tema rõõmustas ennast omast wõidust ilmotsata.  Juba töisel hommikul oli Virginiol kõik teada! Ja, ei tema, ega keegi töine ei wõinud seda kirja tema tööks tunnistada, see oli ju ilma nimeta ja awaliku kirja kirjutaja kirjutatud, ja preestri talitaja manad töntsid silmad ei olnud ka seda näinud, kui ta kirjutaja  juurde läinud ja kirja posti kannu pannud. Netta ostis ühe siidi rätiku, mis seitsme wärwiline oli, just nagu Vikerkaar ja mille keskel Hiina poisike toreda paabis linnuga kollase rooside seas näha oli, ja toppis  seda mägise Serafiinele, kes selle eest isale tütrest ja tema kiiduwäärt kombedest pika kiituse laulu laulis. Netta ei saanud terwel ööl silma kinni: ta imestas oma kamalust ja mõtles, mis küll Virginia saab ütlema, kui ta hommiku kirja kätte saab ja sealt oma armukese kohta sarnaseid  sõnumeid leiab! Virginio Donaldo sai kirja siis kätte, kui ta parajalt kasarmus oma moeka puhastas.  Tal oli nüüd muud kibedamat tööd, kui kirjalugemine, seepärast pistis ta kirja taskusse, tegi moega puhtaks, ja laskis selle järele oma mehi utsitada ning ei mõtelnudki enne kirja peale, kui päewane töö juba tehtud  oli ta ta õhtu päikese loojamineku ajal ühe kohwimaja ukse ees limonadi jõi. Waewalt oli ta need read lugenud, seal kargas ta mandudes püsti. Siis ruttas ta otsekohe oma oobersti juurde ja palus omale prii aega. „ Alles kolme kuu eest käisid Sa ennast lahutamas. Kas Sul siis mõni õige tähtjas  asi ees on?" küsis ookrist, kes talle „Sina" ütles ja teda omaks pojaks nimetas, sest et temast wäga suurt lugu pidas. Virginio nägu lõkendas wihast. „ Nõnda tähtjas, et ma ilma lubata lähen, ja ennast seepärast maha lasen lasta, kui oobristi härra mulle luba ei anna minna," wastas ta ägedalt ja leegitsewail silmil. Oobrift naeratas. Ta oli niisugune mees, kes soldatist oma lasteks hüüdis, ja niisama armuline, nagu wahel wali mõis olla. „Et meie kahekesi oleme, siis jätan Sind nende kõlbmata sõnade pärast karistamata. „Sa wõid kolmeks päewaks minna." Virginio jooksis raudtee jaama; õhtune rong oli just parajalt lõuna poole minekul. Töisel hommikul kella wiie ajal oli ta soowitud kohal. Kui torni kell seitse lõi, koputas üks soldat tutwas küttide rohelises mundris ja rohiliste kübara-sulgedega kohtuniku  ukse pihta. Noor tütarlaps koristas weikest kohtutuba; akna eeS kaswajatas efeüwäätides laulsiwad linnud ja kohtukirjutaja tuli parajalt korwi täie pirnide ja magusat lõhnama oliiwidega uksest sisse. Nad wahtisiwad soldati otsa, nagu oleks ta mõni murdja. „Härraga kokku saada see on wõimata," ütles tüdruk liiwa põrandale raputades. „Koguni wõimata," kinnitas kirjutaja oma oliiwisi haisutades. „See sõna, „wõimata," on mul koguni tundmata," ütles Virginio, kes õiete kahwatanud  nähti olewat. „ Minge ja ütelge talle, et ma temaga hädaste rääkida palun; ei kuule ta minu palwet, siis peab ta sellega heaks wõtma, kui talle oma mõega läbi öösärgi südamesse ajan." „Ohoh!" pomises kirjutaja. „KaS õieti sel kombel kohtu ja õiguse mõistmise majas räägitakse?" "Mina tulen enesele õigust otsima," ütles Virginio käredalt. „Juba tihti küllalt on mu