seppade ja mitmete muude seppade, tööliste ja sulaste ühisused, kõik auustawad ühist tööd ja ühist jõudu kuna mõni meie mees alleS küsib: „MiS ma säält saan?" Ma ütlen: kes selle päälc mõtleb, kui kallis ja tarwiline meie põllumeeste ühistöö on ning kudas seda leiguse läbi hooletuse sisse jäätakse, mis peab selle süda niisuguse olude kohta ütlema? Kuidas pean ma sulle seletama, mis sa meie Põllumeeste Seltsist saad ehk m>S see sulle anuab. KaS sa siis tõeSti tühja tundmustega tagasi tulid, kui kord Seltsi koosolekul käisid ? KaS kõned ja mitmesugused läbirääkimised  sinu mõttid sugugi ei liigutanud? Kas ühised nõupidamised ja arutused meie põllumeeste hääks sinusse sugugi ei puutunud? Mina ei usu mitte, et sina üsna tühjalt  tagasi läksid, aga see'p see wiga on, et ühine töö sulle meel wõõraõ ja tundmata  on, nagu Kaarma Matsile seminari kool. Iga töö tarwitab wilumist ja harjutust, nõnda ka seltskondlik töö sinule. Õpi ühist tööd tegema ning sa saad pea näha, et see sulle üliarmsaks läheb, ning waata imet, see mõjub ka sinu maimu pääle Su tööjõud kaSwab, su korduse himu ja üleüldue püüdmine lähemad suuremaks,  millel hääd tagajärjed on. Su põlluwiljad halkamad paremini kasivama,  su lehmad rohkem piima andma, su mesilased enam siginema j. n. e. Ja siis alles saad sa aru, mis Põllumeeste Selts sulle annab. Selts ei soawi sulle ialgi halba, maid ainult hääd. Ta püüab sind äratada, juhatada, kõiki sinu wigasid parandada ning raskusi kergendada, kuidas ial wõimalik,  mis sa siis meel rohkem ta käest soowid. Selts olgu aga sulle ka hallikaks, kus sa oma wäsinud maimu karastada wöid. Ära usu mitte, et su maim ei wäsi ning karastust ei tarwitagi. Meil igal ühel on wäsitawaid koormaid küllalt kanda, mis meie ihu ja maimu rõhuwad Tule ning joo ühenduse hallikast, sa saad näha. et see sind kinnitab ning tugewamaks teeb. Mis teeb riigid tugemaks? Kogu ühisus. MS teeb sõjamäed nii julgeks, et need ilma kartuseta surmale suhu waatawad ja oma pääd ka surma suhu piStawad? Suur kogu ühisus. Armsad Põllumeeste Seltsi liikmed I Soowite oma' seltsile ja iseenesele tugewust, edu ning kasu, siis auustage oma Seltsi ning Seltsi koosolekuid sellega, et teie tema poole hoiate, aga mitte eemal ei seisa. Pääle seda, kui meie tähele paneme, mis ülisuur tähtsus põllumehel seltslikuS eluS on, siis on tema kord ja kohus ühist tööd teha. Ms on siis põllumehe seltskondlik tähtsus? Selle pääle wastab üks wäljamaa tahtjas riigimees järgmiselt: „Terwe rahwa käekäik seisab kõige päält selle mehe käes, kes oma selga küürutades waewaga magu ajab ning seemet mulla sisse külmab". See oleks teiste sõnadega ütelda: Õit seb põllutöö, õitseb terme rahwa käekäik. Soowid sa siis seda, armas põllumees, et sinu ja terme rahwa käekäik õitseks, siis tule ja aja ka meie Põllumeeste Seltsis wagu ning künna seemet mulla sisse, ja sa saad peagi näha, et su ühine külw kaswama  ja õitsma hakkab. Ning ma wõin tõendada, et siis 30 aasta pärast 'mitte keegi seltsi liige enam ei küsi „Mis ma säält saan?" ehk „MiS see Põllumeeste Selts mulle annab?" Mina lõin meresse tagasi kukkudes pääga sellesama palgi waSta, mis meid enne kahekesi  mee pääl hoidnud oli; mina