gel ei seisa nagu Jnglisemaal, sõuawad sellele samale otstarbele. Eks teie ei loe ise ajalehtedest, et töörahwas Saksa-, Austria  ja Prantsusemaal jne., kus pühapüewa töö wiisikS on saanud, pühitsemist nõuab. Töö wahct puhkuse aega nõuab ka inimeste termis, nöuawad tohtrid; seda wõite ise Dr. Hellati terwisc-öpetusest töö ja puhkuse*) kohta lugeda. On eSmaspäewa  hommikust laupäewa õhtuni tööd tehtud, ei tea, kas siis pühapüewa töö üleüldse meel õnnistust toob? Ka töörahwas  on inimesed; ka nemad peawad kordgi nädalas kõigest südamest õhata wõima: nüüd olen ma prii, täiesti prii! kõrgemad pühapäewa-tundmused woolaku nüüd minu rindu! päält hoolega ja uudis-himulikult tähele pandi ja maadeldi. Siit nendega rääkida on wäga kauge, hääl ei ulata mitte sinna, ütles grahw mõne minutilise wait olewa waatamise järele. Ma pean neid orus ise üles otsima. Pöörame ümber ja otsime teed oruSse minemiseks! Tänu Jumalale, siis päeseme meie mähe mast selle paiga päält ära, mis nii hädaohtlik on! ümises herra Shandelle iseeneses  ja hakkas poiste hobuste waljastest tugewamim kinni, et neid sügawuse kaldalt kaugemale juhtida. Enne aga meel kui ta seda teha sai, tõstis graf häkitselt kätt ja ütles! Pidage! Weel üks silmapilk! Mis see on? Kõik jüiwad kuulutama. Ühe koera ma li haukumine kõlas wassakult poolt metsast üsna sclgeste ja ligidal. Mõne silmapilgu pärast kargas üks hirm kiirede sammudega metsast wälja lagedale, kohkus aga ja jäi häkitselt seisma, kui ta ratsalisi waewalt sadu sammu oma ees nägi. Ma ei taha mitte loota, et mustlased  nil häbematud julged on, ja minu metsades jahti teemad, ütles grahw. Pange tähele, kes hirwe taga ajab, sest üks tsgaaja peab tõeste saal olema. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kurcsaarest. Keisri Majesteedi nimcpäewal, 6. Dets. oli meie linna mõlemates kirikutes tänu-jumalateenistus ja majad oliwad lippude ehtes. Asi. mis tuleks parandada. Saaremaa kroonu metsade ivalitsus asus siit saadik Kuresaare linnas. See oli kõige Saare rahwale wäga hää. Aga nüüd on korraga metsa walitsuse kantselei kaugele Saaremaa põhja piirile Karjalaskma  mõisa seatud. See on meie Saare rahwale suureks raskuseks. Kõrge kroonu saaks wististi kõige Saaremaa tänu ära teenima, kui metsa walitsus jälle Kuresaare saaks seatud. Kuresaar pole mitte ainult saarlastele kõige ligem kokku tulemiseks, waid siin saab rahwaS ka muid erisid linna teel ära toimetada, siin on ka kergem kroomi metsa osta. Kroonu metsa oksjon peetakse küll Kuresaare linna politseis, aga koutrahtide tegemine sünnib üksnes KarjalaskmaZ. Räägitakse ühest sõrulasest, kes arwata 80 wxSta kauguselt Karjalastina  läks kroonu, metsa kontrahti tegema, et Dr. P. Hellat'i Tcrwlse õp-tuZ lchrk. temal sääl paar rubla enam oli maksta kui ta raha oli kaasa wõtnud ja sellepärast pidanud ta asjata tagasi sõitma. Õnneks tulnud teine mees teel mastu, kes talle raha laenanud. Linnas niihäda  ci oleks. Süül on tuttaivaid palju. Ja kus kohal peawad inimesed Kurjalaskmas ja pikal teel sinna ööd olema? Eks ikka kõrtsides. Minu arwates saab ka kroonu selle läbi rahalist kahju, et metsa walitsus nii laugel üksikus kohas asub. Kes wähegi muul iviisil läbi saab, see siuna ei lähe. Minagi oleksin seda uut seadust kuuldes oma kroonu metsa platsi oksjonilt ostmata jätnud, kui mulle saloggid poleks sisse maksetud olnud. Et kõik kohtud ja amalikud kroonu asutused  Kuresaarcs asuwad, siis loodame ja palume, et kõrge kroonu ka rahmale seda häad teeb ja metsaivalitsuse jälle Kurcsaare linna seab, kõige ivähemast seda luba annab, ehk kroonu metsa platside ostu-kontrahid linnas wöiksiwad tehtud saada. —r — 13. Jul. oli talumees Jakob Õ. Kihelkonnal mitmel pool mitmesuguseid asju -varastanud, mille eest ta hiljuti rahukohtuniku poolt 7 kuuks kinni mõisteti. 18. Nowembril oli I. jauskonna rahukohtuniku  juures nende õllepoodide pidajate aSjaS harutamisel,  kellede õllepved pääle sissekäimiste uste meel muude uste läbi teiste ruumidega enamisti õllepoodide pidajate kortritega ühenduses oliwad. Rahukohtunik mõistis 8 kauplejat iga ühte 2 rbl., ühte aga S rbl. trahwi alla. Kusagil -võõrastemajas lastud sees olijate rõõmuks ühel õhtul muusikut mängida. Kui juba sees küllalt arwatud mängitud oiewat, siis mindud meel uulitsale, kuS juures räägitawast majast ühte teisse söögimajasse rongikäiku tehtud. Politsei andis -võõrastemaja pidaja, kelle loaga see kõik oli sündinud, kohtu kätte. 