Saarlane UM Ultiiliiiut Piiltillll lljaleht ma»- j» liiaarahmalt. UU li° 17. Teisipäewal, 36. Aprillil 1894. Xl. aastakäik. „5«5«5-rrcdNo" maksab: Saaremaal pooles aastas I „ „ Postiga saadetud aastas. L „ „ Pooles aaStaL l „ LZ „ Ilmub igal toisipcro»vcr k. Zkurefaares kaubauulitsäs ur. 17. Saarlase toimetusele, Kuresaares Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab Ä kop. Pöllutalituse ja käsitööde wäljanäitus  Kuresaare linnas. saaremaa mõismkude põllumeeste selts saab sell aastal Juuli kuu hakatuses üht pöllutalituse ja käsitööde naljanäitust  Kuresaares ära pidama. Põllumeeste  selts tahab sellega põllumeestele ja käsitöölistele äratust ja kosu saata. Ta püüab naljanäitusega meile silma ette seada, mis inimene teha wõib, kui ta tahab ning mis tema tegema peaks. Hool ja wirkus astuwad siin silmade ette. Wäljanüitused on jo koolid, kus üks õpetab  ning teine õpib. Ära siis arwa, armas sõber, et sulle õpetust mitte tarwis ei läheks. Inimene õpib nii kaua kui ta elab, ütleb mana sõna. Ning kes wäljanäituft mõistab  tähele panna, wõib sellest palju õppida, mis taie wäga kasulik on. Sellepärast kõrge riigiwalitfus neid ka igas pool toetab ning paremaile näitajatele anu rahasid ja aun hindasi kingib. Weiksemaa põllumehed ja käsitöölised! mis teie siis tulemusest naljanäitusest peate? Kas tulete seda waatame wõi mitte? Kes asjast aru saab, tuleb tõesti näitusest osa wõtma. Osa wõtmine on kahe sugune. Ühed näitawad ja teised waatawad. Mida enam näitajaid, seda enam ehk waatajaid, seda suuremad kasu näitus saadab. Kahju küll, kui rahwa osawõtmine leige oleks. Põllumeeste selts soowib wäga, et ka talumehed  ome paremid loomi ja käsitöösid näitusele  tooks. Wiimasel koosolekul wõeti nõuks, iseäranis talumeeste loomi tähele panna ja neile hea loomade eest aun rahasid  ja anu hindasid anda. Ärge siis jälle arwake: Mis talumehel ka näidata on? olgu see mõismkude asi, neil on enam käes. Ei mitte, armas sõber, meie talu rahwal  ou enam näidata, kui ehk mõnigi mõtelda mõistab. Kärla ja Pidula meestel on ilusad härgi, mis näitusel tõesti auuhinda wõiksiwad saada. Wiige neid näitusele ning ärge põlake aun raha, kui seda teile hea loomade kaswatuse  eest pakutakse. Mesilaste pidamise edendus Saaremaal on siit mõisniku seltsile hea hulgakesi raha kulu teinud. See heategu on mitmele meie talumehele suurt kasu saatnud. Ma tunnen talumehi, kes nüüd meest 100 rubla aastas sissi wõtawad. Oleks siis küll wäga kohane ja tähtjas, kui mesilaste pidajad oma uutmoodi puhastatud mett ja uutmoodi walmistatud mesipuid naljanäitusele  wiiks. Käsi töölisi on Saaremaal õige rohkesti. Endistel näitustel on aga meie rahwa käsitöösid wäga wähe näha olnud. Tartus ja Willandis on asi selle poolest hoopis teine. Raudsepad, puusepad, rätsepad ja muud sepad, sepitsege, mis iial wõite ning wiige omad paremad ja iseäralised tööd wäljanäitusele.  Hea töö on mehe aun ning auus nimi on kallis. Kaarma kiwi raiujad, teie raiute kirmega kiwi nagu teised mehed puud. Näidake oma osawust ka näitusel. Waasid, waagnad, ristid j. n. e. kui ka mitmesuguste  loomade kujud on teie käes kerged malmis teha. Kihelkonna laewa meistrid, wiige omad kenasti walmistatud laewade mudelid näitusele, see wõib mõnelegi mehele edespidi head raha teenistust tuua. Maa kangrud teemad mitmes kohas wäga kenad tööd. Ärge pidage wäljanäituse  anu hindadest mitte nii mähe lugu, et teie ome töösid mitte näitama ei lähe. Ning noorikud ja neiud, tooge omad ilusad näputööd kirstudest ja kappidest wälja ning näidake, mis hool ja osawus teha wõiwad. Auustatud kihelkondade õpetajaid, koolmeistrid  ja waldade wanemad, juhatage oma rahwast, et nad wäljanäitust tähele panemata ei jätaks, andke neile nõu, kus nõu tarwis, et nad heast asjast osa wõtaks, mis meile üliüldist kasu toob. Meie rähmas  on osalt meel selle pärast mitmed pidi wiletsa järje pääl, et neil liig mähe