haarasin temast kinni ning elu ning surmapäälne wõitlus algas uuesti. Osawa turnijana ISkS minul wiimakS, murtud käfiwarrest hoolimata, korda, kaksiti palgi pääle saada. Niihästi MiSpeli paat, kui ka Sultan, oliwad selle oja sees mõlemad  minu silmapiirist kadunud. Mina olin nüüd täiesti mahajäätud, ainuüksi mässawate laenete keskel, minu sees kui ka minu ümber walitseS pilkane pimedus. Minul oli nüüd aega küll kõiki, mis mina ära elanud ja näinud olin, uuesti oma waimu silma rest mööda minna laSta. Hääd ettcwõtted kaSwasiwad minu sees ikka suuremaks, mida wähemakS minu pääsemise  lootus jäi. Eluga olin mina nüüd lõpurehnungi pidanud; muud ei olnud mul nüüd enam mõtelda kui seda, mida kõigelähedam tulemit mulle meel toob. Pilk, millal ma sinna tundmata randa ning maale saan ja mõte, mis mind sääl kohas ootab, millega ma kuni tänini oma möltetesgi tegemist ei olnud teinud seisiwad elamall  mu ees. Nüüd seisin mina selle suure tundmata olemuse piiril ja ei wõinud ega saanud teda ometi ei milgi wiifil enesele ettrkujutada. Lapsepõlve segased mälestused  ja ettekujutused tema kohta lendafiwad minu ajust läbi ja maalifiwad teda mulle kõige koledamal wiifil ette, iseäranis kui oma minevikku ja oma süüde pääle mõtlesin ja neid Jumala wihaga ja tasumisega teises ilmus körwu seadsin. Aga, imelikult ruttu kustufiwod uced pildid minu meelest niog minu mõtted leudafimad jälle elawate maale ja kõige kirjumad plaanid ja ettevõtted täitfiwad jälle mu pääd. Kes meie seast ei ole juba korra mõtelnud:  Kui mina oma elu kord lapsepõlwest saadik võiksin uuesti päüle hakata, elaksin, ehk teeksin mina nõnda ehk nõnda. Nõnda just oli minu praegune seisukord. Kui mina seekord eluga pääsen, mõtlesin mina, siis on mul selgesti teada, et kindel plaan ees on, kudaS inimene elama peab. Minu alus, mille pääl mina istusin, oli wõrdlemisi äsna kindel. Wesi ci teinud mulle nüüd enam wäga suurt häda, seda enam aga külm. Minu sääred oliwad nõnda kanged juba. et nad enam minu sõna kuulda ning palgi ümbert kinni hoida ei tahtnud. Kramplikult sundisin ennast aga meel päästjast puust kinni pidama. Waewalt  weerond tunni arwasin seda meel teha jaksawat, kust pidi aga nüüd meel, selle lühikese aja seeS päästja ilmuma. Aga minusse oli kindel lootus tekkinud, et ma siisgi weel päästetud saan. Ning mina pääsesin! Üks wäikene prantsuse kalalaew, mis ühe Neufoundlandbank'i rahu ääres ankrus käis, oli tormiga ära eksinud ja leidfiwad mind selleläbi nüüd siit ning wõtfiwad mind päälel Mina kaotasin meelemärkuse. Segane kisa ja minu ülesscwenitamine äratafiwad mind wiimaks ülesse. Paadimehed oliwad ühe mööda sõitvale, suurele aurulaevale, mis Bostonist QuenStowni sõitis, märku onnud, et see seisma pidi jääma ja taSfisiwad  mind nüüd, kus mina tervelt kaksteiftkümmend  tundi sääl minestanult nende paatiS laamanud olin, Arethusa pääle. Meestel, kes ennast mitme nädalise püügi wastu ette oliwad walmiötanud, oli hüämeel,  et minust lahti saimad, ilma et minu maalewiimifega aega wiita olekfiwad pruulinud.  (J. t.) Sõda. Kindral-adjutant Kuropatkini kõige, alamlisem telegramm Keisri Majesteedi nime pääle 2H. now. 1904. Õöl waStu 26. now. wõtsiwad kütisalgad päüstaabi alampolkowniku Hitrowi juhatusel äkilise pääletungimise waStase seisukoha püüle ette, mis Banjuputsõ külast lõunapool  on. Salgad ajasiwad ilma tuleta wahikaitsesalgad minema, tapfiwad tagane, wad jaapanlased maha ja selle järel, kui wiimascd põgenema hakanud, ajasiwad nemad neid umbes werst maad lõunapoole toga. Selle juures wöeti II meest mangi, kellest ainult 4 haawatud oliwad. Meie pool on 2 alamwäelist püsfitikkudega haawatud. Selsamal ööl tungijiwad jaapanlased mitu korda meie eel-kaitsekraawidele raudtee ligidal kallale, kuna nemad kaitsekraawidele kuni 200 sammuni liginesiwad ; kõik pääletungimised  löödi aga tagasi. Selle juureS sai meie pool 2 alamwäelist haawata. Wõitluse kokkupõrkamiste kohta ei ole 26. now. teateid mitte tulnud. ÜlemalseiSwaft teadustan köigealamlisemalt  Teie Keiserlikule Majesteedile. Tientfinis, 26. now. KolmepSewafe ägeda suurtüki tulcandmise järele läk? Okul korda, wenelaStele wõimatukS teha, Hushanis, mis 6 penikoormat Ljaojanist eemal jõe juures on, kauemini olla. Wsnelased  tagancfiwad kindlustatud külasse, mis 8 penikoormat pöhja-lüäne pool; selle järele algafiwad nad suurtüki-tuleandmist jaapanlaste  seisukohtade waStu, mille tagajärjel 23. nowembril petroleumi-laduS tulekahju sündis, mis 24. now. kestis.  Jaapanlaste  kahju ulatumat klwv püüle. Möndasugust. Kuldsed abielu reeglid Ühes kciserinna Maria Therefia kirja» oma tütrele on tcrwe rida praktikalikka nõuuandeid noortele naeStele,  mis ka praegusel ajal täitsa sündsad on. Keiserinna kirjutas oma tütre Maria Antoincttele järgmiselt: „Sut on meeldiwust ja aiandust/ oga hoia ennast, et sa nende wooruste ja ilusate omadustega ei liialda. Ma soowiksin sinu tähelepanemist  iseäranis selle pääle põõrda, et sa omas õrnas armastuses oma mehe waStu mitte liiati ei läheks, mis talle koormaks wõiks saada; mingi ost pole hädaohtlikum, kui see kolju: kõige õrnemad  ja wooruStikumad, kui ka need, kes armastuse  pärast mehele lähemad, põrkamad selle kalju waitu. Sinu kõige tähtsam uurimine peab olema,  et ta sind ikka hääs tujus, alati meeldiw ja lahke leiaks. Et tema usaldust ära teenida, pead sa selle eest muretsema, et oma ülespidamise läbi tema usalduse wääriliseks saakstd. Püüa, et tal sinu juures aeg igaw ci oleks, et ka kuskil enesel parem ei tunneks olewat. Et ilmaski kahitus finu südamesse ei pääseks, sest kõik abielu õnn seisab usalduses ja lahkuses I Ära lase tal talgi seda tunda, et fina temast sündimise voolest kõrgemal  seisad. Siis ei kardeta mingit waewa, kui tõesti ja mõstlikult armastatakse, selles olen ma taltsa kindel. Mingit lipitsemist. mingisugust edemust  ärgu olgu sulle lubatud. Ira kuulata selles osjas kedagil. Mitu neile, et sa niisugustest edemustest kõrgemal seisab. . . Abielus olemase naesele ei kõtba see mitte, mis aetule sünnis on, teised hakkakfiwad selles asjas sinust marsi üle saada püüdma. Argu olgu sul kedagit südame sõpra, see peab ainult finu me«S olema. Ma ei taha, et sa ta mindki selles teistest ette peaksid, et sind mitte harjutada, oma südame saladusi kellegile wälja puistama. . . Hää kord iga aja kohta ja majapidamises ou rahuliku, õnneliku elu hing." 49 Saarlane. 1904.