Ka üteldakse, et ajakirjandus raamatuslisele kirjandusele wõistlust  walmistab Oma jagu õigust  wõib sel ütelusel olla. Ajalehed  wiiwad rahwa sekka ka hulga kirjawara. Nendest leiab lugeja suure hulga juttusid, õpetusi,  läbirääkimisi, sõnumid laiast maailmast ja saab selle läbi maailma käiguga wäga tutwaks, wõib siis küll olla, et mõnigi selle pärast raamatuid ei osta, waid ütleb: Saan ajalehestgi küll, mis mulle korrapärast käib, raamatuid ei ole aegagi lugeda." Sellegi pärast ei arwa meie säärast ütelust mitte õigeks, waid soowime südamest, et ka raamatuline kirjandus ikka osawõtjaid  leiaks. Tõsi on ju, et ka ajalehtgi muud midagi ei ole kui iga päew wõi nädalis ilmuw raamat, ja kes teda pärast aasta lõpul kokku köidab, see saab tõesti suure raamatu. Aga päris raamatul on ikka ka jälle enese tähtsus, sest ta annab igast asjast lugejale täielise pildi ja kuju, ning õpetus, mis ühe raamatu sees koos on, annab waimule tõsist küpsust, mida igal haritud inimesel wäga tarwis  on maailmas elada. Meie soowime südamest, et Eesti kirjandus ikka edeneks. Knva see wõib sündida, sellest on meil nõuu teine kord ligemalt  kõnelda. Seeniks soowime Eesti kirjandusele kosumist. sellele prouale, et ma Teie wend olen ja et mul nõuu on, Teid Teie enese lubaga siit ära wiia, sest et ma tean, kui alatult Teie abikaas Teiega ümber käib. Kas tema seda usub, et mina Teie wend olen, ehk mitte, see on üks kõik, see ei tee midagi. Et see nurjatu, nagu ta juba teab, homme siia tuleb, siis saab ta isegi aru, et Teie temaga kokku saada ei taha." Ma jäin wait; Philippa pää langes  rinna pääle, nagu oleks ta mu plaaniga rahul. „Homme," sõnasin ma edasi, „enne kui see nurjatu siig jõuab, tulen ma siia ja wiin Teid ära. Enne lõunat saadan ma teenri, kes Teie asjad ära toob. Wäga wöimalik, et proua Wilson mind juba näinud on, aga see ei tee midagi. Sõgesitku meie mängida ei pruugi. Teie wõite leha ja tegemata jätta, mis aga tahate, ja ei pruugi kedagit karta. Pääle selle saame meie juba neljapäewa hommikul wara siit ära reisima." „la," sõnas Philippa kui unes, „homme lähen ma siit ära tulen Teie juurde aga ma tulen üksinda, et keegi ei näe, kuhu poole ma lähen." „Aga see oleks ju parem, kui mina Teid kesk-päewa ajal nagu wend õde ära wuks." „Ei, ma tulen muidugi Teie juurde. . . Teie peate mind kodus ootama, Basil. Mul on enne weel midagi toimetada, midagi, mis alles homme tehtud wõib saada, midagi ütelda kellegagi kõnelda. . . Kes see üks on, ei tea ma nutte, ei tule praegu meelde." (Poo» li. Sõnake kirjandusest. Kui mööda läinud 1894. aasta pääle tagasi waatame, siis peame ühte tunnistama, ja see on: Eesti kirjawara on sellel kadunud  aastal õige wähe edenenud. Meie mõtleme siin sõna ~kirjawara"  all muidugi seda kirjandust,  mis raamatu näol ilmub. Tõesti on raamatute arm minewal  aastal wäga wähe kaswanud.  