olnud. Ta ei aimanudgi, missugune wõitluS  minu hinges oli ja missuguse jõuga ma oma tundmust maha suruda püüdsin. Lugupidamine ja armastus oliwad minus weel kangemaks läinud, kui enne aedaS, mi! meie käsi käes olime seisnud. Ma tundsin, et ma aastate jooksul tema armast, lindlat iseloomu mitte parem ei oleks võinud  tundma õppida, kui selle ühe pücwa sees, mi» imelikkusid juhtumisi täis oli. Kuid ma ei aimud armastuse sõnadele Wvli wälza tulla, mis mu tundmusi oleks iimstanud. Ta oli nõrk ja ilma abita, ta ergud oliwad üritatud- Sel ajal armastust avaldada, oickS tähendanud, tcma olekut kurjasti pruukida. Weel pahem oli see, et la nüüd ri.as oli. Km HolmeS'i uurimised õnneks lähemad, siis saab ta miljonite omanikuks. KaS ei oleks see waesele arsule,  kes poole palgaga teenis, suureks õnneks? Aga kas ei ole miss Morestanil õigus, mind sel wiifi! lihtsaks õnneotsijaks pidada? Ei, see ma ei tahtnud olla. Äarandus seifis meie vahel, nagu ülepääsemata  kuristik. Kell oli kaks, kui meie proua Cecilie Forresten juurde jõudsime. Teenrid oliwad  juba ammu magama läinud, aga proua Forrester oli selle imeliku kirja üle, mis miss MoreStan hommikul oli saauud, mi rahutv, et ta ikka »eel tema kodusse ml-kui omis js puhkama ei ivöinud minna. Ta ise awaS meile ukse- Ta oli keskealine, rväga meeldiv naesterahwas. Mul oli haämeel näha, kuidas la neiut nii emalikul  wiisil ja südamlikult tervitas. Nagu näha, ei olnud miss Rsrsstan tema ju»- reS Niite ainult palga pääl olew teenija, waid ka tema parem sõber. Kui mind tutvustatud oli, palus proua Forrester mind sisse tulla ja temale kõikidest meie juhtumistest jutustada. Ma seletasin, et mul tähtis asjatoimetus ees on ja lubasin tingimata cdekpidi neile võõrsile tulla, kui mingit tähtsat peaks juhtuma. Eemale sõites vaatasin ma tagasi; ikka jälle näen ms oma silma eeS seda meeldiwat pilti: kaks ilusat naesterahwa kuju seisavad üksteise  ümbert kinni hoides trepi pääl, uks on pooleni awatud ja valgus paistab eest toast, läbi värviliste klaaside välja . . . Mida rohkem aga ma meie täna öösist juhtumist järele mõtlesin, seda segasemaks läks ses asi minu meelest. Ma mõtlesin veel kord kõik sündmused korra pärast läbi. Esialgne küsimus, see oli selge. Kapten Morestani surm, pärlite saatmine, kuulutus,  kiri, see köit oli arusaadav. Kuid just selsamal aja! ilmus meie ette palju sügavam, palju hirmsam saladus. Indiast toodud varandus, plaan, mis Morestani reisitaSkust leiti, imelik etendus, mis major Scholto surma korral sündis, varanduse leidmine ja sellele järgnev mõrtsukatöö imelikkude, iseäralikkude isikute poolt, tapariist,  kaardi pääl olew päälkiri, mis kapten Morestani plaani pääl oleva päälkirjaga ühte käis, labirintus! Igaüks oleks seda järele mõteldes vist mõistuse kaotanud!  Pinchini uulits seisab Lambeti alamal jaoS. Süäl oliwad ainult inetumad, kahekordsed  teliskiwi majad. (Järgneb.) Kodumaalt. Kuresaareft Saaremaa kreisiülem annab  oma wiimases ringkirjas muu seas teada: 1) Et Läwimaa kubermangu wäeteenidtuse  komisjoni poolt on määratud neid I. järgu maakaitse wäelifi, kes 1906 a. «aakaitse-wüesse on arwatud ja ka küeSolewal aastal arwatud saamad, 1909 a, kuueks nädalaks harjutusele kutsuda ja cl harjutuse alguseks Saaremaa kreisis I. septembri kuu päcw tähendatud on; 2) Et Keisri Majesteet on Kõigearmulikumalt luba andnud, üle terwe riigi wabatahtlisi andisi korjata, et Poltawa  lahingu platsi pääle Keisri Peeter I. mülestusesammast üles seada; Z) Et Keisri Majesteet on sisemiste asjade ministri kõigearmulikuma ettepaneku järele Kõigear«ulikumalt hüüks orwanud lubada, et Peterburis asutatud ajutine komitee, kellel eesmärgiks on Wene helilooja LortnianSky ja tema lähemate  järeltulijate Turtschaninowi ja Lwowi mälestust unustamatuks teha, üle terme riigi wabatahtlisi audist korjata wõib, selleks,  et nimetatud heliloojatele Peterburi linna ühist mäleStustsavimast üles seada; 4) Et 27- junil 1909. aaStal 200 aastat Poltawa wõidupäewast täis saab, nulle mälestuseks Keisri Peetri I. käsul Peterburi linna Wiiburi poole pääle Simpsoni  kirik ehitati. Omas kuninglikus hoolitsemiseks  Simpsom kiriku eest on Keisri  M a j e S t e e t Kõigeormulilumalthätks arwanud lubada, et ajutine komitee, lelle hooleks on selle kiriku 200 aastast mäleslusepäema  pühitsemist korda seada, üle terwe riigi nimetatud kiriku, kui ajalooliku «äleStusemärgi uuendamise häüks, korjandust  toime wõib panna; S) Et