rägastik. Pange aga käed julgesti tööle, külap teie ja teie lapsed saamad sellest pärast siis rõõmu tundma. Ärge kartke ka seda, et teil meel kõigil päriseks ostetud talusid ei ole, küll aeg tuleb, kus ka need teie omad wöiwad olla. Soowidcs, et teie armsad Saare mehed asja õige mehiselt kohe käsile wõtate, tahame meie, kui Jumal aitab ja elu kingib cdespidi  meel mõndagi juhatust miljapuude pidamisest anda: kuida õunapuu koolisid asutada, kuidas maasikaid kaSwatada ja kuidas marjadest õiget kasu saada. Seniks soowime kõigile wiljapuu sõbradcle head edenemist nende ettemõtmistcs! ümber põõrda, mis temal aga korda minna ei tahtnud, et tõld kitsas oli ning Kusti pooltced tema selja taga istus. Sellepärast küsis tema, nagu näitemängijad näitelawal seda wahcl teemad, et ilma ümberwaatmata oma selja taga olijatega räägi-vad: „Kust sina mu laps siis seda tead?" „Mina loen iga päew soldatite ja rügementide  nimekirjad läbi, selle läbi on see mulle siis ka tutam. Niisugust aSju peab ometi ka teadma." „Lapsel on õigus. Temast saab ometi üks tubli soldati abikaasa." Kusti suur nina lõi rõõmu pärast kindrali veana riituse üle punaseks. Ka kitsas iste paik ei olnud enam nõnda paha, istus tema ometi siin oma tulemase Wiktori ülema abikaasa taga, sest, ehk Wiktor küll ratsa mäemees olema pidi, oli üks jalawäe kindral ometi tema ülem. Tõld oli waheaja sees parema tee pääls, mis läbi ilusa suure kuuse metsa wüS, jõudnud. Puud oliwad nõnda kõrged ja tihedad, et ainult mõned päcwa kiired alla tee pääle tungida wöisiwad. Elsa maaras mõtetes päewa kiirte mängi tee ja puude pääl, künni Paula hele hääl teda tema mõtetest üles äratas. „Noh tark Elsa, mida sina siis jälle I järele uurid, et kõige tee kohta meel musta ega walge lausumiseks aega saanud ei ole?" „Mina?" hüüdis Elsa. ,Zah fina, mina tahan selle pääle kihla Vedada, et jälle oma sotsialistlase pääle ! mõtlesid, keda fina üle kõige armastad. I Noh herra Flitsner, kuidas siis lugu selle > wõeraga on, kas olete tema nime ja seisust > wälja saanud?" j FNsner katsus ennast jälle õige kunstlikult I ümber pöörda ja seletas: „See inimene on I kawalam kui ettearwasime. Wõeraste nimekirjas  seisab ainult: Liina Köster, Lüttenhagen,  Mcklenburg-Streelits'ist, sellest ci saa midagi paremat aru. Tema ei pati ennast, ei joo tennise wct ega midagi sellesarnast,  selleparast ei ole tal ka kellcgiga, ei arstiga, ega muu inimesega tegemist. Mina olen ennast juba kõik need kaheksa päcwa, mis tema siin on, sellega waewanud, et wälja saada kes ja mis tema on, aga lõik katsed on asjata: tema ei joo, ei pati, on terwe ja sellegipärast on tema siin. Mis see siis muud olla wõib, kui fee, et rahwast üles tahab kihutada —" „Mina palun teid, mitte nõnda sellest naisterühmast rääkida!" Elsa ütles seda, nõnda järsku, nende sõnade juures ennast Flitsneri poole ümber pöördes, et Ottot peaaegu ärapigistama pidi. „Ai, ai! sina pigistad mind ju surnuks!" kisendas see suure häälega. Laste kannatamistel oli ots kätte jõudnud, sõidu tee oli lõpnud. Nemad oliwad mäe alla, mille pärast nemad seda sõitu ettewöinud,  jõudnud; siit pidi nüüd meel, kui mäe tipuni minna taheti, kuussada sammu, kas jala wõi kanderaami pääl kantud, ülesse mintud.saama. Kindrali praua laskis ennast kanderaamiga  ülesse kanda, teised wõtsiwad nõuks jala seda korda saata Paula Flitsneriga, stst' ~näl;aga sööb knriwaim kärbseid," sosistas tema Elsale silmipilgutadcs körwa sisse, praua Arnswald Kurtiga ja Elsa Litoga. Ühe tunni järel pidiwad nemad ülewel kõik koos olema. Wiimane paar jõudsiwad oige pitkali edasi, Elsa pidi sagedasti jalgu puhkama. Kui tema wäfinud oli ja istuma jäi, jutustas Otto temale õige rohkesti sellest ja teisest, õega üksi olles, oli temal jutu küll. Kui Elsa ühe peugi juure jõudes jälle istuma jäi, küsis tema: „Kas panid seda teist tõlda, mis all metsas oli, ka tähele?" Elsa ütles ennast seda mitte näinud olewat ja Otto seletas edasi, et see teine tõld heina küüni taga seisnud olla. (Järg tuleb.) Paar sõna „sojamöötjast" sellel talwel. Talwe on möödas! Aga kuidas ta mööda on läinud ja kui kanget külma meil oli, nimelt Saaremaal, seda tahtsime näidata. Et meil talurahwal weel „sojamöötjaid" mähe on, oleme siis mõnest kohast ometi tähele pannud, mis kraadide pääl ta mõnel ajal, mõnes kohaS maal oli. Esimine külm, 19. Nowembril oli 3—4 kraadi, Detsembrikuus 7 kraadi. Jõulu laupa ja wiimse püha oli il-—4 kraadi sooja. 