Tallinna Sõber M 29. KakSteisiMmneS aSkakälk Tallinnas, I?. Heinakuu pääwal MV. Uleiildne aealeht Eesli rkhinale «anl ja linnades. Tuleb ükskord nädalks wälja. Maksab Tallinna» LindforS'i pürijate trükimajas: aastas 2 rubla, 40 kop.— Pool-aaStaS I rubla 40 kop. Kosu ehk postiga saadetud: aaStaS 3 rubla Pool-aaStaS l rubla 70 kop. K««r«k»sed maksa«ad iga rea eyk selle aseme pealt 5 «op. Tellimised wdetakfe roas ta: ZaMnnas: /indsors'i pSrlZalc lrükkmaias. PtterSnrgia! S. Seelandt, oanaeveeait ?t S». Uart»» - /«allmann. Uakweresi Z. Auys> Paide» k K. Seidelveri,. - Aaplal»», H. LsTverg. - /iyulas - Nüllner'l pssdib. - Mil^ndis: L. Z. A«r«»'i raama»,p°»d. - Parmas iW. Põder - Wörus Praua Aielrose. Maikas: N> Ziusslfl Mmaare»,- Zf. /a«ge. --Maali talda istdraaid laulutaist. WaStaja redaktor W. F. Eichhor n. Tsab BgNi»k'S, - kirjad MmA Vaikistt hßalNlchP-rl -' Register. Johann Woldemar Jansen 1-. Üleüldised sõnumid maailmast. - Oinalt maalt. Tallinnast > Teadud lootside asjus. Wabriknie-maksnd. Maakonna-uõuukogude mnntmine. PoSti-raha. NaSkolmwlc asjus. Looma-tõbe sõnumid. Eesti muiste-aea miiltSlused. Äkiline surm. ÕuiicluS. > BaNMsii Ilmad. -- Lö«>a>wad., - Kmujirt. -- WlrumaaU: PiA»jS«limib. -- LU«em»»lt: Margus. Tartust l j lanftM matuftd. Lõld«ra>Nr L-iMt-u». TKhastft i ASrUk«l«p»tw. --- SS«a.jadam. - - PUckburgist: Keisri i »M.»- Sstmemaalt: Tukkahju. Ijraralilrd ta uuemad paaiiltd. Johann Woldemar Jannsen †. Eesti m«« ole ikka Eesti mees, Äga nime all, iga riide sees. Siis oled auuS m.'eS oma rahwa ees. See EeSti mees, keS nüüd oma tähtsat teekonda stin maailmas lõpetanud, on salmikest, mida selle kirja ette paneme, oma pildi alla kirjutanud, mis kuuekümnemate  aastate lõpul ilmus, ja see salmik näitab tema tööde ja püüdmiste pea-joont. Heinakuu 1. pääwal on, kuida juba wiimases numres lühidelt tähendafime, EeSti tähtsam kirjamees, Johann Woldemar Jannsen, Tartus ära surnud. Kui pärast aasta-sadade lendu meie rahwas weel oma kallist ema-keelt räägib, kui EeSti mehed Eesti meesteks, Eesti neiud, noorikud, eided ja tädid selleks jäänud ou, milleks nemad aegade käikuS Jumala juhatusel ja kaiksusel saanud on, fiis saagu ikka meeleS peetud, et Johann Woldemar Jannsen nende meeSte keSkis ees-otsaS piab nimetatud saama, keda Jumal Eesti keele ja meele, Eesti rahwuse,  alleshoidjateks ja kosutajateks wälja saatnud oli. Johann Woldemar Jannsen on Lehekuu 4. pääwal 1819 Wsndra's Pärnumaal sündinud, kuS tema isa. Adam Jannsen, mölder oli. Wändra selleaegne mõisaherra, Major Woldemar von Dittmar, asluS tema risti-isaks ja sellest sai tema oma teise nime. mis omalt poolelt tunnistust annab, et Adam Jannsen auustatud meeS on olnud. Jannsen'ide sugukoud näib nendanimetatud  wana-piirede seisusest olema, sest kui ka just sel aastal Liiwimaa talurahwale priidull kuulutatud sai, stis ei olnud lihtlase! rahwal sel aeal weel perekonna-ehk liignimefi,  kuna tema wanematel liignimi oli. Oma ristiisa  majas on terane poiflke ikka suure lahkusega waSta wõetud saanud, niisamati ka tema õde, kesaga juba tapscpõlweS  ära suri. Weike Johann Woldemar on weskis rabwaga palju jutustanud, keda ju senna ikka rohkest kokku tuli ja ou sedawiist rahwa keelt ja rahma meelt juba wara tundma ja armastama õppinud, selle juures rõõmsast kosudes. Mureta lapsc-põlw ei kestanud aga kaua. Juba aaStal 1826 suri tema isa, ema läks paari aaSta pärast teisele mehele ja 10 aastane poisike sai wõeraSte  juure antud, ise omale leiba teenima, smvel ka lammaste karjas käies, kuS tema ise-loomus taewa lahkes õhkuS kosuda wõis. Kahe aasta pärast sai poisike ema juure tagasi wõetud ja Wändra köflri Koch'i juure kooli pandud, kuS tema eeSmärkulisel