Saarlane 'llmuv kakskorda nädalas, igal kesknädalal >a lanpäewal. ToimetnS > n uulitsas, Trcfscni majaS nr. lS Kuulutuste tvaStuwõtmiue tuni kellu 1 Päewal Kuulutuste xetil-rida L k., lehe eeSolsaS Ätt k. AdrcSfl muutmise eest kop. Tellimisehind: krsonllpostiga! »°St-e . . » rbl. >»». V- . - - V. .. . . - .7- . V- ' v. .. . . - .Sv .. lilkkik «umber maksab S kop. Kesknädalal, 7. januaril 1909. XXV. aastakäik Uueks aastaks. Ärka, Eesti, ärka üles, Ärka üles isamaa! Rända uue koidu tules Wabaks saanud rahwaga; Koidu tules, armu süles, Eesti elu uueks saa : Selleks, Eesti, ärka üles, Ärka üles isamaa! Wösub tõde, priius wöidab, Wöidab, wöidab südamed, Oma kuldses koidus heidab Hinge uued sädemed: Ja kus nende kuma koidab, Langend wiimsed sidemed: Sest siis, Eesti, ärka üles, Ärka üles isamaa! Uus aasta toob uut elu, uut jõudu, uut südidust! Kõik mured, mis meid muljunud, lühemad mühisedes minema, kõik kurbtused kähisedes  kaduma. Need nähtused aga, mis meil möödaläinud aaStal toeks ja tuglks on olnud, nende tugewus läheb aga meel kõwemaks, nende kindlus kindlamaks. Igal üksikul on omad mured, aga iga üksik igatseb oma püüetes ka nende nähtuste järele, mis tema elus tõwemaks toeks wviks oüm" Ja kui ftiS keegi uu-sse aasiaSsc aStudcS selle üle aru peab, sus peab tema, kui ta õige majapidaja tahab olla, otsust Ngemo, kas need nähtused, mida tema oma püüete eesmärgiks, oma elu toe kättesaamiseks oli määranud, õiged oliwad. Ja kui meie igaüks niisugust otsust enese Üle teeme, siis pcawad küll paljud sellele otsusele  tulema, et nad õigelt teelt kõrwale oliwad läinud. Paali ees on kummardanud ja oma lvaimu tühjade kestadega on laitma pidanud. Paljud on seda suuruseks ülistanud, mis nõrku» oli, ja häält, mis tühja tonni wedamine sünnitas,  uue elu andjana unustanud. Paljud arwafiwad, et kõik mured ja muljutused  pidiwad nagu ära pühitud saama. Warne rahwos unistas õnnest ... ja tundis oma mõtetes ennast petetud "lewat. Sest tõde jääb seisma. Nii kui algmiseS seatud on, et ei pea mitte mööda minema külm ja tali, suwi ja lõikus, nii ei saa ka ialgi otsa elu raskused, elu mured. Aga niisama, kui kindlate looduSte seaduste järele pärast wana aastat uus aasta oma ülcndawate lootustega, pärast külma talwet elustaja kewade tuleb, niisama läheb aja nõudel kõik mana uueks, see mis meid litsunud, kasud awaraks, ja mis meid wangistanud, «vabastab meid. Elu ise muudab kõik kindlate eluseaduste  järele pilkamist, ja ei wõi keegi makswaid  seadust ühekorraga ümber lükata. Elu kujuneb aga selle järele, missugusteks meie iseendid kujutame. Meie oleme noore wabadusc lapsed. Waimu wabadus sünnitab aga ainult waba inimese, ja waba inimene sünnitab vaia, õnneliku elu, üksikult ja üleüldiselt. Ja kui meie oma noores vabaduses edasi tõttame, siis ei pea ka meie seda mitte ära unustama, et „mis valguseks wammatel ja waraks waimu sees, see olgu noorematel ka iluks hinge ees." Selle põhja pääl seistes oleme meie mineval  aastal töötanud za mame ka tulewal aaStal töötama, rahwast õigele «vabadusele, õigele iseseisvusele ning enese tundmisele