1. Webruaril 5 kraadi külma, 6—B. Webr. 11 kraadi, 18. Wcbr. 13 kraadi külma. 1. Märtsil 7 kraadi sooja, siis oli ka juba löukene löörimas. Pärast poole oliwad jälle wilumad ilmad, aga 17. Märtsil oli jälle 7 kraadi sooja. 19—'21. Märtsil oli Lõssel 3 —4 kraadi külma ja päewal 6 kraadi sooja. 22. oli Bja 24, 9 kraadi sooja, siis oli juba lina wästriku näha. Aprilli hakatuses oli mõni päcw 3 ja 6 kraadi sooja kunas ööseti wahost paar kraadi külma oli. Wöib olla et mõnes kohas „soojamöötja" kõrgemale .ja madalamale näitas, seda meie küll usume, sest mõnes kohas, nimelt mere ääres on jo külmem kui maa sees. Sellega on siis näha, et meil ainult mõned päcwad parased talwised ilmad on olnud, mis ilma lumeta oliwad, sest seda oli meil üsna arma näha. Mõned ootsiwad ikka meel paar nädalat enne Paastu-Marja päewa külma ja lund, et soode seest heinu wõiksiwad ära wädada, aga wõta näpust! ega Jumal hooletumate pärast üksi talwet ei haka tegema! Kuhjad jäid ikka soodesse kükitama, ja kui keegi neid taimel pole ära wnnud, siis wõib neid teisel talwel säält eest leida. Maarja päewa aegus oli maal juba noort rohtu näha, ka oliwad Märtsikuu  lõpul kõik sui linnud Saaremaale tagasi jõudnud. —- Isamaalt. Kuresaarest. Hiljuti seisis üks kiri „Saarlases,"  mis üks Waljala mees oli kirjutanud, kuidas teda linna korwi nainc odradega tüssata tahtnud. Niisuguseid tüssajaid leiame ka mõnest kohast maalt üsna rohkesti. Mina, kes nende ridade kirjutaja olen, andsin Jannari-kuu lõpul ühe Karala walla wabadiku naise katte 12 naela willu kedrata ja lubasin 25 kop. naela pääle töö raha, palusin ka õige ruttu malmis teha, mida ta ka lubas ja tegi. Lihawõte pühade laupa tõi ta lõngad ära, mis ka hästi tehtud oliwad. Lõngu wastu mõttes, mõtlesin: kui mõeduga on antud, peab ka mõeduga tagasi wõetama! Mõetsin üles. Aga ehmatasin, et 12 naelast enam ci olnud kui 8 naela. Minu küsimise pääle: kuidas neid nii wähe on, wõi ei ole weel kõik malmis saanud? ei wastanud naine kedagi. Ma sorisin wihtide kallal; korraga juhtus minu peusse üks willa müssakas, mida ma nüüd lahti tegema hakkasin. Waata imet, mis säcil sees oli: 6—7 loodi punast märga liiwa. Ma küsisin: mikspärast olete liiwa siia sisse pannud? ja hakkasin teisi wihtisi ka läbi waatama ja leidsin iga ühe seest ühe niisuguse mässaka liiwaga. Naine kohkus seda nähes näust punaseks ja pühkis uksest wälja. Ma kaalusin pärast need mässakad üles ja leidsin neid poolteist naela olewat. Nii'wiisi olin ma siis 12 naela kenadest sui willadest ainult naela lõnga saanud. Ma jooksin küll weel naisele järele ja hüüdsin teda tagasi, aga naine pühkis ikka edasi. Ta ei tahtnud oma töö rahagi saada, mis 1 rubla 63 kopikad oleks wälja teinud. Waadake nüüd, mis maa naised oskawad, kes linna willu kedrawad. Seda kaebtust olen ma mitme käest kuulnud, et ikka wäga rohkest puudu jääb. Oh te' kelmid! Auurulaew, „Konstantin" algas juba kolme nädala eest oma reisist Riia ja Kuresaare wahel. Juba mitu laewa täit töölisi on ta siit Riiga wiinud. Waljalast. IS. Märtsil peetud Kõnnu külas pulmi. Pühapäewa õhtu kui pruuti isa majast ära niidud, teinud mõned narrid noored mehed tanawasse ühe puu aja ette, muidugi nende arwates, nalja pärast. Kui pulmalised parajast tahtnud säält läbi minna, hakkannd noored mehed siis neid weel kiwidega järele wiskama. Peigmees pööranud pruudiga kohe teist teed, kunas pulmaliste seast wõtnud peiu isa ühe aja teiba ja pruudi wcnd mõega ja jooksnud nimetatud noorde meeste kallale. Sääl löönud pruudi wend ühele nii kange hoobi mõegaga pähe, et see wagusi maha jäänud. Haawatud  mees sai linna hospitali toodud ja asi kohtu alla antud. Elu lootust peab mähe olema. Kewade. Ifenda linnukene, K Üle aasa sa. Lase lahked laulud Meile kõlada. KurbtuZ kaduncgu Meitcst kaugel nüüd! Laulud kõlisegu Nagu linde hüüd. Waiksclt mulisegu Ojakene ka, Kullatawas kiirtes Läbi metsamaa. Loodus üles ärka, Talwe paelust nüüd. Inimene märka. Anna Loojal hüüd! Täna, et on saatnud. Kalli kewade. Sest jo oled võtnud Teda ammugi. Waimu elust ärka. Nõnda üles sa! Sulle ütleb: märka! Looja loodus ka! .O Xoxxel Saarlane 1890 .Vl l 7