Tallinna Sõber M 5, WiiSteistkümnes aastakäik. T alli nn as, Küünlakuu 2. pättwal 1893. Ultjildiut aealeht Eesti rihmalt maal ja lianades. Tuleb ükskord nädalis wcklja. Matjad Tallinnas t!inds»rs'i pärijate triiktmajas: aaStaS. 2 rubla, 40 kop.— pvol-aaStas I rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud! aastav ii rubla pool-aaSta« I rubla 70 kop. Knurutuked maksawad iga rea ehk kelle aseme peatt S Kop. Tellimised Wöetavse wasta r TaMmlas! Liudfors'i pärijate trükimajas. Belerõarais - s Ssee»»^. - Tartus- Laakmann. -Uakweres- ?. tus: H. Kallberg. Lihulas: Uüttner'i paadis. Wiliaadis: ez z Leokene raamatukauplused. Narmas: M. Põder Wäri.s - Malka-- W, Itudolii. Auresaares - TS. La,?ge. - Maal- ' Lastaja redaktor W. A Eichhor n. Mab Baltisk.s, - kirjad käiwad Baltiski (Baltischpor. - La-riSomS-ilo^a..) Register. Kuulutus Eesti rahwale ja rahwa sõbradrle. Omalt maalt. Tallinna'st! Ritterschafthauptulaun. Passi- i seadus. Jahi-jcadus. Meie kirikute kohta. SõeawSe-maksiist. Johann Masik'i uaulastele. Uued sõealaemad. Pahatend. -- B«ltisk'ist. .Rakwere'st. Tartu'st. Wiljandi'st. Riia'st. Peeerburg'ist. Sooniemaalt. - Mostwa'st. Lodust. - - Romanvm-RoriÄoal,s>Zf'ise Kuulutus Eesti rahwale ja rahwa söbradele. Nagu juba neliteistkümmend aastat, nenda on E e s t i ajaleht „TaMn«a Sõber" ka sel aastal tänise toimetaja juhatusel jä tänises joones uut aastakäiku alganud ja saab oma tööd Jumala abiga edasi Seletust aeakäigu tarwituste ja Eesti rahwa lootuste ja kvhuSte Üle, selle juures tahame ka edaspidi paremat teadmist  ja südametunnistust mööda anda, nii palju kui see meil wöimaltk on. Hakatud aastakäigul tahame ka lugejaid  kõige sellega tpoimalikult tuttawaks teha, mks suurt maailma liigutab ja waremini ehk hiljemini ka Eesti rahwa külge puudutada wõib. Ometigi tahame wäliseid sõnumid nii palju kitsendada püüda, et p õ l lu t ö ö l e, majapidamisele ja ka jutu-lehele rohkem ruumi anda wõime. Töö jõukamaks tallituseks on aga rahwa osawötmist suuremal mõedul kibedast tarwis. Meie kutsume  rahwast sellega, meie püüdmistest rohkemate tellimiste ja rohkema lugemise läbi elawamat osa wõtma ja kuulutame  fitn uueSte, et kõik meie kodumaa Eesti koguduste auustatud kirikuõpetajad malmis on, tellimisi ,Tallinna Sõbra" peale lahkusega wasta wötma ja tallitama.  Palume seda kutset tähele panna, et uuuega ja lahkema meelega lööd teha wõiklsime. „Uallitt«a Sõbra" tallitus ja toimetus. Omalt maalt. Tallinnast. Ritterfchafthauptmanniks on Eestimaa maapäärval Wanamöisa pärisherra, Baron Otto von Budb e r g, walitud. Toompea-kooli kohta on nõuuks wõetud, seda kohe kinni panna. Pealinna lehtede sõnumite järel saada passiseadus  nenda muudetud, et kellegil omas polises elupaikas  paSst tarwis ei ole, kui see paik mitte uendanüne- tatud kangema kaitsuse (ülewaatamise) all ei. seisa. Kodupaigast  waljaspoole antakse passiraamalud, maksualuStele 5 aaSta, maksudest -vabastatud seisustele 10 aasta peale, kui esimestel kodupaikas mitte maksu-wölgasi ei ole; kui neid on, siis lühema aea peale. Igapidi saada passi-- maksud -vähendatud. Mullu -väljaantud jahi-seaduse juure olla mõnda lisa plaanitud ja juba rtiksrathi ette pandud. Iseäranis käia fee lisa kiskjate ja kahjulikkude loomade häwitamife kohta. Maakonnad pidada selleks raha määrama,  nagu seda zieselhiirede, rohutirtsude j. n. e. häwitamiseks  juba määratakse, kui need ennast näitawad. Westniku" sõnumite järel olla Ewang.