hea mõek mulle õigust saatnud. Minge." WiimakS auti talle ometi järele; ta lei- dis ülemkohtuniku parajalt pruukosti laualt, kus ta ennast selle soldati üle rõõmustas, kes tema õösärki ähwardanud. Virginia sisseastumisel  hatas ta aga ärritust, julgust ja kindelt meelt imestama, mis nooremehe näolt paistsiwad. „KaS Teie selle peale julge olete, et see tüdruk süüta on?" küsis ta kõne lõpul. „Mina wastutan oma eluga tema ilmsüütause  eest." „See on kõik muidu wäga kena; aga Teil 'pole wähemat kui tunnistust." „Ei. Tunnistusi mull küll ei ole ja neid 'pole mul wajagi." „Seadus ei lepi aga mitte ilma tunnistuseta,  armas sõber. Lubage mind küsida : Kas kaebdusealune Teie pruut on?" „Ei ole." „Siis ehk ometi Teie armuke." „Ka mitte." Virginio kogeles ja ütles siis õiete ruttu: „Mina armastan teda aga ta ei taha minust midagi teada. Aasta eest põlgas ta mu kosimise ära ja tõukas mind pölgtusega tagasi." „So-oh! Wöi nõnda! Tõepoolest, Teie olete kallimeelne ja auus mees Teie sõna kaalub seepärast palju rohkem. Kas Teie tahate teda näha? Seda wõiksin Teile lubada; läbi wõre wõite temaga kõneleda ja asja lugu järele pärida. „Mina ei päri midagi," ütles Virginio, waid kinnitan ja tõendan talle, et ma kindlaSte  tema ilmsüütauft usun, kui Teie nõnda lahke olete ja mind temaga rääkida lubate." Kohtunik nikutas pääga ja andis kirjutajale  üle ukse käsku, soldatit wangisoleja tüdrukuga rääkida lasta. „Weel üks silmapilk," ütles ta, kui kirjutajale  käsu kätte oli annud. „Kas mingisugust  asja wöi põhjust peaks olemas olema, millepärast ja põhjusel kaebaja ma unustan  ikka ta nime ära kaebduse aluse wasta wiha wõiks kanda?" „Miks ei?" wastas Virginio otsekoheselt. „Kaebaja Netta, armastab kangeste mind ja tema sugulased ja omaksed soowiwad, et ma teda omale naeseks wõtaks, ja nad nägiwad  kõik, et ma üksnes kaebduse alust armastasin."  Kohtunik naeratas ja andis kirjutajale märki Virginioga wangikotta minna. „Teie wõite temaga ainult kümme minutid  kõneleda, ja sedagi weel ühe kolmandama inimese juures olemisel," ütles kirjutaja wälja minnes. „Parem siiski, kui sugugi mitte," wastas  soldat mangihoone trepist üles astudes. Kirjutaja kutsus wangide talitaja ja teatas  talle kohtuniku käsku, ning Virginio sammus  nüüd oma uue juhi järele, tes wiimaks ühe riimide ja kangidega lukustatud ukse taha seisma jäi. Virginio kahwatas ära, ehk ta küll iial, ei lahingus ega laatsaretis, ei suuretüki  suu ega haawaarsti noa ees oma jume 'polnud wahetanud. „Siin on teda lukku pantud! Oh teie hoolimata loomad!" kiristas ta läbi hammaste  ja ta käsi läks waSta tahtmist mõega külge. „Keegi tahab Teiega kohtu härra käsu peale kokku saada," ütles wangide talitaja ilma ukse peale koputamata sisse astudes, kuna Virginio läwe peale seisma jäi. Pool paljalt sängisolejal Umiltäl oli waewalt aega riidisse panna ja ülestõusta. Kolm ööd oli ta mängis olnud ja selle lühikese ajaga mitu aastat wanemaks läinud.  