Postimees Laupäewal. K. juunil. M, NeljaskümueS aastakäik. NeljaSküwueS aastakäik. Tellimise hind on: Postiga aaStaS 5 r. k. Postita aaStaS 4 ? Z« . V. . 2.50 . . V. . 2. - . » /t 1 , kuus —. 50 kuus 40 , Iga üksik nvwmer3 ?rv. Knulutuste petit-rida 5 kop., lehe eesvtiaS 20 kop. Tellimist ja tuulutust wõtawad waStu lurjewis (Tartus): P. Schmidt, Mäesepv, Milliftfer.Reinbaum.Karja.Lell.Zirk,Veidemann. Kurig Raag. TalliuuaS: Postimehe "talit.Harju wärawas, ki. Busch, Kluge Strõbm, Niphardt Tõnismäel, Troll. PäruuS: Treuseldt, Dreimann, Erikson. K. Tvris: A.Martson. Sindis: Kirsch baum. Lluc-Wäudra: k. Tomberg. Kärus: H Lemberg. HalliugaS: T. Kentcl. AmblaS: A Kslpus. WiljandiS: Karow, Leoke Lepvik. TLaiwaraS: J. Muthmann. Suures-Jaauis: A. Hakkaja. Karkfis: kirjutaja J. Jlwes. Põltsamaal:  Leihberg, Jürmann, J. Terras. Nuustakul:  Eichenfeldt. Wõrme>: Vielrose, Gafiron. V algaS: Rudolfi, P. Grünfeldt, K. Hiob. Rakveres:  Kuhs, P. Erna ja N. Erna. Kilingi- S« õmmeS: J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kauvmees C. Grünberg. Qldres: J. Lammas. PaudiwereS: Inglist. Simonas: köster E. Peterson.  JõhwiS: A.Roht. NarwaS: Grigorjew,Sckiönberg,  Wacker. Juhkeutalis: Pa«p. Kreenholmis: Kuusmann. Paides k Seidelberg. Kalles: Luuk. KeilaS: Maaberg, C. Tambach. Haapsalus:?!. Koppel. KuresaareS: Lange. Waiknal: Weidermann.  PeterburiS: Seeland. Leopas, J. Lindeberg.  TsarSkoje-Sjelos: Wainoff.^ iga!' päewak rvä^sa, ütsneS mitte pühapäewadel, suurtel pühadel ega kroonupühadel. Toimetus on Peterburi uulitsas nr. 3 t(Henningi platsi ääres) K. A. Hermann'i trükikojas. TallkmaS on «Postimehe" talitus Harju wärawas, TeSlü majaS Toimetuse adress liht- ja .Postimehe" toimetusele. Dpbes?.; Wene teeleS: rku-vru «Postimees". Npbesk, Tallinna laulupiduks  ei walmista ennast mitte üksi suur osa Eesti laulukooridest ette, waid ka meie .paremad kunstnikud, kes juba suurte rühwaste juures oma uimele lugupidamist ja auustamist on wõitnud. Nii etendab prl. Miina Hermann Tall nna linna kõige toredamas saalis „Börjenhalles"  oma „Kalew ja Linda". See laul kannab meie rahwa ajaloo, kõige kaugematest aegadest pääle Hakates,  kuni Eesti rahwa wabaduseni, ette. Siin räägiwad isegi weel Kalewi  poeg ja tema ema Linda rahwa käekäigust ja tulemast hädaohust. See laul on esimene selle sarnane suurem helijünnitus Eesti keeles. Tema etenduse tähtsus Tallinnas on wäga suur ja mitme küljeline. Siin astub Linda osa lauldes meie Eesti rahwa tähtsam laulja pr. Salme üles. See kõrgesti auustatud laulja (sündinud Strandmann, Wirumaalt pärit) on oma suurte annete läbi nii kaugele jõudnud, et tema ligemas tulewikus Peterburis, Keiserlikus ooperis  laulma saab. Meie südamele vn tema iseäranis kallis, aga weel selle poolest, et tema oma Eesti rahwast  kõigest hingest armastab ja rahwa  asja alati oma jõuuga edendab. Üteldagu muidu meist, mis tahetakse, aga tänu ja tõsist auustamist tunneb Eesti rahwa põue alati nende wasta, kes tema kasuks töötawad. Pääle Linda ja Kalewi etenda» mise on meie armsad kunstnikud nöuuks wõtnud Tallinnas laulupidu aegu kiriku-konzerti anda rahwa raamatukogu  asutamiseks. Need kunstnikud  on prl. Salme, prl. Miina  Hermann ja hr Nei u p. Wiimanejon sündinudWirumaalNarwa linna ligidal ja mängib meie Keisri Herra öue-kooris esimest wiiulit. Ta on iga pidi täis kunstnik ja walitseb oma mänguriista aruldase Tema mängimine awaldab otse wäge kuulajate pääle. Meie hüüame cma auuwärt kunstniitudele  kõigest südamest tere tulemast!  ——. H. Meie majapidamise seis ja kohaline Liiwimaa hobusekaswatamise  püüdmine. (Meile sisse saadetud ja trükkida palutud kiri.) 2 Igale kihelkonnale antakse aegsalt sõnum, kus kohal ja millal märade üleskirjutamine sääl ettewõetakse. Igaüks,  kellel oma arwamise järele hää mära on, kelle kõrgus 2 arschinat ja enam, kutsutakse seda oma looma järelekatsumise  kommissionile ette tuua. Kommission wötab teda wastu ehk mitte, sest Liimima hobuse - kaswatamise  selts tahab suuremaid ja tugewamaid  hobuseid kaswatada, kui need, mis meil praegu on. Nende sellest kommissionist wäljawalitud hää sigituse kölbuliste märade tagumise külje pääle põletatakse seltsi stempel ja kirjutatakse siis mära Liiwimaa hobuse-sigitamise raamatusse järeldatawa numbriga sisse. See üle, et nõnda sündinud, saab mära omanik tuunistuskirja (attestadi). See kasu, mis seesugune ettewõte pakub, on kahekordne: esitiks saab see meie kodumaa tulewiku  sissetulekuid suurendama ja teiseks  saab sigitama mära omanik kohe hää hinna oma mära eest. Paneme siin nüüd seda esimest küsitumat  punkti kohaliselt tähele. Igaüks,  kes koduloome kaswatab, teab, kui palju suurem usaldus on siis, kui hää isa- ja ema-looma sigitusest jälle häid järeletulijaid loota on, mitte nõnda ei ole lugu kehwa isaja  ema-looma sigitusest. Seegipärast wõib küll ette tulla, et hää isa- ja ema looma sigitusest kehwad järele tulewad. Aga teadus ja läbikatsumine  nendest, kes kaua aega on loomade  sigitamise kallal uurinud ja katsunud, põhjendawad, et häädest sigitawatest  isa- ja ema loomadest julgesti  haid tagajärjesid wõib loota, nimelt kui nende sigitusest jälle ikka kõige paremad isa- ja ema - loomad wälja walitakje edasisigitamise tarbeks.  Meie teeme nüüd algust, mis alles kümne aastate wovlul oma õitsmiseajale  jõuab. Wõtame kohaliseks tähenduseks: Meie oleks juba mõne aasta sarnase hobuse kaswatamise juures tegewad olnud  ja meil oleks juba kaunis hulk häid tugewaid suuri hobuseid kaswatatud,  mis üleüldist tähelepanemist meie hobuste kohta nõuaks, siis oleks meil ka usaldaw lootus oma hääde hobuste eest kõrgemat hinda saada. Kroonu pruugib igal aastal suure hulga hobuseid wäe-hobuste täienduse tarbeks, aga neid siin leida on raske; nõnda on need kommissionid, kes siin ju mitu korda on hobuseid ostmas käinud,  oma arwamisi awaldanud. Nad tähendasiwad meie maa praeguste Hobüste  kohta nõnda: nende üksikute pärast, mis siin wäe tarbeks kohatised leida, 'pole mitte asjalik neid siia ostma tulla; oleks aga nende a:w suurem, siis tuleksiwad nad neid siit hää meelega ostma ja maksaksiwad nende eest kõrget hinda. Neist ütelustest  selgub, et maja on häid hobuseid  sigitamise teel rohkesti muretseda, kelle hääduse usaldust kaswatamije selts oma stempli ja Lunnistuskirjaga põhjendab, ning sest selgub jälle ka edasi, et üksiku hää püüdmine seesugust edendust mitte ei jaksa korrale seadlda, seks