et pois ikka meel kangekaelseks jäi. «Wiige teda wälja!" kisendas ta. „Ta peab surema, seesugune kangekaelne pois! Wälja, wälja!" Timmukas, kes waheajal jälle tagasi oli tulnud, Võttis Priidut käewarrest kinni ja WÜs teda wälja hoowi pääle. Kuus soldatid, laetud püssidega, pärad wastu maad ja kuked winna tõmmatud, scisimad juba walmis. Timmukas tahtis Priidu silmad kinnisiduda, kes aga mitte seda teha ci lasknud. „Lass olla pääle!" ütles ta. „Ega unna surma ei karda, wõiu julgeSte püsside  suhu wahtida, ilma et silmal ipscdki liigutan, kui pauk tuleb! Isale palju tcrwisid  meel minu poolt, isand timmukas, ja ütle temale, et ma rõõm aga olen surma läinud, ja tahaksin ka kümmekorda er icm weel surra, kui et oma armast isamaad äraannan, nagu Natsi, kes ükskord on ti oma palga saab! Noh, nüüd olen malmis laske siis!" Timmukas wiskaS omad pilgud üles, Vastu seilama maja poole, ja Priidu tegi sedasama, ksS ta neidsamu ohwitseiisi, kes nõuupidamisel oliwad olnud, aknast Välja, hoowi pääle waatawat nägi. „Psiu armu, Priidu!" sosistas timmukas temale. „Wecl on aega! Päügi üles, mis sa Lead, ja kõik on hea! Ära mõtle enam kaua, poisiks!" Priidu raputas pead. „Laske!" hüüdis ta soldatidele. „Mis te' mind nõnda kaua lasete oodata, sest tegemata see ometi ei jää!" „Lled päris narr!" ütles timmukas temale. «Mull on küll sinust kahju; aga kui sa ise paremat et hooli, siis olgu pääle. Pange tähele!" hüüdis ta soldatidele, ppüssid palge!" Soldatid sihtisiwad, ja timmukas pidi „andke tuld" ütlema, aga lõi weel kahetsedes  korra omad silmad õnnetuma poisi pääle ja hüüdis siis: „Tu . .!" „Pidage!" karjus ohwitser ülalt. „Kas sa tahad nüüd üleStunnistada, Priidu?" „Ei!" waStas poiss kindlaste. „Jookse siis kus pärgel, seda teist!" hüüdis ohwitser wihaga ja tõmbas akna kinni, et ruutud tirisesiwad. Timmukas aga mõistis küll, mis see tähendas, ja kommandeeris soldatid minema. Aga ka Priidu mõistis nüüd, et teda muidu hirmutada  oli tahetud, seega tema saladust wälja sundida. „See oli üks paha nali!" ütles ta. „Pole wiga, Prüdu," wastas timmukas. „Jkka parem oli, kui tõeste mahalaskmine. Sa wöid nüüd jooksta, ega sind enam ei tarwitada.  Ma pean teiste maagidele süüa wiima." „Mina jooksta?" hüüdis poiss rõõmuga. „Kodu minna? Ega sa minuga ometi jälle paha nalja tegema hakka, isand timmukas?" „Ei, ei, armas laps!" tõendas timmukas. „Sa oled tõeste prii! Herrad ohwitserid nägiwab ju nüüd küllalt, et nad sinust midagi kasu ei saa ja sellepärast ka sind enam tarwitada ei wõi. Ja waata, poiss, see teeb ka minule rõõmu, et sa nii kõwa ja kindel olid. Mina olen küll Baierlane, ja ci oleks ka oma isamaad nõndasamuti mitte äraannud, kui sina oma isamaad. Nüüd mine ja waata hästi ette, et jälle Natsi kimpu ei saa. Üks häbemata, kõlwatu pois on tema!" „Tunnen juba teda küllalt, isand!" kostis Priidu. „Küll ma ennast hoida mõistan. Aga ütle mulle ometigi ka, kus mu isa on? Las tema kt mitte lahti ei saa?" „Ei, weel mitte, armas laps!" kostis timmukas. „Tema saab wist weel kaua