ühes sõjaseaduse väljakuulutamisega  Liiwi kubermangus selleaegne ajutine  Baltimaade kindralkuberner määranud on, et laskeriistade pidamise lüüasaamiseks antawad palvekirjad, kui ka lubatähed ise, sõjaseaduse kestvuse ajal tempelmargi maksu alt wabad on. Nüüd, kuS kubermang sõjaseaduse  alt vabastatud, on tarviliseks tunnistatud,  sellest päevast alates hariliku korra järele iga niisuguse palvekirja päält I rubla 60 kop. tempelmargi maksu ja iga lubatähe päält veel üle selle S 0 kop. kantselei maksu võtta; b) Et Fridu Süld Suuremõisa-Roomajaare  küla mõisapolitsei eestseisja asemikuks  kinnitatud on; 7) Et veel 38 isikule on käesoleva aaSta pääle jahitunnistused välja antud j. n. d. Tänavu sügisel on torimeeSte kalapüük  väga vaene. Kalamehed kellel rüsod meres on, saada kahe päeva togost ainult „2 pöidla pitkust ahvenat* ning vahel ka .waksapitkuse tursa.* Tolupõllupanga tegevuse kohta Läänemeremaadel  kirjutab .Pwl.* .Risht. Westn.* järele veel muu seas: Ka Saaremaal võtavad talupojad häämeelcga talurahva põllupanga käest rsha oma laenude kustutamiseks. Nad tarvitavad seda raha selle võla kustutamiseks,  mis neil maade eest, mis nad ilma põllupanga toetuseta ostfiwad, on maksta. Waljalast K Hiip, keda Waljala kiriku külas S- maja põletamise pärast kahtlustati, tunnistas ise üles, et ta teed mööda minnes kogemata põleva sigari otsa põhu kuhja sisse oli wiskanud. Nagu nüüd politsei uurimisel selgeks tulnud, on Hiipi nähtud põleva piibuga põhu kuhja juures käivat. Kihelkonnalt. 10. skp. viidi varas Aleksander Kulberg linna, kes Kihelkonnal septembri kuu lõpul mitu vargust korda saatnud oli, mõned sissemurdmisega. Kulberg  tunnistas ennast vargustes süüdlaseks ja tema käest s.aadi palju varastatud asju kätte; ta on ennem ka vanad vargused toimetanud. Tartust. Rahvusvaheline ehituskunsti näitus Peterburis lõppes mõne päeva eest. Ka kunstnik A. Weizenberg oli sinna mõned kujud välja pannud, nimelt .Koidu", .Ämariku" ning .Marictta" j. t. Nüüd on trükitud nimekiri välja antud, kus nende kunstnikkude ja ehitajate nimed seisavad,  kelle tööd auhindasid on saanud. Nimekirjas, päälkirja all: .Suur höbeauraha*,  on ka A. Weizenbergi nimi. Missuguse  töö eest auraha annetatud, seda ei ole nimetatud, aga vist küll nende mõlemate  tööde eest, mis .WanemuiseS seisavad  ja milledest .Ämarik* maailmanäitusel  Chicagos auhinna sai ning selle linna muuseumi tarvis ära osteti. Wõib olla, et nüüd ka ostjaid leidub, mida ainult soovida wõib. .PoSt.* Walgast. Nagu .Südliv. Anz.* kuuleb,  olevat Walga vangimajast 24. septembril  kaks vangi ära põgenenud. Asjalugu  oli järgmine: Õhtul 24. septembril  umbes kella 11 ajal anti vangimajaülemale  naabruses olevast postijaamast teada, et sääl tähele on pandud kahte kogu üle hoovi jooksvat. Järelwaatusel tuli selgeks, et kaks vangi ära oliwad põgenenud.  Üks neist istus röövimise, teine varguse pärast vangis. Nad oliwad lihtsa lauanoa saeks teinud ja aknarauad läbi saaginud ja siis nööri abil üle seina põgenenud.  Kuidas vangid noa ja nööri omandasiwad,  ei ole veel teada. Siiamaani ei ole neid veel kätte saadud. .Pwl." Tallinnast. Nagu.Peterburi Teataja" kuuleb, pidada.Eesti Postimees* Tallinnas Seda ja teist. Lapsi ei tohi mitte suudelda!  Tuttaw on, et suudlemist läbi mitmed külgehakkavad haigused wõiwad edasi kantud saada. Nende halbade tagajärgede  pärast on suuandmise waStu juba mitmel wiifil wõitlema hakatud. Nagu teada, armastawad mõned naeSterahwad kõiki lapsi, ka wõõraid, suudelda. SellewaStu  hoiatuseks kannawad Saksamaal lapsed põllesid ja taSkustd püälkirjaga: »Ära suudle mind I' Tihti aga ei panda niisugust hoiatust tähele. Hiljuti oli Ühes kunstniku perekonnas kolmeaastane terme tütarlaps. Majaema sünnipäewal suudles last keegi naeSterahwaS, kellel kerge kaelapaistetus  oli. Juba teisel päewa! aga jäi ka laps sarnasesse paistetusesse haigeks ja suri mõne päewa pärast. Lapse õrna ilanaha läbi oliwad haiguseidud cnesele teed tema kehasse tungimiseks leidnud. Lapse surm mõjus nii ema südamesse, et nermihaigete majasse parandusele pidi wiidama. „PoSt * Pidud teemad tühjaks tasku, maja kord siis läheb lasku. Kes üle silla tasa sõidab, ei see wiibi, maid see möidab. Neiu kawoleriga mälestuse samba juures seistes. Neiu: „Küll see vn kunst, kiwist niisugust iiusat kuju wälja raiuda!" Kawaler: „Mitte midagi. Kõik, mis ülearu  on, raiutakse maha; mis järele jääb, ongi kuju." .N 74 Saarlane 1908