Ühine õpetuseandmine poisslastele ja tütarlastele tunnistatakse sääl, kus kasinasti  koolisid on, lubatuks, üleüldiselt aga sugude lahutamine soowitawaks. Sunduslise kooli peab rvald ülewel pidama. Burkemtz kõneleb selle otsuse masw; tema juhib waldade sissetulekute wähenemiss pääle pärast passiseaduse kaotamist ja soowitab koolimaksusid kubermangu omavalitsuse  püüle üle wiia. Baronite Pilan ja DellingShauseni ettepanekul lükatakse selle üle arutamine kuni wallakogukondade seaduse uuendamist? arutamiseni edasi. . (Järgneb.) kui ta eile need waljud sõnad ütles: „Wa tasun talle selle eest, kui ta mulle lõwi naha toob." Amr armastas ise salajas seda kõrbe walget liliat ja ta oleks, ka wist neiu armastuse wiimati mvitnud, aga ta ei mõinud mitte oma sõna murda ja sõbra surma eest tasumata jätta- Wiimati kattis Mcriam sügama õhkamisega  Hassani uäo jälle kinni. Siis wiSkaS ta siidi rätiku, mis tema ilusat kaela kattis, karmale, kummardad pääga ettepoole ja ütles kindla häälega: Täida oma lubadust! Amr hoigas tumedalt. Silmapilguks wälkuS tema päüst see mõte läbi, seda ilusat neidu, kes tema !äe läbi omale surma hoopi ootas, oma kaenlasse wõtta ja temaga kaugele, sügawasse kõrbesse põgeneda. Aga see mõte oli ainult silmapilguks.  Amr tõmbas ruttu mõõga tupest wülja, tõstis ta kiire liigutusega üles õhku ja lasi teisel silmapilgul juba teda neiu ilusa kaela paale langeda- Weike raksatus, kuuldus nõrk karjatus, palama mere oja purskas üles ja Meriami nõiduslik  ilus pää langes Hanseni püä tormale maha. Amr pühkis mõõga merest puhtaks, pani noore neiu surnukeha õrnalt oma par ma sõbra surnukeha kõrwale, kattis mõlemad jälle mantliga kinni ja silmi kaema  poole tõstes lausus ta tasa: See oli taewa tahtmine! (Lõpp.) Kodumaalt. Kuresaarest. Esmaspäewasel linna wolinikkude koosolekul on „iinnapäü" kraamide  rentimise ja supeluskomitce ümber muutmise küsimuste läbiwaatamiseks komisjonid  walitud. On otsustatud, hr. Rahri küest 400 sülda maad ühe uue uulitsa tegemiseks ära osta. Patentide maks ning maks trahterite ja õlle poodide päält määrati 1908. a- tarwis endises suuruses. 17. oktobri! peetakse Saaremaa EeSti Põllumeeste Seltsi liilmrte koosolekut.  PäemakorrakS on 1) Protokolli ettelugemine; 2) Põllutöö asutamise küsimus  ; 3) Näituse aruanne z 4) Põllutöö kursuSte küsimus; 5) Hr. Kaasiku aruanne „Põllutöö lehest" ja 0) mitmesugused läbirääkimised. Koormalt. „M nid u" pidud. Omal ajal awaldati ajalehtedes pitki kirsasid  Kaarmalt. Muu seas kirjutas keegi „Mats", et Ka-rmal kiriku laulukoor ja pasunakoor mõne kontserdi näitemänguga wahete wahcl anda, millest rahwaS Ma osa ka mõtta, aga muidu sisse saada tahta, raha ei taheiamat kergesti maksta. Siinsed tegelased polla sellest weel aru saada jõudnud, et niisugustest pidudest osawõtmine rahwale tuleb esiti muidu sisse harjutada, siis leiduda pärast raha eest osawõtjaid küllalt. Et nüüd loodetaivasti  jälle pidusid kordopanema hakatakse, siis tahtsin paari sõna „muidu" pidudest rääkida. Rahwale muidu pidusid anda, on Üsna tark seletus. Ainult see on aga kahju, et „Mats" ise sellest „P oI e jõudnud aru saad a", et „muidu" pidude tegemine tegelastele ka raha maksab (trükikulud, luba küsimise margid, noodid, näitemängu raamatud ja mängimise luba) ja et selle „muidu" tegemise kasu wäga kahtlane  on. Minu arwates on ilma wälise toetuseta „muidu" pidude toimepanemine raske ja ka asjata: miks osawõtja siis pärast poole raha eest pidudest osa wõtma „harjub", kui ta wsrem seda „muidu" on harjunud tegema? Minu teades wõib ainult „kõrtfi pidusid" maksuta teha, kus osawötjad selle „muidu" jälle õlle ja wiina ostmisega tasa teemad. Linna laada järele tuli mu naaber Peeter alles teise päewa õhtul jala kodu, kuna ta hobuse ja wankriga laadale oli sõitnud. Isa küsimise  pääle, kuhu hobune ja wanker jäänud, wastaS Peeter: „Ma müüsin kõik hää hinna ecst ära: hobuse, riistade ja wankri eest sain ühte kokku 83 rubla." Sellest rahast o!i tal aga ainult 60 rbl. ümber weel alles. 