tarwis öömaja kerjata, waid igal ühel on oma koht, kus ta rahulikult ja mõistlikult oma walla asju wõib korrale seada. Et nimetud seltsi jõuud aga praegus hakatusel wäga nõrk on, sellepärast oleks wäga foowida, et ka teised, nimelt walla ametnikud ise selle mõttele abiks tulcksiivad ja seda teuks aitaksiwad tchja. Kui igaüks need rublad ja kopikad kokku rehkendaks, mis ta aaStas linnas öökorteli ja ilmaasjata alkoholi eest wälja annab, see teeks suure summa kokku ja kui pool sellest selle maja jäuks saaks ohwerdud, siis oleks aasta pärast niisugune tore amctnikude kooskäimise  maja malmis, kas käi mütsita säält eest mööda. Jah, nõuu on hea, aga jõuud on wähe, ütleb küll wana sõna, aga teine jälle, et ühendus ja kokkuleplik meel ehitawad suured lossid üles ning armastus wärwib nad kulla karwaliseks. Nõnda siis armsad Saarlased, ehitagem omale rahu-kojad, mis meie tulema sugule kindlaks kantsiks jääwad. Üks niisugune asutus on jälle tükk tööd, meie isamaa kasuliku uuenduste põllule. Wäga soowida jääks, et see kasulik mõte enam läbi rääkimise  alla saaks mõetud ja nurga kiwi pea maha pandud! niisuguste uuenduste läbi kosub, kaswab ja õitseb meie kallis Saaremaa  ikka kaunimale tulemikule. 0. juhatas kätte. Elisei läks wälja, leidis pangi üles, tõi wett ja andis kõikidele juua. Lapsed sõid leiba ja wett. wanamoor sõi ka, aga mees ei tahtnud, süda ei matnud wastu. Teine naine parsil ei tõusnud üles, waid liigutas ennast rahuta. Elisei läks küla poodi, ostis nisu, soola, jahu, wõid; lõhkus kirmega puid, pani ahju tuld. Tüdruk hakkas juba teda aitama.  Elisei keetis meel leent, putru ja andis kõikidele süüa. V. Mees ja manamoor sõid natuke, aga pois ja tüdruk noolisiwad kausi põhja puhtaks ja jäid teise kaissus magama. Mees ja wanamoor rääkisiwad kõik oma häda üles. Minewal aastal ei kaswanud wili, enne nad ei olnud ka mitte rikkad olnud; juba sügisest saadik hakkanud nad wara sööma. Kui nende omal kõik otsa lõpenud, hakkanud nad naabrite käest paluma.  Külamehed annud esiotsa, aga pärast jätnud nad andmist seisma, sest kõikidel lõpenud otsa. Häbi olnud paluda. Kõikidelt  oli mõlgu wõtnud raha jahu ja leiba. Mees otsinud tööd, pole kuskilt leidnud. Ühe päewa tee tööd, kaks otsid. Wanamoor weikese tütrega käinud kerjamas. Noh, siiski saanud maewalt läbi, lootnud ikka uue lciwani elada. Aga kewade poole ei andnud enam keegi kerjajatele; just sell ajal juhtunud ka haigus. Mis meil teha oli? Ühe päewa sööme, kaks söömata. Hakkasime  rohtu sööma. Kas rohust, wöi Jumal  teab, mis asjast jäi naine haigeks. Pärast naist jäi ka mees haigeks. Wanamoor  olnud üksi meel jalul, aga nälja pärast heitnud ta ka maha. Maike tüdruk üksi kartnud kerjama minna. Saadetakse naabrite juure ei lähe, nurgast ei tule wäljagi. Heile tulnud naabri naine waatama, näinud, et nad haiged, nälginud ja läinud jälle ära. Naabri naise oma mees läinud ära, näljased lapsed jäenud järele. Nõnda olime meie siin  ootatasime  surma. Elisei kuulis nende häda, mõtles, et päew meel siin wõib oodata ja jäi öömamajale.  