Saarlane M 43. Teisipäewal, 7. Nowembril 1895» X!!. aastakäik maksab- Saaremaal poolcS aastas 1 „ „ PaoleS aaataS I. „ 2Z —S— Ilmub igal KurrsaareS kaubauulitsas nr. J?. Saarlase toinlctnscl!:. Kurrsaarcs rid ehk selle ruum UU AieiiidlNt xolilikll ajklch! mss- ja iiisaradsliik. UM Saaremaa kurttummade koolimaja  sisseõnnistamine. mõne aasta eest Saaremaa kurttum- M made tarwis kooli asutamise mõte awa- Ukuks tuli. siis sünnitas see paljude juures selleüle kahtlust, kas see mõte teoks saades ka hääde järeldustega kroonitud wõiks saada. Polnud ju selle ettewõte juures mitte muud waranduslist jõudu, kui ainult lootus, et armastuse annetest niipalju saab kokku tulema, kui uuele koolile tarwis läheb. Kooli asutajad põhjcndasiivad ennast selle ettewõte juures Saare rahwa armastama  südame pääle ja nad oliwad hästi teinud. Kool leidis Saare rahwa, iseäranis meie õrnemasoo poolt lahket osawõtmist, nii et ta rõõmuga wõis elule ärkada ja juba kohe lapsepõlwe aastates kindla sammudega  töötada. Kui südidusega sijaajani kurttummade kooliasjost osa on wõetud, selleks on kõige paremaks tunnistuseks uus Saaremaa kurttummade koolimaja, mille sisseõnnistamist 29. Septembriks, a. toimetati. Kes oleks wõinud paar aastat tagasi seda ette arwata, et 1895 a. nimetatud kurttummade  koolil juba oma ilus „kuldaspesake"  saab olema! Et see aga nüüd seda on, siis arwan ma, ei wõi üksgi sellest nähtusest waimustamata ja rõõmu «maldamiseta  mööda minna. Ja et see ka paljude seas rõõmu on sünnitanud, see paistab roh- kel armu! osawõtmisest kurttummadekoolimaja  sisse õnnistamisest wälja. Ehk küll hommikul ilm sajune oli, oli siisgi rohkesti rahwast maalt ja linnast tähtsale päewale kokku tulnud. Jätame siis praegu muud toimetused kõrwale, weeretame ajaratast 29. Septembri k. p. pääle tagasi, tõtame maimus  Saaremaa kurttummade kooli „kuldaspesakesse"  ja waatame mis sääl sünnib. Ilusas suures 6 toalises majas on rahwast rohkesti koos. Igaühe silmist on rõõmu tunded lugeda. Tähtsat pidu amatakse ühe Eesti keelse Ew. Lutheruse usu kirikulaulu laulmisega. Püha õpetaja hr. Grohmann peab Math. Ew. 18 päätüki,  I—71 —7 10 ja 11 salmide põhjusel, kõuet, milles ta igale ühele kristlikule südamele seda kohust ette paneb, kurttummade hariduse eest hoolt ja muret kanda, kus juures ta Issanda sõna pääle põhjendades näitab, kui kallis laste Sõbrale üks lapse hing on. Ta on nii kallis, et ta rasket nuhtlust nende üle kuulutab, kes ühte neist sinastest pisukestest pahandab, neile aga, kes ühte lapsukest Tema nimel wastu wötab, armsaid sõnu ütleb. Nõnda kallis on ka Issandale igaühe kurttumma lapse hing! Nüüd lauldakse  jällegi ühte kirikulaulu, mille järele Püha õpetaja uut maja üheks Betheliks Saaremaa kurttummade tarwis Kolmaiuu Jumala nimel õnnistab. Pärast puuvet laulawad koosolijad -vaimustatult ühte meie armsamat kirikulaulu: „SH wõtkem Jumalat,  suust südamest nüüd kiita." Paljude, silmis läikisimad rõõmu ja tänu pisarad selle pühaliku toimetuse juures. Selle järele peab Saaremaa kurttummade hariduse  seltsi esimees hr. Güldenstubbe Saksa keelse kõne, milles ta Saaremaa kurttummade  koolitamise asjast alustusest kuuni si-aajani räägib. Püha õpetaja. hr. Grohmann on esimine, kes meie kurttummade  koolitamise mõtte elule äratas; selle mõttega ühendas ennast ka Saaremaa sinod. Palju on selles asjas, igawesse kodusse läinud praust Winkler teinud. Teda on meil selle eest tänada, et kurttummade kooli asutamise luba -valitsuse poolt sai antud ja et üleüldse nimetatud kool elule kutsutud  mõis saada. Kurttummadekooli oma maja seisab nüüd kui üks ime meie silmade ees. Ka tuletas kõneleja Kuresaare Eesti kogudust tänulikult meele, keS oma rohkete annete läbi on aitanud kaasa ehitada. Maja on 3000 rubla maksma tulnud. Armastuse  andidest kokku tulnud rahast on 2500 rubla ära maksetud, nn et 500 rbl. wcel mõlgu on. Nüüd awaldab kõneleja meel rõõmu selle