Iseäranis wähe on ilmalikka  raamatuid ilmunud, kuna waimulikud raamatud kaunis rohkel arwul trükist wälja tuli- wad ja nendest mitmed õige paksud ja ka tuumakad oliwad. Waimuliku kirjanduse kohta ei käi siis need ütelused mitte, et kirjandust wähe ilmub, ei wõi ka käia. Aga just ilmalik raamatuline  kirjandus ei taha enam edeneda. Trükikojad, mis seni üsna rohkesti raamatuid rahwa sekka saatsiwad, ei trüki enam raamatuid, ei taha kirjutajate käest mõni kord ka hinnatagi enam käsikirjasid. Kusagil ei ole uusi raamatuid näha. Tahtmata tuleb nüüd küsimus keelele: Kust ja kuda on see lugu tulnud? Siia pääle on aga kaunis kerge wastust anda. Rahawaene aeg awaldab ka kirjanduse  kaswatamise kohta oma mõju. Miks peaks ka raamatutrükkija  sadade rublade kaupa raamatute ilmutamisega kulutama,  kui ostjaid ei tule! Raamatud  jääwad riiulitele, ja raha jääb tagasi tulemata. Ja iga raamatu G trükkimine on ometi hulga raha maksnud. Seda teab igaüks, kes oma kulul on mõne raamatu trükkida lasknud. Raamatu-trükkijal ei ole see kulu sugugi kerge kanda, kui mõnel teisel, sest ka tema peab hulga raamatute tarwis paberi ostma ja töölistele trükikojas palga maksma, muidu ei wõi ta ühtegi raamatut ilmutada, ehk wälja rahwa sekka saata. Raamatu trükk maksab sadade rublade kaupa, kuna raamatute ostjad kopikute kaupa raamatute eest kulu tagasi maksawad. jade omandus oli, pani oma käe pääl suuri rahalisi ettewõtteid  toime, mis suuri kasusid töiwad. Aastal 1865 muutus aga lugu. Laenumaja ja leitudlastemajade  muud rahalised asutused  läksiwad rahaministeriumi alla ja seeläbi saiwad lastemajade  sissetulekud palju wähemaks, kuna kulud ikka suuremaks läksiwad.  Juba aastasaja algul oli kõiksugu häätegewaid asutusi ja koolisid elule kutsutud, mis las- temajadega ühise walitsuse all seisiwad ja mida ühisest kassast ülewal peeti. Nende asutuste arw ja suurus edenes keisrinna Maria tegewusel ühte-lugu, ja ülespidamise-kapitalid hakasiwad ikka enam ära nappima. Aastal  1865 jäi sissetulekutest weel 1,400,000 rbl. ülegi, lähematel aastatel töusiwad aga kulud tuludest  kaugelt suuremaks. Selle oleku tagajärg oli siis, et keisrinna Maria - asutuste walitsus uusi sissetuleku-hallikaid pidi otsima hakkama; polnud ka ime, et tema tähelepanek endise, praegu unustatud pidude-maksu pääle sattus. Seaduse elustamise-katsetel  oliwad küll suured raskused ees, südi tegewuse läbi saadi aga warsti wõitu. Endiste  wigade ja puuduste eest hoides ei pandud maksu mitte enam etenduste ja pidustuste asutajate, waid nendest osa wõtwa rahwa pääle, kes wähest lisandust pileti-hinna kõrwal hää meelega maksis, nagu see nähtawale on tulnud. Maksu õige ja korraliku  sissetulemise eest hoolitsedes, waliti kõige odawam, lihtsam ja kindlam walwamise-wiis, nimelt maksuwõtmine markide läbi. 5. mail 1892 tõsteti sel wiisil uuendatud pidude- wõi lõbumaks Kõigekõrgemal kinnitusel seaduseks.  Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. Inglise ehk Ang litani kirik  on, kuda tuttaw, muudatuste teel Rooma katoliki kirikust tekkinud, niisama kui Ewang.-Lutheri kirikgi, kuid wahe tema ja katoliki kiriku wahel  ei ole kaugeltgi nii suur kui wahe Em.-Lutheri ja katoliki kiriku wahel. Nii on näit. Inglis? ja katoliki jumalateenistused  maga üksteise sarnased.  Wiimsel ajal on nüüd kaunis palju inglasi täiesti katoliki usku heitnud.  