Teisel homikul üles tõustes, hakkas ta maja tööd toimetama nagu oleks ta ise peremees olnud. Wanamoori abiga pani ta leiwa juurt, küttis ahju ja wäikese tüdrukuga läks ta naabrite juure muretsema, mis tarwis oli. Majas ei olnud midagi, kõik oli ära antud, riided ja muu maja kraam. Elisei muretses kõige eest, mõne asja tegi ta ise, teise ostis ta. Nõnda elas Elisei nende juures kolm päewa. Wäike pois sai paremaks, aga tüdruk oli päris rõõmus, iga asja juures awitas tema Eliseit ja jooksis ta järele hüüdes: onu! onuke! Wanamoor tõusis ka üles käis, külas. Manamees hakkas ka juba toibuma. Üksi perenaine oli meel maas, seegi ärkas kolmandamal  päewal üles ja küsis süüa. Noh, mõtles Elisei, ei ma wõinud arwatagi,  et siin nii palju aega ära wiidan, nüüd tarmis minema hakata. VI. Neljas päew oli Peetri Pauli päew; Elisei mõtles, et jäen weel päewaks siia pean rahwaga pühad ära, osta neile midagi  pühadeks ja õhtul hakkan minema. Läks külasse, ostis piima, walget jahu ja raswa. Wanamooriga seltsis keetsid ja küpsetasid nad. Teisel hommikul läks Elisei kiriku, tagasi tulles pidas teistega püha. Sel päewal tõusis ka perenaine üles ja hakkas käima. Peremees ajas häbene ära, pani uue puhta särgi selga, mida wana« moor oli puhtaks pesnud, ning läks külasse rikka talu poja juure armu paluma. Rikka talupojale olid põllud ja heina maad wõla eest ära antud, ta läks paluma, ehk annaks heinamaad jälle tagasi. Kurwalt tuli ta õhtul tagasi, wesi silmas. Rikkas ei ole annud, ütles: too raha. Elisei jäi jälle mõtlema. Kmdas nad hakkawad siin elama? Teised lähemad  niitma, nendel poole midagi niita, heina maa on ära müüdud. Tuleb rugi leikus, teised hakkawad wilja koristama, mis neil leigata? midagi: nende põllu jägu on ära antud rikkale talupojale. Kui mina ära lähen, siis jääwad nemad waeseks. Elisei mõtles, mõtles ja ei läinud ära, jättis minemist homikuks: Läks õue magama, tegi palwet, heitis maha, aga uni ei tulnud  mitte pääle. Elisei jäi mõtlema: Minema hakkata on tarwis on küll raha ja aega raisatud, aga inimestest on ka kahju. Aga kes kõiki jõuab awita. Tahtsin wet neile tuua, wiilukas leiba anda, aga nüüd, kui kaugele see juba läks. Nüüd on tarwis heina maad ja põllud tagasi osta. Osta põllud tagasi, osta jälle lastele lehma, mehele hobust, et wilja wedada. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Paari nädala eest oli linna ligidal olewaZ Kellamäe kortsus merine taplus lahti, kunas paar meest üsna koledad haawad saanud; teise pääle oli kord elu lootust wähe, aga hakab nüüd jälle toibuma. Et see pimedas kojaS sündinud, ei ole keegi lööjaid tunda wõinud. Millest seo tüli sündinud, ehk kes need mõrtsukad olnud, ei ole praegus weel teada. Politsei uurib hoolega taga. Hoiatuseks rahameestele. Igal pool on rahamehi, ka neid kellel seda mitte ei ole; niisama on neid mõlemaid ka Saaremaal ja Kuresaares. KeS omaga mitte hästi läbi ei tule, see laenab teise käest, aga rahalised toimetused peawad ikka korda mööda edasi minema. On wäga hea, kui üks teist aitab; aga see on ka hea kui laenaja jälle oma mõla ära maksab. See wähendakS palju tüli ja kohtus käimist meie rahwa seast. Praegus elab siin linnas inimesi, kes maalt mõne rikkama talumehe käest juba mõni hea sada on