Saarlane MM Ultiili>i«k poiitika ajalehi ma«- ja li»»rihi»iilt Kesknädalal, 7. Januaril 1898 XV. aastakäik. maksab: Saaremaal aastaS . . rbl. 30 !p. PoStiga saadetud aastas, Ä „ „ Pooles aaStaS. . - . „ Ilmub igal toistzsÄStVttk. maksab » k-x, Uueks aastaks. SMs aasta käes, ja kõikidel uus lootus Meil ilul seisab waimu silma ees. Uus aasta käes, ja uue õnne ootus Nüüd asub iga tukswa rinna sees. Kuid ajalend siin meie käest ei küsi, Kas kurb ehk rõõmus inimene meel. Ta meie pärast pilkugi ei püsi . . . Aeg muutumata hää on oma teel. Et haiglane on mõne eluiga, Ehk nurja läinud mõne parem püüd, Ja mõne hinge koormab raske wiga: Kas oli wanal aastal sellest süüd? Kas wastab aeg, et inimesesugu Nii tihti rändab õige sihita, Ja ilmas kõrgeks peetud ajalugu On aina kirjutatud werega? Ei. Aeg on hää, kuid temalt loota Ei pruugi meie ilmas midagi, Ja unistades önnepölwe oota, Ou enda piinamine koguni. Waid töös ja enda üle hoolsas walwes Sul tuleb õnn, su elu kallim hind. Kui algad uue aasta kindlas palwes, Siis kergeks läheb tõesti su rind. Jakob Liiv "Meil' tuleb abi Jumalast!" Uus aasta oma saladustega on meil ees. Ilmaasjata waewame meie endid, et neid saladuse uksi awada, mis uus aasta eneses peidab. See ei lähe aga meil mitte korda, need on tugewasti kinni pandud. Meie oleme aga wäga uudishimulikud ja tahame tingimata ometi mõndagi uue aasta saladuse ust awada, tahaksime wähegi teada saada, mis uus aasta meie tarwis ühes on toonud.  Ja maata, meie rõõmuks awabgi end üks saladuse uks lahti. Õhinal tõttame ligemale, sääl olewat saladust waatama. Aga ka siin on tume ja pime. Kui meie aga ikka sügawale püüame waadata. siis jääwad meie silmad äkitselt ühe koha pääie seisma, kus kindlate tähtedega midagi kirjutatud  näeme olewat. Meie loeme neid sõnu ja imestusega leiame jäält usu isa Lutheruse ruttama kindluse laulu efimifi sõnu „Meil tuleb abi Jumalast,* mis ta aastal  ISM AugSburgi riigi päewa ajal on luuletanud. See nähtus paneb meid mõtlema.  Mis veawad need sõnad siis uue aasta saladuste seaS tähendama? Meie päüst lendawad nüüd mitmesugused mõtted läbi. Esiteks mõtleme meie laululooja enese pääls, meie mõtleme siis selle aja pääle, kus ta usupuhastamise juures töötas, mõtleme nende raskete wõitluste pääle, mis tal selles töös ära wöita oli ja millede üle ta ka niõitu sai, meie laseme eneste ette maimus Lutheruse kuju tulla, kui ta täis jumalikku wäge riigipüewa ess julgusega üt- les: „Siin seisan ma ja ei wöi mitte teisiti, selleks awitagu mind Jumal, Amen," meie mõtleme selle laulu ilusa ja rikkalt waimustawa wiisi pääle ja ka selle pääle, kui wägewalt see laul meid meie elus ja oluS wõib kinnitada ja aastasadasid Ewangeliumi  Luthcruse kogudust on kinnitanud, meie peatame ennast ka kuninga Taweti ees wähs, kelle 46 laulu põhjusel tähendatud laul on ilmale kutsutud ja wiimaks tõstame omad silmad meel nende mägede poole, kus meie abi tuleb siis, jah siis on meil selge ja arusaadaw, mis need sõnad uue aasta saladuses tähendawad. Kõik, mis ees on tulemas, on meil teadmata, aga see on meil kindlasti teada, mida meie Ml lugeda wõime: „Meil tuleb abi Jumalast."  - Meie oleme rõõmsad, et seda saladust kätte oleme saanud. See on meid nõnda liigutanud, ei meie enam ei tahagi teisi uue aasta saladusi teada saada. Sest „Meil tuleb abi Jumalast" see on kõige kallim ja kõige armsam saladus, mis uus aasta eneses wõib peita, seda saladust teades wõime hää meelega kõigist teistest saladustest mööda minna ja täis julgust uue aasta sisse astuda. ArmaS lugeja! Tahad sa, et tulem aasta sul õnnelik uus aaSta peaks olema, siis otsi ka sina see uue aaSta saladuse üks üles, mille taga need sõnad Meil tuleb abi Jumalast" seisa» wad. Ja kui sa seda ust aivada oled wõinud, siis püüa ka selle eest hoolt kanda, et ta sulle terweks cestulewaks aastaks ja sinu terwekS eluajaks sulle ka awatud jääks. Teed sa seda, siis wõime ka meie selle pääle kindlad  olla, et meie soow, mida meie igale lugejale uue aasta sisse astudes sõbruse kinnituseks  soowime, tõesti täideisaab minema ja nimelt see soow, mida meie nendes sõnades wälja ütleme: ..Õnnelikku uut aastat!" O. ?. Isamaalt. Kuresaarest. Kohase ülemõpetaja hr. Lemm'i kiri pühapäewase kauplemise kinni panemise üle on üsna rohket läbirääkimist leidnud, isegi ka maa kauplejale ringkonnas. Keegi maalkaupleja kirjusoowib,  st ka maal kauplemine pühapäewadet maha saaks jäätud, mis aga siis ainult wõimalik olla, kui kõik selles asjas ühisele otsusele tuleksimad. Kas aga üleüldse meie auuStatud linna ja maa kauplejad niisugust wägitegu enesest üles näita laskma saamad, et sarnase otsuse ühel meelel jõuakfiwad malmis teha, see on küll küsimine, mis suures teadmatuse saladuses seisab. Sovuttaw oleks aga küll olewat, kui tähendatud otsus meis kaupluse elus ilmale sünniks. Maalt kirjutaski meile, et mõnel pool wahete wahelt Hiiomaalt usumäratsejaid ilmuda, kcS oma „uui usku" rahwale soowitada, seletades, et nemad „uue usu liikmed ainult tõsised «alguse  lapsed olla, teised aga kõik „pilkases pimeduses"  ja „surma marju orgu»" käia. Kirjasaatja  soowib, et kohased walla «valitsused muude tähtjate toimetuste seas ka rahwa usuelu küsimisele maad annalsiwad, iseäranis aga usumäratsejate tegcwust raugemata hoolega tähele paneksimed ja