wangis istuma! Sest herrad ohwitserid teawad ju küll, et ta üks julge ja hakkaja mees on, ning sellepärast teda kinni pidawad, et ta midagist kahju neile ei wõi teha. Ka sindgi, kui sa weel mitte nõnda noor poleks olewat, ei oleks nad lahti lasknud! Tema elu pärast ei ole sull tarwis karta, sest et nad temast ühtegit süüdi ei wõi tunnistada." „Wõib küll n'a olla," ütleS Priidu. „Aga ma soowiksin teda heameelega kord näha, isand timmukas! Sa wõiksid küll mulle seda suurt rõõmu teha! See ei saaks ju sinule midagist kahju tegema, minule aga küll suurt rõõmu!" Timmukas laskis ennast poisist meelitada. „Tule siis!" ütles ta. „Aga kauaks ei tohi meie mitte sinna jääda, ja kui see wälja tuleb, et ma sind isa juure olen wiinud, siis tehakse mull küünra pitkune nina." „Minust jääb see küll waka alla, seda tead sa ju!" hüüdis poiss rõõmuga ja rippus selle hea mehe käewarres kinni, kes teda nüüd isa juure wiis. Silmaweega langes Priidu tema rinna wastu, ja mõlemad hoidsiwad kaua üksteise ümbert südameliku armastusega kinni. , .Kuidas on?" küsis isa wiimaks. „Ega sa ometi üles tunnistanud ei ole, poeg?" „Ei koguniste, isa, enne oleksin surma läinud mis ka juba silmaga näha oli kui et oma isamaad äraannud oleksin. Nüüd olen ma jälle waba, wõin kodu minna. Sinu pärast on mull üksi muret, st fina ka mitte tulla ei wõi." „Jää rahule, poeg," trööstis isa. „Mine kodu ja kannata seda aega ära. Liiga wäljaspoolt külge hakkanud, mis kord üsna suur oli; aga sääl ligidal elawad pekri sellid, kes öösel tööd tegid, olid kohe tuld näinud ja ka kustutanud. Tulekaitse mehed oliwad hulgana kokku tulnud, aga õnneks polnud nende abi sääl seekord ta"wis. Maja ja kiwimüüri wahel kus ainult mõni toll w lict oli, oli hulk õlgi pandud, mis pärast nähja oli. Meie armulise keisri ja tema kõ ge abikaasa kroonimise päenml 15. Mail, oli meie linna tähtsamad majad jälle kord toredasti lippudega ehitatud. Päewa oli mõlemites kirikus tänu Jumala teenistus ja pääle selle mängis linna musiku koor turu pääl olemas Mõisniku koja balkongi pääl keisri laulu ja mõnda muud tükki. Õhtul oliwad jälle mitmed majad ilutuledega  walgustatud, iseäranis seltsi- ja kohtumajad.  Iseäranis ilus paistis tulekaitse  torn, kus sees kümnasiumi koolipoisid õhtul mitu korda keisri laulu mängisiwad. Turu pääl oli rahwast hulgana maatmas. WMjalast. Reedel, 17. Mail oliwad kõik kihelkonna lapsed, nii hästi puumaamehi  kui wabadiku, wõi ka mõisa moonakad, ühe sõnaga: kõik, kas Wene- wõi Luthcruseusku,  kes aga kolmest kuust kuni ö-aasta manused, ühes rubipanijate ja wallatalitajatega  seltsis kiriku mõisas, ja oli sääl järele waatamine ivarjurubide panemise üle. Kellele rubi ei olnud pandud, neile pani tohter ise. Üksnes wabastud oliwad need, kes suures rubis olnud, ja kelledel armid näha olid. Küll nad wäiksed ka hädas olid l —» Karjast. Kurb ja kole näitab sell kewadel aeg meie Karja pool olewat. Külmad tuuled puhuwad ja öö külmad ei taha ka sugugi järele anda; nüüd on juba Mai kuu möödas, ikka weel ei taha puud lehte minna. Suiwiljad on küll igal pool maas, aga oraS ei katta weel kuskil kiwisid kinni. Kuu aega on weel, siis on jälle ilus heina aeg käes, kus iga põllu mees wikati warnaft wõttab ja läheb heina tegema, aga rohtu ei ole weel,' maa alles punane kui kõrbenud. 