Saarlane lk 38. Teisipäewal, 33. Septembril 1893. IX. aastakäik. maksab - Saaremaal aasta Z.... I, rbl. g<> kp Saaremaas pooles aastaS I „ „ Postiga saadetud aaStaS. Ä „ „ Pooles aastas. ..... I, „ IF „ Ilmub igal tsisipÄo»V<»r. Kuresaares kanbauulitsäs «r. 17. Saarlase toimetusele, Kurefaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab N kop. UlciMint politika «jalcht mlla- ja linnarahvale. Seltslik elu Saaremaal. Enne maailma loomist oli ilm tühi ja paljas, seda teab igaüks. Jumal muretses selle eest, et maailm elamaks ja täis sai. Minal andis inimesele oma täis wiis meelt, et ta pidi hea ja kurja wahele oskama wahet tehja; pidi oskama loomade ja ka kõigerohkem  oma üle malitseda. Juba algmisest eksis Eewa, tema järele Aadam ja nõnda hakkas juba paradiisi-aiast kurjus, pettus, uhkus, rumalus ja kergemeel rahwaste seas päew päewalt kasivama künni tänapäewani.  Hakatusest üsna wäikselt, aga pärast suuremal möödul, nagu nüüd iga mõistlik inimene ise nähja wõib. Inimesel on loomulik anne, ikka üle piiri elada; wäga mähe on neid, kes parajust omas elus peawad. Inimene tahaks wahest ülearu rõõmus olla, wahest ülimäära kurb, aga et tal ikka parajus peaks olema, sellepärast  tuli kuulus Wanemuine, istus Taaratammikusse  muru pääle ja hakkas oma -kuldseid kandle keeli minna tõmbama; pea 'oli kaunis taewalik pilli hääl kaulda, mida kõik inimesed kui ka loomad rõõmustades ja imetledes päält kuulsiwad. Laululind äöpik sai toonid kätte, hakkas katsuma ja näe imet, keelepaelad pääsesiwad lahti ja Nüüd laseb oma kulda kallist heli kõlada, mida kuuldes kõik inimesed oma kurbtust unustuse  hõlma saadawad. Inimene ei jäänud aga ööpikust taha, maid hakkas järele katsuma ja seadis ka omad toonid tuulde. Et üksinda laulda raske oli, sellepärast asutasiwad nad seltsi, kus mitmed korraga oma häält tõstsiwad, nii et Taaratammik wastu kajas. Nõnda oli esimine selts asutatud. Inimesed käisiwad koos ja laulsiwad kooris, nii et iga kuulja kõik muud ära unustas ja nagu joowastuse unes ennast armas taewa riigi ligidal olewad. Kui mittu sada seltsi on nüüd meie päiwil juba asutatud, kui mitmesugused ja mitme rahwaste seas aga seda magu ja jõuudu pole mitte kellegi! enam nagu esimisel seltsil. Küll elutsewad praegus põllumeeste seltsid, laulu seltsid, käsitööliste seltsid j. n. e., aga wäga wähe on neid, kes oskawad ka rahwale kasu saata. Ka siin Saaremaal on seltsist mitme sugu rahwale, aga paraku, kui paljukest on neid, kes täiest elul seisawad! Üks lonkab teise wastu, nagu mõni wigane inimene, karguga käib. Seltslik elu on siin Saaremaal  weel üsna tundmata, nimelt meie Eesti rahwa juures, kõrgema haritud rahwaste  seltsid on ometigi wähe paremal järjel, sest nende seas walitseb enam ühendus ja on ka targemad hea ja kurjale wahet saama. Mis kasu peawad seltsid tooma? Et inimene omale alati meelelahutust  igatseb, sellepärast peab selts see koht olema, kust seda saab. Seltsis käiwad liikmed koos, lugewad mitmesuguseid ajalehti  ; sõbrad pidawad koos mõnda kasuliku nõuu ehk wiidawad mõne muu lõbustusega oma ülejäänud aega. (Järg tuleb.) Kahtlus ja süü. T. Ortty järele. Soo, siis ei taha sa mitte rahu? Sa tahad sõda pidada minuga, wäike hullustaja? Tehke, mis teie tahate. Sina pead meel polweli maas minu eeS halastust paluma, sa kangelane. Nüüd oli koera haukumist kuulda. Nero, Nero, tule siia! hüüdis neiu. Järgmisel silmapilgul kargas koer treppi mööda senna ja ruttas Amerikaanlasele hambaid näidates Gertrude juure. Neiu käsfib koera rahule jääda, kuna Amerikaanlane  hambaid kiristades taganeb. Tema püüab ennast hoida ja kogub ome mõtteid, sest adwokat tuleb tema wastu. Adwokati selge waade wiibib nooremehe näo pääl, kui ta küsib, kas neiu Gertrud ka sääl on. Amerikaanlane kostab jah ja ruttab treppist ülesse. Dr. Fels leiab otsitawa neiu pingi päält istumast. Koer seisab wõitlemisele malmis tema kõrwal. Adwokat teretab Gertrudi lahkesti ja silitab koera pead. „So