üle, et Saaremaal esimine rahma häätegew asutus on põhjendatud saanud,  kus meie kurttummad haridust wöiwad leida. Sääl juures awaldab kõneleja meel Kõwerad- ja sirged teed. 3 Franz H-> Mann'i järele C. G. Need lapsed, jah, need lapsed! rääkis grahw järele mõteldes. Mis peab neist saama, kui ma ka oma wenna tõesti ära saadan? Nad saamad minu lapsed olema ja mina tahan neid armastada, nagu ma meitc Luit armastan, wastas grahwinna tuliselt. Oh Karl sa ei wõi ometi mitte uskuda, et ma sinu mõnda põlates ka neid süüta lapsi põlgada wõiksin? Eks nad ole siis, nagu tema, ka mitte minu unustamata  Laura lapsed? Kas ei olnud mitte Laura minu kõige parem sõber? Ja kas ta ei ole meel surma moodi pääl oma laste haäd käekäiku mulle südame pääle pannud? Kas ta pole mind palunud, wiimase hinge tõmbamisega wannutanud, neid selle eest kaitsta, kes ju ometi nende õige kaitsja olema peaks, nende oma isa eest? Ma olen Laurale tõotanud, ta laste üle walwata ja sellepärast otse, et ma oma tõotust pidada tahan, otse sellepärast palun ma sind, õhkan su poole, et sa oma wenda nende ja meite ligidalt eemale saadad. Noh siis, olgu nõnda! ütles grahw oma abikaasale üle laua kätt audes. Ma tõotas sulle, minu hää naene, ma täidan sinu soowi! Aga sina näed ära, et mu südamele  raske saab olema, köwa oma wenna wastu olla, kes weel päälegi mulle aiuus ou. Teda tema lastest lahutada, teda jäädawalt  nende ligidalt ära saata, on raske ülesanne. See saab sulle kergem olema, kallis Karl, kui sa seda meele tuletad, et sinu wend Filipp ialge oma poegade järele ei küsinud, ialge neid näha ci igatsenud, jah, neid ialge oma ligidal ei sallinud, nõuda kaua kui tal meel pool kopikat oma '.varandusest  ära pillada oli, ütles grahwmna wahele. Alles siis, kui kõik ära-mängitud oli, sest isegi kui waene Laura suri, ei armanud ta seda waewa wäärt, emata laste järele kuulata, siis alles, kui ta kõik äramängmud oli, ja sinu abi tarmitaS,  et tal mitte wõöraste inimeste uste ees kerjata tarwis poleks olnud, siis alles tuletas ta waesid mahajäätud lapsi meele, sest et ta nüüd õigusega arwata mõis, et neid nähes temale seda kindlamalt ja kergemalt  sina uks saaks lahti tehtud. Nende eest ei pea sina ka ialge oma südant kinni panema, aga teda, seda südatunnistuseta  isa, teda saada mcite ja nende ligidalt kaugele, ja kanna muret, et ta mitte ialgi enam meite juure tagasi ei tule. See peab sündima, jah, peab sündima!  ütles grahw kindla häälega. Aga anna mulle mõni päew aega, et ma nõuda pehmelt kui wõimalik Filipiga toimetada wLin. Küll tunnen ma ära, et laste pärast tarwis on, tema pahat mõju tormale saata, aga kõige selle jumes ei wõi ma mitte unustada, et ta minu mend on, ja ma tahan, nii palju kui mõimalik, iga kareduse eest hoida. Weel mõned päewad  ja Filipp saab jäädawalt meie lossist äraminema. Ta ei saa seda ialgi tegema, mitte ialgi. Ma mammu seda! ümises üks wõöras hääl paksu ecskatte tagant, mis lähemat nurka marjas. See oli ühe mehe hääl, kes mõne aja eest kuulmata ühest körma uksest sisse oli astunud, warwaste pääl tasa ja ettewaatlikult  nagu kass saali oli lipsanud ja suuremaks  minemas ümaruses nägemata eeskattc  taga peidupaika oli leidnud. lalgi ei saa tema siit lossist äraminema!  kähistas ta hammaste mahelt ja maatas mihast wälkuroate silmadega grahwinna  Eugenie pääle. Mitte ialgi! Ennem tahan ma, et teie kõik nagu waesed ja kerjajad minu uste ees peate rändama, kui et mina nagu kärnane koer oma isade lossist ära aetad saan! Ja sinule, salakawal naene, kes sa oma abikaasa nõrkas hinges iga weel öhruwat Vennaliku armastuse sädet ära lämmatab, sinule wannun mina weel pääle selle kättemaksmist ja hukatust! Madu wäänleb tolmu sees köwerat teed, aga tema astel saab teid ennem weel salwama,  kui teie seda arwate. Teie olete oma rehnungi peremeheta teinud, proua grabwinim! Pireneei mägede jäätanud otsad ei mõinud  mitte kuumawamalt ja läikiwamalt