meie tänawu endise 800. asemele 900 oma aastaarwus kirjutame, siis ei ole ju selles mingisugust iseäralikku. Eks me nimetanud juba 99 aastat käesolewat aastasada üheksateist kümnenda maks aastasajaks; ainult 1900. aastaga saame alles seda kätte, mida meie 99 aastat oleme  kätte püüdnud. Arniame aga 1900 kahckümnendama aastasaja sisse, siis saab 19. aastasada ilma pääta. Kaunis hästi põhjendatud seletuse selles asjas toob ka Wene riigi ametlik leht „Walitsnse teatataja," kes muu seas kirjutab:  „Kristlik ajaarwamine ei alganud mitte 0 aastast, maid 1. aastast, selle järele ei lõppenud esimene aastasada mitte 99. waid 100. aastaga. Nüüdsele ajaarwamisele pani Rooma munk DionisiuS ExiguuZ aluse, kus juures ta Rooma linna asutamise 7 54. aasta 1. aastaks seadis. DionisiuS elas K. aastasajal ja ta arwamise wiis wõeti 8. aastasajal üleüldiselt tarwituscle- Et mitte kristlikku ajaarwamisc korda rikkuda, tuleb 1901. aastani oodata, mil inimese sugu 20. aastasaja sisse astub. Sel põhjusel wõtab Euroopa 1899. aasta Detsembri kuu 31. päewal kellu 12 öösel 19. aastasaja  miimast aastat wastu." Siis on ka Prantsuse kõrgema teaduse asutus ..kursan äss lovxituäss," kes teiste riikide tähtsamate teaduste asutustega ühenduses seisab, otsustanud:  „19. aastasada lõpeb 31. Detsembril 1900; 20. aastasada algab 1. Januaril 1901." Meie arwame küllalt tõendanud olewat, et käesolewa aastaga weel uus aastasada mitte alganud ei ole, ja loodame, et need, kes fiiaajani uue aastasaja jonni on ajanud,  selle nüüd maha sammad. 0. l'. Mr. Tuulmann, ütles Lambert. „SH kui häämcelcga oleksin ma need maod juba ammugi puruks teinud, aga see ei olnud mul mitte ivõimalik Wanul grahwit oli enesel küll ka süüd, ct nii kergemeelne oli, poega ilma põhjuseta enesest ara lükata, aga selleks sai teda nende madude poolt meelitatud ja üritatud- Hiljemini pääsis temal küll mõistus lahti, aga see oli liig hilja! Willemamn ei olnud enam ja kurjaregijare  küüned oliwad ka Kg sügawol Meie asusime küll ühte musse, et seda ckfimft jälle häöks teha, aga meie Vastased oliwad meie plaanidest wist aru saanud ja grahwile pandi kole loks ette, kuhu see ilma aimamata sisse langes! sta minulegi on n d oma !oleda kuristiku awanud, oga kvigc wSgewam on mind hoidnud, senna sisse laugemast. See hirmus juhtumine lükkas meie esimesed plaanid hoopis ümber: mina tundsin ennast nende wastu üisi liig nõrga olewar ja paale selle oli mul meel enesegi eest karta. Siisgi hakkasin ma selle asjoga uuesti pääle, seda wendusin Ma Mnsärki juures, kus kelner Rooli surnukeha grabwi asemel sees oli. Ala olen oma tõotust ka pidanud ja selle osja järele uurimist alati omal ülemaks eesmärgiks  pidanud. Siisgi ei ole ma weel mahti saanud, ette astuda, sest selleks puuduwad põhjused, mis nende kriukad ja kawalused Mesti awaldawad. Ma seisan nüüd küll kombe järele waganc, aga siisgi ei keela PS mind mitte Varitsemast ja ms ootan põhjusid, mis mulle wöimalsiuks teemad, nende kawalusele surmamai hoopi anda. Teieft loodan ma nüüd omale tugewat abilisi, ja