Selle järele on paawst Leo Xm arwama hakanud, et püüdmine katoliki usu poole Jnglisemaal praegu õige suur on: ta on siis Westminstri kardinalilt, Vaughanil täielikku aruannet  katoliki usku heitnud inglaste kohta nõudnud ja tahab kõike Inglise  rahwast awalikult katoliki usku tagasi-astumiseks üles kutsuda, >ki'ar> dmal Vaughani wastuses, mis, kuda „Daily Chronicle" teatab, juba walmis  olla ja pea paawsti kätte saada toimetatud, olla küll üteldud, et edes pidi Jnglisemaa! wissisti weel enam inimesi endid katoliki usku laseb ristida,  kui seni, kuid siisgi ei olla selle pääle mõteldagi, et suurem osa inglasi  Anglikani kirikust peaks taganema. Seepärast pidada kardinal Vaughan tähendatud üleskutse awaldamist asjataks.  Inglise lehed teatawad, et säälses parlamendis neil päiwil tähtsad asjad  läbirääkimisele tulewad, kns junres  Rosebery ministerium kergesti oma kaela wõida mucda. Üheks kõige suurematest pidupäewadest  on Serbias ja üleüldsi serblaste  juures püha Sawwa päew, mida sääl 2. januaril pühitsetakse. Püha Sawwa päew on kõigepäält koolide püha, sest et pühal mehel Serbia rahwa waimn-harimine eluülesandeks  on olnud; seepärast ei jäta üksgi Serbia kool niihästi kodu- kui wäljamaal ta sündimisepäewa  mõtestamata. Serbiamaal oliwad ka tänawu püha Sawwa päewal igal pool suured  pidud: koolilapsed ja nende wauemad  ilutsesiwad nii kui suurtel risti usu pühadel. Aga Türgimaal pühitsesiwad serblased seda päewa enam wõi wähem suurepäraliselt. Neist pidudest wõtsiwad mitmes paigas  ka Türgi ametnikud osa. Kõige wähemalt ei takistanud nad seda kusagil.  Hoopis teine oli selle poolest lugu Bosnias ja Herzegowinas : ristiusulised  Austria ametnikud ei olnud räägitawas asjas kaugeltgi nii salliwad  kui Muhamendi usulised Türgi ametnikud. Nii teatab näit. Herzegowinas  ilmuw Serbia leht „opiiens serbia xj- sääl Austria polizei pidustuste eeska va kõwasti ära olla kärpinud. Kõigepäält olla ta sääl püha Sawwa monogrammi, neli „o"'i, maha kustutanud, ennast sellega  wabandades, et neli „o"'i ühtlasi  Serbia rahwuslikku juhtlauset: «Jõra epõuuu euaeuLN," s. o. „ainult üksmeel päästab serblast" tähendab. Ka oli kõnepidamine pidustustel  täiesti ära keelatud; mitte püha Sawwa elugi üle ei ole lastud  kõnet pidada. Endistel aastatel etendati Bosnias ja Herzegowinas püha Sawwa päewal näitemängusid ja anti konzertisid, tänawu ei antud ka selleks kusagil luba. P. Sawwa päewa pühitsemine wõis siis pea-aegu ainult kirikline olla. Serbia näitemängud ja kontserdid  keelas Austria Ullgria walitsus serblastele järgulisel juhtumisel ära. Serbia koolisid peawad serblased Austria piirides omal kulul üles pidama  riigi kassast ei auta nendele punast kvpikutgi. Näitemängud ja kontserdid tõiwad seni püha Sawwa päewal koolide kassadesse ikka mõne hää guldeni; nüüd on see rahahallikas  kinni pandud. Niisugusest pidustuste eeskawade kärpimisest kuni selle päewa pühitsemiseni  on aga meel ainult wäikene sammukene; Beliua linnas on see samm ka juba tehtud; sääl keelas polizei püha Samma päewa pühitsemise  serblastele täiesti ära. Nii käib Austria-Ungria walitsus nende kahe Türgi maakonnaga ümber,  mis ta ainult mõneks ajaks oma kätte wõttis, et sääl rahu, hääd korda ja haridust sisse seada! Berlinis, 3. webruaril. Riigipäew  wõttis ilma waidlusteta ettepaneku  wastu, mille järele jesuitide wastu wälja antud seadused tühjaks mõistetakse. Roomas, s.webruaril. Paawst walmistab kirjatükki, milles kihumsi juutide masta hukka mõistetakse. Pääherzog Albrecht Esmaspäewal 6. skp. suri, kuda traadisönumi läbi teatatud, Tirolimaal  Arco lossis Austria keisri perekonna  kõ:ge wanem liige, pääherzog  Albrecht Friedrich Rudolf.  