wiifil õppinud, iseäranis aga oma kenat laulu-healt ja muusika-annel harjutanud on. Kui kaua kooli-aeg kestanud, seda meie ei tea, aga juba noorel põlwel sai 3- W. lanusen Wäudra klaafi-wabriku kooliõpetajaks, pärast Wäudra köstriks ja kosis oma endise kooliõpetaja wenna-tütre, kellega tema 48 aastat abi-eluS elanud on ja kes kaks kuud enne teda ära suri. 3uba koolis olla 3. W. 3annsen nõuuks wötnud, omal aeal õnnsa kirikuõpetaja Otto Wilhelm Masiugi eeskuju  järel üht Eesti rahwa-lchte wälja anda, on sellest ka oma kooliõpetajaga rääkinud, kes esiteks muud teha ei wõinud, kui poisikese kena unenäu üle naeratada. Paljas unenägu ei olnud see aga mitte ja juba aastal 1845 paluS noor meeS omale aealehe wäljaandmiseks luba, pidi aga weel 12 aaStat ootama, künni temale selleks aastal 1857 kolmandema palwekirja peale luba anti. Wahe«aeal  ei lajknud tema oma sulge mitte seista, waid hakkaS Eeski kirjast üksikutes raamatutes wälja attdnm, Mets oma felle-aegkff seisust mööda waimuMkus jooneS, nagu »Sioni laulu-kannel", mille esimene jagu aaStal 1845, teine aastal 1853 ja kolmas aaStal 1866 ilmus. Aastast  1848 kuuni 1360 andiS 3. W. laansen 7 jägn omast .Sõnumitoojast" ivälja ji peale selle meel hulga telst kirjast, muist wakmuMknS, muist ilumlikku joones. AaStal 1851 oli tema kui kooliõpetaja Pärnu linna elama asunud ja kosutas seal oma pea-ametl ja oma kirjameheameti  kõrwas wägewast khori-lauln, nenda et keda kõige wähemast kõige Eesti laulu- ja mnustka-seltstde kaas-asutajaks  nimetada wõib. Aastal 1857 tuli kõrgemalt poolelt temale luba üht Eesti aealehte wälja anda, kui enne juba Wändra selleaegne  kirikuõpetaja Körber üht aealehte asniamid oli, mis aga kal>a ei elanud. Sellest aeast saadi? algab Z. W. 3anusen'i suurem tähtsus Eesli rahwa kohta. Weel et ole õige aeg knlnnd, rahwale tema töö joont ja kema püüdmisi selgemast ja täieSte ara seletada, seda wõlme aga juba nüüd kiunikada, ek temal tema juhtsõnaga - .Eesti mees ole ikka Eesti meeS," GeSts, ilma ka waluseka ja ilma ühegi kõrwalise jooneta, tõsine meel oli. .Peruo PoStimeeS", mis uime all J. W. Zannsensi leht efltekS weel manas kirjaivilsis ilmus, oli nii mhwMllul meelel kirjutatud, et pea kõige rahwa sõbraks sai. Tuntud  ja teatud joonel, rahuga uut käsnu, manast kämiust wälja ajades, ilma järSlikkude muutmlSteta, ilnia wäljakargämlSketa  luulud teedelt, pidi CM rahwas k,na tahtmist  müüda omas waimllkkuS elus edasi kosutatud saama, nagu see rahwaS nii nähtama kuluga oma? inajapidamlses  edafi kosutatud oli ja just sel aeal wägewamast edasi kosutatud sai. .Perno Postimees", mis aastal 1863, kui asutaja ja toimetaja Tarkuste elama läks, eunast .Eesti Postimeheks" muutis, oli täieste sel hoidwal waimul kirjutatud, mis kgal poolel nimelt Ühe kindla ja kosuma talnseisuse pärandus on, mida teisalt poolelt hiljemini  .wanam.celisekS" nimekama ja sellega rahwa eeS halwakS tegema hakati. .Eesti PMmeeS" oli Eestlane läbi ja läbi, peenuslakud Eestlane, nii kaugelt, kui see seda piab olema, keS rahwa tasast edendamist oma peale wõtnud on, mitte aga nii palju peeuuSlalud, et peenustns teda rahwale arusaamatamakS teinud oleks. 