Saarlane UM Kleiildinc v«litil!« »j»lrht mali- ja lianarahiaalt. UM Ih Äi). Teisipäewal, 15. Mail 189 V. VII. aastakiiik. maksab - —s— Ilmub igal tsifi,pä-S«»»r. ..Saarlase" toimetus ja «väljaandmine Kurefaares kaubauulitsaS nr. 17. Saarlase toimetnsele, KnrefaareS -H Kes on meie rahwa waenlane? Üks kõige suurematest meie rahwa waenlastest  on wiin. Joomise hirmsast häwitamise  tööst on uuemal ajal paljugi kõneldud ja selle waStu abi otsitud. Rõõm on näha, kuda Eesti ajalehed, ees otsas „Olewik" ja «Postimees," karskuse ja kainuse edenemiseks  peaagu igas numbris tööd teemad. Ärgu siis ükski tõsine rahwa sõber ja juhataja, iseäranis õpetajad ja koolmeistrid,  nende lehtede seletusi tähele panemata jätku! Ka meie oma ajalehes «Saarlases" on juba mõnel korral joomise asi seletuse alla wõetud, aga see on weel liiga wähe, tarwis oleks sellest hirmsast rahwawaenlasest palju enam kõnelda. Meie Saaremaa õhkab ja ägab joomise tõwe all wist küll palju enam kui Ülemaa. On ju meil 109 kõrtsi ja rahwa puhast pale higi sees teenitud raha kulub ühe ainuse aastaga Saaremaal ära 200,000 rubla wiina ja õlle joomiseks! Kas see pole hirmus? Kui mitu mõisar .oõiksiwad Saarlased juba ühe ainsa aasta õlle raha eest osta, kui mitu kooli wõiks asutud saada! Nüüd aga on kõrtsid rahwa raha sööjad. Mitmed kõrtsid on suuremad ja toredamad kui mõni mõis, aga koolimajad on kõige wiletsamad hurtsikud ja koolmeistrid mitme meelest ilmaasjata leiwa raiskajad. Aga olgu küll kõrtsid kiusatuse kohad, aga ega nad sinu kallale ei tule, kui sina aga ise nende sisse ei lähe. Sa ise pead paremaks saama ja kindlamaks kaswama, et sa wõiksid kiusajatele  wastu panna. Seks andku sulle Jumal jõudu! Kuda saame aga seda asja parandada? Kaebamine üksi ei aita, abi peab otsima. Kihelkonna õpetaja, herra Masing, teeb kõrtside hautamise  kstööd. See on õige ja hea. Pooled kõrtsid wõikfiwad Saaremaalt kaduda. On wähem kiusatuse kohti, on ka wähem kiusatust. Ärgem aga jätkem seda tööd õpetajate hooleks üksi, maid aidakem ise ka, näitkem teuga, et kõik Saarlased pole kõrtsi sõbrad. Saatkem palwekirjasi kõrtsi omanikkudele ja palugem nende käest kõrtside, nimelt küla kõrtside ja mõisa kõrtside ja kiriku kõrtside kautamist.  Aga kõrtside kautamine üksi ei aita, neil on kadumiseks liiga wisa hing sees, seepärast otsime muud nõuu. Ülemaal on nõndanimetatud „karskuse seltsid" elule tõusmas, neid on sääl minu teada juba kolm olemaS: Toris Pärnumaal, Tallinnas ja Kroonlinnas. Nende seltside liikmed tõutawad, et nad mingisugusid  joowastawaid jookisi ei joo ja teemad tööd, kõne ja kirja abil, liig joomise wastu. Kas meil Saarlastel mitte ei peaks wõimalik  olema sarnast seltsi asutada? Miks mitte, on küll, kui aga tahtmist oleks. Mina oleksin küll ennemine ühe parajuse seltsi poolt, kus seltsi liikmed ainult parajust tõutawad, aga mitte täielist jookide pruukimise mahajätmist. Ristiinimese wabadus lubab ju kõik kaunid Jumala andeid parajal wiisil pruukida. Aga et wähe neid on, kes piiri mõistawad pidada, seepärast küll wist parajuse seltsist palju kasu pole loota. Seepärast asutagem karskuse seltsi, see on minu nõuu. Aga ka selle nõuu kordasaatmine  wõtab ehk weel natuke aega, sellepärast  on mull weel üks nõuu, mis kohe wõib täidetud saada: lugege hoolega neid kirjasi, mis joomahaigusest ja karskuse püüdmistest kõnelewad Selleks soowitan ajalehti „Saariast," „Olewikku"ja „Postimeest", nimelt aga soowitan ma „KarSkuse seltsi lehti." Tori karskuse selts „Täht" on küll weel alles wäikene, kui ma ei eksi on tal waewalt paarkümmend liiget, aga ta näib suure hoolega tööd tegewat. Ta on wiis lehekest trükkida lasknud, mis ma igale jooma sõbrale ja jooma waenlasele soowitan. Nr. 1 ütleb: „Tõuse EeSti rahwas!" Ta näitab elawate sõnadega, mis kurja joomine meie rahwale teeb, kuda ta meie rahwa kõige suurem waenlane on, et meie rahwaS miski asja ei mõista ilma joomiseta korda saata. Lõpetuseks kutsub leht rahwast üles selle ihu ja hinge waenlase  wastu