g«s Sõrwe-Säärel 1218 sõudfiwad eestlased ühe laewa pääl nii wihaselt, et laew suure hooga wuhisedes ühe teise sõjalacwa külge jooksis ja see kange põrutamise läbi raksudes lõhki läks ja «ett täis woolaS. Laew olnud suur ja palju meestega täidetud. Rööwlaewade pääl oli harilikult  30 meest. Selle järel wõime umbes saarlaste  meremäe suurust ära arwata. Aastal 1211 oli neil „mitu tuhat neid, kes laewaga tuliwad" ja Koiwa jõge mööda Kaupa kindluse alla tungifiwad. Ettewõte läks nurja, ~300 rööwlaewa ilma wähemate laewadeta" kaotafiwad  wahwad meremehed. Nii wõis neid «vähemalt  10,000 koos olla. Kuid neli aaStat hiljem  Uue-Sadama lahingust wõiwad juba jälle 200 rööwlaewa osa wõtta, nii et »õige wara, kui parajasti päew koitma hakkas, mustas kõik meri meile waStu, täis nende sõjalaewu." Merelahinguid  löödi kindla plaani järel ja tarwitati Ml juures mõnda kamalust. WaenlaSte laewawäge  püüti mitmelt-poolt ümber piirata, oma wahele saada ja siis ära wõtta. Saadi laewade ligi, siis saadeti noolefid ja odasid waenlaSte pihta ja loobiti masinatega nende pääle kiwa. Jõuti waenlase laewa raudkonksudega oma poole kiskuda, siis hüpati waenlaSte laewa laele ja heideti rinnutsi mees mehe waStu ja tõmmati mõõgad wälja. Ehk jälle ehitati parwed, kihiti kuiwe puid, mis looyia-raSwaga ära oliwad määritud, parwedele, pisteti puud põlema ja juhiti põlewad parwed waenlaSte laewastiku pääle, et seda häwitada ehk «vastaseid «vähemalt «võitluses suitsu ja palawaga wõimetuks teha. Ka waenlase tagan emiseteed püüti kinni panna. Wanad laewad ehk muud puuwärgid täideti kiwidcga ja lasti põhja. 1215. aasta kewade fuluwad saarlased nõnda Wäina jõesuu Saksa laewade eest kinni, et need abiwäge Riiga ei saaks wiia. Meretaplust toimetati nõnda, nõgu meeste «viis on, keS elu wõi surma pääle wälja lühewad.  Käib käsi lahingus halwaSti, siis on mehed walmiS ennem surema, kui alla andma. Kui saarlased kord hädaS oliwad, põletafiwad nad endid oma laewaga tükis ära. Teine kord kisuwad ristisõitjad ühe Eesti laewa raudtonksuga  oma ligi. Laewamehed kargawad üksteise järel üle parda merde ja lähewad wabatahtlikult  surma. (Järgneb). ei waSta ? Kas Teie minust aru ei saanud? Teie waikite? Mis see «vaikimine tähendab, Gabriele ? Gabriele ! Ometi «viimaks I hüüdis noormees.  Ma ei «vastanud Teile sellepärast, et Teis külmad sõnad mind ehmatastwad ja mul ei olnud seda jõudu, et Teile oleksin ütelnud «hertsoginna", kuna Teie mulle: «Wcomte" ütlete. Ka sellest on juba küllalt, kui ma Teile «Teie" ütlen! Ärge nimetage mind hertsoginnaks, ka mitte  Dianaks. Siin ei ole Lhtgi hertsoginna de Castrot, Teie ees seisab õde Beny. Nimetage mind õeks ja ma nimetan Teid «vennaks. Kuidas nii? Mis see tähendab? hüüdis Gabriele ehmatanult tagasi astudes. Mina pean Teid õeks nimetama! Mikspärast tahate seda, et ma Teid õeks nimetan ? Selle nimega nimetawad mind praegu kõik. wastas Diana; on see siis nii hirmus nimi? Ja, muidugi! Ehk, ei ole! Andke mulle andeks, ma olen meeletu. See ön irüga õrn ja ilus nimi ja ma harjun sellega, Diana, ma harjun sellega, õde. Noh, waadake siis, wastas Diana kurwalt naeratades. Päälegi passib päris kristlik nimi mulle praegusel ajal kõige rohkem, ehk ma küll weel kloostri wannet «vandunud ei ole, aga nii pea, kui ma kuningalt luba saanud olen, annan  ma wande ja saan põimeks. Wõib olla, eht tõite Teiegi mulle kuningalt luba, wend? Oh! Ütles Gabriele kibedalt ja tagafitõrjuwalt. Mu Jumal, wastas Diana, ma ei tahtnud ju oma sõnadega Teid kurwaStada. Ma olen niipalju kannatanud, et ma Jumala juurest pean troosti ja warjupaika otsima. Mitte rahulolematus ei suuni mind seda tegema ja nõnda «viisi rääkima, «vaid häda- Diana hääles oli ka tõesti mure ja kurbduS  kuulda, aga tema südamesse segas selle kurbtuse hulka end ootamata rõõm Gabrielet nähes, seda Gabrielet, keda ta omale ja oma armastusele  kadunuks arsaS ja keda ta täna oom ees nii tvgkwil ja fiiegi nii õrna nägi. (Järgneb.) Kodumaalt. kkuresaarest. Lümmada meeste kohtuasja süüdistuse-akt.  (Järg.) Tema jäänud oma okste juurde seisma ja näinud.  et mõnes kohas mctsainatcrjal põlenud. Sääl on ta ka kuulnud, kudas mõned salga seast hüüdnud: ..Lähme  mõisa ja ajame säält Ruckteschelli minema." Kartes, et meh-d mõisa põlema panemad, on ta salgaga ühes mõisa läinud, et oma tööriistad kaasa w õtla. Järgmisel  päewal on v. Rulkteschell temale järele saatnud ja käskinud katust parandada. Sel ajal on Mihkel Jrs sinna tulnud ja halkanud temaga käratsema, et ta lööd teha ei tohi, kus juures ta rääkinud, et tema töö osjata on, sest et mõisa ära lammutatakse. Jaan Pindeman  seletas, et ta ei ole 5. detsembril 1905 a. Lümmada  kroonumetsas mitte olnud, aga on salgaga Lümmada  mõisas käinud, 'ja on sinna sellepärast tulnud, et saadud teadete järele käsk olla saadetud, et kõik mõisa  tulekfiwad. Talumeeste käest saanud ta teada, nad on nõudma tulnud, et Ruckieschell iroonumetsa raiumise  järele jätaks. Ruckieschell! nõudmise järele läksiwad  tema juurde kolm meest läbi rääkima, tema on detsembril 1905. a. Lümmada mõisa on läinud, ei ole ta olnud ja selles asjas ei tea ta midagi. Peeter Toop rääkis, et kui ta 5. detsembril Lümmada mõisa metsast läbi läinud, on ta sääl salga mehi näinud, kellele Jaak Hirsch kirja ette lugenud. Pärast seda rääkinud mehed, et olla tarwis v. Ruckteschelli keelda kroonu metsa raiuda.  Selles meeste salgas on ta oma wenda Jaan Toopi ja Daniei Tõsist näinud. Metsast on salk mõisa  läinuv ja uudishimu pärast on ta tema järele astunud,  aia juurde seisma jäädes. Säält on ta näinud, kuidas talumehed v. Ruckteschelli köögi juurde on lähenenud.  Pärast seda on ta ära läinud. Daniei Tõsine  rääkis, et 5. detsembril 1905. a. tulnud tema juurde Aleksander LaeS ja Eduard Peetri poeg Kuiwjõgi  ja kutsunud teda ühes nendega Lümmada mollkroonu  metsa puuraiujaid metsast ära saatma, sest et Laest ja Kuiwjõgi seletuse järele neil mitte õigust ei olla kroonu metsa raiuda. Teed mõõda minnes on nad Jakob Parti juurde läinud, ksS nendega ühes tulnud. Metsas on nad terme salga mehi leidnud ja sääl juu- res on ka tema näinud, et ühes kohas nietsamaterjal põlenud. Säält on terwe salk mõisa läinud, et v. Ruckteschellile nõudmist ette panna meisaraiumist lõpetada.  Mõisa tulles on 3 meest Ruckteschelli juurde tuppa läinud, tema aga läinud kodusse. Peeter Treirat rääkis, et ta enam midagi ei mäleta ja mingisugust seletust anda ei taha. (Järgneb.) Kuresaarde asutatawa koolmeistrite seminari häüks on järgmised Saaremaa wallad Ühekorralift abi määranud: Torgu wald 20 rbl., Laimjala wald 10 rbl., Maast wald 10 r., Pihtla wald 25 rbl. ja Mustjala wald 100 r. Kõik teised wallad on otsustanud abiraha mitte anda. Leisi ja Pärsama wallad on enne ka igaüks K rubla abirahaks määranud. Wolikogu otsuseid selles asjas ei ole aga asetäitja kommissar  baron Drachenfeldt mitte kinnitanud, sest et määratud abi wäga wäike olnud, ja on abiandmise küsimuse nimetatud walla wolikogudele  uuesti läbiwaatamiseks ette pannud. Teistkordsel  harutusel on aga need «volikogud otsustanud  sugugi initte abi anda. Eesti Seltsi Soome-Rootsi laulumängude  kursustes on juba paar harjutuse õhtut olnud. Täna õhtu on jälle harjutus. Need mängud on õige huwitawad ja ilusad. Et aga nad kuludega ühendatud on, (näit. saab iga osawõtja mängusõnad ja noodid), siis on eestseisus  wõõrastelt wäikese maksu määranud ja nim. meesterahwastelt 1 rubla ja naeSter. 