Saarlane Ilmub kaks korda nädalas, igal kesknädala! sa lanpiiewal. Toimetus on Knrcsaarcs, PikaS uulitsas, Treffeui majas nr. IS. Kuulutuste waStuwõtmiuc luni lella 1 päewal Kuulutuste xetil-lida 8 k,, 11-hc ecSelsuZ 20 k. Adrcsst muutmise eest liv kop. Tellimisehind: kroonilpoStiga: aastas . . s rbl. kop. Va » . . 1 ss . Vt . ?s „ maapostiga: „ . . 1„S0 „ V- „ Vt .. . .-. s» , Üksik number maksab S kop. «- BS. Laupäewal, 7. nowembril 1909. XXV. aastakäik Meie noorsugu ja kõlblus. 3 Wene kirjanikkude töösid saab igast kooliraamatukogust  hinnata lugeda, klassikaliste tööde lugemine on sunduslik. Pikkade kooliaastate jooksul  wõõrduwad paljud oma kirjandusest täiesti ära. Selle assa waStu, mis inimene ei tunne, ei wõi lugupidamist olla. Igasugune wõõrakeelne kirjatöö,  kui ta ta eneses ainult pahna sisaldab, loetakse  oma kirjanduse toodetest paremaks. Koolisid lõpetades on mõned juba nii «võõraste kirjanduste mõju all, et sellega uhkustawad, et oma „kehwa" kirjandust tugeda ei taha. Siin peaks seltskond appi tulema. EeSti paremat kirjandust peaks katsutama nooresoole enam kättesaadawamaks teha. Kus Eestikeelsed raamatukogud on, jääl peaks seltskonna kulul õppima nooresoole ilma hinnata raamatuid lugemiseks wälja antama. Kui meil ka oma Tolstoistd ja Turgenewisid ei ole, kelle pääle mulle õige sagedasti on näidatud, kui meie kirjandusest jutt on tulnud, fiisgi hääd lugemise materjali meil leidub küllalt,  rohkem kui mõni seda arwata wöitS. Kui kõrgemate koolide lõpetajad enam oma keelt ja kirjandust tunnekfiwad, siis oleks neil enam austuse tunnet oma rahwa wastu, nõnda et otse oma rahwa keskel ära ei rahwustaks, mida igapäewases eluS mitte ükskord pole nähtud. Nende kohta, kes kasu pärast wõi mõnel muul põhjusel kergesti oma rahwale selja pöörawad, ei wõi just öelda, et nad kõlbtiselt iseäranis kõrgel jeisaksiwad. Mis meie Saaremaa nooresoosse  puutub, siis seda arwamist ei wõi küll kuidagi tõeks pidada, et ta kombelise langemise poolest efimises reas seisab. Siinse nooresoo seas pole weel midagi märgata olnud, mida kohaseks tüüpikalikuks haiguseks wõikS lugeda, ümberpöörtuld, Saaremaa noorsugu kaswab kombelisest küljest palju paremates tingimistes üleS, kui mujal. Iseäranis üliõpilastele anti süüks, et nad wäga kaua ülikoolis istuda. Kui see ka tõsi oleks, siis ei pruugiks seda ainuüksi meie meeste kaela weeretada, sest pääle segadusi ei olnud see mitte üksi nende, waid üleüldine haigus. Peterburi ülikoolis wõib iga sammu pääl üliõpilasi leida, keS aastat neli on ära istunud ja 20—30 eksamist, mis ära anda tulewad, ühe ehk kaks ära on annud. Mitmel Saaremaa üliõpilasel pole wõimalik ruttu üli« kooli läbi teha, sest et ta ainelisest küljest nii kehwas seisukorras on, et terwe päewa peab tundifid mööda jooksma ja et ei jõua omale igakord tarwilifi õpiraamatuid muretseda. Pääseb  meie noorsugu mäliste mõjude alt, tõuseb ta oma endisesse kõrgusesse. stuS. —p — Emakeelse kooli küsimus riigiwolikogu  haridusekommisjonis. 