Kadunud pääherzog oli 3. augustil  1817 Wieuis sündinud. Ta isa oli tultaw Austria sõja kangelane pääherzog Karl, kes Napoleoni I. Asperui lahingis lõi. Juba waraselt,  weel mitte täiesti kakskümmend aastat wana, astus pääherzog Albrecht  Austria sõjawae-Leenistusesse, kuhu ta kuni oma surmani jäi ja kus ta niisama kuulsaks sai, kui ta isagi on. Juba aasral 1840 sai kadunud pääherzog kindralmajoriks. Osawus, millega ta pea pääle selle suuri manööwrisid  Galizias juhatas, näitas, et tal sõjakunsti tarwis suured loomuanded  on olemas, mispärast ta kätte edespidi ikka tähtsad ametid Austria sõjamäe juures ujuti Aastatel 1848 ja 1840 wõitles kadunud pääherzog koulsa kindral Radetzky juhatuse all Põhja-Jtalias Sardinia kuninga Karl Alberti wastu,  ja nimelt ikka õnnelikult. Kui aastal 1850 tollitüli pärast Austria ja Preisimaa wahel sõda ähwardas lahti pääsema, seati pääherzog  Albrecht nende sõjawägede pääjuhatajaks, mis Põhja-Böömimaale  preislaste wastu kokku oliwad Seda ja teist. „Rad tantsiwad tulepurskawal  mäel" lil! mitmes haritud kee- les pruugitaw kõnekäänd, mis seda tähendab, et inimesed wahest rõõmustawad  ja lusti peamad, ilma et nendel sest aimugi oleks, et neid kõige hirm' sam häda oht waritseb ja neil surm selja taga seisab. Niisugune lugu juhtus Hamburi linnas, kus terwe pidukond rahwast weel wiimsel silmapilgul  hirmsa hukaruje eest sai hoitud. Säälne kaupmees L. oli nimelt oma tütre kihluste pühitsemiseks  enese juurde üle saja külalise kokku kutsunud, kes kõik maja alumises  korras rõõmsasti tantsisiwad, wõi muidu oma aega lõbusasti mööda saatsiwad, ilma et nende! sest aimugi oleks olnud, et nende jalgade all olewates laialistes keldri - ruumides hukatus neid mitme püssirohu-tündri näol waritses. Majaperemehele oli see muidugi teadu pärast, aga ta näitas siisgi kõige lahkemat ja hooletumat  nägu. Mis siis ka karta oli? Keller oli kindel ja uks lukus, ja püssiroht wõib ka üksn s siis plakwatust  sünnitada, kui ta tulega kokkupuutub.  Kust wõis aga tuli keldrisj..'  pääseda? Siisgl jahmatas kaupmees  ära, kui ta wälja korridori pääle astudes ühte oma tüdrukutest, kes alles hiljuti tema teenistusesse oli astunud, nägi paar äratolmunud weinipudelit kaelas kandwat. „Kas sa keldris käisid?" küsis ta tüdrukult.  „Käisiu, jah, herra!" „Aga ometi ilma tuleta, nagu ma olen käskinud?" päris kaupmees edasi. Tüdruk waatas, et ta küünlaga tule kaasa wõtnud, mis ta keldrisse jätnud,  sest et tal warsti tarwis olla weel weini tooma minna. Kaupmehe  süda kohkus ja hakkas kiiremini põksuma. Sõna lausumata ruttas ta keldrisse küünalt ära tooma, mis wast, nagu ta kartis, püssirohu tünd- rite ligidale oli põlema jäetud, milledest  üks lahti oli wõetud. Järgmisel  silmapilgul oli ta juba keldris ja nägi, et asi weel palju hirmutawam  oli, kui ta arwata oleks wõi nud. Raswa küünal ei põlenud mitte üksnes püssirohutündrite ligidal, waid oli just lahtisesse rohutündrisje püsti seisma pandud, mille sisu, nagu pärast  kuulda sai, tüdruk liiwaks wõi mingisugusteks seemneteks oli pidanud.  Ka küünla punakas tules nähti juba pikka ärapõlenud tahiotsa süsinewat.  