on kõiki sigitajaid hobuse peremehi  meie kodumaal maja. Waatame nüüd see pääle, mis kasu selle seltsi algusel igale üksiku hää mära omanikule wõib tulla. Tema mära hind tõuseb selle tunnistuskirja läbi, mis need usaldusemehed, kes seltsi poolt kõige parematest hobusetundjatest  on wälja walitud, temale annawad. Wähem tähtsust on sel müügihinnal, kui et see mära kohaline on edasisigitamisele, nimelt, kui tema omanik seltsi soowi seega täidab, et tema kohalise täku oma mära sigitamisele  wötab. Selts saab omale waewaks  wõtma iga mära emanikule, kelle mära sugutamisele on üles wõetud, seesugust täkku soowima, mis temale edasisigitamisele just kohane on, ja on ka eesmärgiks tehtud nende hulga täkkude sigitamise hinda, mis seks tarbeks on muretsetud nende märade kohta, kelle külgede pääle seltsi stem- pel on põletatud, nõnda odawaks mää' rata, kui see wähe wõimalik saab olema. Siia juurde on weel tähendada,  et neist täkkude ja märade järeldawatest  warssadest, kui nad ju nooreks  hobuseks on kaswanud, igal wäljanäitusel  teistest saamad tähtsamaks armatud ja kohaline auuhind neile antud. Need täkud, kes Inglise merd peawad  olema, saamad siis joowijale lubatud  ;a ka tunnistuskiri see üle an - tud, kui soowija seltsi juhatuskvnnale (direetoriurll) seda sisse on andnud. Kui rohkelt see uus asutaw selts, nõnda kui selgesti aru saada on, asjaja  ajakohased ja kasutõotawad on, oma ettemõtte töö ja toimetusega õnnelist järeldust saab wõitma, see saab kohalisest  arusaamisest ja osawõtmisest järgnema, millega wäiksed põllumehed, kellede arm stlles ettewõttes kõige enam saab olema ja kellede kasuks see elule kutsutud selts kõige rohkem saab töötama rohkem wõi wähem sest osawõtma tõttawad. Üksinda rohke osawõtmine ja ühendus selles üleüldises  püüdmises saamad seltsi rutulist edendamist põhjendama. Oleme juba seltsi töötamise ja tema püüdmistega üksikute osawamate läbi nõnda kaugele jõudnud, et meie kasulikku tagajärjesid  wõime amaldada, siis ei saa meil mitte abi puuduma. Kõrge riigiwalitsuse  ja ka rüütlite poolt, kelle Tori hobuse - kasmatuse selts seltsi püüdmistega täitsa ühte läheb, ei saa nende riigi alamate püüdmist, kes üleüldist riigikasu nõuawad, mitte tähele  panemata jätma. J. T. Julge kutse. Amerika kirjaniku Henri Harlandi jutustus. 4 Neli aastat oli mööda läinud. Märzi kuul 1888 sai tohter juhtumise  kombel ühe ilusa noore mehega tuttawaks, kelle nimi Henri Fertshild ja kes ise ameti poolest kujunikerdaja oli. Kui teda Miriamiga tutwustati,  oli nooremehe näo pääl wäga suurt segadust näha. Juliaga arust näis lugu koguni säherdune olewat, nagu oleks ncor mees nende ebawenna tütre ära tundnud. Aga seda ei wõinud  olla, Fertshildi nägu läks warsti rahuliseks. See näis selge olewat, et temal loomulikult niisugune  segaduse tundmus oli, mis silma torkaw naestera»,wa iludus meesterahwa  juures alati äratab. Nõnda umbes seletas tohter iseenesele seda segadust,  mis Fertshild esimesel Miriamiga lokkujuhtumisel oli awaldanud. Tõesti näis aga Fertshildile, et tema juba ennemalt seda naesterahwast oli näinud  ; temale näis, nagu seisaks tema ees Luisa Massart, kes mõne aasta eest tema sõpra Rojher Bitshami proua