ivõttis Butkurow kõik oma raha ühes ja laks öösel nagu salakuulamise pääls wälja, oga õieti just sellepärast, et ennast -venelaste  kütte anda. WaStu hommikut tuli ta siiSgi kodusse tagasi. Tema nägu oli tume ja wihane: päält näha, plaan polnud korda läinud. Ta tahtis oma wiha kellegi paale wäljaspuistada  ja sellepärast pööris ta nende sõnadega Milena poole: Täna käisin ma salakuulamise pääl Näljas ja nägin sinu Pctkot. Milena kohkus. Tema silmad sätcndasiwad  rõõmuga. On ta elus? On minu Petko elus? küsis õnnetu tüdruk. Jah, ta oli elus, kostis Butkurow  tigeda naeruga, aga täna homikul tapsin ma tema üra . . . Hahaha! Eks pole ilus tcatus? Kas oled rahul, tütrekene? Milena kahwatas üleüldse ära seda hirmust  teatust kuuldes. Kain! Wcnnatapja! hüüdis ta, sa oled oma kat oma wenna, bulgaarlase,  waStu tõstnud! Sina ei ole enam kõige selle järele unun isa . . . Za õnnetu tüdruk nuutsuS -valusasti. Kaheksatel st kümnes päätükk. Tapja. Lugu, millest Butkurow tütrele teatas, sündis mi: Petko seifis wahi tundis. Tema nüüd juba Wens soldat ei teeninud enam bulgaarlaste ivächulkas, said polkus. Skobeles armastas teda wäga kutsus teda naljapärast oma „ristipojaks" ja oli temaga ikka wäga rahul. Petko jõuudis ennast juba mõnes lahingus tähtjaks  teha. Nüüd mõtles Petko, wahi pääl olles, oma elukorda järele, iseäranis seda, mis temast edespidi saab Lõppeb sõda kuhu läheb tema siis? Mis hakkab ta tegema? Õnne ei olnud temale loodud. Tema Milena, wõib olla, on nüüd äraneetud pascha haaremis wangis, mõtleb tema pääle, nutab, ahastab ja kunagi, kunagi ei saa nemad enam elus üksteist näha! Seesugused kurmad mõtted küisiwad pitkas rongis Petko pääs ümber. Ümberingi oli kõik waikne. Hommiku tacwas tõusis koit punatama, hakkas wal- geks minema. Korraga kuuleb Petko jala astumist Mitte kaugel näeb ta üht tasakesti, «vargsel «viisil ligemale tulewat inimest. Kes tuleb? hüüdis Petko- Isamaalt. Kuresaarest. Kuda kuuleme, olnud Wildenbergi wabriku ära põlenud ehitus 20,000 rhl. eest tulekahju wastu kinnitatud,  kuid masinad ja muu tulesse jäänud waranduS olnud kinnitamata- Üleüldine kahju pidada 80,000 rbl. suur olema—  Eesli wanem luuletaja ning kirjanik Aadu Reinwald pühitseb selle kuu 2S. päeiva! oma 50 aastast sündimiscpäewa. Ilma kõrgema haridusega on A. Reinwald haruldaste waimuannete waral oma luuletustes nii kaugele saanud, et iga eestlane tema nime tunneb. Kui kurb Wiljandi lauliku saatus olnud, wõib wahest teine kord seletada. Täna tahtsime ainult lauliku sõprade ja auuStajale tähelepanemist tema poolesaja aastase sündimisepäcwa päälc juhatada.  A. Reinwald elab praegu Nõo kirikumõisa juures (Jurjewi kaudu. Nõo kirikumõisa). Hoiatuseks teenijatele toob „EeSti Posti." tele, kellel linnas cttetulewad lood weel wõõrad on, need read näituseks. Ühes V. linnajaos clawad  saksad otsisiwad omale ajalehe läbi tüdrukut. Juhtus ft'Z sinna üks eelnimetatud tüdrukutest lubati Z rubla palka ja loeti proua poolt tingimised  ette, suuremalt osalt toatõõd. Oli tüdruk koha püüle astunud, anti ka köögi mure ta hooleks; ses näitas aga sakste poolt kerge koorem olema ja nad arwasiwad hääks temale weel kojamehe ja sulase ametit pääle panna, nimelt hoowi puhastada ja looma-tall korras pidada. Et tüdruk ka needgi käsud ära täita püüdis, leidfiwad nad weel ühe uue hallika, kuda selle, nende meelest  ivist liig tühise töö, kohta ka parajat palka maksta ja kruuwifiwad lubatud 3 rublast weel ühe rubla alla. Koha pääle minnes lubati ikka cdespidi  palga kõrgendust, aga eks lubamine ole ka hää peremees. Kui tüdruk siis mitmekordse ülesütlemise  järele koha päält ära pääsis, ci antud aga need järelejäänud kaks rublagi kõik terwelt kätte, maid näpitseti weel mitmesugused rahad maha, nende hulgas ka ühe asja ette, mis „armuline" proua tüdrukule koha pääl olles kingiks andis. Kas peaks niisugune omswoiiiine trahwimme õige olema? Teenijad, olge cttewaatlikud sarnaste  lihiikuulutajate tüdrukute otsijalcga ja tehke kas kirjalikult kaubalepingud ära, muidu saate eelnimetatud teenija moodi kannatama, sest teisiti niisuguste Kadakasakstega" korda saada pole wõimalik. Anfikülast. Minemas numbris teatasime  ühe endise T. walla mehe ärauppumise sise Kuiwastus. Kuda kindlalt poolt kuuleme,  olnud tähendatud õnnetuse põhjuseks  mehe joobnud olek, kes selle tõttu mitte oma elu ei mõistnud hoida. Terme päew enne seda olla ta lacwa pääl kiratsenud, nõnda et kaptcnilgi temaga tegemist olnud. Wäga kahju, et meie „töömehed" tööle minnes ehk töölt ära tulles alkoholiga oma teereisi auustada armastawad, aga mis teha „reisimces peab ju jooma" on ! töömeeste wana wilunud juhtsõna, mida, I nad nagu kõiki teisi manu kombeid, kinni peetakse. ühe naisarsti juhatusel. Jurjewist. „Rishski Wcslniku" teate järeie saamad Eesti ja Läti tegeliku usuteaduse proseS- sünde asutamise ast Jurjewi ülikooli juurde hääle Wirumaalt. 