Sakala .M 36. Wilwidis 9 SeOtemxi knn I^9-1. !«>. Wmub igal kolMßpõewal. MmetAtuste korpnSrida ehk selle ruum «Nksab wnmse lehe küll? peal 4 kopv lehe eesotsas. Il» tgp. Hagedavultt kuulutüiav lamvap opa»vP»»alt. Toiusetttse «dress; »SM!a" tpzmemsele WMnpiS. We»e keeli: Li. ~LAtiSAÄ" ö'!» „Sakaltt" o»stahi«d (pooltoiseS poognaS:) Postiga 3 voslita 2 rbl., üvto» Poole aasta hin-: Postiga 1r» 70 kop., postita 1 rbl. Sb 100. Weerans aas as: Pbstiga 1 rdA postita M kop. Üksik nammer maksab: Toimetase? l», majal i lsp. Iga tellija, kes kümme lehte tellid, saal» ühe ilma hia ala ehk l 0 prots. Ädressid valutakse selge?: kirjutaba Poliitika, kirjanduse, põllu- ja käsitöö ajaleht. ' ' Wäljacnidja ja J. Peet. .... ...... ....... Tel lrm i s i j a V«« l nt si wöta w a d w astn : ?-ftk tu « ü. M. Var«S'e pasMStuppod; Tallinnas: Busch'i ja Jakvbsvlü  WSluatuvSkv;' Raplas; 'tgpp,n. Saarmattu; Keilas: Räqas'  Hkh- u-S: >' >A iApMeKM ja Rähringi raamatupoed; Tor, s: kaupm . Lmdebaupi; Sindis: K. Arrjchbanm;  jaamapi,  taja H, Ljmherg; li i»gj s: kaupm. T. Tau maun ja P. Attaza; Haapsalvs: P. Ktmbetill Anlesfaare 6: Th. Lang'r raamat upood Äa.r,ira»p 3. Kuusmanne Rätivxrrs: P. Swa raamatukauplus ja W«rtvija> 3. Johanson Mas uulitsas Harju-J q a n i s: l?oliõp. H. TiebecmauA; ,W õru s: J. Bsclrose raamatupood ja kaupm. J. MSttus; Äa laa  J: N. Ruvplsfi vaamatuvvod; Paid es: Seidelberg; Hallist e-R istil: J; -Hmw?a< ksis: H. Wink; K a rkji-Ä»nja s: kaupmees J. Toomberg; Piu st)^V«k.4:Hll i stw er e-J mawe re s: kaupm. J. Mess; K v o-Oomeweres: H. SiÄpMrus a a re-W Sh mas: T. Allu; K r u»i o l.ila a rel Dsi) u: tl kooliõp, A. Jaakjvn. S. - 3 aa- »i s: kaupmees Hakkaja; S. - Kõpus: J. Reimann; Kaa rli S: P. Jllus Holstres: wa-takcrj. J. Raudsepp; Tuhalaanes: kaupm. Nor.uau. W.-Su, sl epis: wallaltrjutaja Kuu; Wi Naudis peale lehe toime tuse: H. Lõokese sa A. Rennit i raamatupoed, A. Peet, J. Kiis; J. Rebane A. Raber. Lätikeel Eesti perekondades. Selle pealkirza all awaldah „Baltijas Westnesis" jätgmise juhtkirja ja, et ta enam ehk wöhem meile niisama tähelepanemise wäärt vu, W qwaldame teda weidi datult-ka. pnlä äüustatud lugejatele. ' „PepekoNtlä ehk waulili tähtsusest ei ale raske aru sqädg. Kpdanik, kellele määratud on pärastises elus "tähtsaks mcheks saada, saab oma elu esimest alust, Ma tnlewjku nurgatuvi rüpes, isa ülevaatusel ja ema . hoolel, Him. perekonna rüpes jaamad läpst pehme südamesse mälestused, mwa mingisugused juhtumised pärastises elus kustutada ei snM, Siin omandah ta tahtmist, läheb kas paremale ehk pahemale toole, Sellepärast Plämad perekonna malitse sejap, mammad mgljuste sellepeale waatanm, et Zleude MejapM uenhs aunga kannawad,  et maailm nende baid lapsi õnnistades  ühes kä nende wänemats nime ja mälestust onmstah, Wanemad piawad sette eest hoolt kandma, et nenoe laste südamesse  kpigiti hea leeme külüud saaks, mis tulewikus priskeks puuks kaswadg ja Malikult  wilja wõiks kanda. Ühe spltqgq ütelda. Läti waneinad piawad hoolt kandma, et Läti perekond Läti perekonnaks jääb. Aga mis on siis Läti perekond? Kas niisugusid üleüldse olemas, missugustesse liikidesse neid jaotada tuleb ja mis on need nurgakiwid, mille peale niisugused perekonnad oma koda on ehitanud, mis on jnureo, mis teda kinni ja paindumata hoiawad,  tui ka tema piiädeMe mustade pilwede sarnased waljud tormid õnnetust tuna ähwardades  mässawad? ' Küsimise peale, kas meil õiget Läti perekonda  on, pmb wastama, ei on küll. Oigeid,  rikkumata Län perekpndasid leiame. maalt, kus rahwa meed niisama Mnamta ja terwe on, nagu ienM mack/phk' jtt kus meelituse naeruwäärillfeM kadnkasaksastus,  mitte lahket MstuwötMt muidu wöoraste wastuwõljaie' juures ei leia: Aga ka linnades, kui k.i attba, leiame Läti perekondasid,  kui ka Lätlased! seäl nii arwalt ei ela. Aga paraku on linmdes Läti perekonnad  tükeldatud, ühendusel, ühisusel kokkukõlal,  mis tubli perekonna ümber piaks hakkama  ja tema lnkmed koos i hoidma, nagu rahutäht ilus Mkerkaar nähakse ühte Laema kaart töisega ühendamat, mõnikord linna Läti j^rekandades mitte asupaika.  