asusiwad mitmed weelinnud pesitama; need kandfiwad finna rohu seemneid ja rammutastwad  kalda äärt oma wäljaheidetega nõnda, et fääl miimaks ka rohi ja puu põõsad kaSwama hakkafiwad. Jälle oliwad need rinnu hommiku poolt tuiskawale liiwale wastu ja sundifiwad teda järsult seisma jääma, kuni ta wiimaks selle järsu ja kõrge mäe sünnitas. Praegu kaswawad mäe otsas wanad suured kuused ja männid, ning paks põlwekörgune samla patakas katab tema pinda. Liiwa mägede wahel  on mitmes paigas «väikesed orusarnased õõnestused. Kesk maast lõuna poole minnes täheb maapind õige madalaks ja sünnitab kroonu  metsas wäilese soo moodi madaliku, kus suwe ajal rebased julgesti wõiwad elutseda, kui nad kewadel kogemata juhtuwad Ruhnu jääma, kuhu nad wahest talwel jääd mööda tulewad. Mitmed madalamad kohad on märja ajaga wee all ja sünnitavad wäikefi ajutist järwestd, mis kuiwa ajaga sootumaks ära kuiwawad. Ainult  küla wahel on mitu madalat loigukohta, mis ümber aasta wee all on. Külawahelt käib „winga-wänga" kaewatud kraaw läbi, mis üleliigse wee merde saadab. LooduSlifi jõgesid ja ojasid ei ole saare pääl olemas. Mets. Arwata pool osa Ruhnu saarest on metsa all, millest suurem osa, 282,6 dess., kroonu päralt on; wühem osa on talurahwa käeS. Ennewanast olnud kõik mets talurahwa käes. 1873 aastast saadik, kroonu talumaade reguleerimise ajal, wõetud see mets kroonule. Kroonu metsa puud on ilusad sirged, õige jämedad  ja pikad, nagu walmiS walatud küünlad  üksteise kõrwal. Sääl leidub praegu weel puid, millest arsfina laiusid laudi wõib wälja saagida. Kõige wanemad puud on 200—250 aastad wanad. Walla rahwa käeS on wähem ja kõhnem metsa osa, mis oma loomu poolest wiletsam on ja pääle selle weel rohkem kirwe all on kannatanud, nõnda et talurahwa! pea enam omast käest ehituse puid wõtta ei ole. Ülepea ei ole Ruhnu metsas pääle kuuskede ja mändade muid puid, olgu siis ka weel kadakas nimetatud, millele puude perekondaS täit seisuse õigust ci taheta anda. Näe, Muhu Tähwe kordas sagedasti sõnu „KeS kadakat puuks, kaera wiljakS, wõi muhulast meheks peab I"  Ruhnu  külast Kunst poole minnes kaSwab pahemat kätt tee äärt mööda wäikene riba musta lepa metsa, mis talurahwa päralt ja perede pääle nööriiükkide kaupa ära jaotatud on. Muidu on talurahwa päralt olew kuuse ja männa mets ühine ilma jaotamata. Iga pere raiub enesele sääl sügise teatud jao puid, aga ikka nõnda, et üksgi koht üsna paljaks ei jää. (Järgneb.) Lühikene juhatus wiljapuuaia asutajatele.  „Aialöölehest." (Lõpp.) Meie juures on poolkõrged tüwepuud kõige sündsamad, mille tüwe kõrgus umbes kolm jalga on, ehk põõsaSpuud, mis weel madalamad on. Sest mida madalam tüwi, seda tugewam on ta tuulte wastu. Madalaid puid wõib tihedamini  istutada, nende rawitsemine on kergem ja wähem kulukas; wilja korjamine hõlpsam; wili kaswab maa ligidal ilusam ja maitswam. Puude istutamine on kõige tähtsam töö, mis kõige suuremat hoolt nõuab, sest selle küljes  ripub puu tulewik. Sagedasti sünnib puude  istutamine wäga wõõriti wiisil. Enamasti juhtuwad puud sügawamale, kui nad enne on seisnud, mispärast nende kaSwamine seisma jääb, ehk nad kärwawad Üsna ära. Enne istutamist  tulewad juurte otsad ja wigastatud kohad siledaks lõigata; jäetakse see töö tegemata,  fiis ei kaswa haawad mõnel ajal kinni, puu põeb kaua ja sureb wast üsna ära. Pääle lõikamist kastetakse juured sawist ja lehmawüljaheidetest  valmistatud pudru sisse; esiteks sellepärast,  et stis muld paremini juurte ümber hakkab, ja teiseks, et sawi ja sõnnik rohkem niiskust koguwad ja kinni hoiawad, mis kaswamahakkamift  edendab. Istutamise juures peawad wähemalt kaks inimest ametis olema. Üks seab juuri paigale ja hoiab puud kinni, teine ajab mulda pääle, kusjuures juurte ümber kõige rammusemat ja paremat mulda pandakse. On juured mullaga kaetud, siis astutakse muld jalaga kinni, augu äärest tallama hakates ja tüwele lähenedes. Puu raputamine, nagu mõned seda istutadeS teemad, ei ole mitte soowitaw, sest et stis puu juured paigalt ära nihkuwad. Pärast kinnita!