juhatades. Sellesse töösse ennast kindlustades hüüame uueks aastaks: «Ärka Eesti, ärka Saaremaa!" Kodumaalt. Kuresaarest. Aurahukohtunikkudeks on nimetatud Saaremaal: Kõigekõrgema hoovi kammcrherrad tõsine riiginõunik von Eke- sp arreja riiginõuni! Aleksander baron B ukshöwden,  riiginõunik L. baron Freytagh- Lo ringhowen, tõsine riiginõunik Nikolai Mo schewitinow, Napoleon von Ditmar, Konstantin baron BukShöwden, Woldcmar von Aderkas -j-, Emanuel von Lingen ja Konrad von Sengbusch. Pagar M. wiidi juba esimesel jöulu pühal wangitapiga Kurefaarest ära. Pagariäri  on nüüd täiesti kinni. M. oli äri edafipidamise  hr. A. ja P. kätte andnud, neile ligi 30 rubla andes. See raha pandi aga kohtu poolt kinni M. wõla eest Kaarma-Suurewalla oStuühisusele ja seega oli äri edafipidamine wõimata. WallawalitsuStele oli mõni aeg tagasi käsk antud, et nemad oma tantselei-raamatud, blanketid ja muud trükitööd kubermangu-trüki>ojast  peawad ostma. Nüüd teatab «Latwija" „Selsk- Westn." järel, et sisemiste asjade ministerium  ette on kirjutanud talurahwa-asutustele selles asjas mitte sundust pääle panna ja nende omaks asjaks jätta, kust nemad oma kantseleitarwitufi  oStawad, kui need aga ettekirjutatud vormiga kokku käivad. „PoSt." Rahukohtukogu istumine 20. dets. 1903. (Järg.) 3) 31. oktobril kuulnud gorodowoi  Kerm W. õllepoodis kisa. Kisanud Mihail Labu ja Aleksander Kald. Gorodowoi viinud Kaldi politseisse ja käskinud Labu ka politseisse tulla. St ta ei tulnud, läinud teine gorodowoi  temale järele. Sellele ütelnud Labu: „Sa oled purjus, mine maga ennast välja" ja uhjutanud  õlle pudeliga. Kui Labnst politseisse viidud, võtnud ta maast kivi ja tahtnud sellega gorodowoid lüüa. l. jaosk. rahukoh.unil mõistis Labu ja Kalda rahurikkumise ei st 1 rubla trahvi alla, pääle selle aga Labu gorodowoi teotamise eest 3. nädalaks aresti. Edasikaebtuses seletas L., et ta pole gorodowoid teotanud, palunud ainult kellu kuueni oodata, millal ta ise lubanud tulla. Rahukohtukogu kinnitas rahukohtuniku otsuse. Kaks Dianat. i kolmes jaos. Eesti keelde J. Piklep. Esimene jagu. I. Krahwi poeg ja kuninga tütar. See oli 5. mail löõl aastal. Arwata 18-aadtone noormees ja neljakümne aastane naesteratzwaS astusiwad õige lihtsast majakesest wätja ja täkfiwad mööda Mongommeri küla tänawal edafi. Noormees näis ilusast Normandia  suguharust pärit olema; seda tunnistafiwad  tema lastama karwa juuksed, sinised silmad, walged hambad ja roosa huuled. Tal oli wärSke näojume, nagu enamisti põhjapoolsete maakondade  inimestel on, kehaehitus oli tore, tugew ja paenduw, nagu oleks temas tamme tugewuS ja pilliroo paenduwuS Ühendatud. Ta oli lihtsalt, oga ilusasti riides: lilla karwa kalewist, lühike wüikcSte woltidega kuub, mis sedasama karwa siidiga wälja oli tikitud ja sedasama karwa püksid; pilkad, mustast nahast saapad, mis kuni pölwedeui ulatafiwad ja kerge sametist müts «alge sulega kattis ta ilusat otsaesist. Noormees talutas hobust oheliku pidi järele, keS aeg-ajalt pää üleS tõstis ja tasakeSti hirnus. NaeSterähwaS nähti alamast rahwakihist olema. Ta oli lihtsalt, aga