See nähtus pani kaupmehe were tarretama. Ta ei saanud ennast  enam ehmatuse pärast paigaltgi liigutada. Aga süäl kostis talle ülewalt  piduliste rõõmus naermine kõrwu, ja warsti selle pääle hakati lustilist waltsi mängima. Tants oli uuesti alganud; keldri wõlwitud lagi põrus ja seina äärel laudidel seiswad pudelid klirisesiwad tasakesti. Ja kas sääl rohutnndris seisew küünal ei wankunud? Jah, tõsi, kaupmees armas  ennast nägewat, kudas ta ühe külje pääle wiltu langes! Nüüd mõis ta ümberkukkuda ja siis lendaks terwe maja päratu plahwatusega wastu taewast,  ja kus praegu õnn ja rõõm walitses, suitseks ligemal sekundil üksnes weel waremete za meriste surnukehade  hunik! Kaupmees tundis, kudas tal kõik ihukarwad püsti tõusiwad,  ja ütlemata hirmu sunnil jooksis ta kui waenlaue küünla kal lale, kahmas mõlema käega tema ümbert kinni ja kustutas, teda tundrist  wälja tõstes, tule ära. Siis tuigerdas ta kui joobnud keldrist wälja. piduliste seltskond oli surmasuust  päästetud, aga see mees, kes selle päästmise töö oli korba saatnud, langes ülemisel trepl-astmel minestanult  maha ja jäi kangesse palawi- kusse, millest ta alles mitme nädali pärast toibus. Kõige suurema rikkuse omanikud  on Põhja-Amerika Ühisriikides. Siisgi ei ole niisuguseid, kellel enam kui 1000 miljoni ma puru oleks, pääle Wiljam Wanderbiltl surma enam ühtegi. Wanderbilt jättis oma neljale pojale ja kahele tütrele 1500 milj. franki järele. Praegu on Amerikas kõige rikkam mees Wiljam  Astor, kellel 840 miljoni franka on. Tema järele tulewad D. Rokseller  760 milj. frangiga ja Rusel Schdsihs 450 milj. frangiga. D. Gold jättis oma pojale 405 miljoni sr. Nõnda nimetatud petroteumi - kuumgatel  Wiljam Rokfelleril ja Henri Flagleril armatakse kumbagil 300 miljoni fr. „suhkru kuningal" Hawemeiril  on ligi 250 milj. fr. ja „raua4uniugal" Audru Karnedschejal umbes 100 miljoni fr. wara. Amerika  juwelir Lui Tifan, kes Partsis Ooperi uulitsas elab, ou 175 milj. fr. rikas, ja tuttaw õmblusmasinate wabrikant Singer jättis omale lesele ja lastele Lerwelt 150 milj. franki järele. Lõpuks olgu 'veel Gordon Bennet,  ajalehe „Nujork-Herald'i" omanik, nimetatada, kelle päralt umbes 100 milj fr. on. Kõige rikkam Amerika  na sterahwas on küll kahtlemata Hitti Grihn, kellel 300 milj fr. on. Rikka pruudi otsijate tähelepanemist tõmbab ka Helene Butler enese pääle, sest tal seisab oma tulemase mehe tarmis kena summake 17 milj. franki weimewakas Paigal. Kuna Amerika Ühisriikides kõige suuremat rikkust leiame, on jälle Jnglisemaa kõige rohkem milionaridega õnnistatud.  Miljonäride arw, kelledel enam kui üks milj. nael sterlingi (6 rbl. 23 kop) warandust on, olla um- bes 700, ja nendest elada Jnqlisemaal 200, Ühisriikides 100, Saksamaal ja Austria-Ungarias 100, Prantsusemaal  75, Wenemaal 50, Indias 50 ja teistes riikides 125. Tormisel ööl. ?uul koitud 051 näljas kui rueri. Nui vvuoäis on waikus ju düä, Xuid radutult tuisud uiu wsri du rudutult ruõtled uiu xäÄ: Nu kurduu, tuul katused lukud du OUO tood otsata luud, kisud ju rõdud... Nul ülesso tõusta uu suud... d. I^eidin. Linnule. d,aulu linnuke, Oleü oksale laulkAÄ <sälle zõuüjiacl sa. Xui siis sinu eest põõsa seest Illes Hirvau teed see sull'. püüa sa Netsa lenuata: XuII siQÜ taZa a'ad, Netsas saad. sa d.aula Xiuste kullile! Fo 35 -Postimees. 1895.