Tema ilus õitsew jumi ja kullapruunika  juuksete hiilgus oli kadunud, endised üli kenad silmad luurisiwad metsikult; abita häda ja otsata kurbdus paistis ta näost, mis armastaja mehele sügamalt südamesse tungis. Paari sammuga oli ta tema kõrwal. „Umilta, kas Sa mind ei tunne? Waata minu otsa! Mina jään igaweste Sinu sõbraks  miuu süda on Sinu, kui Sa seda aga wasta wõtad. Ma tulin kohe, niipea kui sellest teotamast ülekohtusest kaebdusest sõnumeid sain. Mikspärast ei kõnele Sa minuga? Ma ei küsi Sinu käest mitte ühe ainsa sõnagagi ma tean, et see kõik male on." Neiu waatas umbusaldawalt tema otsa; tema wiletsus oli liig suur, kui et ta midagi muud nii ruttu oleks jaksanud mõtelda ja aru saada; nagu haawatud metsloom taganes  ta tagasi. „ Minge —" ütles ta läbi hammaste; „ minge, Netta Sari juurde. Tema ootab ja igatseb Teid mina mitte. Mina olen ju waras, nagu Teie teate. Rahwas ütleb ju seda." Siis naeris ta nõnda, et Virginiol meri soontes ära taretas, niisugust naermist oli kord Palärmu linna hullumajas kuulnud. „Laf nad ütelda," wastas ta nõnda magusalt ja rahuliku healega, kui iganes wõimalik.  „Mull on see üks puhas, mis nad ütlewad. Sina oled ilmasüüta, nagu praegu sündinud laps, ja ma armastan Sind, Umilta, ja kui ma ei peaks jõudma Sind siit ära päästa, siis ootan seni kui Sa ükskord lahti saad. Jah ma ootan; ja sel päewal,  kui Sa siit wangihoonest wälja tuled, saad Sa minu naeseks kui Sa järele nõrgud. Ma tulin sellepärast siia, et Sulle seda tahtsin ütelda." (Ots tuleb.) gupüigi algamiseks on sellest ajast weel umbes  kaks nädalt aega. T. T. Harjumaalt. Keilast. I. kiri. Aeg õpetab abinõuusid otsima, kuda aga wõimalik 1 oleks elu eest wõidelda ja teda alal hoida. Eestimaa suurepöllumeeste hulgas on juba l mõnda aastat piimatalituse selts töös, kes meie Baltimaa karja produktidega wäljaspool > kodumaa rajasid katsub kaubelda. See on - hakaduses paremast, wahepeal pahemast korda ! läinud, nagu sellekohased Saksa ajalehtede sõnumed teatawad. Katset ei ole aga siiski loisku jäätud, seda majapidamise tulewiku oksa paremale käigule saata, waid enam ja enam katsuwad suurepõllumehed heale juurele kaswawaid okse külge pookida. Nüid awatakse kewadel, nagu ma ustawast suust kuulen, Keila mõisa jälle üks uuema teaduste ja tarwituste järele sisse säetud piimatali- WS, kes mitte aga oma ümberkaudselt suure põllumeestelt piima üles ei osta waid ka talupoegadelt. See on seda enam rõõmustaw, et see talupoegasid kõige mõjuwamalt  wõib taga kihutada parema karja kaswatuse eest hoolt kandma. Saaks sarnatseid  asutusi rohkem meie Eestimaale, siis oleks sellega põhjatu hulk kõige maa elukorra tõstmiseks tehtud. Kuda on aga talurahwa eneste keskel sarnatse asjaga lugu? Kas ei wõiks kord ka kölawate soowide järele wagased  kasusaatjad teod tulla? Soomesugu wösukesed  Eestlased: Miks ei taha teie nähes näha, ega kuuldes kuulda, et Soome wennad seda juba manaks truuks sõbraks piawad, kellele teie weel ei julge liginedagi? II kiri. Keila kihelkonna surnu matmise musil on täitsa kroonnteenistuses ettetulewa Manöwri nägu. Iga pühapäewal, millal siin aga ainult surnuid maetakse, on juba hommiku kell 6 ajast, kuni Jumala teenistuse algamiseni,  kella Vzl2, wahet pidamata kiriku kellade  kärin, mis seda piinlikum on