- Luth. usntnnnistuse kiriku asjad, nimelt kirikumaksud,  -viimastel nädalitel kohalises paikaS nõuuptdamise all seisnud ja nende üle olla ka juba nõuu -võetud. Kuida see nõuu on, sellest ei ole see leht mitte sõnumit annud.z Plaanitud seadus, neid noori mehi, kes ühegi põhjuse pärast söeawäe-teenistusest -vabastatud saamad, ühe ükskordse s 0 e a mä e - mak s u alla panna, ei ole riiksrathis  mitte -vasta -võetud. Uus seadus wa l l a-v anem a t e ja -vallakirjutajate  kohta, olla pealinna lehtede sõnumite järel nüüd seespidiste asjade ministeriumis -valmis tehtud. Kalapüüdmise-seaduse põhjustamiseks kire jutab /Pskowski Lisiok" iseäranis Peipsi järwe kohta: ainult Pihkwa's, maid ka Talabi saartel, selles Pihkwa järme kalapüüdmtse-keskpaikaõ. kaebdakse kalade kahanemise üle. Endisel aeal oli Pihkwa järwe rannarahwal  kalu küll, nüüd on asi teisiti, üks kalade kahanemise  peapõhjustest on kalapüüdmise rööwlik -viis; kitsasilmiste.  tintide püüdmiseks määratud -võrkudega püütakse kõik -välja, mis kätte juhtub. Teiste kalade, nagu hau- gide, ahwenate, sudakate. sägade, j. n. e. noort sugu püütakse  wälja, kuiwatatakse tintikuiwatamife-ahjudes ja müüakse tintide nime aü. Kauplejad nimetawad neid weiketd kalu ehk popsuna" ja müüwad neid 50 kopikaga tschetweriki ehk 5 kopikaka garnezi eest, kuna tintide garnez  ligi üks rubla maksab. See rööwpüdmine on Pihkwa järwe rauna-rahwa jõukat °lukorda häwitanud, kes wiimasel  aeal waeseks on jäänud. Kubernör on selle rööwpüüdmise  peale tarivilist tähelepanemist heitnud ja mintsteriumile  kalapüüdmife-korraldamist Pihkwa järwel ette pannud. Ministeriumist on wastatud, et pea üks kalapüüdmise-seadus  antud saab. Wene Kalakaswatamise- ja Kalapüüdmise seltS, Keiserlik Kõrgus Suurwürst Sergei Aleksandrowitschi kaitsusel, on nendel päämadel Pihkwa kubernöri poolt aruannet kalakaswatamise-afutuste üle kubermangus  nõudand. Herra Butlerow, kallakaswatamiseettewõtmiste  eestseisja Pihkwa kubermangus, on selle küsimise  peale wastata oma peale wötuud." für Stadt und Laud" loeb mõned seadused üles, mis Liiwimaa  ja Eestimaa Peipsi järwe randas kalade, nimelt kalade  rändamise, kudumise ja noore sugu kaitsemiseks maksawad  ja kahjetseb, et need mitte ka Peipsi järwe idapootises  raudas ei maksa. Arwab küll, et seda seadust seal maksma panna wäga raske olema saab, sest et seatine rahwaS ainnlt weel rööw-kaka-püüdmisest elab, arwab aga ka, et lõtwuS selle kohta sallitud saada ei tohi.  Muidugi  surekstwad lõtwuse juures sealised kalamehed mõne aasta pärast ikka nälga, kui enne ka Peipsi järwe Eestimaa  ja Lttwtmaa osa kaladest tühjaks teinud ou. Meie omalt poolelt kahjetseme, et ka Liiwimaa ja Eestimaa Peipsi randas kalade häwitamise wasta antud seadused rahwast mitte peetud ei saa. Oma silmaga oleme näinud, kuida suwel sooja aeaga Peipsi järwe ja Narwa tõe soppidesse  kogunud kalapojad külimittude kaupa walja püütud Jutu-leht. Käik kesk-ööl. Jutustus Hrnst v. Louwald'i jtirel. Zudith tuetaS ennast föna-lausumata samma ivaõta, mis keSket tuba seisis >a lage kandis, tema waatas ahastuses  wahtmeistri rahakottide peale, millest üks tema armsa peastmifekS ja põgenemiseks kiil! oleks olnud. WiimakS, ja kui wahtmetster kõiki raha wöitnud, saatis tema kastellani  pealiku juure, temale rööwlipruudi tulemist teada andma; siis käänas wahtmeister jutustamist hoolimata meelega Mbner'i laheda hukkamise peale ja sellest tuli aSja, et sealolewad kodanikud koledaid wiiraStufl jutustasiwad,  mis linna hukkamise-paikas nähtud olla. »Zai" algaS üks kodanik, »nüüd saab kurat seal wist oma mängu mängima, sest igakord, kui uueste ühele waesele  patusele piab ots tehtud saama, ou suur kära wolla ja kaarna-kiwi juures; üteldakse: wiimaue hukatud patuue walmtStada järeltulijale aset ja korraldada temale õhutubast.  