Saarlane 8° 10. TeisiPSewal, 7. Märlsil 1895. XII. aastakäik. „Saarrane" - Saaremaal a-S!as. l rbl. 80 kp. Pooles aastas t .. 38 „ Ilmub igal koifip^67Vt»k. Knresaares kaubauulitfäö nr. 17. Saarlase toimetusele. Knresaares. --5.- UleSldinc pilitilia lljllleht maa- ja lianarahmalt. UW Tähelepanemise wäärt mõte. Hckaari aasta eest teadustas «Saarlane", et Saaremaa karskuse seltsil nõuu olla enesele maja ehitada, kus ka maalt linna tulnud walla ametnikud korterit leida wõiksiwad. See mõte karskuse seltsi poolt oli küll täiesti kiiduwäärt. Aga kui meie praegus ligemalt asjalugu järele waatame, siis jõuame otsusele, et meil selle mõtte teoks saamiseks wäga wäbe lootust on. Karskuse asjust Võetakse siin kidewasti osa, karskuse seltsi poolt antawad pidud toomad mähe sisse. Millal saab siis sellkombel seesugune suur summa raha kokku kogutud, et selle eest maja wõiks ehitada? Ka minema! aastal oligi meel selleaegse karskuse seltsi esimehel hr.baronSasi'il see mõtte —tähendatud mnja asutada olles. Nimelt tahtis ta Saarema priiuse laulu-peo läbi selle mõtte teoks saamisele  aluse panna. Laulu pidu puhas sissetulek pidi tema arwamise järele kasude pääle pandud saama, sellele summale aegajalt  raha juurde pandama ja kui sellkombel kohane summa kokku korjatud oleks olnud, siis pidi maja ehitamisega pääle algatama, see hr. baron Sassii kaunis mõte ei leidnud täideminemist. Juba enne pidu proteSteerisiwad  suurem osa pidu komitee liikmetest selle plaani wastu, pidu puhast sisse tulekut ei tahetud sugugi karskuse seltsi hääks andagi, maid selle üle, mille tarwis pidu läbi sisse tulnud raha pidi minema, tahtis pidu toimckond ise pärast pidu otsust teha. Pidust aga ei tulnud kopikudgi puhast kasu, wäljaminekud matsiwad sisse tulekud enese alla ja nenda ei jäänud ei ülemal nimetatud  maja ehitamiseks, ega ka komitee liikmete  otsustamiseks mitte midagi järele. Seesuguse tähtsa mõtte elule kutsumise tõttu olcksiwad pidu kordaseadsad küll pidanud natukese kokku hoidlikumad olema! Kas karskuse selts meel edespidi seesugust suuri pidust toime saab panema, ehk kas ühelgi pidul niisuurt sissetulekut (pääle 700 rbl.) saab olema, on teadmatuse warju all ja sellepärast on nii kui juba ööldud nimetatud maja ehitamine karskuse seltsi poolt weel maga küsitaw. Seesugust kohta aga, kus walla ametnikud linna tulles korterit leiaksiwad, on hädasti tarwis. Igaüks  teab jo kui kardetaw ja häda ohtlik öökorteri  wõtmine wöõrastcmajadcs on. Paremates  kohtades aga korterit wõtta on enamisti  wõimatu. Et seesugust maja muretseda, selleks wõiksiwad aga kõik Saaremaa wallad ühel nöuul wäga hästi korda saada. Ehitatagu üleüldisel kulul Kuresaarde seesugune maja! Saaremaa 18 wallale ei tuleks kuigi kallis maksma. Teiseks wõiks ka sellega sell teel weel odawamini walmis saada, kui Kaarma- Suure walla majas, mis lähemas tulewikus Kuresaarde saab ehitatud kohased ruumid  maalt linna tulewate walla ametnikude tarwis saaksiwad tehtud, mille tarwis iga wald seda wõrd tasumist K.-S. wallale ehitamise  kuludeks wõiks anda. Sell kombel saaks siis wäikese kuluga üks töö korda- saadetud, mis omalt kohalt wäga tarwiline ja kasu toodaw saab olema. S. Palk Ilu ju süda. Sl K. Lõikelt'! uudisjutt. 