23 rbl. oli „saapa nahkade" ostmiseks läinud, nagu Peeter seletas. Wiimaks tuli awalikuks, et Pceter ainult 9 rbl. umber tõesti kauba eest wälja oli andnud, 8 rbl. ümber aga „kõhu tilkasid" wötnud, ja selle juures 5 rublalise kuldraha  ära kaotanud. Küsimise pääle, miks ta nii palju raha „ära purjutanud", seletas Peeter rõõmsa näoga : „OH sa silk, küll meil oli aga lõbus pidu! Läksime ostjaga Turu kõttsu „liiku" wõtma. Sääl oli aga tore seltskond kooS, wötsime ühe „seemc" teise järele, ühe „sorukohka" ja teise „sorukohka". Waat, kus siis läks õige lõbu lahti. Küll oli aga lõbus pidu! Kui ära wäsisin, läksin Turu õuue magama. Kui ärkasin ja raha lugema hakkasin, nägin kohe, et kuld raha polnud enam teps." Nii rääkis Peeter. Ja nii moodi on need „muidu" pidud suuremal hulgal, mida Saare „Mats" igatseb. Teisi pidusid seltskonna tegelased rahwale muidu anda ei saa ja anda ei wõi- Tartust. Esimeses walimise kogus on 29. septembril Üleüldse 434 häält ära antud- Nendest faiwad Eesti rahwameelse eduerakonna kandidadid Dr. H. Kopprl ja eanä K. Parts 157 häält, kuna Saksa erakonna mehed R. v. Zeddelmann ja A. Lieven 277 häält on saanud. Lätimaalt. Riiast. Salk sisserännanud Saksa kolonistisid,  kes Saratowi kubermangust Walga kreisi mõisatesse töölisteks oliwad kaubeldud,  on „Rig- Rund." teatel minewal nädalal tapiga manasse kodupaika tagasi saadetud, sest et neil endil sõiduks raha ei olnud- Miitalvist. Sõjakohus. 21. septembril oliwad söjakohtuS talupojad Fcitz Semit, Ossip Andruschkewits, Karl Dculle ja Jwan Matukas ees. Nemad oliwad 1. julil 1906. a- Herbergi wallas Schlom Gulaki poest sõjariistadega ähwardades 169 rubla raha ja 349 rubla eest kaupa ära rööwinud. KaebealuSte hulgast oli 41-aaStane Semit ennem neli korda kohtu all olnud. Mõne aasta eest oli ta mõrtsukatöö  pärast Sahalini saadetud. Sääl oli ta Jaapani sõja ajal sõjawäe-salgas Seda ja teist. Wõtku tühi neid wõõraid sõnu. Talumehel on linnas herraSmehe juures aSjaõiendaamist ja kui lood joones, annab ta sellele toimetuse eest nõutud tasu kätte, mida see witsakalt kummardades tasku pistab, sääl juures tänuks Prantsuse keele sõna „Metci" (aitäh) tarwitades- Talumehele on see sõna uudis ja ta murrab kaua selle üle Md, mis see enne kuulmata sõna tähendama peaks- WümakS pöörab La seletust paludes ühe mööda minema noorsanda poole, kelle lahke nägu kõige rohkem tema usaldust äratab, ja see ongi ka kohe lahkelt seletusega  platsis. vMerssi," sõnab noormees, „on wäga paha sõna, ta tähendab mustlase keetes „massurikat." Oi sa tuline silk! See seletus rööivis talumehelt ta rahu. „Kae mu! nadikaeia," siunab ta herrasmehe  pääle mõteldes õiglase wihaga. „Mina annan temale raha ja tema sõimab mind massurikaksl Seda ma tale ei kingil" Ta pöörab jalamaid ümber, tõttab HerraSmehe  korteri juurde, teeb ukse irwakili ja teda toas nähes põrutab ta südametäiega  : «sina ja su wahmil on mersid, aga mitte mina! Jumalaga!" Siis läheb ta kergitatud südamega oma teed, teades, et ta oma auu rojastajale tarwiselt  kätte on maksnud. Salomoni li k kohtuotsus ehk: ajad on muutlikud. Seda tunnistab üks kohtuasi, mis mõni aeg tagasi Sitfilla saarel Giorgias ette tuli. Kaks naesterahwast  tülitsesiwad ühe 10. aastase poisikese  pärast, keda kumbgi oma lapseks tunnistas.  Naesed tuliwad kohtusse. Sellele tuli meelde, et Salomoni ajal Jeruialcmmas  samasugune lugu ette tulnud za tahtis  asja Salomoni eeskujul ära otsustada. Ta lasi suure pingi tuua ja karjuma lapse kõigest Vastupanemisest hoolimata pingi külge kinni siduda. Siis wõttis ta noa ja hakkas lapse riideid katki lõikama, ise sääl juures üteldes: „Ma lõikan poisikese pooleks ja annan kummagile naesele ühe poole." Südames lootis ta, et lapse õige ema seda mitte ei luba, et lapsele mälu sünnib ja ennem lapse teisele annab, kui lubab, et temale halba tehtaks. Niimoodi tahtis ta õiget ema armastuse järele ära tunda. Aga kui tülitsewad naesed nägiwad,  mis kohtunikul mõttes oli, hüüdsiwad  nad kui ühest suust: Kui Teie tema katki lõikate, siis pidage ta omale, kohtu hsrra l" ' Suured sõnad ilusad, suured teod paremad. Sa ära paljuks pane, kui naabrit awitad, wõib olla, ise Homme, ta abi tarwitad. Walesti aru saanud. Proua: „Homme on meil tantsupidu Muna. Olen uudishimuline näha saada, mis Teis ka wõite." Miina: „Ohoo, armuline proua, ma tantsin kõik tantsud, ainult see wa „wrang« see" ci taha meel minna." S 4, Saarlane, 1907.