juhatust  ja äratust on. Kellel rohkem kätte ustud, see tehku ka selle järele tööd. Salakauba-wedaja poiss. Alewis tolmutas ta oma riided puhtaks, pühkis kingad läikiwaks, ja tegi ennast nõnda toredaks kui ta mõis: mitte tühja uhkuse pärast, zvaene poist, maid sellepärast, et rikkad kaupmehed sõbralikult tema paale waatakstwad, keda ta ülesse otsida ja mingi tegewuse pärast wäikese palga wastu paluda tahtis. Suuri tingimist ei tahtnud ju Hanka mitte teha! Km ta aga ülespidamist ja nii palju raha sai, et oma riided korras pidada. Sellest oli temale küllalt, ja seda saaks temale ka ju antama, mõtles ta. Kaupmeeste «imed oli ta heaste meeles pidanud ja seade elu-kohte tundis ta ka. Nõnda läks ia fiis esimise juure, kes turu äeres elas ja igal ajal tema wastu sõbralik ok olnud. Julgest astus ta ilusase mojase, kufis härra järele, ja wiidi tema juure. Li, oled sina, Hanka? ütles mses lahkelt ja naeratades, nagu ikka muidu, ja andis talle koguni kätt. Kena stnust, et sa mind kord jälle kuulama tuled. Kas wõib midagist ette wõtta? Kas piir rohelisemati  meestest puhas on, hee? Sa tahad mulle ju ometi ütelda, et jälle üht lööki teha wõib, eks ole? Ei, härra, ei, waStas Hanka tõsiselt, sest ta armas, kaupmees saaks ennast selle Ae rõõmustama, et ta kurjast ära ja hea poole pöörda tahtis, ei, sellepärast  ei ole ma mitte tulnud, waid aga ennast Teite teenistuse pakkuma. Noh jah muidugi, Hanka! Ma mõistan  wäga heaste! Salakauba-wedajad Ei mitte midagi enam salakaubawedajatest  ja salakauba-weust, armas härra, segas Hanka tema juttu ja waatis trnu-südamclikult tema naeratamast palgese; ma tahan auusaks poisiks saada, ja õiglast wiisi pääl oma leiba ära-tcenida. Sellepärast olen ma siia tulnud ja tahtsin Teid küsida, kas. teie mitte üht jooksu-poissi ei tarwita ehk muud selle sarnast, kus tarwis minu jõud ulataks, ja truu teender tahaks ma Teile olla! Sina, Hanka? ütles kaupmees, ja tema pale wenis pilkaks, ja tema otsaesine  läks kortsu, kuna naeratus wiimase jäljeni tema huuldelt kadus. Et sa jõle oleksid, poiss! ükski salakauba-wedajatest  ei mõista nõnda heaste kõik migurid kui sina, ja ükski ei wõiks rohkem raha teenida, kui sina, kui sa aga muidu tahaksid. Toimetusi tahan ma sulle anda, nõnda sagedast kui sa nõuad, ja tahan sulle heaste maksta, aga jooksu-poisiks ei wõi ma sind mitte tarwitada, ja sind oma majast mitte wastu wõtta. Toimeta minul see pakk pitsist üle piiri, ja sa pead kakskümmend guldenid tasumist saama ühe korraga, kakskümmend  kõlisewad, hõbe guldenid! Mõistad sa? Selle juures on rohkem teenida, kui jooksu-poisi teenistuses. - Ei, härra, seda ei tee ma mitte, ja kui Teie mulle ka sada guldenid anda tahaksite, wastas Hanka kindlalt. Ma tahan Teite jooksu-poisiks saada. Sellest ei tahtnud jälle kaupmees midagi kuulda, ehk Hanka küll südamelikult palus ja nurus, ja wiimati keelas ta temale üsna lühidelt ja karedalt ära. - Aga mikspärast siis? Mikspärast? küsis Hanka pisarates. Noh, ma tahan seda sulle ütelda, rvastas kaupmees kongalt. Koer ajab karwa aga ei jäta mnt ja salakauba-wedaja oled sa nüüd kord juba olnud. Kes aga oma maa-walitsejat petab ja seadusele nipsu lööb, see petab ka oma leiwaisat! Za nüüd katsu poiss et sa minama saad, ehk ma lasen sind wälja wisata. Meil pole teineteisega  midagi enam tegemist! Hanka läks ära ja pisarad purskasiwad ta silmist, kui La nagu purustatud ja mahalöödud  uulitsale astus. Oh, missugune tühja läinud lootus oli see, mida ta sääl tunda saama oli pidanud! Ta oli nii auusaste mõtelnud, ja nüüd üteldi talle otsekohe, et ta usalduse wääriline poleks ja seda ka leidma ei saa. See walutas ja kurwastas! Seda ei olnud ta mitte ootnud, seda mitte arwanud. Jah, oh jah, õhkas ta,  kirikhärra  räekis küll tõtt, kui ta ütles, et mull kiusatustest ja takistustest mitte puudust ei saa olema, enne kui ma jälle õige tee pääle saaksin. Nüüd olen ma seda ist