Saarlane maksab: kroonupostiga! aastas s r. - kop '/» . 1.. 25 „ V» „ -.. 75 ~ maapostiga: . I» 50 V- - l - .1 Vi .. -.. 50 .. Üksik number 3 kop. IIMUb korda nädalail, kesknädalal ja laupäewal. Toimetus KmesaarcZ Pilkas uu>.. Kuulutuste tvastuwõtmiue kuni kellu 1 päewal -nn- lehe ilmumist. Kuulutuste p-tit-rida S kop., lehe eesoilas SU kop. M 3. Laupäewal, 12. januaril 1908. XXIV. aastakLik Asutagem ühistegewusi. Sauere külasse on hiljuti oStu- ju müüma-ühisuS asutatud. See on samm, mille üle igaüks, kes rahwale edu soowib, südamest rõõmu tunneb. Ainult ühi Stegewuse  lübi wõib meie kehwa Saare rahwas haljale oksale jõuda. Ma ei mõtle siin mitte ainult kaubaühisuSte pääle- Ei. Ühistegewuse läbi wõib palju muid suuri asju korda saota. Kihelkonnal on mitu suuremat laewa siin ja sääl kaugetel  meredel liikumas, millede ehitamine ainult ühistegewuse läbi on korda läinud. Nii kaua, kuni meel ühistegcwus puudub, nii kaua peame waesuse kammitsas ilma kõige eduta paigal seisma, peame nägema, et mõni üksik kaupmees ja mõni ainukene tööstuse peremees omale suurt rikkust kogub.  ÜhiStegewuseta ei saa meie oma töö ega oma põllu produktide eest, mis kaubale miime, mitte õiget hinda; kasu kõik läheb waheltkauplejatele. Paar näitust  : Loomade üleSostja oStab talumehe käest looma, ta müüb selle jälle kaugemal kohal ära, saab selle wahelt omale suure ta,u. Looma kaSwatuss kasu ei tulnud sugugi looma kaSwatajale, maid langes waheitkaupleja kütte. Mesinik müüb o«w mee meeülesvstjale, see wiib selle sinna, kus mett mee pruulijatele müüakse, saab säälr pea poole rohkem hinda omale, km siin mefiniknle annab. Mesilaste kaSwatuse  ka>u langeb jälle mee ülesostja tasku. Ainult ühMegewuste läbi wõib täis kasu ilma waheltkauplejateta, otsekohe müüdawa asja omanikule kätte saada. Sellepärast kallid saarlased l Ühendagem ennast ühis- tegewusele. Asutagem pääle ostu ja müüma  ühisuste ka laenu- ja hoiu-ühisusi, piimatalituse  ühisust, kalade-, mee- ja loomade müüma ühisust- Ka tööstus ei edene ilma ühisuseta. Ilma ÜhiStegewuseta läheb  käsitööliste kasu suure rahamehe tasku. Miks on meil nii mähe ühistegewufi? Meil puudub üksteise wastu usaldus I Usalduse puudus, see on see pahawaim, mis kõik meie edu kinni peab ja waesuse sisse majutab. Meis rahwa usalduse puudust  wõiks otse haiguseks nimetada. Meie ei usalda peaaegu kedagi, pääle iseenese. Usalduse puuduse peame enesest ära heitma, sest see sööb kõik meie edu jõuu ära. Inimesist, keda meie usaldame, ei wõigi petjat saada, sest rahwa usaldus ongi see kaitse ingel, mis teda hoiab langemast,  kuna umbes usalduse puudus paljud  langemisele kihutab. Mis aitab sellel truudus, kui meie selle pääle, keda peaksime  usaldama, ilma midagi põhjendamata, kui kelmi ja petja pääle waatame? Mee müüma ühisust katsuti juba aasta kahekümne eest elule kutsuda, usalduse puudus on sille katse igakord nurja ajanud.  Nõnda enam ei lähe! Kuid kes peaks siin rahwa etteotsa astuma ja meid LhiStegewnsele harjutama? Kust leiaksime mehi, keda kõige rohkem usaldada wõime? Meie Saaremaa EeSti Põllumeeste Selts seisab kooS Saaremaa rahwa ärksamatest meesüst, keS kõik isi edus edasi püüdwad ja ka hääl meelel teistest edu Lahawad näha. Kuresaare EeSti Põllumeeste Seltsi esimene ja püham ülesanne olgu mitmesuguseid  ühisust Saaremaal elule kutsuda. Seltsi esimene töö olgu Kuresaare Eesti Põllumeeste Seltsi ostu- ja müüma-ühisuse  asutamine, siis laenu- ja hoiu-ühisuS, mille elule kutsumine ennem tüna kui homme peaks korda saadetama; pääle selle asutagu Selts piimatalituse ühisuse, mee müüma ühisuse j. p. m. ÜhiStegewuse puudusest tõuseb otse taewani kisendaw häda ju selleks on Põllumeeste Selts sunnitud  abi saatma, km ta tahab edu Selts olla. R. Üleskutse Eesti Nooresoo KaSwatuse Seltsi Kihel» konna Osakonna poolt. Kohe oma tegewuse algusel astub noor Osakond NäiteNüügi-korsaMiselehtedega rohiva  sekka. Põhjuseks on see, et Osakonnal oma tegewuseS hädasti abi ja toetust rahwa  poolt tarwis läheb. Eesti Nooresoo KaSwatuse selts on, nii kui juba nimetusest  näha, meie nooresoo, meie rahwa tulewiku  kandjate, waimliseks ja kehaliseks edendamiseks kokku astunud. Selle