kuulda, et iga üks, kes oma surnu kabelist raamiga kiriku ette paraade seisu paika wiib, ise ka kellasid piab taguma, mis siis ka kahe kellaga harjumata wibutajate käes poisikeste padade peksmisena kõlab. See kole kärin ei lõpe enne ka siis mitte ära, kui üks-ainuke surnu on, kui Jumala teenistuse halgul surnud köstri eelkäigul lauluga kirikusse wiiakse. Ühe salmi laulu ajal saab see rongi talitus korda, sest et aga kuni kesk kirikuni surnutega minnakse,  seal ümber pööratakse ja jälle ruttu kabeli hoonesse tagasi kannetakse. Sinna jääwad surnud Jumala teenistuse ajaks jälle seisma, kusi nad pärast niisamasuguses rongis  uueste kesk kirikut kantakse ehk aga ka, kas kallima ehk odawama seisu paika. Siis saamad nad kiriklikult maetud. Kõige odawam  koht kirikus maksab rubla. Kui palju kõige kallim, on mul teadmata. Niisugune surnute manöwer ei põhjanda ennast mitte sugugi kristliku kombe ega hinge õnnistuse, waid aga „geschäfti" peale ja on ta sellepärast  awaliku laidu wäärt. Kes raha maksta ei suuda, seda kiriku ei laStawat. Kõige ilusam matmisekombe on haua juures, aga ta saab kerge elu armastajaist kiriku-ametnikkudest  sellepärast põlatud, et ta odawam on ja enam waewa nõuab. Lutheruse usu kombe järele oleks ta küll ilus. 111. kiri. Harjumaakonna Politsei I. noorem abiline  andis walla walitsustele käsu, posti maanteed  taotud kiwidega sillutada. Selleks andis M talwe lõhutud paha Lee küll põhjust aga see käsk on hoopis raskem korda saata, !ui kruusiga sillutamine. Igal talupojal ei ole kiwa sugugi oma maa pealt saada ja osta ei suuda neid ka wistist keegi. Sellepärast  on wallad jälle ühiselt wanatmoodu illutamift palunud ja saanud. Muidu oleks -üll kiwiga sillutamist wäga soowida, et siin pool head sillutamise kruusa kusagilt saada ivle, waid sawika kruusaga kõrgeks kaswanud  tee wihmase ajaga otsegu Tallinna Ülemiste  järw läigib. —e — Wenemaalt. Peterburist. Lihawõte püha laupäewa ööst kirjutab Riigiwalitsuse Teadaandja: „Pühal Ülestõusmise püha üle, mis wastu 1. Aprilli oli, seisis talwepalee hiilgawalt walguStatud ja tema uhketes ruumides wõeti Ülestõusmise püha pühalikult wastu. Õhtu 'ell 11 kuulutas suuretüki pauk kindlusest, et kutsutud wõõraste tulek on alganud ja warfi oliwad talwepalee kabel, kontserdi, Ni!olai  weldmarshalli ja wapisaal riiginõuukogu liikmeid ministrid, riigisekretärist, senatorisi, kindraladjutanta, keiserliku saatekonna liikmeid ja muud kõrgeid ametnikkude täis. Kõik naiSterahwad oliwad Wene rahwulises riides, meesterahwad toredas piduriides. Kell "212 öösel andis töine suuretüki pauk teada, et kõik pidulised juba koos on. Sellel ajal astusid ka Keisrikoja waimulikud ühes keisrikoja  laulukooriga uhkes ameti ülikonnas suurte talwepalee kirikusse. Just ees kella 12 oli tehti malahiti saali uksed lahti ja Kõigekõrgem rong läks pühalikult kirikusse. Kella 12 ajal kuuldus kindlusest kolmas pauk ja kirikus algas kõikide nimetatud inimeste juures olemisel Jumala teenistus. Peale selle wõtsiwad. Majesteedid õnnesoowisi waimulikud  oma kõrgete sugulaste, kõikide kõrgete  ametnikkute käest wastu. Kõik teretasiwad  Keisri Majesteeti Ülestõusmise püha teretuse sõnadega ja andstwad Majesteedi keisriproua käele suud. Pärast õnnesoowimist  läks rong pühalikult jälle palee ruumidesse  tagasi. 