laenanud,  kelledel tagasi maksmine tõesti wõimata saab olema. Linnast ei saa nad, sest et neid juba tuntakse, kunas maal küllalt niisugust on, keda nad oma wõrku saamad meelitada. Hiljuti wõinud üks K. kihelkonna mees oma raha hoiukassast ära ja annud ühele; wist armas ta, et see raha nüüd kindlama koha piiäle saab, aga wale, wend! Kui mitmed on niimoodi juba ilma jäänud ning kui mitmed meel saamad jääma, keS mitte ettemaatlikum oma rahaga ei taha olla; sellepärast olgu need read hoiatuseks rahameestele! UuS kerjamise miis. Mida kauem ilm seisab, seda targemaks lähemad inimesed! Nõnda on Kuresaares praegu mõned noored mehed une kerjamise wiifi üles leidnud, mis mitte kopik, waid rubla haawalt korraga sisse toob. Sellel taimel on mehi, kes tõesti tugemad ja prisked on, aga ci miitsi tööd tchja ja nüüd hulguwad nad majast majasse, sakste käest abi palumas, et nende! suured „õnnetused" kaelas külmad, millepärast waesuS wäga suur olla. Mõni palub päälegi lapse „ristimise tarwis" raha, kunas helded inimesed, lcs midagi paha ci tea mõtelda, ka annawad. On raha käes, siis läheb ta kõrtsi ja ei tule enne säält, kuni wiimanc kopik on nahka pandud ja teise päewa on seesama laul jälle lahti. Soowida oleks, et andjad nende waStu natuke sitkemad oleksiwad ja mitte niisugustele „kerjuStele" joomise ja tülitsemise tarwis raha ei annaks. „Kes ei taha tööd tehja, see ei pea ka sööma", ütleb ivana sõna ja nemad täitwad seda sõna üsna täiesti, sest söömine on kõriva asi, kui aga „juua" saab ja seda peawad nüüd heldemad neile muretsema. Olge niisugustega ettewaatlikumad! Paari nädala eest leiti Sauera küla-meeste metsast, heina küünist üks mees, kes ennast oli ülespoonud. Arsti arwamise järele olla ta juba ligi 4 kuud sääl kolkunud, kunas taewa alused linnud ta palge nõnda ära oliwad söönud, et teda kuidagi enam tunda ei wõidud. Teda sai linna toodud ja hospidalis lahti lõigatud; aga mis teda senna rippuma ajas, ei ole praeguS teada l Meie saime järgmise kirja: Saaremaa meestele saare päält. Enne kui oma asja südame päält ära räägin, pean Saarlastele awalikult tänu andma. Nad on wirgemad olnud kui mitme muu koha rahwaS, nimelt rahwa mõistatusi  ja muud wanawara korjama. Mitmed kaunid korjandused olen ma Saaremaalt saanud, nagu Kaarmast, Poidest J. Trulli käest, Walljalast kurdi Mihkel Kolme käest ja Kärlast. Kärla mehed on iseäranis agarad olnud korjama, nagu nimelt usin K. Loiken ja siis köster P. Südda. Wiimase käest olen suure kimbu wanu mõistatusi ja wanu juttusid saanud, mis ta hoolsast korjamisest  elawat tunnistust annawad. Tuhat tänu kõigile Saarlastele nende waewalise töö eest! ' Nüüd aga tuleb minu palwe. Pärast minu „Eesti rahwa mõistatuste" esimise jäo ilmumise, on wanawara korjamine hoolega edasi läinud ja mulle umbes 1000 mõistatust kätte saadetud, neist hulk ka Saaremaalt. Aga nagu ülemal olemast aruandest näha, puuduwad Saare- Naljanurk. Meie asa laps. Juku: Isa, osta mulle ometi suhkru-kooki! Isa: Ei, poja, seks pole mul mitte raha. Juku: Aga isa, kui sul mitte raha ei ole oma pojale üht suhkru kooki oSta, siis poleks sa parem naist wõtma pidanudgi! 1892 U 6 Saarlane