3- W. Zannsen asus, kulda silmal tähendatud, aastat 1863 TactuS'se elama, alustas seal oma ,Cesll Postimehe"  ja jättis .Perno Postimehe" trükikoja peremehe Borm'i omakS, kelle trükikojast fee edaspidi mkkme toimetaja  juhatusel ja mitmel waimul ilmus, kuuni Dr. Hermann  keda ostis, Tartn'Sse miiS ja nüüdseks ,Postimeheks"  muutis. .EeSti PostkmeeS" sai aga Tartos uut jõudu ja õitses ikka rohkem üles, oi,, knida ü leidaks e, 76 aaState sees künni 5666 eksemplaris trükitud, ja tegi ou,a rahulist tööd waikselk EeSti rahwa harimise kallal edasi, kumu need tuuled puhuma hakkasiwad, 'Mc kõigutamise alla ennast J. W. Zannsen mitte paenukada cl tahknud, oma paremat teadmisi ja südametunnistust mööda ka racnutada  ck wõlnud. Aastal 1873 ilmus C. R. Zalobsonsi  .Sakala" ja sellega oli rahu-aeg otsaS. NÜÜd psrkasiwad  waimud wakmude wasta ja SeZtl rahwa weike laewuke sattus kohawate laenete ,vahele, mille wiimast järge a.alagu omal aeal seletama saad, mille wahele aga nüüd juba wanunew kirjamees oma rahwast mitte hea meelega faltama ei näinud. Aastal 1865 oli J. W> Jaunsen Tarkus ,Wane» mõne teise kohalise mehega asutanud, on parast selle Tekist auu-juhulaja olnud, kuida tema ka »Eesti Kirja» meesle-seltst' asutamisest tähtsamat osa wõluud ja seal oma tasase w aimuga eluölateS ja korraldateS tallitanud on, kumrl uned tuuled ka selle koja wasta lõõma hakkastwad  ja teda untme teisega lahku,na suudistwad.  Aastal  1889 oli J. W. Jaunsen oma wanemak poega »Eesti Postimehe kaaStoimetajaks wõtnud, pea parast seda tuli aga estmeae rabaudase-lõõk tema peale, mis keda kõiki toimetust poja kakle andma sundis, keS aga ka pea lahkus ja lehle wõeraSte käite minna laSkiS. Mitmel maimul on seda lehte seimi toimetatud, kuna see nüüd jälle ühe rahulise käe all seisab. Lühemaks aeakS asuS meie auuS- kirjamees, keda meie õigusega Eesti aeakirjanduse isaks nimetada wõlme, Tallinnasse elama ja pidaS seal ZiMiltknu lg. pää'oat IWI suure osawõimlsega oma 25 oa St., st malrhe. toimetaja jubilänmil. kuhu teiste keökiS ka iittte unustamata keekede-uurtja, Akademiker Dr. Wledemami,  keda ,õpetatud Eelt! setist" ulmel teretama tulnud oli. Pärast asus J. W- Jaunsen jälle Tariu'Sse elama, on küll aeguli oma terwise poolest paranenud, kirjandusest aga meie teades mitte enam osa ,võtnud, kas jõuu puu» duse pärast wSi teiste takistuste pärast, seda meie ligemalt ei tea. Weel kaks korda on rabanduse-löõk tema peale knlnud, tema keha ega watmu mikk täitsa murda jõudnud,  kuuni pärast tema abikaasa surma kahe kuu eest tema termis ikka waesmaks laks ja wlimaue, neljas, rabanduse» löök kõiki murdis. Aui suur osa sellest löögist, mis seda elamul elu õhta poole nii kmwaks tegi, tema uruidu utt kindla kehaliku loomuse, kui palju nende tülide ja ktustlemlste  osaks langeb, miS just esimese löögi aeal kõige ägedamad sllwad, selle üle saab Jumal kohut mõistma. EeSt! mhmas pidagu aga tema mälestust kalliks, kui ühe tasase sa kSrwaltstest joontest puhka rahwamehe mälestust, kelle Üte ka Jumala kohtu ees see pühakirja» sõna wägewa ja armulise kõlaga kostku, mida tema omakstd  tema surmasõnumi alla pannud on - ,Dnusad on rahunõudjad;  sest mld riad Jumala lapstkS hüülama^ Ja fee sõna kostku solgutaks ja lepitaks tema kalmukünkalt  tema armsa Testi mhwa sekka. See palmi-oks strulagu ennast tema nüüd seletatud käest üle meke kodumaa  ja üle meie mhwat Selle sõna kuulmine olgu rahwa tänu tema iras ta ' Üleüldised sõnumid maailmast. ri. psäwal Saksamaalt Ml«oliähkawal! on pahandused nende kõikumiste ja mimtmiSle sile, mis Saksamaa seespidises ja iväljaspidlses politikas parast Würsi Vismarki lahkumist ilmunud on, laiades ringkondades kaSmamas ja need ringkonnad  on koguni need, kelle peale Walitsus ennast senui kõige julgemini tuclada wõls. Wana Würst Vismark näib ka tõeste ja taieste pahane olema ja ei salga seda sugugi mitte, miS wäga palju tähendab, sest kui tema ka mitte enam ametis ei ole, siiski kaalub tema sõna ikka weel wäga palju, mMonkd wõtawad kema mõtteid omaks juhtnööriks suure poAlka asjus ja need mõtted on wäga mitmes tükkis noore Keisri mõtete waska. Senni oli tema oma mõtteid tema järeltulijate pahanduseks Wenemaa  ja Prantsusmaa aealehkede fõnumisaakjalele wälja