Waadake mis mõnikord niisugusest naljast tulla wõib. Iseäranis on see weel meie Saaremaal üks rumal pruuk, et pulmade aegas ikka niisuguseid nalja tempusi saab tehtud, mille tagajärg wahest üsna halba ja õnnetust toob. Kui ruum saarlases"  edespidi jätkub, siis tahame meie mõnda pilti meie Saaremaa pulma tempudest oma auustatud  lugejatele awalda. Walljalast tuli meile järgmine kiri: Mõni sõna rahwa elust. Tihti on juba meie Saaremaa ajaleht saarlane"  meie rahwa elust ja olust ning ka maja pidamisest ja selle kordusest juttu teinud, ning ka selle parandamiseks mõndagi ilust pilti meie silmade ette maalinud, niis ka mitmegi meie rahwa juures näib lahket waStuwotmist leidnud olewat. Siiski aga peab tunnistama, et neid küllalt meie rahwa huikas weel leida on, kes parema ega pahema käele wahet ei oska teha, see on: et nad oma ivana rumaluse rüppes wiibiwad ja haridusest weel kaugel ära on. Kui wähe on neid, iseäranis  uue aja kohta, meie rahwa seast leida, kes ajalehti loewad; kui palju on aga neid, kes weel ajalehe tulu ega kasu ci tunnegi ja paälegi seda enesele kahjuks arwab, kui ta selle eest mõne kopika aastas wälja annab. Nüüd peab küll küsima: Millal jõuab meie „Saarlane" ka nende majadesse, kes neid kopikaid, mis ta selle eest anda wõiks, arwab „kõrtsi papale" kasulikumaks ohwcrbada olewat, paari korra suu kibcks tegemise eest! Teine kolmas ei ratsi jälle oma suure nägaluse ja kartuse pärast mitte, maid arwab: kui ma juba ajalehe eest aastas 1 rubla Sü kopikad wälja annan, kuS nia siis wiimaks saan? See teeb mulle liig suurt kahju ja ir?in ehk peaaega waeseks jäeda! Armas küla weli, ära seda ilmas mõtle ega karda, maid arwa aga seda, et küll meie Saaremaa rahwaS osalt wähel armul ajalehti loewad, siiski saab neid mujal maades hoopis rohkemal mõõdul loetud ja ei ole iialgi seda kuulda, et nende lugemine  kedagi waeseks oleks teinud, waid palju ennem on neid ülemale ja parema järjele aitanud. Mida rohkem ükski rahwas ajalehti tunnewad, seda ärksam on tema elupüüdmine parema korra päülc ja seda rohkem tarkust saab ta oma tulewiku elule. Wana sõna ütleb: „Kes koera ei taha sööta, see söödab warast!" Karjast. Aruwalla walitsusele tuli 28. Märtsil talurahwa komissarilt järgmine kiri: Saaremaa maakonna wallatalitajatele! „Kciserliku majesteedi seespidiste asjade ministri  kõige alandlikuma ettepaneku pääle Saaremaa maakonna walla talitajate palwe järele keiserliku kõrguse jalge ette kanda, nende truu alandliku ja tundmuste lõpmata rõõmu ja kõige sügawamat tänu, nende uude kohtute ja talurahwa walitsuSkondade  eest, mis meile on kingitud, on keiserlik kõrgus seda heaks wõtnud ja enese käega alla kirjutanud: „Olen wäga rõõmus!" Seesugust kõigekõrgema mõtet, mis minule Liiwimaa kuberneri härra poolest antud sai, kuulutan  ma seda kõige walla talitajatele, kes minu walitsuse all on! 19. Märtsil 1899." 24. Märtsil pidanud Karja õpetaja rotmeistrite  konwerentsi. 25. Märtsil olnud fääl kihelkonna koolipoiste  läbikatsumine. Päält kuulmas olnud piiskop ja wöörmündri härra. Kool on M. Mets'a hoolsal töötamisel hästi edenenud, mille eest Karilased  sellele suurt tänu mõlgu on. Wäga mõnus olla ka see, et poistele wäeteenistuse harjutuses tublid õpetust antakse. Külmi töö alganud sääl juba 26. Märtsil. Pamma mõisas olla kõige efite sellega alustust tehtud, mis küll natuke liig wara näitab olewat meie külmal maal. Tartusse osutatama pidali tõbiste masa heaks on selle asja tubli edendaja Dr. Hellati kätte Peterburgis sent 3410 rbl. kokku tulnud, millest 2304 rbl. ükfi Peterburgi Hollandi kogu- dusest op. Gilloti läbi on korjatud, selles armus 1000 rbl. koguduse kogu poolt. „St. Pet. Ztg." toimetuses olla selleks 1534 rbl. koos. Põltsamaalt. Koeru kihelkonnast. Püssiõnnetus.  