Eesti Postimees S»r. W. Tallinnas, netjapitewal, » mail. W«Ä. tomcks, lockr j« trMßa on Niguliste uul. (no .Umiouot! xzi.) nr. Adress kirjadele: kr. uus. „9Liu Hoeruzvsvei-",  ?LL6ni, „ Eesti Postimehe"  toimetusele Tallinnas Telegrammi adress MW ma- j» lißmhMe. ! SA. aastakäik. Kuulutuste nonpareille - rida maksab kuulutuste  kulgedel 5 kop., juhtkirjade ees 15 kop. Kuulutuste wastuwõtmtne neljapäewa hom« mikul ilmuma numbri jaoks kuni kesknädali hommiku kell I^-ni. > Tellimiste ja kuulutuste wastuwotjate > nimed amaldatakse aeg ajalt kuulutuste hulgas ..Kesti Wtimes" >ch»d > ühes „Hhtuste kõnede", „Nissioni!  lehe" ja „PSllutöö ja teaduste ! eralisaga": 5 postiga: ! rbl, kop. > aast. S. .. 2.45 V 2 « 1. 60 » -85 kuus IO ilma postita: rbl. lop. aast. Z. S 0 S«> Vs „ ss V 4. » " «s mus SZ Mäliamaole 3 rbl õS kop. aostao. l Üksiku numbri hind 6 kop. Kas idealid? 2 Segaseks jääb meile ka hra  seisukoht  perekonna asjus, kus ta koduelu nii armutumalt arwustab ja laulude pühendamist  abikaasale põlastades nimetab. Tolstoi arwamise järele peaks sugulik ühendus üsna kaduma, nii et ka inimesesugu otsa lõpeks, teiste tahtmine aga on, et sugulik läbikäimine üsna wabaks peaks antama ja ses asjas mingisuguseid piirisid ega kitsendusi ei tohiks olla, lastekaswatamift aga peaks riik oma hoolde mõtma mi mitmesugused ja üksteise wastu käiwad tahtmised on perekonna wastastel,  sellepärast oleks wäga soowitaw olnud, kui hra Pung oma seisukohta ligemalt oleks seletanud. Niisama põlastusega räägib hra Pung, et wilister ennast lillede ilust, särawatest tähtedest, päikesest, kumamast kuust, koidust ja ehast rõõmustab.  Huwitaw oleks teada saada, kas hra Pung'al enesel niisugusest looduseilust mingit rõõmu ei ole? Wõi ehk on see noore inimese ideal, õitsmat aasa nähes kohe järele arwata, kui mitu puuda säält heinu saab, kui kauaks see lehmadele ja hobustele söögiks ulatab ning kui palju see raha sisse toob ? Mis rõõmu annab aga see arwamine, kui wäli wõõras on? Inimene on ju nõnda andke andeks! pidin ütlema: inimene on ju nõnda Jumalast loodud, aga sääl tuli meel õigel ajal meelde, et osalt inimesi tõendawad, nemad ei ollagi Jumala loodud, maid loomade sünnitatud  ; kas hra Pung ka nende seast on, seda ma ei tea, aga et needgi ei wõiks pahandada, siis ütleme paremini: see on ju nõnda ini- mese weres, et ka säärased ilmakasuta asjad nagu lehkawad lilled, särawad Lähed, wulisew wssi jne. teda rõõmsamaks teemad, aga mis pahandust see sünnitab, seda hra Pung ei seleta: üleüldse jääb wäga palju hra Pung'a kirjas segaseks. „Wilister" ei ole ju tema ülesleidus, ega paku tema raamatukene mingit uudist, sest sedasama oleme mitmel kümnel korral ajakirjades  ja Louarerno" ning teistes lugenud, nähtawalt on hra Pung'gi nendest hallikatest ammutanud. Aga Wene ajakirjad lõikawad kuue enam ehk wähem oma mõõdu järel omast riidest, kuna hra Pung wõõrast „kahwtani" meis olude õlale katsub sünnitada ja see ei kata igas kohas. Mis Prantsuse- wõi Saksamaal õpetatud mees awalikus ja poliitikaelus  wõib teha ja peab tegema, see ei ole ikka ka Wsnemaal wõimalik; ja jälle palju, mis Wene õpetatud meestel oma rahwa keskel wõimalik  on, ei ole Eestis mitte wõimalik. Laewad,  mis Wolgat mööda käiwad, ei pääse Emajõge mööda edasi. See tuleb hra Pung'ale ka lõpupoole meelde ja ta ütleb sest küll olewat, „kui meie oma jõudu häädele püüdmistele ja plaanidele ka ainult toetuseks annname, ehk ka ainult, kui m eie neile mitte wastu ei tööta." Kas tõesti? Mikspärast siis wilistrid hukka mõista? Ega nende „finisuka poefia" ja wanawara uurimine hra Pung'a parematele idealidele ometi wastu ei tööta. Ja missugused on need paremad idealid? Seda hra Pung ei ütle. Kahju! MMe 06NM0, ütleb wenelane. Lugeja tunneb ennast petetud olewat. Raamat antakse wälja ja kuulutatakse: .Meie nooresoo idealid," aga raamatus ei näidata idealidest