kui meie lindla sti, ühes meeles malm astume, siis saab see mäda paise grahw Riehnbcrgi lossist marsi kadunud olema. „Seda ma usun ka," ütles Mr- Duulmann  Aga kas meie ei wöiks uüüd Willemanni mitte rohe tagasi kutsuda? Teil on ju tunnistused käes, et grahw oma hakist meelt kahetses ja Willemanni oma pärijaks tagasi mõistis?" „Ln küll," kostis Lambert, „see ei wõiks aga praegu midagi aitada, sest ma ei kahtle selles mitte silmapilkugi, et Faringal praegu üks malts testament käes on, kus tema, nagu grahw Riehnbergi warapärija, sees hiilgab." „See on küll maga wõimalik," ütles Mr. Tuulmann järele mõteldes- „Meie peame neil ennemini walskuse katted seljast maha tõmbama. Ma arwan, et nad nüüd marsi kindla uste taha marjule pannakse. „ Annaks Jumal et se nõnda õnnelikult korda läheks!" hüüdis Lambert. „Hirm tuleb, seda mõteldes pääle, et niisugused tiigris meel wabalt ja päälegi meel auusa inimeste nime all Jumala püha õh'u rikkuwad, kelle jaoks ju kõige hirmjamadgi wangi hooned liig hääd oleksiwad?" (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Ristirahwa p. l. kirjutab:  Saaremaa rahwale on uueks aastaks suur kingitus tulnud: Liiwimaa mõisnikute saadikute konwent on lubanud Saaremaa rüütelkonnale 30,000 rbl. Liiwiinaa teede kapitalist anda, et selle rahaga suure wäina jaoks jäämurdja aurulaewa muretseda.  Walitsuse poolt tuleb küll weel seks luba küsida, oga kes seda siis saab keetma! Liiwimaa rüütelkonnale saamad küll kõik saarlased selle suure kingituse eest kõigest südamest tänu ütlema. Üks meie maa poeg on praegu Saksamaal maga kuulsaks saanud ja suurt tähelepanemist oma pääle tõmbatanud: Samuel  Kcller, Kuresaare linnast pärit, oli kaua aega Krimmis õpetajaks, läks säält Saksamaale, kus tema Berlinis ja pärast Düsseldorfis kirikuõpetaja ametit pidas ja ühtlasi ka kuulsaks juturaamatute kirjanikuks  sai. Nüüd on tema juba tunamullu ometi mahapannud ja on „ewangelistiks" hakkanud, see on niisuguseks kuulutajaks, kes ilma kindla ametita ja ilma seatud tööpölluta, igaspool, kuhu teda kutsutakse, äratamise kõnesid peab- Hiljuti on tema näituseks Leipzigis kaks nädalat wiibinud ja selle aja sees 39 waimulikku kõnet pidanud, ja wäga suurt auustamist ja lugupidamist leidnud. Kõik seisused on tuhandete kaupa teda kuulmas käinud. Nagu minewaseS numbris teatasime, on hariduse ministri poolt usuõpetuse programm  kinnitatud, mille järele rahwakoolide  koolmeistrite kandidaatisid tuleb eksameneerida. Selles programmis on ka kaks meie paremat waimutiku kirjaniku, Kaarma õpetaja Fr. Ederbergi raamatut  ettewalmistamise aluseks pandud ja nimelt: „Katchetika ehk küsimise õpetus"  ja „Piibli teadus". Krimmi Eupatoria ja Perekopi maakondade  jaoks on siiamaalse õpetaja Hanson'i  asemele õpetaja Ewald Allas seatud. Noor õpetaja on Saaremaalt pärit ja Karja köstrimajas sündinud ja kaswanud; oma kandidaati aastat on tema Wolga maakondades saksa asutustes pidanud. Eesti jõumees Georg Lurich on Saksamaal, Magdeburi linnas, hiljuti 18 kõige paremat maadlejat järgemööda 38 minuti sees