- lamist tuleb auk mulda täis ajada, nii et puu ümber õõnsus tekib, kuhu mett wöib walada, kui seda maja on. Taimefid, mis külmanud olekus kätte jõuawad,  pole maja sedamaid lahti wõtta, maid neid lastakse pakitult Mskil külmakindlaS ruumis  kuni tarwitamise ajani seista, kuni nad pilkamist ära sulamad. On puud teel kuiwa kannatanud, stis tuleb nende juuri natuke lõigata,  pääle selle mõneks tunniks mee sisse likku panna, stis neid maa pääle pikali maha seada ja niisket mulda 12 wersoki paksuselt pääle ajada. Paari päewa pärast, kui kortsutõmmanud  koor jälle siledaks on läinud, wõetakse  nad maa seest üles ja istutatakse oma kohale. On puud istutatud, stis ei wõi neid looduse  hooleks jätta, maid nõuawad ka rawitsemist.  Istutamise '"aastal tuleb noore puu oksi tõigata, muist päris wälja ja muist lühemaks.  Kirst- ja ploomipuudel lõigatakse oksade!  pool pikkust maha. Kewadese istutamise korral tuleb puid kasta. Efimele korraga «valatakse  2—3 pange mett puu juurte pääle, nii et kõik läbikaewatud muld puu augus märjaks saaks. Ja kui suwel kuiw on, stis tuleb 3—4 korda jume jooksul kasta- Mõni jpäew pääle istutamist, kui juba muld on ära wajunud, seotakse puu teiba külge. Pääle kastmist ja sidumist laotakse puu ümber paks kord sõnnikut  maha, et muld ära ei kuiwaks. Suwel tuleb umbrohi puu ümbert ära häwitada, sest et see muidu maad kurnab. Junikuu lõpul, kui puud täiesti lehtes on, walatakse neid rammuweega. Rammuweega kastmisest on stis üksi kasu, km puid nii tublisti walatakse, et XXXVI. Arnold du Tille ajab oma äri edasi. Kui sõjawangid oiiwad ära läinud, küfis soldat oma peremehe käest lubatud tasu, mida see ka ilma wastu rääkimata wälja makfis. Arnold ootis nüüd oma osa kätte, mida inglane ka tõesti temale kätte andis. Ta juhtus Arnoldiga ühe maja nurga taga kokku, kuS see sõjamäe ülema Montmorenci igawess arws juurde weel mõnda rida kirjutas. Selle eest, et ma vicomte d'Exmaise inglaste  kätte wangi toimetasin, pomises ta, ja herra wäeülemat seega mõneks ajaks vicomtest.. Mis Teie siin teete? küsis inglane tale õla pääle kopitades. Mis ma teen? kirjutas arwet, waStas Arnold. Aga kus minu tasu on? Siin ta on, lugege üle, ütles inglane Arnoldile raha psose pistes, mida see hoolega üle lugema hakkas. Teie näete, et ma sõna pean. Teie juhatasite  mulle saaki ja Teie wäljawalik on õnnestanud.  Imelik mees on ses vicomte d'Exmaise I Ta ei tinginud sugugi alla, waid lisas weel juurdegi. Ka seda halli habemega manameest ei wõi laita. Mina ei oleks mitte oma pää järele niisugufid oskanud wälja walida. (Järgn.) Nii kaua... M kaua, kui meil päike paistab Ja wärsks õhk merd kosutab. On kohus meil fiin koormat kanda -- Ehk wästnd selg küll molutab. See Isa, kes meid elusj' hüüdnud On laste sõudu kaalunud: Ei tema koormat rohkem andnud, Lui kanda sõudwad sõuetud. Kui möödas päew, siis tuleb puhkus. Ja wiimne õö, küll pikk on ta! Liis aega küll on wäsind kehal Sääl wilui sängis hingada. Ja hing, kel puhkamist ei maja. Ses lendab rõõmsast üleöse. Tal