14. Oktobril läinud Ohakwere mõisa metsawahi 5 aastase lapse riided ees põlema, kuna wanemad wäljaS oliwad. Tuppa tagasi tulles leidfiwad nad lapse, kes tugewasti riides oli olnud, mustaks põlenult maast. Kolm tundi hiljemme oli õnnetu wäelike surnud. Jällegi walus hoiatus laste wanematele l Riiast. Nagu „Rishsk. West." teatab, saab Baltimaal rahwa hariduse ministeriumi koolide arwu suurendatud. Selleks otstarbeks, et kohatisi walla koolisi ikka rohkem rahwa hariduse ministeriumi koolideks ümber muuta, tahab õpekonna walitsuS suuremat rahalist abi paluda. „Pribalt. Listoki" toimetus annab teada, et mitmed päälinna tähtsad kirjanikud, kes siinse eluga tuttawad, tema kaastöölisteks on hakanud ja et üks Peterburi ajakirjanik toimetuse kutse pääle alalise töötajana Riiga elama asub. Leht tahab ka edcspidi siit maad suure riigiga armastuse  ja lahkuse teel lähendada, selle juures neist rahwuslistest põhjustest kinni pidades, mis üle Walga kreisist kirjutab „Balt. Wehstnesis", et Maricnburgi õpetaja selle pääle tähelepanemist on pööranud, et 200 noorest inimesest, kes tema juurde leeriõpetusele tuliwad, aimelt 50 hästi Lätikeelt lugeda mõistsiwad, teised aga õige waewalisclt.  Õpetaja arwavise järele on see wanemate süü, kes oma laste koduse hariduse kohta liig hoolimatad on. Peterburist. Surnumatmise kombele korradamine  ja selleks uute seadluste -väljaandmine olla ülemal pool nõuuks wõetud. Keisrinna Elisabeth andis 1746 a. käsu wälja, milles keelatud oli surnute  saatmisel hobuste pääl tekkisid hoida ja tõrwalontide  kandjaid iseäralist ülikondasid kanda, üleüldse,  et tähendatud talitusel lihtsalt käidaks. Kuid ajajooksul jäi keisrinna käsk unustusesse ning wõeti mitmesugused ehte ja riiete kandmised tarwitusele,  mis sugugi sell- talituse kohased ci ole. Möndasugust. waidlewad mitmed Hollandi õpetatud selle üle, kui palju Bismarki pääaju wõiks kaaluda. Kui manale randkantslcriie sellest teatustatud, ütelnud ta naerdes: „Selle tühja asja pärast ma tüll oma pääd murdma ei halaks l" Chikagos on hiljuti magamise waguni üles leidja. Pullmann, ara surnud, kellel nii palju wuenlasi oli, et ta sugulased kartma hakkasiwad, et ta surnukeha ära warastoiud saab, nagu see 20 aaSta eest tuttawa Rew-Aorki miljonäri Stewarti  surnukehaga sündis. Sugulased mahukast, ivad sellepärast Pullmanni surnukeha ühes puusärgiga  ühe päratuma suure, terasest ja tsemendist iehtud kogu sisse, mis 13 jalga pikk ja S jalga lai vii. Kunstlikult kinni pandud puusärk sai pääle selle asfalti korraga kaetud, kuna tsemendi ju terasse kogu weel tugewate teraSriiwide läbi kaiistud on. Selle marga ja maawärisemise kindla haua pääl on weel raske mälestuse kiwi. Mälestuse sammas Tubalkainile. Ka mana Tubalkain, Lamekt poeg (1 Moos. raam. 4. p. 22. s.), kes raua ja wase töödes esimene meister  oli, saab nüüd mi mitmete aasta tuhandate järele tänulikude järeltulejate poolt auusamba läbi auustatud. Pitsburgi linn, see Amerika Birmingham,  tahab seda temale ehitada. Annete korjamine  Amerika metalli tööstustes on juba käima pandud ja auusamba tarwis tore koht wälja «valitud,  koht, kus Alleghani, Monongahela ja Ohio jõed kokku jooksewad. Auusamba alus tehtawat puhtast terassest ja läheb see, praeguse plaani järele, üksi 20gM0 dollarit maksma. Tema otsa tehakse brongsist määratu suur Tubalkaini kuju, kes wasarat käes wõngutates üles tõstab. Naljaks. Tööga järel. Laisk sulane kõneleb: „Küll meie teile talu rahmas lõttasiwad ja tõmbastwad igal tööl. Neil oli rukis lõigatud, kui meie alles heina tegime, neil kartulid üles wõetud, kuna meil -veel lõikust küll kokku oli panna. Kuhu nad fiiigi jõudsiwad! Jõuluks saime neile ikka järele: nemad  sõimad worsta ja meie sõime rvorsta." Ohwitser: kui sulle ülem wastu tuleb ja midagi küsib, mis sa pead siis kokku wõtma? Soldat: Mõistuse! Ohwitser: Ei jalakannad! 46 Saarlane, 1897