3. skp. läksiwad Keiserliku perekonnaga Peterburist ära Gatschinasse elama. Teede minister A. J. Hübbenet saab Augusti kuu lõpul Kaukasiasse Trans-Kaukafia  raudtee Surani öõnestee awsmisele minema;  õõnestee tood pidada kõik 1. Maiks malmis saama. Ülema wangikoa walitsuse päämees salanõuunik Galkin-Wraski läheb sügisel riigi lõunapoolsetesse maakondadesse sealseid wangikodasid  läbi waatama. Rootfi-Norra saadik Peterburis Due saab pia siit ametist ära minema Parist hra. Löwenhaupti asemele, kes Rootsi maale tagasi  läheb, et seal Wälimiste asjade ministri ametit wastu wõtta. Raha ministerium otsib abinõuusid, millega wäljamaa soola Wenemaale sisse toomist  wähendada, et Wenemaa soola kaup siis seda enam edeneks: sest wiimaste aastate sees on wäljamaalt ikka enam soola hakatud We« nemaale toodama. Transkaspias ja Turkestanis tahetakse  hobuse-kaswatuse kohte asutada, kus steppi (lagendiku) hobuste tõuugu mõeldakse harida. Praegu on Peterburis 728 mitmesugust headtegewat seltsi, mis mitmesuguse hea otstarbe  jaoks aastas 760,000 rubla wälja annawad. Nende seltside põhjuskapital on kokku 70 miljoni rubla. Et maal tulekahjust wähendada ja nende ärahoidmiseks abi leida on Kasani kubernöör  ühe walju plaani kokku seadinud ja Sisemiste asjade ministrile läbi waatamiseks annud. Selle plaani järele piab igasse malda tuletõrjujate jaam asutama, kus kõik tuletõrjumise  riistad piawad olema. Seitsme aasta nähtustest kokku säetud aruande järele on Wenemaal Peterburi linn wälja arwatud  iga aasta 40000 tulekahju, mille läbi enam kui 135000 maja ära häwitatud saamad, kust 69 miljoni rubla eest kahju tõuseb. Käesolewa aasta hea lõikuse lootuse peale jookseb suurtesse põllutööriistade ja masinate kaubakohtadesse wäga palju tellimisi  kokku. Hinnad on juba 15 —30 protsenti  tõusnud. Hiljuti on Soomemaaga kirjawahetamise  tarwis isesugused postmargid wälja antud,  kes suuremal osal kiri peal Wene keeli seisab. 1. Maiga kaotatawat need margid aga jälle ära ja antakse Soomemaa tarwis üleüldised Wene riigi postmargid. Suurel Wene raudtee seltsil on nõuu kõikide oma raudteede peale elusate kalade weo tarwis iseäralised wagunid asutada. Peale oma Transkaspi teekonna saab Jtalia auujärjepärija Odessasse tulema ja sealt wististe 8. Mail Moskwa kaudu Peterburki  reisima, kuhu ta terweks nädalaks arwab  jääda. Egiptuse Hariduse minister Jakob Artyn-pasha on Keis. Wene wanaaja uurimise  seltsi wäliseks liikmeks walitud. Nagu kuuleb, on Pärsia walitsus mõnedele Wene rahameestele raudtee  ehitamiseks, mis Teheranist kuni Wene piirini ulatab luba annud. Warsi saada Apfelsiinide ja tsitroonide  hinnad tubliste alanema, sest et neid 50000 kasti teel on. Peterburist. Nagu „D. Ztg." kuuleb, on päälinna wäljamaa trükiasjade tsensori walitsus Berlini õpetaja Stöckeri jutluse „Jutlus esimesel pühal paastu," mis raamatus  on ilmunud, Wenemaa tarwis ära keelnud. Pihkwaft. Porhowi mõisa omanikul