17. Nowembril mõistis rahukohtunik kaebealuse 3 rbl. trahwi alla. Kohtu eeS seletas kaebaalune, et ta seda mitte teadnud, et ilma politsei loata mitte õigus ei ole muusikut wõõrastemajas ega ka uuiitsadel mängida lasta. Ühel õhlul maitsenud keegi Kuresaare elanik S. kusagil joogimasas nii rohkesti waiinustaivat  sugust alkoholi -närjukest, et ta säält koju poole patseerima sai saadetud. WaimuStaw jook sünnitanud  ka mehekeses muidugi -vaimustust ja selle -vaimustuse tõttu hallanud ta uulitsa Ml kisa tegema. Et mees ka gorodowoi keelu tähele ei pannud ja sugugi kodusse minna ei tahtnud, siis saadud ta mägise sinna wiidud. Sääl juures oli oga S. paar korda gorodowoid löönud, mille eest S. mastutamise alla heideti. Hiljuti mõistis rahukohtunik ta gorodowoi löömise eest 4 päewaks kinni. Kohtu ees palus S. nuhtluse kergitust, sest et ta nii purjus olnud, et millestgi ei teadnud. Öösel 28./2 S. Noivembril juhtunud Orrisaarest Kuresaarde tulcwal postil see õnnetus, et teda sell silmapilgul, kui ta kusagil üle jõe sõitnud, kolme kelmi poolt tee päält jõkke oli -visatud. Muud õnnetust selle läbi küll postile ei sündinud, kui et mitmed kirjad märjaks saatud.  Kes need kelmid olnud, on praegu meel teadmata. Kaarmalt. Ühel noorel mehel läinud õnneks  19. Nowembril s. a. kolm korda kohases õigeusu kirikus pruudiga ja pulmalistega laulatamas  kalja. Mehel olnud wailamaksud wõlgu ja sellepärast ei pole talle walla walitsuse poolest kohalist tunnistust mitte wälja antud. Mees tahtnud  wiguriga süül juures läbi saada. Wõtnud walge paberi lehe kätte, mida laulatamise juures tunnistusena tahtnud ette näita. Ainult näitmisega  poldud aga mitte rahul, tahetud ka sisu lugeda ja nii ei awitanud wigur midagi. Teine kord toonud ühe pliiatsiga kirjutatud tunnistuse. Et ka seda mastu ei wõetud, siis ei aitanud mehekesel  muud ühtegi, kui maksnud walla wõlad ära, mille järele ka laulatamise tunnistuse sai. Nüüd ei olnud muidugi enam mingisugust takistust ees ja mees mõis marsi õnnelikuks naesemehekS saada. Mõtteterad. Iga Mewõtte juures mõtle ikka lõpu pSäle; ainult lõpp annab ettewõttsle määrtuji. Mis raskusega saab alustatud, saab rõõmuga  lõpetatud. Auusa inimese nime tahaksime küll igaüks kanda, aga auusa inimese kombel elada seda ei taha meie mitte. Naljaks. Juku ei saanud wälja kn! palju 2 ja 2 kokku on. Koolmeister tahtis talle seda näitlikult seletada. „Kuule Juku," ütleb ta, „kui ema sulle 2 wõileiwa tükki ja isa sulle ka 2 wõileiwa tükki annab, kui palju sul siis on?" Juku: „Siis on mul nii palju, et ma enam ei tahagi saada!" Herra (rätsepale): „See on wist Teie poeg?" RStsepp: „See ta küll on!" Herra: „Ja, jah, seda näen ma kohe sarnadusest  ära." Rätsepp: „Uga ta polegi jn minu nägu!" Herra: „Zeda näen ma isegi. Aga tal on ju sestsamast riidest jakk, millest mulle hiljuti kitsaks  rebitud kuue tegite." Talumehe seinauur oli rikki läinud ja ei tahtnud mitte hästi käia. Tcrpentiklit ühcS mõttes, läheb ta uurmaakri juurde ja kaebab sellele asja lugu. Uurmaaker ütleb aga, et kui ta uuri tahab parandada lasta, et ta siis ka uuri tema juurde peab tooma, aga mille üksnes terpentiklit. „Aga uuril enesel polegi mingisugust wiga, ainult see see suur „terpeltirpel", see 'p taha ju sugugi käija/' waidleb uuri omanik. Ühes seltskondas räägiti laiskadest inimestest.  SM ütleb keegi: „Köige suurem laisk maa pääl oli küll minu wa' õnnis onu. Ta oli»nii laisk, et kui ta mõnikord sigari põlewch. otsa suhu juhtus pistma, siis seda mitte ümber põõrda ei wiitsinud, waid „lohmas" aga nõnda samuti." Ülesanne. V. Mllion. Priius Isamaa. Õigeid seletusi saatsiwad: K. Meig, M. Niit Kuresaarest, M. Kolk, Johan Noot Waljalast, A. Kuldsaar Torgust, M. Lember ja A. Wälja SestroretSkist. Täht. hiilgas, säras taewa wõlwil Nii nõidusliku iluga. Tal soowi sugugi ei olnud SSSIt teiste hulgast lahkuda. Ta hilgas säras . . . Aga häkiSt' Ta langes maha kiiresti. Ta hiilgusest ja särast järel' Ei jäänud milte midagi. Mull' lang'oes aga ütles tasa: ~Sull' määratud mu saatus ka Üks sõna wägewamalt Isalt Ja elutaewast kadun'd sa!" C. Palk. Z 895 5O Saarlane