nõnda, Nero", kiidab ta, „see on sinust õige, et sa tubliste mahti peab oma perenaise üle." Km mõningad eriasjad räägitud oliwad, tõusis mana herra üles ja küsis maga lahkesti: Mkspärast ei tule teie mitte enam' meile, Gertrud? Küsitaw lõi silmad maha, enne kui ta wastas: Ma käin nii harwa wäljas. Seep see on ju. Mina tahaksin seda põhjust teada, mikspärast teie wiimasest jõulu pühast saadik mitte enam meile ei tule. Kas Leile on keegi haiget teinud? Kurjadest keeltest ei ole ju kusagil puudus. Kas nad ei olnud lahked teie wastu? Seda oliwad nad küll, wastas Gertrud  pitkamisi, „aga mina ei kõlba nende seltsi ja pääle selle pean ma oma aega, kui ma oma eksaami ära teha tahan, õppimiseks  tarwitama. Ma tahan hea meelega üht wäikest kooli awada ja ei jääks mitte kauemaks Wrainsteini, kui ma herra Estrellile mitte ei oleks lubanud tema tagasi tulemiseni siia jääda. Minu siin olek ei wõi küll mitte palju kasu saata, aga ma pean oma heategija pärija soowi täitma." See on wäga hea, sest siin sündiwad asju, mis mitte sündima ei peaks. Ja kuidas läheks siin majapidamisega, kui mitte teie silm selle üle ei walwaks! Uus lossi herra usaldab ka ühest küljest asju liig palju, kus ta ometi palju ettewaatlikum peaks olema. Adwokat oli oma häält waigistanud; kui Gertrud küsides tema otsa waatas, sosistas ta: Ma mõtlen selle Amerikaanlase toimetust.  Peppo on mulle sellest jutustanud. Peppo, herra adwokat, ei wõi Amerikaanlast  sugugi kannatada. Ta waatab wist liig musta prilli läbi. Kas ta on teile ühest tundmata wõerast, kes öösetel salaja tema juures käib, ka midagi jutustanud, mu neiu? Jah, seda on ta küll teinud. Ka walitseja saged linna reisid äratawad Peppo juures kahtlust. Kes seda wõib teada, see wõib ju ka paljas tühi kartus olla. Sest tema eluga pääle ameti toimetuste ei ole teistel midagi asja. Kas teil ka mitte, neiu Gertrud? Wabandage, kui seda asja siin puututan, mis õndsal prõual wäga südame pääl oli. Ma tean seda wäga hästi ja selle pärast wõite teie, kui minu hea tegija sõber, seda teadust saada, et ma tõsise järele mõtlemise läbi selle otsusele olen saanud, et ma iialgi tema abikaasaks ei wõi saada. Olete seda temale ise ütelnud? Muidugi ja wähe aja eest tegin sedasamma  jälle. Siis hoidke endid tema eest, preili. Mina pean teda iga kätte-maksmiseks kõlblikuks.  Wiha ja põlgdus wälkus tema silmist kui ta siit ära läks. * Gertrud waatas oma ette maha. Lühikese wahe aja järele ütles ta tasakest!: Ma olen teinud, mis mu sisemine sund mind käskis ma pean need tagajärjed  kandma. Peaks aga kapten ise pea tagasi Isamaalt. Kuresaarest. Meie Keisri Herra nime päewal oli meie maike linn jälle toredas lippu ehtes, nõnda et ta kui noor pruut wälja nägi. Õhtul põlesiwad mitmes kohas ilutuled; iseäranis oli pritsimaja toredasti ehitud, kust ka Riigi-isa kuju männikute wahelt wälja paistis. Kell 9 aegas mängis meie tulekaitse seltsi noor mängu koor esimist korda sääl tornis, hakatuseks Keisri laulu, mida rahwa tungima soowi pääle 3 korda mängitud  sai; siis meel mõned marsid ja muud. Küll on see koor ruttu järje pääle saanud, kuid peaks aga jälle mitte Saarlaste moodi edasi minema, maid täies tõe meeles, nagu Ülemaal mitmes kohas. Kui see rumal-uhkuse maim mõne poolt senna sekka asub, siis on asi kohe mokkaS ja mängu riistad kuiwamas, nagu mõnest ettemõtlemata kombel juba soowitud ja ähivardud on. Peaks ometi ükskord ka siinsed mehed meheks saama, külap siis kõik hea asi edenema hakkaks. Head õnne ja tublid tahtmist noore mängu koorile, kõige linnalaste poolt! Nagu igaüks juba teab, algab numbri wõtmine see aasta terme kuu warem, s. o. 1. Oktobril, kunas siis ka umbes Luguse laata peetakse. Et siis wäga rohkest rahwast saab linnas olema, siis oleks wäga soowida, et liig joomine jälle mitte wõimust ei wõtaks. Meie rahwal on küll weel see paha pruuk juures, et mida rohkem rahwast kusagil koos on, seda rohkem peawad need siis joobnud olema. Igaüks toimetagu ome asju