0. Li.