Saarlane UM Kiciiidiilt Pgiitikli ajaleht maa- ja linnarahvale. UW M AH. Teisipäewal, 31. Mail 1894. Xl. aastakäik. maksab: Saaremaal aaZtaZ. ... 1 rbl. 20 lp. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ PoStiga saadetud aastas. J „ „ Pooles aastas 1 „ S 3 „ Ilmub,gal torftpcrorvcrk. Kuresaares kaubauulitsas ur. 17. Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab S kop. Sipelgate wöitlus ja awitamine taimedega, ühes elu ülespidamise pärast. (Lõpp.) Pääle selle on herne juures need rakkukssed  tõmmuka würwiga, ja kergitawad seega alt ülesse ronima mahla otsija mutuka waewa otsimise juures. Meie näeme et taimel suured kulud see juures on ja et wäga suure hoolega need rakukesed Valmistatud  on, seejärgi on aga kanende läbi saadaw kasu taimelwäga suur, sest selle magusa mahla pärast, mis need rakukesed wälja annawad, lähewadgi ju fippelgad nende taimede juure ja on neil kõige paremad kaitsejad, kahjuliku mutukate wastu. Selles seisab nende seltsist elu, mis wastastiku kasu pääle põhjendatud on. Sojamaa, laiuse kraadides  kaswab taimest, kelle pääl mõni selts sippelgaid elab, ilma et ta oma elu kohta iial wahetaks. Nenda et meil siin ei ole enam paljalt seltsi eluga tegemist, maid ühes elamisega, ehk nagu seda kunsti sõna nimetab: ..timbiosis". Niisuguste taimede hulgas on üks Jaama saare Pääl kaõwaja põõsas tähtjas, kes teiste puude pääl kaswab ja neist omale toitu wälja imeb, nagu meil tapuwäät. Selle puu tüwi, mis kaunis jäme on, on aukusi igal pool tais, mis selle puu tüwi sisse wiiwad, kus pääl ta seisab, millel sees jälle igal pool oma teed on. Neid ruumist on omale ülespidamiseks, üks wäiks selts sippelgaid walinud. Kõige wähem puu külge puutumine, sündigu see inimese ehk mõne ronija looma läbi, kus pääl need eesnimetatud pöösad kasivamad, kutsub sajad tuhanded sippelgad nähtumale, nõnda, et waewalt nende käest wõimalik peaseda on. Ühe õppetud mehe Farbosa seletuse järgi, kes kord niisuguse sippelgate kätte oli sattunud,  wõib arwata, et nende kaitsmine mitte nalja asi pole. Selle eest annab aga taime neile elukohta oma tüwi sees, niis neid muutliku ilmade eest kaitseb ja wõib olla ehk meel päälegi süüa ka fees. Et need augud, mis nende puu tiimide sees on, mitte sippelgate töö ei ole, maid loomulikult  nenda kasmanud on seda tõendawad loomuse tääduse mehe Treibe järele katsumised.  Hilja aja eest uuris Bonni linna professor  Schimpfer taimede ja sippelgate ühendud  elu Ameerika maa palama tsonides tundma, kus tema suure hulga tähele panemise wäärt teadusi kogus. Iseäranis õppis tema üht Brasiilia maa taime, nimega ~(l6koM" tundma, mis mitte üksnes Ameerika  neitsilikudes laanedes ei kaswa maid ka SawaunadeS, kesk selle ilma jau sees. See puu on iseäraliku libeda tüwiga õhu sees olema juurdega, mille otsad nagu maiad maa sisse lähemad. Oksad lähemad puu küllest winklis kolme jala kauguseni laiale, siis pöörawad järsku üles, nõnda, et see puu õige imeline wälja näitab. Puu tüwi on seest ööne, kapsa pää sarnase kordadega, mille wahel sippelgad on, mis jauks ta kui loodud näitab olewat. On aga maja paljalt mähe puu külge puutuda, sääl ilmub musta tuhande suurune sõawägi sulle wastu, need on sippelgad —selle puu kaitsjad. Hoolega waatamise järgi leiame meie, et kõik puu tüwi ja oksad wäikesi ümmargusi aukusi täis on, kust nad wälja tulewad. Seepärast on niisuguse puu 'maha raiumine päris wilets töö, sest et sippelgad ilma armu heitmata töötegija pääle langemad ja alles mitme pääwase waewa järgi wõib neid puust wälja ajada. Ometi on niisugune sõja himuline kodakond  selle puule wäga kasulik, sest ühe teise seltsi kahjuliku seltsi sippelgate pääle tungimise  eest kaiseb, kes selle puu lehed ära häwitab, seda wiimast seltsi sippelgaid ei ole manas ilmas leida, seepärast ei olnud ka selle maa jau taimedel abinõust nende kaitsmiseks  mitte tarwis muretseda. Kus aga waewalt ennast üks niisugune kahjulik sippelgas ..vsllopis," pääl näitab, siis piab tema kohe ka põgenema, sest muidu saab tema wõitluses kaitse sippelgate wastu surma, sest et need terawaste selle üle walwawad, et puu mitte teiste kätte ei lange. Siin walitsewad nemad kui isandad, mille tarwis Salakauba-wedaja poiss. 