Saarlane MM Ultsildinr Pilitilm ajsltht «»«- ja lianarahwale. MM Teisipäewl, 4. Juulil 1895. Xli. aastakäik, maksab: --s>- Ilmub igal toisipästt?»!. Kurefaarrs nr. 17. Saarlase toimetusele. Knrcsaarrs Kuulutuse rida ehk selle ruum' Karskuse tegewusest. Saaremaa Karskuse seltsis peetud kõne. (Pidanud scllsi kirjatoimetaja C. P a l k.) (Lõpp.) Sagedasti pidas ka üks juut kõnesid. Kuulma tulnud rahwabulk oli ütlemata suur, 30, 40, 50, mõnikord ka 100,000 inim. Kõnede ütlemise ajal tungisiivad sajuti kõnepõranda juurde, kes Mathewi seltsi liikmeks heita tahtsiwad, kus nad hulk haawalt  paar sada korraga karskuse tõutust põlwili maas andsiwad. Palju tähtsaid  ja suurtsugu inimesi astusiwad ka tema seltsi liikmeteks. Ka paawst Gregor XIV. pidas Mathewi karskuse tööd wäga tähtsaks, wõttiS tema karskuse seltsi märgi waStu ja kandis seda. Seesugune südi karskuse tegewus Inglis maal on ka rohkesti joomist  mahendada jõudnud. Ka karskuse kirjandusest  wõetakse Inglismaal rohkesti osa. Nõnda ilmus ühe karskuse seltsi poolt wälja antaw leht aastal 1876  316,000eksemplaaris.  Enamisti kõigis teistes Europa riikides on ka wäga palju karskuse hääks tehtud  ja karskuse tegcwuse läbi on rohkesti rahwa elu parandanud. Selle üle aga kõigist rääkida teeks mu kõne wäga pitkaks. Aga ma arwan ka, et need nähtused, mis meie Amcrika ja Inglismaa karskuse töö üle rääkides nägime, küllalt jõudwad minu tänast kõne sihti täita. Ma arwan, et need nähtused ka küllat jõudwad näidata, kui kindel põhi juba karskuse tegewusel on, kui kindla aluse püäle ka meie karskuse selts, meie karskuse seltsi siht ja tegewuS ning meie seltsi liikmete töö on rajatud. Ma loodan ka, et need nähtused ka küllalt jõudwad  tõeks tehja, kui ilma põhjuseta aga karskuse wastaliste arwamine on, nagu oleks karskuse seltsi töö ilmaasjata ja kasuta töö olewat, nagu saaks ükskord karskuse tegewuS kustuma ja meie selts hingusele minema ja nagu ajaksiwad karskuse töölised muidu tuult taga. Nende nähtuste läbi saamad ka wist karskuse wastalised, kui neid siin auustatud kuuljate seas peaks olema nägema, kui ilma tähenduseta nende poolt karskuse asjanduse halinaks pidamine on. Aga ma loodan ka, et need nähtused küllalt jõuawad meid, kes meie karskuse töölised oleme, manitseda, et meie mitte ei pea karskuse  tegewuses külmaks minema, waid et meie kindlasti ja südidusega edasi peame töötama. Ehk küll praegus meie juures karskuse tegewuS kidew näib olewat, siisgi wõime eelpool kuuldud asjaolemiste püäle ennast põhjendades loota, et üks kord ka Saaremaal ja ka meie Kuresaare linnas karskuse tegewus saab õitsema ja et ükskord ka kõik saarlased ja nende seas ka meie kuresaarlased karskuse roole hoidjad ja edendajad  saamad olema, sest iga hää asja hakatusega  on lugu wäga raske olnud ja seda on ka karskuse tegewuse hakatusega nendes maades olnud, kus see praegus wõimusega õitseb ja kasutoodawalt wilja kannab. Kui siis ükskord karskus meie juures wõimust peab saama, miks pärast tõrgutakse temale siis wastu? Jätku siis need keS siia ajani alkohooli auustajad on olnud, seda anus» tamist maha, ja hakkagu karskuse hääks töötama, hakagu töötama meesterahwad ja naesterahwad, noored ja wanad, hakkagu töötama kodus ja wäljaS. Heitgu meie seltsi liikmeks siis on töötamine kergem ja töötamise põhi kõwem. Kes aga sclisi liikmeks  heita ei taha, see hakkagu ometi karskuse  meeleliselt elama. Jah, saagu palju karskuse sõbradeks, saagu kõik auuStatud kuuljad nende sõbrad ja sõbrade sõbrad karskuse  poole hoidjateks, hakkagu iga üks karskust auustama, edendama ja karskuse tööd tähtsaks  ja kasulikuks tööks pidama  karskus  on tõesti seda wäärt! Ilu ju süda. 48 Ere ivõis ehk juba kcsk öö aeg olla, kui üks poisike kohkunud näoga ja suure ähkimisega Juhan Hallani uksest sisse aStuS ja hingeldades ukse kõrina seisma jäi. Ruttu, ruttu! kisendas ta. Teie Leena on ära uppunud, jääl suures jões, mis meite maja taga on! Ehmatuse mürin kais kõikidel, seda kuuldes, üle keha. Lõik wahtisiniad kohkudes wäriscja poisi otsa, ükSgi rk lausunud sõna, sest hirm ja ehmatus oli kõikide meeled aimanud ja keeled