2S. Lähme nüüd selle õhtu juurde jälle tagasi, kus Leena Mihkel Armweldi kätte wahelt ara lippas. Suure ähkimisega jõudis ta wiimaks kodusse  ja ehk ilm küll käre külm oli, siisgi oli Leena pää üsna higist märg, sest ta oli suurema oss teed üsna pool jooksuga üra käinud. Rutta puges ta woodisse, aga magama ei wNslld ta mitte jääda. Ikka ja ikka kerkis Mhkel Armweld temale jälle uuesti maimu silmade ette. Tema ilus ja sirge kuju, tema elaw kõne mis, tema uhke ja läbileikaw pilk, need ci kustunud enam Leena meelest. Mis pidi see tähendama? Oli Armweld temale siis korraga nii wäga meeldinud. Jah, seda ci teadnud Leena isegi. Ta tundis SM oma hinge sees ühte hirmust tormi, mis tale kuidagi moodi enam rahu 'i annus. Ta mõtles igasugused mõtted lSi ja tegi kõiksugused plaanid omale ette, aga stiSgi ei saanud ta sugugi parema järje püüle. Ühelt poolt hüüdis hääl tema sees: Ws «mast Pauli wastu truuks ja ara lase Mihklit ennast eksitada! Teiselt poolt kõlas see jälle: jätta wiletsat Pauli maha ja hakka Mihklit armastama, kes sind palju rohkem õnnelikuks teha wõib! Mis pidi ta nüüd tegema? Kas ta pidi tõesti Pauli maha jätma ja Mihklit armastama hakkama? Ei seda ta ei möinud teha, sest siis ei oleks ta muud olnud, kui petis! Pidi ta aga Pauli ikka edasi armastama ja Mihkli armastust  tagasi lükkama? Ei; seda ta süda talle ka ei lubanud! Aga mis siis? Need kaks asja temal ju praegu walida oliwadgi, ja kolmandat enam ei olnud. Öö otsa lamas Leena ilma uneta woodis ja oli homikul, ülesse tõustes kurb ja tusane. Wanemad küsisiwad tema käest küll mitmet moodi järele, aga Leena ei wastanud midagi õieti, mis asi teda waewas; ta ütles ennast aga mähe haiglase olewat ja nõnda edasi. Wiimaks astus ema Anna Leena juurde, wõttis mõlema kättega tütre kaela ümbert kinni ja hakkas teda oma libeda sõnadega ühte ja teist moodi meelitama. Aga ütle armas laps, ütles ta paluma lahkusega tütre otsa waadates; mis sull ometi wiga on ? Haiglane ei ole sa ju tõesti mitte, seda ma näen. Ära küsi minult midagi ema, ütles Leena. Ma olen aga mähe haiglane ja muud midagi. Ei, ei, see ei ole mitte nõnda! ütle aga mis asi sinule juhtunud on? Mis asi piinab sinu südant? Ütle, ütle, ütle oma emale kõik! Ma ei wõi aga mitte ütelda. Ütle aga kõik! Oleks see küll, mis tahes, ma ei saa sinuga mitte sellepärast enam kuri olema. Kas tead ema, eila õhtul juhtusin ma Mihkel Armweldiga tee pääl kokku, kui ma oma sugulaste juurest kodusse tulin? So! Mis ta siis sulle rääkis? -- Ta rääkis mulle omast palamast armastusest ja maalis seda nii elawalt mulle silmade ette, et ma Leena jättis järsku juttu seisma ja waatas ema otsa. Noh, mis sa temale siis ütlesid? Kas wõtsid tema soowimisi wastu? Ei; ma sain aga ta jutu üle nii kahtlaseks ja ei tea praegu õieti midagi. Ma olen nii 101 l ja juhm . . . Kas sa teda armastad? Ei! Ma ei wõi teda armastada! Siis armastad sa ikka Pauli? Ei! Ma ei tea mitte. See ei ole aga mitte õige, armas laps, et sa nii kahe wahel oled ja sellega oma noort südant piinad! Sa pead Pauli katsuma unustada ja see oleks ainus õige tee, mis sind sinu piinast päästa wõib. Saab näha, ehk ma teen seda. Wõta minu nõuu kuulda, armas laps! Seda ei pea sa ialgi kahetseda saama. Isamaalt. Kuresaarest. Kuida kuuleme, saada Saaremaa karskuse seltsi poolt lähemas tulewikus hr. Kitzbergi kirjutatud näitemäng  „Punga-Aart ja Üba-Kaarel" mängitud.  Nii kui seda mängi enne Kuresaares  weel ette kantud ei ole ja et igal pool selle mängi ettekandmine rahul olemist on leidnud, siis loodame, et see mäng siin õige rohkesti kuuljaid enesele saab leidma. Ühel Kuresaare linna kaupmehel on maal päriseks ostetud talukoht. Et aga kõik need mitte walla liikmed, kelle käes walla maast platsid pruukida on, walla liikmeteks saanud armetud, siis arwetakse ka nimetud kaupmees wallaliikmeks ja peab selle läbi ka walla liikme kohuseid täitma. Nõnda peab tema ka walla täis kogule ilmuma, mida tema aga paaril korral juba teinud ei olla. Seesuguse ärajäämise eest olla ta juba paar korda ühe rublaga trahwitud. Kord olnud koguni walla meestel  nõuu, nimetatud kaupmeest enesele wallatalitajaks  walida. Keegi puusepp K. saatnud siin oma 15. aastase tütre poodi. Uulitsa Ml, mida mööda tütarlaps läinud, mänginud mõned poisikesed lumega. Üks neist 12. aastane J. S. wisanud ka mööda minijat