22 Fra » z Ho ff « ann' i järele C. G. Et siis härra Varing laual mõerast keelt kõneles, siis tcgimad laua seltsilised loomulikult seda sama ka, ja üksnes Hanka iStuS üksi ja wait teiste seas, ja ei tundnud Mitte üksi igawust, waid ka põletuWst häbi oma sühese teadmise üle. Mõni kord oleks ta kogum nutnud, sest farnafid juhtumist tuliwad sagedast eite ja näitasimad härrast Baringist meelega toimetud  olcmad. Utel raemal. kui Hanka ühe seesuguse kõnel.nüsi järele uuemalt ja mures laua juuru': ruu: uuur. ja ära minna tahtis, Hat:.:-: iä.r.: Varing weel temaga räskima. sturhju, Hanka, et sa mitte ci mõista, mid riuriiru:, ütles ta. Kui sa JnMe erk Prantsuse keelt mõistaksid, ei wõiks sa mitte SkncS kõnclemistest osa mõtta, waid Maksis ka mulle palju kasulikum olema. Ma tahaksin et ma seda wõiksin! õhkas Hsnks. Kah siis, mikspärast ei õpi sa seda mitte? wostaS teine. See on wäga armus ju luureks kasuks, km wõcraid keelest omaks Meme. Hanka lüks järelcmõteldeS ära, ja tema härra sõnad sumisesiwad weel kaua tema Krwedes. Härra Narina oli temale ütelnud, fee seaks talle suureks kasuks olema, kui ta wõeraid keelefi õpiks, ja nüüd ei ajanud mitte üksnes ta oma igatsus, maid ka tänu tundmus, oma puuduwaid tundmusi rohkendada.  Tõsiselt mõtles ta selle üle järele, kuidaS ta selle eesmärgile saada wõiks, ja näimaks leidis ta ka üht päeSmise teed. Ligemas linnas oli kooliõpetajaid küllalt, kes teda õpetada wõisiwad, ja sellest palgast, mis ta saama pidi, ei polnud ta weel kopikat wälja wõtnud. Kuida wõis ta seda paremini ära tarwitada, kui oma õpetajate maksmiseks? Järgmine päew oli pühapäew, mida ta ikka oma tahtmise järele tarwitada wõis. Homiku wara läks ta juba linna, kooliõpetajate  jutule. Need oliwad heameelega malmis, temale pühapäewal ja mõni kord ka nädala sees õpetust andma, ja sellest tunnist hakkas Haukale uus elu täis hoolsat ja tüdimata tegemast. Tõusew päike leidis teda Inglise ja Prantsuse keele raamatute juures, mida ta omale ostnud oli; ja kuuni waikse keskööni istus ta lambi walgel omas toas ja õppis. Et tal hea meeles pidamine oli. jõudis ta usinast edasi, nõnda et isegi tema õpetajad selle üle imestlesiwad ja teda kõrgelt kiitsiwad. See läheb wäga heaste,  ütlesiwad  nad. Nüüd weel usinat räekimiseharjutust,  siis ei saa Teil pea meite õpetust enam tarwis olema. Nõnda siis läckimise-harjutust! Kus pidi Hanka seda leidma? Laual kõnelemiste sekka ei julgenud ta ennast weel mitte segada, seest et ta ennast weel mitte kindla küllalt ei tundnud olewat, ja pääle selle oli tal nõuks, oma uute korjatud tundmistega härra Baring'i imestlemiseks teadmata ette astuda, ja ei tahtnud sellepärast enne aegu teada anda, kui usinast ja hoolega ta wõeraste keelde kallal tegew oli. Aga kus nüüd parast aega räekimiseks saada? Hanka mõtles järele ja palju aega ei läinud, siis kargas ta hiilgama näuga ülesse. Kas mitte hulga mabriku - tööliste seas mõni ei pidanud olema, kes Inglise ja Prantsuse  maalt tulnud oliwad? Hanka uuris, küsis, otsis ja juba järgmisel päewal oli ta mõne Prantslase ja Inglasega tuimust teinud. NüM jäiwad õhtused käigud linna poole järele aga seda usinamast käis Hanka oma uude sõbradega jalutamas. Iga tund, kui tal aega oli, oli ta nende seltsis, ja ei läinud nelja nädaladgi mõõda, siis rääkis ta mõlemaid wõeraid keelemurdeid  nõnda ladusaste, et isegi tema mõlemad  tuimad tunnistust andsiwad, ta olewat  küllalt nüüd õppinud, et kõigest ilmast Mi saada wõiks. See ei olnud aga ka kellegi ime, sest mida Hanka päewal oma sõbradega jutustades mitte ei õppinud, seda õppis ta öösel oma raamatute juures, mida ta mitte koguni kõrwale ei wiskanud. Siiski, nõnda õnneliku kui Hanka ennast oma uuest-korjatud teadmiStesjuureS tundis olewat, nii wäga kurwaStaS üks teine juhtumine,  millest ta mitte aru saada ei wõiimd. Mõni aeg juba ei olnud härra BariiU