ära ivõitnud. Selle wõidu eest sai Lurich Magdeburis kuldse medalje. * Aktsiisi walitsusele saadetud palmekirjade  kohta teatasime hiljuti, et nende hulk 3000-ni ulatab, kuna ainult 200 inimest wõiwad ametisse saamist loota, ning seega edespidine palwekirjade sisseandmine  asjata kulu ja ajaraiskamine oleks. Mõned palwekirjade saatjad näikse toguni arwawad, et see, kes juba palwekirja lask» nud walmistada, kohe ka kroonu kõrtsimeheks  kõlbab. See ei ole aga mitte nõnda kerge: Kes kohta tahab, peab kõige wähemalt  ladusasti Wene keelt rääkima ja ka ilma weata kirjutada mõistma. Ka soowiwad  paljud rahwakooliõpetajad monopoli ajal kõrtsimeesteks hakata. See ameti kohtade wahetus ei sünni küll hästi kokku, aga mis nad tegema peawad, kui nende palk neid selleks sunnib. Arwata wõib, et ka wiinamüüja amet palju kergem on, kui kooliõpetaja amet, sest kes kooliõpetaja on olnud, see teab wäga hästi, missugused raskused sel ametil on. Iseäranis raskust teeb tihti palga saamine, kuna kroonu wiinamüüja iga kuu esimesel päewal oma palga peab wastu wõtma. Teiseks ei saa kooliõpetaja wallawalitsuse käest miskit abi, kui ta wanaduse ehk haiguse pärast kohast lahkub, kuna kroonu wiinamüüja manaks jäämise ja terwise puuduse korral ametist lahkudes abiraha hakkab saama. Neid nähtusid wörreldes ütleb Postimees, ei wõi meie kooliõpetajaid hukka mõista, kui nad suurel hulgal oma senist ametit maha jätta ja monopoli kõrtsimeesteks hakata soowiwad. 2. Januaril mängiti Saaremaa Karskuse Seltsis Eestikeelset näitemängu „Ööwaht". Mõned Kuresaare palwelised käinud mööda läinud pühadel Hiiomaal wöõraks. Kaarmalt. Kaarma Suurewalla otsustamise all oli hiljuti küsimus, kas wangi Jüri Kiwi walda tagasi wotta, wõi mitte. Wald tegi otsuseks, teda mitte wastu wötta. Pühast, kirjutatakse meile inetuma ebausu üle: Pühalised on suures ärrituses. Nad on kodukäijat näinud. 19. aastasaja  lõpp läheb siin üsna kirjuks. Hiljuti oli kusagil surnu matmisel palju inimesi koos. Sääl ilmub korraga seesama surnud  mees, kelle matuseid peetakse, oma igapäewases olekus ukse läwe pääle. Kõik nüewad teda. ~Lugemise" läbi sunnitakse kutsumata külaline wiimaks ära minema, aga see mees, kes surnut kõige esiteks nägi, on kohe kohkumisest haigeks jäänud ja ära surnud. Teine ime. Kõnnu küla ligidal metsas on ühte tundmata looma nähtud, mida koeraks sugugi pidada ei wõi, ja hunt wist ka mitte ei ole. Arwatakse, et see loom üks waim on kas selle eelnimetud  surnud mehe waim, kes kodusse tuli, see ei ole praegu weel mitte teada. See waim looma kujus on ühe mehe nii ära kohutanud, et see haigeks on jäänud ja laatsaretti wiidud. Teine mees (soldat) on nii kangesti kohkunnd, et 3 tundi hiljemini kõigeparema tahtmise juureS mitte ei ole wõinud poolt naela wiina ära juua. Oleks hää, kui meie Püha osawad kütid selle waimu kord üles otsiksiwad, ehk sünniks  see maha lasta, muidu lähemad kartused  liiali, ja wõiwad paljugi paha teha. Kas siis tõesti Pühas ebausk nii suur on? Wallawalitsus, haara südjsti rahwa harst M 2 Saarlane, 1900