30. Märtsil sai Koeru kihelkonna R. küla koolmeistri Ivaastane poeg ettewaatmatalt püssiga ümberkäimise läbi surma. Keegi mõtnud laetud püssi seinalt katsumisele, kus juures see lahti läinud ja laeng läbi klaas ukse teises tuas olewa poisikese pähe tunginud ja teda raskeste haaivanud. Rutulisest arsti abist hoolimata suri õnnetu mõne tunni pärast ära. Riiast. Läti leht „Balt. W." teatab, et Suurel Neljapäcmal BaldohniS üks õhukiwi  (meteor) suure mürinaga ja nii suure hooga maha tulnud, et mitu jalga maa sisse tunginud. Kiwi kaewatud hiljem wälja ja wiidawat kuhugi muscumi. Peterburgist. 4. Aprillil on 6 inimest, nende keskis 5 Larini-Gymnasiumi õppijat, Neewa jõge ära uppunud ja pääle selle on kolm surnukeha kaldale uhutud. Kuus Larini-Gymnasiumi  õppijat, 16 künni 18 aastad manad, oliwad omale ühe paadi üürinud, salanime all, sest kooliõppijatele  paatisi üürida on keelatud, ja oliwad sellega mere poole sõitma läinud. Kange tuul on paadi ümber wiskanud ja miis noort sõitjat on uppunud, üks pääsis suure waewaga ära. Sellsamal päcwal on kolm gardi-ratsawäe solsatit ja üks tundmata naisterahwas Neewa pääle sõitma läinud, ka nende paali on tuul ümber wiskanud, naisterahwas ja kaks soldatit on pääsnud, kolmas on ära uppunud. Saksa keiser saada oma tulewal reisil Wcncmaal kolm nädalit wiibima ja mitte üksi Pctcrburgis, waid ka Moskus, Kiiewis, Wiluas ja Marshawis käima. Ta kaaskond olla õige suur ja selles ka riigikantsler Kapriwi, grahw Waldersee, sõjaminister ja muud kõrged ülemad ühes. Wiimsetel aastatel on Wene riikis pääle Peterburgi aastas läbistikku 46,666 tulekahju olnud, mille läbi 15ö,666 maja häwitatud ja 69 milj. rubla eest kahju sündinud on. Wenemaa süte wäljawedamiseks Musta ja Asowi mere sadamatest on üks selts asunud, kes oma tegewust 9 laewaga alganud, 4 on meel ehitusel. Odessast, ühel päewal ilmus ühte Odessa ehteasjade kauplusesse, teatab „Odes. seik.", üks wäga peenes riides naisterahwas ja ostis ühe kalli kiwi ehte, ei maksnud aga hinda ära, waid laskis poesclli seda hullumaja direktori juure wiia, kes hinna wälja pidi maksma. Naisterahwas oli juba enne direktori juures käinud ja sellele jutustanud,  et temal see kurb lugu olla, oma poega hullude majasse ära anda, sest et pojal see hulluhaiguS  olla, et ta iga mehele ennast arwanud suured summad mõlgu aimud olema. Mõni tund pääle selle astus ta pocselliga, kelle käest ta juba eeskojas ehte ära oli wõtuud, direktori juure ja ütles: „Direktori herra, siin on see noormees!" ja läks ise kiireste minema. Asjatundja hullumaja direktor päris nooremehe termist järele, kas ta hästi magada, kas ta unest näha, kas ta juba kord tiihwusc haiguses olnud ja wiimaks kas temal ka palju wõlgasi olla. Arwotud ivaimuhaige wastaZ üSna mõistlikult selle asja kohta „ei," lisas aga lõpeks juure, et temal sugugi aega ei olla ja palus suurt summa ostetud ehte asja eest ära maksta. Tohter nägi sellest arwatud ema jutustamise tõendust  ja püüdis nöörimeest waigistada, kes aga sellest kuuldagi ei tahtnud, waid ka ilma rahata ära tahtis minna, kus juures ta tõendas, et direktori herra tasumise eest muidugi saada hoolitsema  ja tema aga maksmise aega teada paluda, et ta seda oma peremehele teaks ütelda. Sääl tõmba» direktor kella ja kutsus ühe haige talitaja sinna, et nõdrameelset oma kambrisse lasta toimetada.  