50 kop. Mängude harjutused keStawad weel edasi. Osawõtmine nendest on õige elaw. Seda on ka need mängud, mis mujal «vaimustatud poolehoidmist leidnud, ära teeninud. Linna laadapäewa õhtul oli Orisaare maantee pääl mitmes kohaS joobnud laadaliste poolt korratust ette tulnud. Tahula küla ligidal  tuli Uuelõwe mõisa wiljawoor laadalistele  «vastu. Üks laadalistest, noor meeS, hallanud  tüli norima, kus juures ta oma pussnoaga  kolme meest wilja «vedajatest haawanud, ühte aga nii raskesti, et see linna haigemajasse toodud. W. TripSwelt, kes 8. s. k. p. ftrashnikute  käest ära jooksis, tuli ise linna ja andis Kasu pärast. Coyan Doyie järele —a 7 Ega ma enne rahu ei saa, kui ma teid jälle näen, ütles noor riigimees raskesti ohates. Wististi tulen ma homme sellesama rongiga.  Niipea, kui ms midagi iseäralist teada olen saanud, tulen ma kohe siia. Jumal õnnistagu teid teie lubamise eest, ütles Felps. Ainult mõte, et selles asjas midagi  saab tehtud, annab mulle uut elujõudu. Ma pidin teile meel midagi rääkima. Onu on mulle kirjutanud. Mida ta siis teile kirjutas? Ta ei ole küll pahane, oga fiiSgi nagu õhkuks tema kirjast külma wälja. Külap wist minu pikk põdenemine teda kaastundlikuks oa teinud. Ta kirjutab, et ehk küll asi wäga tähtis  on, fiisgi ei astuta enne mingisuguseid sammusid,  kuni ma nõlcka terweks saan, et ise asja ära wõin seletada. Selle all mõtleb ta wist minu lahtilaskmist riigiteenistusest. Onu räägib mõistlikult, rääkis HolmeS. Lähme nüüd, Watson. Linnas on meil weel rängasti tööd. Joosep Harrisou wiis meid ise tõllaga raudtee jaama ja warSti olime juba meie rongi  pääl, mis kiiresti Londoni poole wuraS. NähtawaSti oli Holmesil oma mõtetega küllalt  tegemist, sest et ta hulga! ajal sõnagi ei lausunud- Wiimaks lausus ta: Lõbus on niisuguse kõrge tee pääl Londonisse  sõita jä alla majade pääle waadata. Ma mõtlesin, et ta naljatab, sest minu eest niis «väljamaade täitsa näotu olewat. HolmeS  rääkis oga eksita-natalt edasi : KaS näed neid pnnaSte katustega majasid,  mis nagu saared hallist mererüpest wälja paietawad. Need on rahvakoolid. Tõsised tulemiks wolguStajad. Nad on niisamuti nagu kaunad; igaühe sees on sadandeid  elswaid terakesi, mNe läbi Inglismaale parem, targem rahwas kaSwab. KaS sa arwad,  et herra FelpS joowastawaid jookisid peaks tarwitama? Ma ei usu seda. Mina ei usu ka mitte. SiiSgi peab ikka iga asja tähele panema. Õnnetu mees on sügama  augu sisse kukkunud, ja wõimata on ette ära teada, kas meil korda läheb teda endise järjele tagasi upitada. Mis sa neiu Harrisoni kohta arwad? Tal on kindel iseloomus. Ja kui ma ei eksi, siis ka wäga HSS. Nad olla Joosepiga ühe rauawabriku omaniku  lapsed. Möödaläinud taimel olla FelpS ennast neiu Harrissoniga kihlanud. Pärast õnnetust  jäi ta oma peigmeest rawitsema, kuna wend Joosep meel ära ei tahtnud sõita, sest et tal siin hää elu oli. Näete, ma olen juba nende üle palju teateid kogunud. Külap saame täna palju rohkem teada. Katsume asja kaheks!  selgusele wiia. Kõige enne tuleks minu arvamise järele ForbeS üle« otsida. LoodetawaSti  wõib ta meile kõik teada anda, mis meil esiteks on tarwis teada. Siis wõime isegi näha, missugust teed walida. Kas sul mõni plaan juba malmis on? Mu! on neid juba mitu tükki. Kuid alles  fiis wõime neist kõige kohasema wälja walida,  kui meie asjast selgemaid teateid oleme saanud. HariliStest lahkuminevaid kuritegusid on wäga raske wälja uurida. Mis otstarbe mõis sellel wargusel olla? KeS tast kasu mõis saada? Kas Prantsuse ehk Austria saadik. Za see, kes ühele neist lepingu ära müüs. Ja fiis meel lord Holdurfi. Mis te räägite I Minu arwateS see wõimata ei ole. Niisugune  juhtumine wõib küllalt olla, et diplomat sellest kasu saab, kui sarnane paber kogemata kombel kaduma läheb. Kas teil on põhjust arwata, et niisugune aumees, kui lord Holdurst on, sellesarnaselt» teesid  peaks tarwiiama? (Järgneb.) K 3 Saarlane, 1909