armu kadeduse pärast oli ära tapnud ja selle pärast kohtu poolest mangi mõistetud. Missugune silma torkaw sarnadus oli mõlemate wahel ja siisgi jälle ei olnud ühtegi ühtlust nende näomoest wälja paistwatest  tundmustes, rääkimise wiisis ja üleüldse wälises kombes ja kõnnikus  leida. Ei läinud palju aega mööda, siis süttis kange armastuse leek Miriami wasta Fertshildi põues, ja kui ta selgesti seada oli saanud, et ka Miriam  omalt poolt teda armastas, :u!i ta wiimaks tohtri juurde teda enesele abikaasaks paluma. Wana Benari sai sette nõudmise läbi, nagu iseenesest  juba arusaadaw, kimpu aetud. Tema südames tõusis wõitlemme selle tundmuse wahel, et temal ühelt poolt tarwis oli Miriami kasu pärast  tema minewikku ära salata, ja teiselt poolt õiguse ja kohuse tundmuse  wahel, mis teda sundis Fertshildile  täielist tõtt awaldama. Fertshild  ei aimanud ju muidugi mitte, et tema ilusa, wagase ja laitmata kombetega tüdruku näol enesele naesterahwa  kaasaks wötab, kelle minewik häbi- ja kurjategudega rüwetatud oli. Mis nüüd teha? Kas temale kõik ära rääkida? Juliana annab cma wennale tungiwalt  nõuuks, et ta seda mitte ei teeks. Kui selle pääle Fertshild ja Miriam luba oliwad saanud paari heita, ujusiwad nad nagu õnne meres.  Warsti pärast pulme läksiwad nemad Europamaad mööda reisima ja wõtsiwad nõuuks oma uue abielu „mesikuud" Parist linnas pidada, ses linnas, mis, nagu tuttaw, päris eht ameriklaste silmis maapäälne paradiis  näib olewat. Sel ajal, kui nad suurest Atlanti merest üle sõitsiwad, sai Miriam hirmsasti  merehaigusest waewatud, nii et tema krampides wingerdas ja wiimaks rammetuse pärast ära minestas. Laewa arst wõis ainult rohkesti opiumi annete tõttu tema üritatud nerwisid waigistada. Wiimaks juhtus  noorikuga hirmus õnnetus: tema kaotas oma silmanägemise. Arst seletas,  et see nägemise nerwi ajutine rabandus olewat, mis liig suure jöuu kahanemise järelduseks olla ilmunud. Kui nad Parist linna oliwad jõudnud,  saiwad kõige kuulsamad silmaarstid  haige juurde kutsutud. Üks neist arwas Larwis olewat operatsioni ette wõtta. See operatsion ei olla iseenesest  mitte kardetaw, sest muud ei olla tarwis kui ühte luu kildu pääluust wälja wõtta, mis tohter ei leidnud, ja mis tema arwates terwe uägemise riistade sisseseadluse kohta kahjulikult mõjus. Kui suur oli doktor Bernari ehmatus,  kui tema Fertshildi käest sellest  operatsionist sõnumi sai! „See saab kahe nädali pärast ette' wöetama",  arwas tema. Kui ta nüüd telegrammi  saadaks, et operatsion mõne päewa hiljemaks jäetakse, siis wõis ta weel Europasse sõitma aurulaewaga  teele minnes, parajal ajal Parist  linna jõuda ja seda takistada, et operatsion, mis Miriamile pidi nägemise  tagasi tooma, ühtlasi temale ka mälestuse tagasi ei annaks, et tema läbi mitte Luise Massart uuesti elusse ei tõuseks, sest et nimelt rõhk päaluu pääle, mis tema pimedaksjäämise  põhjuseks arwati, selle naesterahwa loomuses meile tuttawa imelise muutuse oli sünnitanud. Tema ei luba siis mitte seda operatsioni ette wõtta, waid kinnitab Fertshildile, et säherdusel puhul tema naesel surm ähwardab. Kõige hädalisemat korral awaldab ta Fertshildile 'õik, mis tema eest siit saadik saladuseks oli peetud, ja see saaks ikka weel parem olema, kui et tema naesele õnnetu mälestus tagasi tuleks. LI. Õnnetuseks jäi aurulaew peaaegu terwe öö ja päewa liig hiljaks, ja doktor Benari leidis Parisi linna jõudes  Fertshildi korteris arstisid, kes operatsioni juba ära oliwad toimetanud.  