MiS mõis nüüd muud sündida, kui et noormees wihas üsna pööraseks läks ja wastu- panema hakkas, mis paale temale hullude sunduse sark selga tõmmati. Alles õhtu hilja, kui peremees sellile järele tuli, selgus asi ja noormees lasti lahti. Hullude arst nägi nüüd, et tema petetud oli; aga ehteasjade kaupleja oli ehte asja ühele Peenikesele kelmile kautanud, kelle jälgedele politsei meel pole saanud. Kirjandusest. Eesti Üliõpilaste Seltsi album. Tartus 1889. K. A. Hermann'i trükk. 231 lehekülge, hind 60 kop. Rõõmuga teretame selle raamatu ilmumist. Seda seltsi head raamatut pole meil meel mitte olnud. Tema pole mitte ühe ainsa wäljaandja  kirjutatud, maid temas leiame 12 mehe töösi. Ja need kirjutajad on kõik mehed, kes Tartu suureskoolis on studeerinud ehk weel studeeriwad. Juba see näitab, et see raamat mitte igapäevane ei ole. Töö on ka selle järele. Kõik ajalehed, ka Saksa ajalehed, on seda raamatut kiites soowitanud.  Olgu siis ka «Saarlases" raamatu sisust mõnda tähendatud. Raamat on On. Hurtllle tema 50aastaseks sündimise päewaks pühendatud, sellepärast  leiame ka tema esimese lehekülje pääl kena Hurti pildi. Esimene kirjatöö: «Kullakaevajad"  on kõige suurem ja tähtsam. Eesti kirjanduse kõige agarama uurija W. R. sulest. Siin tuuakse meie silmade ette kõikide nende meeste elulood, kes wancmast ajast täna päewani Eesti rahwa elukombeid ja iseloomu on uurinud ning sellepärast ennemuistseid juttusi, manu laulusi, wanusõnu, manu kombeid, mana ebausku jne. on kokkukorjanud. Nõnda kõneldakse siin järgmistest meestest: Gutsleff 1657), Boekler 1717), kes oma elamise poolest üks esimene kelm ja oma mitmekortse usuwahetamise poolest Juudas oli, siis Forselius, Thor-Helle, Hupel, Saaremaa kirjamees  ja Kurcsaare koolide inspektor L. v. Luce («Luddi Ludse," -st 1842), Scherwinzky, Rosenplänter,  Knüpffer, Pecterson, Schüdloffel, Dr. Fählmann, Dr. Kreutzwald, Reinthal, Dr. Schulz- Bertram, Boubrig, Neus, Rustwurm, siis praegusest ajast Saarlased: Kuresaare gimnasiumi kooliõpetaja Holzmayer ja «Suure Tõllu" kirjutaja PceterSüda; kõige tähtsam wanawara korjaja Dr. Jakob Hurt, kes kord ka (1867) Kurcsaare  gpmnasiumi kooliõpetaja oli; Dr. Wiedemann, Kunder, Kõrw, Sohberg, Jung, Weske ja Eisen. Juba sellest pikast nimede reast wõime kirjatöö tähtsust aimata. Teaduslikkudest kirjatöödest nimetan  weel: „ Bctlehem," kus M. J. meid Õnnistegija sündimise paigaga tutwaks teeb ja «Taara," kus M. E. Eestlaste tähtsamast ebajumalast sündsa seletuse annab. Lõpetuseks teeb weel tuttaw laulumeister K. A. H. «Eesti rahwa viisidest" seletust ja lisab nootisi paremaks arusaamiseks juure. Pääle nende tähtsate teadusliste kirjatööde, mis koolitatud inimestele kirjutatud, pakub raamat weel kergemat korja igale ühele lugemiseks. Kõige enam on tähtsa luuletaja J. B. kirjutatud laul: «Martin LutheruS. Pühade mang lastele," kümme lugu. Olgu sellest väikene proow siia ülesse pandud. KuueS lugu algab nõnda: Ta tööl Siis tuli kõma käsk tal' kätte: „Et tule Wormsi keisri ette!" Küll kõik ta sõbrad keelasid Sest kohe kostid Lutherus: „Ehk olgu koos küll kuradid sääl Nii palju kui kiwa ou katuste päal, Ma siiski lähen Wormsi linna!" Nõnda wiisi iutustakse kõik meie usu-isa elulugu  wäga kenaste laulus ära. Ka pitkemaid 17, Saarlane. 1890,