wõitlema. Nr. 2 seletab seda, „kas on wõimalik, et täieline karskus üleüldiselt walitsema saab" ja jõuab selle otsusele, et on küll wõimalik. Nr. 3 näitab numbrite waral, et ka parajal wiisil joobnukStege- Palmide all. Päike oli waheaegas ju üsna kõrgesse tõusnud ja paistis ägedaste meeste ja hobuste pääle. Üle selle ei olnud taewas mitte üsna selge, waid walges pilwe wines; tuule õhk ei liigutanud mitte kõige kergeniad rohu latwa ja palawus oli suur. Rahutumalt raputasiwad hobused higi tilkasi eneste ümbert ja püüdfiwad seisma jääda, aga mehed kihutasiwad neid ikka tulisemalt taga, et praeguselt paari wersta pitkusest lagedalt jälle metsa marju jõuda. Wiimaks hakkas õhtu poolt paks must pilw ülesse kerkima ja mõne minutiga kuulus ka juba eemalt pikse kõmin; suur äikese pilw oli tulemas ja pikne on sääl lagendikudel wäga äge, nõnda et igaüks puude ehk katukste alt marju peab otsima. Meie teekäijatel aga ei olnud suuremad karta, sest weerand tunniga jõudsiwad nemad paksu metsa marju ja enne poolt tundi ei olnud saju tulekut karta. Wiimase jõuuga tõrkisiwad hobused üle kjwise lagendiku, kus midagi muud ei kaswanud,  kui paljalt fiin ja sääl mõni kaktuse õis; jkka waljemaks läks pikse kõmm, nõnda et kalju lõhestikud koledasti waStu kajasiwad. Weel ruttem, kui weerand tunniga, oliwad nad juba paksu metsa alla jõudnud. Maapind  oli siin mäga mitmesugune: kord ssisiwad kõrged häkilised mäed, kord jälle järsud sügawad kuristikud teekäijate silma ees; kuskil pool ei wõinud silm kuristikude põhja näha, sest kõik oliwad päratuma wõsudega kinni kaswanud. Wiimaks jõudsiwad nad ühe kaljukoopa juure. Hindu pidas oma hobuse kinni ja armas kõige sündsama olewat, kui nad seia kaljukoopa sisse paha ilma eest marjule pugeksiwad. Ka Miirolwh oli tema nõuuga rahul, sest wihma tulek ei olnud enam kaugel ja nimetud kaljukoobas näis tuule ja wihma wastu igapidi täieliku warju andwat. Hobused lasti sedamaid wallali, kes ka asja loost näisiwad aru saama ja jäiwad inimeste ligidale kalju serwa alla norutama. Inimesed pugesiwad sedamaid koopasse, mis eest poolt paksu wõsudega kinni oli kaswanud. Eemalt kerkiw must pilw läks ikka paksemaks ja koledamaks, ilm läks ka pimedamaks ja wälgu kiired paistsiwad ühte lugu; korraga oli eemalt kahinad kuulda ja kerge aga järsk tuulehoog pani ümberringi metsa puud kohama. Metsa loomad läksiwad rahutumaks, ahwid hüppastwad kartlikult ühe oksa päält teise pääle. Igal pool oli ümberringi räginad, kiiksumist, hulgumist ja wilistamist kuulda, kõik näitas nagu paha ilma eest põgenewat. Tükk aega jäi weel kõik rahule, wihma ei sadanud weel, aga ilm oli pime nagu öö ja sügaw waikus walitseS looduses. Sääl läks korrraga tuhandete wälgukiirde paistel ümberringi kõik walgekS ja hirmus mürin selle pääle ähwardas kalju seinad meestele kaela raputada. Arwamata suure kohina ja mürinaga wajuS raske pikse pilw ikka ligemale ja näitas nagu eemalt ennast maaga ühendama. Korraga kuulus imelik sulin ja hülgamine ülewel pilweriikis; hirmus torm hulus sellepääle läbi puude ja põesaste ja kiskus puu oksi, lehti ja kookuspähklid enesega kaasa. Mürisedes waatasiwad inimesed ja hobused kaljuserwalt ähwardawa tumeda õhu sisse, mis ikka mustemaks ja koledamaks läks. Hulgudes möllas hirmus orkaan ja wihma walas nagu ämbrist maha. Wälk säras wälgu ja mürin käis mürina pääle nii hirmus waljusti, et kaljud selle ees wabisesiwad.  Pääle pikse mürina oli weel imelik rägin ja wingumine õhus kuulda, näitas nagu olekfiwad põrgu waimud sääl ümber uitanud. Wihma sadas ikka waljemini, wesi woolas jõgena läbi puude ja põesaste. Miirolwh aga kattis omad silmad nende heleda wälgu kiirde eest kätega kinni ja õhkas: „Küll on India loodus lahke ja armas, aga weel koledam ja hirmsam on ta, kui tema kanged looduse wäed mässama hakawad!" IH. Päike paistis jälle kenasti ja jahe kosutan, tuule õhk puhus läbi puude ja põesaste. Kõik loodus oli jälle waikne ja tasane. DM* Nummer Sl „Taarlane" ilmub ueljapiiewal S 4. Mail IBVV. "WU