kidastanud. Ass ts praegu on? küsis wiimaks Juhan wärisewa häälega ja pool segaselt. Meite toas! kostis poiss lõõtsutades. Minu isa ja meie ssnsisa tõmbasiwad teda wcest ivälja ja wiisiwod tuppa. On ts surnud? Ms «tss mitte! Nad püüdmad teda elusse äratada! Ts on wäga kaua mees olnud, sest minu isal ja mana isal ei läinud korda, teda nii ruttu meest wõlja tõmbada l Iga kudas on ta siis mette langenud? Meite wanaisa oli tähele pannud, ta oli jube kass MA jõe ääres seisnud. Mõttes jõe põhja waatamck, ssM härdast! nutnud ja wahei ka midagi iseeneses kõnelenud, millest aga wanaisa mitte aru ei saanud. Wahel läinud ta jõe äärest wõhe e«glx, langenud ühe pöesa ääre põlwili ja tõstnud silmad ja käed tanva poole. Wii- ja wiisiwod tuppa maks tulnud ta, surnu kahwatanud näoga jälle jõe ääre tagasi ja hüppanud joonega järsust kaldast alla sügawusesse. Ruttu tuli wanaisa ja teatas seda minu isale. Nad läksiwad ja tõmbasiwad teda ka wiimaks suure waewaga weest wälja, aga üsna ilma eluta! Nüüd ei tea ma enam, mis temaga on juhtunud! Leena enese tapja! Kui hirmus oli sõnum kõikide meelest! Wana Juhan Hallani süda lõhkes walu pärast. Nii kurbi piltisid pidi ta oma lastest meel wana ea seas nägema! Oh see oli wana auusa mehele walus, ütlemata walus! Poeg kelm ja waraS, tütar enese tapja! Kus oliwad nüüd kõik need hiilgawad tulewiku lootused, mis ta oma tütre pääle oli pannud? Kõik oli möödas ja kadunud!  Ruttu mindi tähendatud kohta waatama, mis ka mitte just wäga kaugel ci olnud. Sääl leiti Leena ikka wsel hingetumalt moodi päält, aga lähem küla koolmeister, kes waheajal sinna oli jõudnud ja mähe tohtri ametit mõistis, leidis lähemal järele katsumisel, et tal ikka meel elu sees oli. Warfi läks ka koolmeistril korda, tuntud abinõuude waral teda jälle elusc kutsuda. Pilamist lõi Leena silmad lahti ja waatas tuimalt enese ümber. Ses elumärk rõõmustas Juhanit wäga. Ta saatis ruttu koju hobuse ja wankri järele, millega Leena, kes alles liiga nõder oli, kodusse pidi miidud  saama. Küll katsus koolmeister seda keelata, üteldes et see tema teenusele wäga kahjulik olla ja käskis teda wähemast teise homikuni sinna jätta. Aga Juhan ja ka teised ei hoolinud sellest, maid kanosiwad olles pool minestanud tüdruku wankrisse ja wiisiwad kodusse, sest et nad sääl temale pare- mat raawitfemist lootsiwad anda. Kodus pandi Leena pehme tooli pääle pikali, kuS ta warsi süga- waZti magama uinus. Pulmalisel» seisiwad jälle lootuse rikamalt tema moodi ümber ja paniwad haige iga wiimast hinge tõmbamist tähele, kelle olek ka iga silmapilguga paremaks näis pöörwat. Kõikide südamed oliwad selle üle rõõmsad, ja mitmes kohas tuliwad ka juba naljatused kuuldawalc. Wastu homikut tõusis Leena häkitselt järsku woodi päält ülesse ja astus keskel tuppa pulmaliste sekka. Tema olek ja kombe ei olnud aga koguni enain oma, ivaid hoopis wõõraS. Tema kahwatanud  suu oli poo! lahti ja tarretanud silmad wahrifiwad tuimalt ümber. Kõigest oli näha, et ta mitte enam meele-mõistuse juures ei olnud. Korraga kargas ta, nagu takjas, ühe lähedal  seisma wanamehe ümbert kinni, andis temale mitu korda suud ja hüüdis jäleda naeruga: Kas sina oled minu Paul, see ilus Paul, keda ma nii wäga armastan! Tule lange minu kaenlasse, ma tahan sind igawesti armastada! Jah, seda ma tahan! Hahaha! Jälestusega rabas manamees ennast nõdrameelse  tüdruku käest lahti, mis tal teiste abiga ka korda läks. Kõikide südamed oliwad nüüd otsata hirmu ja ahastusega täidetud. Leena oli oma mõistuse täiesti kaotanud. Siis ei taha sa mitte minu olla, Paul! hüüdis ta jälle. Sa tahad ikka Miinat armastada!  Seda pagana lolli Miinat, kes minul minu õnnetce pääl ristiks ees on. Nende sõnadega lange» ta hojates põrandale ja lõi oma pää ühe kiwi nukki wastu ära. Enne Isamaalt. Kuresaare linna maksnwalitsuse esimeheks  on hr. Lange asemale hr- Weischerg walitud- Künni siiaajani makleti linnakarjamaalt  niõetawa liiwa. ruhwa za sawi koorma päält 1 kop- linna haaks Ilüüd on linna wolimeeste poolt otsujeks reyrud, 2—3 kop. koorma päält wõtta. Kuida kuuleme, saada 9. Juulil s. a. Kuresaares ilusas Salongi aedaS Saare-