Nüüd on kahe aosta eest üks inimene üleS poodud,  kes salakuulaja oluud; kuiwetauud luiesttk ripub weel tükati wvllaS; sellel saab nüüd tööd küll olema, kui tema rohistanud kaarna-kiwi puhastama ja pühkima piab. Timuk piab igakord kaks pääwa enne hukkamist pääwa weeremise aeal hukkamise-mäele minema hukkamist seal malju healega  teada andma, muidu ei leia tema ühtigi ettewalmistatud  olema ja piab ehk ootama, et temale hukkamise juures äpardust juhtub, ehk et waene patune mitte surra ei woi." üks teine kodanik hakkas ttitüd kõnelema ja jutustas juhtumistest, kuS tiks noor timuk seda mitte ei ole uskuda tahtnud, sest et tema ennast omas kunstis wäga osaw olema on arwanud, on kuulutamist tegemata jätnud, ei ole aga hukkamisega malmis saada -võinud. Esiteks olla köis katkenud, millega tema mäest patust üles puua tahtnud, ja siis, kui tema teda teist korda üles wiima läinud, olla kartsas katki läinud, maeue patune olla ära jooksnud ja rahwas olla timuka kiwidega surnuks miskanud. ,Ega meie oma seda tegemata jäta/ lisas üks kolmas kodanik juure, /ee on üks ettemaatlik mees ja on kõigiga heaste tuttaw; tema on minule kinnitanud, et, kui tema ükskord pärast wäljahüüdmist hukkamise-vääwa homikul ise olla järel maadata tahtnud, kas huttamise-paigal kõik kordas on, tema fits selgest näinud olla, kuida wiimane hukatud inimene omas kulunud waese-patuse riides kaaruakiwi  peal ligi pääwa-tõusuni ikka meel kühweldanud." Teised kodanikud ei tahtnud seda õieke uskuda, aga wahtmeister andis jutustajatele õigust ja jutuõtas ka omaist äranähtustest mõnda sarnast koledat lugu. Sennt tuli kastellan lagast ja tõi kindla sõnumi, et pealik tüdrukut mitte enam oma jutule wötta ei tahta, maid et nüüd hommesel pääwal piinamine algama ja hukkamine järgmisel pääwal tulema saada. Zudith seisis pool-minestauud seal, jalad ei tahtnud teda enam kanda, sest kus pidi tema pessimist otsima ja leidma! Rõõmsad joomawennad ei pannud aga õnnetumat tähele ja juttustastmad  edasi, kuuni wiimaks kergemeelist küsimist tõsteti, kas küll kellegil julgust olla hnkkamise-paigale minna, juba tänasel kesk-ööl eesolewat hukkamist kuulutama ja tunnistuseks,  et tema seal olnud, üht laastu mölla küllest leikama ja kaasa tooma. »Seda ei tee keegi!" hüüdis wahtmeister, /est seesugune  asi möllal ja kaarna-kiwil on hullem, kui Rootslane  ja Torstenson! Mina panen selle koti-täie raha kihlaweukS,  seda ei tee keegi!" Kõik olimad mait, sest külm koledus moolas nende lisgedest läbi. Wiimaks astus aga Judith laua ääre, palged olimad kahmab nagu sein, silmad aga lökendafimad nagu tuli, ja tema lubas ieda koledat katku oma peale wvtta, kui wahtmeister oma sõna pidada tahta. „ Tüdruk!" hüüdis wahtmeister, Siuul ometigi pagan seeS ole, et oma enese peigmeest wöllal mälja hüüda tahad? Jumala juures seda Sina teha ei julge!" Judith jäi aga kindlaks; tema tSutas, et öö juba edasi jõudnud, kohe wõllale minna, miS linnast wäljaspool ühe kingu peal seifis ja palus ainult omale üht nuga anda, millega laastu wõlla küllest leigata wöiks. Wahtmeister  andis temale oma nua ja Judith ruttas pimedusesse. See oli üks pime, tormine öö, millel üht seesugust käiku ette wötta wähedel julgust olnud oleks; aga üks puhaS süda, mis ennast süüta olema teab ja üht niisama süüta elu peasta tahab, ja üks armastus, mis mitte oma peale ei mõtle, waid igale ohmrile oma armsa heaks malmis on, seisawad üle kõige hirmu ja rusuwad ka pea wöitmata koleduse ülelooduslikkude asjade ja mägede eell maha. Judith läks kiirel sammul müramast mälja ja hukkamise-paiga poole; mantle all pidas tema suurt nuga peitus, ja ainult oma armsa peaftmise peale mõteldes, sai tema wöitu üle kõige hirmu, mis muidu küll mist mõnel koledal kujul tema sees üles tõusnud oleks. Wiimaks nägi tema kõrget musta möllast oma ees seisma. Kuu wajuw weerand saatis pilmeruukade mahelt kahwat paistet hukkamise-paiga peale ja tegi seda meel koledamaks; kõrgest ülesmüüritud ümmargune kaarna-kimi, kus kurjategijad rattale punutud ja nende pead maha raiutud saamad, ja kõrge wõllas oma kolme sammaga, milles meel wiimaks üleS poodud inimese luud rippufiwad ja tuule käes kõikufiwad,  setfiwad pool-pimeduses noore neiu ees ja näitasiwad  üht koledat kuju. Tema mõtles jutustuste peale mida wahituaS kuulnud ja et linnas kell nüüd just kaksteistkümmend  lõi, siis tuli temale meele, et selle jutu järel see, keda wiimaks üles poodi, nüüd kaarna-kimi puhastama  pidi. Läbi ja läbi wärijetes jõudis Judith wiimaks