lahti oma isamasa Ja ruttab Isa sülesse. Wilhelmi»» Struk. Hukatuse läwel. Kojõrswi järele eestistanud —a. Moskwa alew. Wana, poollagunenud kahekordne  maja, alumine kord on kiwist, päälmins  puust. Maja ühes korteris on kümmekond wiletsaid  toakest, mis kitsa, porise koridori mõlemise külge on jaotatud ja üksteisest õhukese lauast waheseinaga ära lahutatud. Ühed tubade aknad käiwad sõitmiseks kõlbmata põikuulitsa pääle wälja, kuna teised prügimata õue pääle läiwad. See on paljude inimeste waesuse pesa selle sõna  tõsises mõttes. Toad, mis ühe ifiku käes rendi pääl on, antakse mitmesugustel tingimistel üürnikkudele ära- Igas toaS on 3—ä ruutarsfina suurune põrand, enamasti üks kämbla laiune aken, 4 woodit, mis lauatükkideft kokku on naelutatud ja seisa Wge kinnitatud. Iga niisugune woodi toob rentijale IV' kuni 2 rubla kuus fisse; mida lähedamal „walgusele", s. o. aknale, seda kallim. Need, kes niisugustes koobastes elutsewad, on kõigile teada ; jääl leidub alamat sorti uu» litsanaeSterahwaid, töölisi, keS oma määratud ametist ära on võõrdunud ja wargateks muutunud,  sigajeid, puuduliku mõistusega kerjajaid, tihti juhtub mõni tööta tööline ette tulema, kes kusi uus koha leidmiseni selles vaesuse pesas oa sunnitud elutsema. Waraue, hoopis warane kesade. Lõunaaeg. Öömaja uksed ja aknad on lahti, sellepärast on ka õhk toakeses, kui mitte just hoopis puhas, siis ometi porise õue õhuga ühesugune. Üürilisi suuremat kodus ei ole: nad on «väljas ametis. Wäikesed lapsed jooksevad ja kisavad õues, kaks-kolm eidekest soojendavad endid päikese paistel, toaS koikus lamab noor, talurahva riiete pSSIe vaatamata, tähelepanemise  väärt Aus naesterahvas. Heledavärvilise  sitsirätik alt Väljapaistvad saSfia juuksesalgud  Smbritsefivad meeldivat jumekat nagu siniste silmadega ja mustade ripsmetega. Näo» joontest on naha, et noore iludus hiljuti alles raskest haigusest on toibunud ja nüüd kiiresti paraneb. Noh, Marikene, kuidas lood-järjed on, kaS hakkad paremaks saama ? küsis puhtas riides elatanud naesterahwas lahtise.ukse wahelt sisse waadates. See oli korteri perenaene. Suur tänu küsimast, Praskowja Fedotjewna:  mul oleks nüüd nagu pisut parem ole» wat. Ma käisin hommikul uulitsal liikumas ja istusin akna all puhta õhu käes. . . Tänu taewale! . . Paraned ometi üks» kord; juba kuulasin sulle kohagi malmis. . . Niisugune iludus wõeiakse igale poole maStu. KaS wõi üksteise eest l Wanaeit imes nagu kaan läbitungiwa põ» letawa pilguga naesterahwa ilusa näo külge; «viimane  ei kannatanud seda wälja ja lõi silmad maha. Oh kallis emakene, poleks koha üle niiwäga  tarwis muretseda ühtegi; kui saaks aga mõne rubla raha teenida ja siis Jumala abiga koju sõita. Mu süda on rahutu, mõtlen, et ma oma kallist koduküla ega armsaid omakseid  iialgi enam näha ei saa. . . Miks ei saa, kullakene: oled paari päewa pärast terwe, ma määran sind koha pääle. . . Ära kurda, mul oa juba koht malmis. . . rääkis Fedotjewna tasa, mõistatusliselt pääd Vangutades ja tema silmades põles kuri tuluke. No-oh, rõõmustas Mari. Tõsi; kõik juba malmis kuulatud. . . Kui elad, mäletad ehk mindgi mana inimest meel lahke sõnaga. Suur tänu, kallikene, et sa minu waese eest mõõra rahwa keskel nii emalikult hoolitsed... Hää küll, katsu aga ruttu terweks saada; külap tasumisega pärast ka õigeks saab. Wanaeit tahtis ära minna. Fedotjewna, emake, ehk oleksid nii hää ja miikfid mu «villase rätiku müügile, üüriraha on mõlgu alles; wõtad ehk «viimati meel oma kanda. (Järgneb.) t 909 M 76 Saarlane