sihi kättesaamiseks  asutab tema, oma põhjuskirja § 3 järele, „wäikeste laste warjupaikasid, taSteächasid, kooSelupaikafid jakoolisid, paneb nooresoo kehaliseks edenemiseks mängukohte  wabas õhus, gimnaStika harjutusi ja wõistlusi, uisuteefid jne. toime ja muretseb  kaswawale nooresoole waralist ja kõlblist  Ka meie noor Kihelkonna Osakond saab oma tähtist ülesannet jõudu mööda täita püüdma. Kõigepäält saab meie püüdmine olema Kihelkonnal ühte hüäd alguskooli käima panna, kus lastele ettewalmistust pakutakse kõrgema- Kättemaksmine. Inglile kirjaniku Conun Toyie kriminal- S 4 jutustus kahes jaos. Eks ole see ükskõik? lvaStas Hope püssi õlale wisatcs ja alla orgu sammudes, siuna mägestiku südamesse, kus ainult merselajad  asuwad. Aga kõige nende meiSt lajate hulgas ei olnud mere janulisemad ja tardetawawst,  kui Jefferson Hope- Mormonlase ettekuulutus läks täide. Kas oli see isa hirmus surm, wöi põlatud abielu, mis rvaese Lucie pääle nii kahjulikult  mõjus, aga kuu aja pärast oli ta siit ilmast lahkunud- Tema «ees, keS püäasjalikult  teda ainult John Feriie maran, duse pärast oli rvõtnud, ei kurwaSianud palju tema surma pärast, aga teised naejcd nurstwad teda taga ja walwasiwad tema juures terme õõ enne tema matmist, nagu see mormonlaste juures pruugiks on. Hommiku  walgeS togusiwad naesed endid kõik puusärgi ümber kokku, kui nende kõige suu. " rematZ imestuseks uks korraga kahn läks ja keegi metsik, räbalates riietes mees tuppa astus. Ta ei heitnud toas olejate pääie ainutcstgi pilku, maid läks sõna lausumata surnukeha juurde, milles kord Lucie Frrrie süva hing oli elutsenud. Surnukeha üle kummardades surus ta pühalikult omad huslch  ta külma, «alge otsa esise Me, sõttiS ta käest kinni ja tõmbas ta sõrmest kihlasõrmuse ära- Teda ei pea mitte sõrmusega ühes mulda pandama! hüüdis ta tumeda häälega ja enne, kui naesed oleksiwad jõudnud kedagi appi kutsuda, oli ta juba toast kadunud. See kõik sündis nii ruttu, et naesed oma silmi ja körwu ei oleks uskunud, kui mitte sõrmuse kadumine surnu sõrmest seda nähtawust  ei oleks tõendanud. Mõni kuu aega hulkus Jefferson Hope mägedes, kus ta kõige metsikumat elu elas. Tema südames pefitas ainult üks mõte, nimelt kättetasumine. Linnas räägiti kellegist koledast inimesest, keS linna läheduses ja mäe lõhestikkudes ümber hulkuda. Kord lendis püssi kuul Stangersoni aknast sisse, ainult jala maad ta pääst eemalt mööda. Teine kord, kui Drebber läbi kalju mägede oru läks, kukkus määratu suur kaljurahn Ucwelt alla, mille eest ta ennast ainult selwiifil ära hoida jõudis, et ta silmapilk end pitkali maha wiskas- Mõlemad noored mormonlased saiwad warfi aru, kes nende elu kallale kippus ja saatsiwad mitu korda sõjariistus saiga mägedesse kurjategijat kätte püüdma, aga asjata- Siis tegiwad nad otsuseks, mitte ialgi üksi enda majadest wälja minna ja paniwad ööseks «ahid majade ümber walwama. Wiimati ei olnud Jefferson Hopest enam midagi kuulda ja mormonlased arwafiwad, et ta kättemakSmise  himmu nüüd kustunud on. Aga nad eksisimad! Kütil oli wäga mlsa iseloom sa kättetasumise jänu kuStutaS ta sees koi', teised tundmused ära- SiiSgi oli Jefferson Hope ka järele mõtleja inimene. Ta sai warst aru, et tema raudne termis siiSgi nendele puudustele ei jõudnud waStn panna, milles ta elas. Pääwarju ja terme toidu puudus kurnafimad ta ära. Pidi ta mägedes, nagu koer surema! Ja «is stis ta kättetasumisest saab? Sellepärast läks La taxasi Newada hõbeda kaewandusse, et sääl natukene raha korjata ja termist parandada. Ta mõtles Newadas mitte kauem, kui aasta elada, aga ette tulnud juhtumised sundiswad teda sääl S aastat olema. Sellest pitkast ajast hoolimata tundis ta oma kirbdust ikka meel niisama walusalt, kui teatud ööl John Ferrie haua juures seistes. Wöõra nime all ja wõõrastes riietes ilmus ta siis Soola järme linna, et oma ettewõtet  täide saata. Kuid linnas kuulis ta pahasid uudisid. Mõni kuu emm tema sinna jõudmist oli ärawalitud rahwa seaS segadus tõusnud; mõned nooremad wennad oliwad wanemate wõimu waStu hatkanud ja Utah riigist lahkunud- Wiimaste hulgas oliwad ka Drebber ja Stangerson ja keegi ei teadnud,  kuhu nad oliwad jäänud. Räägiti,