2 Kooli ülesanne on aga teine: temal on oma taSwatusline, majandusime ja politiline tähtsus. Oma kaswatuSlist ülesannet täidab kool fiis. lui kool lopse sisemise meele-elu pääle puhaStawalt ja selgitawalt mõjub. Seda wõib ta ainult fiis, kui laps täie arusaamisega õpetuse juures wõib wiibida, mis ainult emakeeles  wõib sündida. Majandusime on kool fiis, kui ta kõige wähema kuluga oma otstarbel Läidab, lapsele teatama summa teadmist pakub. Ka seda saab ta ainult emakeel. Larwitamisel õpeasjadeS kätte. Politiliselt täidab kool oma ülesannet fiis, kui ta tugewaid riigikodanikku  loob. Ja tugew on riigikodanik fiis, kui temal haridust on, kui wäike see haridus ka ei ole, aga ta on jõud ka fiis, kui ta weel teadus  ei ole. Haridust saab laps algkoolis ainult  oma emakeeles omandada. Jaapani sõda näitas päewaselgelt, kui suur wahe stin ilmsiks tuli, kus wäike haritud kogukene waimliselt mahajäänud hulkadest jagu sai. Teisel koosolekul kestfiwad ägedad waielused  edafi. Wiimaks jõudis enamus järgmisele otsusele: WõõraSte rahwaSte juures peab õpcaeg  rahwakooliS õ-aastane olema. Esimesel 4 aaStal antakse, pääle Wene keele kui õpeasja, kõigis õpeasjadeS õpetust ema-keeleS. Wiimafel, wiiendal aastal, tuleb täiesti Wene keeles õpetada  Wene keel, geografia ja Wenemaa ajalugu. See on siis esialgne nõupidamise otsus. Ta on hää. Kuidas selle otsuse käsi edaspidi tcrmes kommisjonis ja pärast duumas käib, ei wõi kindlasti ette ütelda. Ta ripub selle küljes,  missugust seisupaika oktobristid selles aSjaS wõtawad. Lähemad nad rahwuslisteSse roobastesse,  siis tuleb emakeelel muidugi kitsendusi, seda enam, et neil päiwil rahwuSlased ja parajuSmeelsed  parempoolsed ühinenud on ja nüüd umbes 100-liikmelise Wene rahwuslise erakonna jünnitawad. Niisugusel tugema! erakonnal on juba midagi üielda, sest ta ei ole palju nõrgem kui oktobristid? erakond liikmete armu poolest, wõib aga oma ühtsema ülesastumise poolest mõõduandwaks saada. Oktobristide pääl lasub nüüd suur wastutus Wene riigi rahwaste rahulises  kokkuleppimise asjas. Loodame, et nad ära tunnewad, mis riigi õnnele tormis on. „Post." M. Schulzenberg. Peterburis, 27. okt. 1909- Riigiwolikogu. Koosolek 30. oktobril, Tänasel koosolekul hakkas riigiwolikogu kohaliku kohtu uuendamise eelnõud arutama. Eelnõu see osa, mis kohtuasutustesse puutub, oleks oma alusjoontes järgmine. Wallakohus laotatakse ära, samuti ka maaülemate lohus, linnakohtunikkude ja ringkonnakohtu liikmete amet. Nendes kubermangudes, kus semstwo on, saamad rahukohtunikud walitud, b õhtupoolses, Astrahani, Stawropoli ja Orenburi kubermangus  aga ametisse nimetatud. Rahukohtunikud walitakse semstwokoosolekutel 3 aasta pääle. Kohtunik peab 25 aastat wana olema. Warandusline tsensus on niisugune, mida kreisi semstwoliikmete walimiseks tarwis läheb. Pääle selle on hariduslijeks tsensuseks ülikooli lõpeta- Kaks Dianat. 82 Prantsuse kirjaniku Aleksander Dumas ajaloolik roman kolmes jaos. Eesti keelde J. Piklep. Gabriele ei ivõinud kange isamaalase Pierre imelikku otsust kuuldes naeratust tagasi hoida. Ma soon wiinamarjade terwisels, et nad ka Calais küpseks saakfiwad, ütles ta oma klaasi MS tõstes. Lugeja mõistab, missugust wastukõla need sõnad Pccois'e südametes leidfiwad. Õhtusöök lõppes. Pierre luges palwe ära, mida wõõrad püsti seistes püült kuulafiwad. Siis saadeti lapsed magama. Sa wvid ka magama minna, Babette, ütles meister oma õele. Waata järele, et sellid ülewel kära ei teeks, aga enne, kui magama lähed, minge Gertrudega vieomte sõjariistadekandja  