15. Mail tuli hea hoog kosutawad wihma, aga 16. puhus jälle külm põhja tuul, mis selle mõju näeb ära wõttawat.  Reedel, 17. Mail oli Karja kiriku mõisas rõu g e panemine. Kreistohter ja talurahwa komissari herra juures olekul saiwad rõuged pandud lastele 3 kuust künni S aastani, kes suures röuges ei ole olnud. Edespidise aja pääle jäeti wanemate lastele ja noorte inimestele rõuged panna. Riiast. Riias on 21. Mail suur laudadc-kogu  põlema läinud; sündinud kahju arwatakse 300 —400,000 rubla pääle. Haapsalust. Haapsalu wangikojast ou 23. Mai ööl seitse wangi ära karanud, keS ju Siberisse oliwad mõistetud. Kelmid oliwad kinnimüüritud waheukse, mis teise tuppa wiis, äralõhkunud, säült soldatite riided, miva sääl hoiti, selga pannud ja siis õige rahuga wangimajast oma teed tõtanud. Peterburgist. Ülitähtjas ettewõte, millest ju nii palju ja kaua räägitud, on nüüd ametlikult algatud: Siberi raudtee  ehitus. Asja tähtsuse kohaline oli, et selle suure töö algust, mis kõige päält Siberimaale uut ajajärku looma saab, siis aga ka terwele Wenemaale ning Europale kõige kauba- ja muus asjanduses suurt kergitust  saatma, Wene ilmariigi tulewane walitseja ise oma käega toimetas. K. K. suurwürst troonipärija Wladiwostokis wiibimise  puhul on Siberi raudtee ehitusele algus tehtud ja see tuletab seda reisi weel tulewatel aegadel meelde. Siberimaa, niis suuruse poolest terwest Europast üle käib ja ka looduse poolest sugugi nii waene ei ole, kui seni ebawiisil arwatud saab, nüüd raudteega nagu elusoonega muu riigi ja ühes sellega haritud ilma külge köidetud ning raudtee joon, mis läbi lõpmata laialiste  Siberi maade käib, saab elustamaks weewooks, mis oma ümber elu ning cdendust  wälja jagab. Kui ülitähtsas see on, kui edcspidi Europa läänerannast Atlanti mere kaldalt, otsekohene raudtee joon läbi Europa ja Aasia Waikse mere randa käib, ei suuda suurem hulk weel aimatagi, aga küll see töö oma wilja peagi arusaadawalt awaldab. Rotshildi pangamajast toodi kaks waguni täit kulda, 40 miljoni rubla, hiljuti pealinna. Rotshildi laen ei ole siis mitte katki jäänud, nagu kord asi näitas. Üks sala kuritöö paneb praegu Peterburist  politsei elawaSse tegewusesse. 4. Mail leidis üks kalamees Fontanka kanalist ühe surnukeha, kes pääle jalas olewate saabaste täitsa halasti oli ja kellel päälmine pool kohe kuni rinnuni küljest ära oli raijutud. Arstide arwamise järele ei ole see surnukeha  rohkem, kui 24 tundi mees olnud. Politsei uurimised on sellepärast iseäranis rasked, et senini wähemat märki ei ole leitud, mis selgeks teeks, kes see tapetud inimene on olnud, kelle alumine pool keha leitud. Mõstust. Moskus on 12. Mail säälne kõrge kindral-kubcrner, K. K. suurwürst Sergei Aleksandrowitsh oma M 23 Saarlane, 1891