Nemad oliwad eneste keskel otsuseks teinud, et kui seda operatsi- oni weel pikema aja pääle jäetakse, tema enam mõjusasti korda ei lähe, sest et waatenerw wahe ajal wõiks ära kuiwada. Kui doktor Benari tuppa astus, lamas Miriam weel täielises uimastuses  ehk unustuses. „Herrad," ütles Benari, ennast arstide poole pöördes, „lubage, et ma oma wenna tütrega üksinda jään." See soow ei äratanud arstide hulgas  mitte wäikest imestust. Wastuseks  01l kuulda: „Aga, auuline herra. . ." „Ma soowin oma wenna tütrega üksinda jääda. Praegu ei ole aeg teile ära seletada, mille pärast nimelt. Ma jään kindlasti selle nõudmise juurde, et kõik toast wälja lähewad. Iga sekund on siin liig kallis. . Doktor Benari ei andnud isegi Fertshildile mitte luba tuppa jääda, ehk küll see mitu korda teda tungiwalt palus. Uimastuses olewa Miriami kõrwale istudes hakkas Benari temale tuult lehwitama ja püüdis teda sel kombel  uimastusest äratada. Wiimaks ajas Miriam silmad lahti ja waatas terasesti tema otsa. Tema silmade moest oli ära tunda, et pimedus kadunud  oli. Raskesti ohkades ajas La ennast istukile ja ütles, üksi silmi tema pääle waadates: „Noh, kas nüüd on asi lõpetatud  ?" „Jah, armas laps, nüüd on ta lõpetatud," wastas Benari. „Siis on Teil oma operatsioniga õnnetus olnud. Mina mäletan weel kõik. Jälgi ei ole minu mälestus nii selge olnud, kui praegu. Teie aga tõendasite nii julgesti, et Teie töö pidada korda minema. Miks ol Teil waja waletada?" Raske õhkamisega laskis ta ennast jälle padja paale, ja tohter sai aru, et tema tume aimamine oli täide läinud.  Miriam oli jälle Luisa Massartiks  saanud. Temal oli äkitselt ja ühel hoobil terwe endine elu tagasi  tulnud ja justament sest silmapilgust  jälle uuesti algades, kus ta mitme aasta eest tagasi oli seisma jäänud, just nagu oleksiwad ühe katkenud  niidi otsad kokku sõlmitud. Kõik see waheaeg oli selle naesterahwa mälestusest nagu puhtaks ära pühitud,  nagu oleks tema kõigel sel ajal raskesti maganud. Kuhu oli Miriam Benari jäänud? Mis oli sest imelikust  naesest saanud? „Jah, Teie katse ei ole korda läinud,  ei ole korda läinud!" kordas tema. Selle pääle kõneles tema järjest  suuremal üritusel kõlawal toonil edasi: „OH, miks Teie ennast eila õhtu minu asjadesse segasite? Miks astusite Teie takistuseks minu teele, miks ei lasknud Teie mind mitte surra, kui see weel nii kerge, nii lihtlavane  asi oli? . . . Aga nüüd ei ole weel liig hilja. . . Ma panen ennast warsti riidesse ja lähen minema.  Kus on Teie õde? Kus ta on? Tema on minu riided ära peitnud.  Aga ei, Teie ei wõi mind kauemini siin kinni pidada. . . Minu riided, andke mulle minu riided kätte! Ma lähen ja kukutan ennast mette, enne kui mind kinni wõetakse  ja mangi pandakse." „OH, Mirmm, Miriam!" pomises  tohter hädalisel toonil. „Jumala pärast, olge maga. Teil on palawik;  see üritus wõiks Teile surma tuua. Olge rahul ja laske mind järele  mõtelda."