grahw Stroganowil olla nõuu Pihkwa lähedale  suurt linaketramise wabrikut asutada. See saab Pihkwa ümber wististe lina hinda hästi tõstma. Irkutskis suri rikas lesknaine A. N. Portnowa ära ja jättis Irkutski linnale leskede  maja asutamiseks 340,000, Tomski ülikoolidele, Irkutskis waimulikule seminarile ja tütarlaste koolile 10000 rubla ning oma muu waranduse, umbes iVs miljoni rubla, kinkis ta mitmele Siberimaa head tegewale seltsile ja kirikutele. Odessast saadetakse wiimsel ajal wäga palju kanu Marselje lina: iga finna minew auurulaew wiib umbes 10000 paari kanu ühes. Kanade paarist maksetakse 80 kop. 'uni üks rubla. Warschawist. Mõne aja tõstis tolliwalitsus  ühe Warshawi lindi wabrikandi wastu kaebtuft, et see salaja wäljamaalt siidi a poolstidi linti on toonud ja oma wabriku märgi all müib. See protses tuleb nüid marsi Warschawi Maakonna kohtus ette ja äab palju elu sünnitama, sest riigiwalitsus nõuab wabrikandi käest 358,000 rubla. Jaltasse on aktsia selts asunud, kellel 2 miljoni rubla põhjuskapitali on. Selts tahab Jaila mäel mägestiku õhuga-terwiseparanduse  kohta asutada ja alt ülesse hammas-raudteed  ehitada. Ministri-komitee on selle plaani juba kinnitanud. Põllutööst. Külwi paksusest. Seemne paksult maha pildumisega ei ole meel keegi põllumees  rikkaks saanud, kuid paksu seemne panemist  leitakse aga siiski meel niihästi weikse kui ka suure põllumeeste juures. Weel mõnigi  põllumees on selles mõttes kinni, mida paksem seeme, seda suurem piab ka lõikuse saak olema. Paikene, lugu on aga koguni töine. Seemne paksusest tulewad järgmised kahjud: 1) Palju seemet lähab ära. Kui palju wöiks selle läbi kewadil wilja üle jääda kui seeme kuues osa eredam külwetakse aga nüid pillutakse mõnes kohas teda koguni kolmas  osa ülearu maha. 2) Mida paksem aga seeme pannakse, seda tihedamalt tõuseb oras üles ja seda paksem on wili. Palju surewad teiste alla juba marsi ja edasi kaswajad  on nõrgad ja jõuetumad ning wili heidab wihmaga ehk ka muidu maha ja siis ei ole lõikuse ajal kuigi suurt ega head terasaaki  loota. Walgus annab ka kaswamisele  jõudu; aga mida paksem wili, seda raskem  on walgusel ligi peaseda, seda kõrgemaks  jääb kõrs ja seda ennem heidab wili maha ning seda wähem saab siis ka teri. Wihmase ajaga heidab paks wili maha ja kuiwa ajaga on tal pääd kui nööpnõelaksed. Kuidas põllu põhi ja rammu on, selle järele  piab ka seemne paksus olema. On põld tubli rammu all, siis tõuseb seeme paremini üles, oras kaSwab tugew ja wõrsub, nii wõib siis seeme eredam olla. On aga põld lahja siis tõuseb oras jõuetumalt üles, nõrgemad surewad paari kuiwa päewa ära ja wõrsumine  on wäeti, nii piab siis seeme paksem olema. Taliwilja juures on ka lugu nii: Mida warem külw, seda eredam wõib seeme olla, sest siis on wõrsumiseks aega: hilise külwi juures on aga tarwis paksemat seemet. Üleüldise maksawad aga järgmised seadused  seemne paksuse kohta ja on järgmised põhjused kindlad: 1. Külwi eesmärk: Tahetakse  teri, siis olgu seeme eredam; tahetakse aga põhku, siis paksem. 2. Põllu põhi: külma põhjaga maa tahab paksemat seement kui soja ja raske põhjaga maa. 3. Kliima: Wäga kuiw ehk külm kliima wõi ka aeg nõuab paksemat seemet. 