juurde ja tuulate järele, kas tal misgi Larsis on. JluS Babette punastas, tõusts üles ja läks wälja. Nüüd, ütles Pierre Jeanile, mu kallis wend ja sõber, oleme kolmekesi Asi ja kui sul misgi saladust mulle teatada on, siis ole» ma walmis kuulama. Gabriele waatis imestades Jeaui pääle, kuid see waStaS tõsisel näol- Mul o» tõesti sinuga tähtsate asjade üle nõu Pidada, Pierre. Siis lähe» ma wälja, ütles Gabriele. Wabaudage, vicomte, ütles Jeau, Teie fiwvlevLue sn Mis jutustuse kohta wSga kr- wilins, sest et minu plaanid, mis ma Pierrels teadustada tahan, ilma Teieta iialgi ei wõi täide minna. Siis Ms ma siia, sõber, waStaõ Gabriele uuesti mõtetesse langedes. Jah, herra, ütles Jean, kuulake meid ja kui Teie meid kuulnud olete, tõstate oma pää lootuses püsti ja wõib olla ka rõõmuga. Gabriele naeratas kurwalt, kui ta selle pääls mõtles, et ta isast nii kaugel on, kellele ta vabastamises mitte abiks ei wõi olla ja et ta oma palawaSti armastatud Dianast peab lahutatud olema. Siis aga pööris Jean ennast Pierre poole ja ütles: Mu südamest armastatud wend, räägi sina esimeseks, et vicomte d'Exmaisele näidata, kui palju sinu isamaa armastuse pääle wõib loota. Ütle meile, Pierre, missugustes tundmustes  Prantsusemaa waStu on isa sind üles kaSwatanud. Ütle meile seda, et sa fiiSgi prantslane oled, ehk küll inglased rohkem, kui kakssada aaStat linna wäewõimuga on oma käes pidanud, ütle meile, kaS sa meie esivanemate endise isamaa, wõi uue isamaa eest, mille külge sa praegu köidetud oled, walmis oleksid tarwituse  korral oma werd walama ja kumba läheksid  sa appi? Jean, waSW meister niisamasuguse vaimustusega,  kui ta poolwendgi: Jean, kui ma sündimise ja nime poolest inglane oleksin, siis ei tea ma, mis ma siis tunneksin ja mõtleksin, aga ma teau, kui minu efiwanemad on prantslased  olnud, kui id mitte wäga manast ajast saadik, et kiis iga wooramaalise walitsuS sellele perekonnale wäljakannatamata ja selle perekonna  liikmetele alandav, kui orja põli ja kibe, kui tagakiusamine on. See minu esivanematest, Jean, kes Calais'e esimest korda inglaste käes nägi, ei rääkinud oma pojale Prantsusemaast iialgi muidu, kui pisarsilmil, aga Inglismaast põlgtusega. Poeg rääkis niiwiifi oma pojale ja need kaks tundmust kaastundmus ja vihkamine  on põlvest põlweni raugemata edasi kestnud, ja meie manade esi-isade maim on meie sisse alale jäänud. Pierre PceoiS, kes kaks aasta sada tagasi elas, on praeguses Pierre Pccois'es uuesti sündinud, mina kannan Prantsuse  nime ja ühes sellega sn mul ka Prantsuse  süda, Jean. Üisgi teotus ja mure ei ole meel unustatud. Ära räägi, Jean, et mul kaks isamaad on, ei, seda ei ole olnud ja ei saa ka iialgi olema. Ja kui mulle antaks kahest  kodumaast ühte valida, siis usu, et ma ilma kaksipidi mõtlemata Prantsusemaa walikfin. Teie kuulete nüüd, herra! hüüdis Jean vicomte poole pöördes. Jah, sõber, ma kuulen, see on väga hää ja aus! mastaS Gabriele natuke segaselt. Weel üks sõna, Pierre, ütles Jean PecoiS, kahjuks aga ei mõtle kõik prantslased, kes siin elawad, nii nagu sina, eks ole tõsi? Wäga võimalik, et sina ainuks Prantsusemaa poeg oled, kes kahesaja aasta jooksul oma kodumaale truuks on jäänud. Sa Md, Jean, wastaS meister, ma rääkisin  üleüldse, aga mitte enesest üksi. Na ej