nii puhtalt riides, et see silma torkaw puhtus ta iseäranis ilusaks tegi. Noormees palus mitukorda teda oma käe kõrwale, aga naesterahwaS pani igakord waStu nagu « oleks ta seda wüärt. Nad jõudfiwad warsi tänama lõpule, mis lossi juurde wüs, mille jämedad tornid siia selgesti kätte paistfiwad. Kõik noored ja wanad inimesed, kes nooremehele wastu tuliwad, kumardafiwad  alandlikult, mida noormees kerge pää nikutamisega wastaS. Näis, nagu olekfiwad kõ-k selles soorcSmehes enda isandat ja walitsejat näinud, kes ise seda sugugi ei teadnud, kes ta on, nagu meie pärast kuulda saame- Külast wälja minnes jõudsiwad rändajad kitsa zalgraja pääle, mis kõmerdadeS mööda mäekülge ülespoole wiis. Tee oli siin nii kitsas, et rändajatel peaaegu wvimata oli kõrwuti  käia, sellepärast pidi naesterahwas nooremehe  tungima palme pääle eel minema, kuna ta ise hobusega naesterahwa järel käis. Nn jõudfiwad nad ilusa, wanaaegse lossi juurde, mille ehitamiseks neli aastasada ja kümme rahwa põlwt oliwad ära kulunud, et niisuguseks saada, nagu ta praegu oli. Nagu kõik selleaegsed ehitused, nii oli ka krahw Mongommeride loss kaunis korratu ehitus.  Ta oli isade käest poegade kätte läinud ja igaüks ajutine omanik oli teda o»a tujude ja tarwituSte järele parandanud ja ümber ehitanud.  Lossi neljanurgeline torn, tema pääkindlustus,  oli Normandia hertsogite ehitatud. Selle järel oliwad ilusad nukelised tornikesed enda kitsaste akentega juurde ehitatud ja seda mõõda, kuida aeg mööda läks, ilmnfiwad ikka uued ilustused ja kõrwalehitused juurde, naga oleks aeg ise oma maitse järele loSfi wäljanägemist  muutnud. Viimati meel, Ludmig XII. walitsuse lõpul ja Franzisk I. walitsuse hakatusel oli kaunis pitk gallerei Gothi akentega juurde ehitatud, kust päält üle terme Normandia wiljarikaSts  orgude wõis waadata. Wiimati jõudfiwad rändajad loSst trepi ette. Imelik asi I Enam kui wiistnftkümmend aastat oli see tore ja tugew loss ilma peremeheta  olnud. LoSsi wana walitseja wõttiS endist wiist renti waStu; selles üksinduses juba manaks läinud teenrid hoolitsefiwad lossi eest ja tSitfiwad hoolega enda kohuseid, nagu ootakfiwad  nad igapäew peremehe tagasitulekut. Walitseja  wõttis mõlemaid rändajaid seesuguse Viisakusega ja austamisega wastu, nagu neile juba teel igaüks oli üleS näidanud. Herra Elio, ütles naesterahwas, ket eel läks, kaS ei annaks Teie meile luba lossi sisse minna? Ma pean Gabriclele ta nüitiS nooremehe pääle midagi teadustama, mida ma üksnes trooni saalis wõin teha. Tulge aga sisse, proua Aloise, ütleS Elio, ja teadustage kõik nosrelcmehele, mis tarwiS on ja ku« kohas Teie arwate sündsa olema. Teie teate, et Teid keegi eksitama ei tule. Nad läkfiwad ihu kaitsjate saalist läbi. Endistel aegadel oliwad siin kaksteistkümmend meest, keS sestsamast krahvkonnast pärit, alati wahi pääl, aga selle «viieteistkümne aasta jooksul oli seitse neist surnud ja nende asemele ei olnud  mitte uusi wõetud. Wiis oliwad neel elus ja pidasiwad sedasama ametit edasi, mi« krahwide aegadelgi ja ootafiwad omakorda surma. Gallereist ISdi minnes jõuti pidu saali. Selle