4. Külwiaeg: Mida warem külw, seda wähem seemet, sest et taimedel siis enam aega wõrsumiseks on. 5. Seeme: Mida parem, jämedam, idanewam seeme, seda eredamalt wõib külida. 6. Käega külmades läheb enam seement kui masinaga 7. Seemendamise künd: Mida sügawamale weike seeme mulla alla künnetakse, seda wähem  tõuseb neid üles, seda paksem piab siis seeme olema. Niisamuti on ka jälle suurema  wöi jämedama seemne juures seda paksemat  seemet maja, mida õhemalt põld haritud  on, sest et siis põua pärast palju tõusmata  jääb ja linnud pealt maa, hulga ära söömad. Sellest on nüid näha, et mitte,sellekohta kindelt otsust ja armu ei wõi teha, et nii ehk nii palju külma wakamaale otre, nii ehk nii palju lina, rükkid, kaeru jne. maid põllumees piab oma põldu taieste tundma ja kõike ülemal nimetud põhjusi külmi juures  tähele parema. Selle eest kantku aga igaüks hoolt, et seeme enne külmi täieste puhastatud on, kõik marjakad ja kõlused wälja aetud, mis loomadele sööta kasu toomad,  aga mullasse wisates sinna samasse ära surewad ja marjakad meel meel wilja koguni umrohuga täidawad. Rooside harimisest. (Lõpp.) Theehybrida roosid. Wiimase kahe aasta sünnilapsed. Kunstliku tolmusegamisega remontant ja theeroosidest saadud on nad nende waheline selts, aga meel õrnemad ja ilusamad, kui esimesed. Suurem hulk on kõik warased õitsejad. Nende seltsisid ei ole weel palju. Tuttawamad on: vistinetion (1882) kollakas purpuri roosa, vueiõse ok OonnauZüt (1879) hõbe roosa ja punakas. (1832 õrn roosa, hästi suur ja lõhnaw. 4-a IVauee (1886) walkjas lilla roosa wäga lõhnaw ja rikkalik õitseja. Üks kõige parematest seltsidest igal ajal õitseja. Naäame öernax (1874) esimese nägu tugewam ja öis purpurilisem täielisem, wäga ilus. William Lennet (1886) hele karmin punane hästi lõhnaw, üks kõige parematest. A. Noifette-roofid. Need Amerikast algus-seltsides sissetoodud roosid  on meie kliimaga nii ära harinud, et mitmed seltsid üsna ilma katteta meie talwekülma ära wõiwad kanda. Siiski on soowitawamam neid kerge katte all pidada. Lõikamise juures lõigatu nii wäha kui aasta kasw lubab. Nemad õitsewad iseäranis sügise poole suurt rikkalikult ja kannawad enamiste kollaseid, bukettides õisi. Nagn wäät-kaswud kõlbanud nad wäga hästi maja seinade ja werandade katteks. Tähtsamad seltsid on: Vidsrt (1828). walge, keskmise suurusega  õis. L!e!m6 korestier (1860) hele kollane, hästi lõhnaw. Iriompim äe Reunes (1856) walkjas kollane, rikkalik sügise õitseja. Mlliam Riedaräson (1877) orangsekollane.  Pääle nimetatud seltside on weel Lumma!-, LenZa!- ja ?olvant.lia roosid tähelepanemise wäärt. Esimestest oleks soowitawamad seltsid: Llanelie ja Imperatriee LuZeuie. LenZa! roosidest: Lermosa, >laäame llean ja ?ierre Bt. ?ol7antda roosidest': ja ?a^uerittie. Kõik kolm seltskonda õitsewad wäljas lille peendrates rikkalikult ja kannawad pääle antka rooside üsna kerge katte all meie talwe wälja. Siis weel nõnda nimetatud kosu Lmitttolia seksid, kes ka meie talwe wäga kergest wälja kannatawad. Nr. 14. Sakala 18S0.