Perekonna ühenduse juurde tuleb Mne perekonna keel armuta. Nüid juhtub aga, et isal mähe oma leste eest wõimalik on muretseda, ema unustab jälle, et tema püha kohus on isa ja ema aunslada, oma isamaast ja emakeelest lugu pidada, et ka tema perekonna juures lubamine täide laheks, et ta käsi hästi täiks ja La kaua elaks maa peal. Ta unustab, et ta kohus on kõiae pealt oma laste südameid harida. Waata, süda ei armasta pettust, walskuft, ta tahab loomulik olla. Aga see on wastu loomust, see on pettus ja walskus, ole täis jagamata  armastus, seal ei ole mitte terme ema süda juures, kui ema oma lastega töises  keeles räägib, kui settes, milles tema ema talle seda kuldset õpetust andis: auusta Ma isa ja ema, siis käib Su käsi hästi. Ktmrt osa meie linna Lati perekondade kee- H: tumestab Saksakeel, olgu see ka nii ri- Wud ja wilets, et häda kuulda ja kus loonriäik  Läti perekonna keel kui mõõra warju asi tunneb vlewat. Kõige wähem lõbu vn seal isal, kes sagedaste hea Lätlane on. Äkgew sugu on ikka oma iseseismuses mõnikM  kg tngewam, kuna nõndanimetatud õrn- Mgedaste oma esimese sündimise õiguse leeme wastu wahetab. Rohked tööd, MWttga mees koormatul), ei luba teda lapsi Mt tahtmise järele kaswatada. Kui nukker eNsle ta, kui ta raske päewa töö järele, Mutumall ilma kärast oma rahusodoümsse, oma perekonna Mralisesse ringkonda tuleb, et seal omaküte kestel end kui omane Luuda, jeal tagasihoidmata, wahalt oma maha isa- keelt rääkida. Ja seal tunneb La Mda kui wööra olemat; tal ei ole õnne end rahnsadamas tunda: seesama kohama mere laenate kohisemlne löoh ta kõrwn, ti tunneb  end selllsama maailma turu peal olewat, ainult maitsemas kohas; tema lapsed, tema armsad kallid lapsed, tema perekonna nimekandjad,  ei kutsu mitte seda keelt omaks keeleks, mida isa armastusega omaks nimetab,  jah mõnikord ei oska laps-d isegi oma isa Lätikeelset perekonna nime õigeste wälja rääkida! Aga Jumala pärast ärgu mõistetagu nnnd mitte wõõriti! Ärgu arwatagu, et ma nõuan, et Läti perekonna liikmed ühtegi töist keelt ei piaks rääkima, kui ainult Läti keelt. Ei ilmaski! Just ümberpöördud, ma soowin, et Lätlased mitte ilmaasjata wiste rahwaste poolt awaldatud arwamist ei kannaks, er nad kergeste tõisi keelesid kätte wõiwad õppida.  Ja tõisi keelesid kätte õppides on tungiwalt rääktmise harjutust tarwis ja ses woib lõige paremini perekonnas sündida, kus wigasid ei naerda, waid neid parandatakse.  Aga iaal asjal oma koht. Nõnda olgu ka Saksakeelel Läti perekonrckls oma koht, aga ta ei tohi Lutikeelt omast kohast ära tõrjuda. Keegi Saksa luuletaja laulab, et tal iga keel ilus olla; tahta ta aga armastust  awaldada ehk Jumalat paluda, siis olla see tal ainult emakeeles wöimalik. Ja mispärast nõnda? Muidugi teada sellevarast, et uiu kõik kate ära piab laugema, et siin kõik õige ette ilma pattuseta ja kawaluseta piab astuma. Jumalakartus on kõige tarkuse alus» kõige perekonna hea käekäigu pää-asi. Jumalateenistus  iLiudigl! Läti perekonnas selle-' pärast Lätikee!?s. Waue.nad piawad hoolt kandma, et kõiki perekonna' liikmeid, tarmitagn  nad tööpäemadel üks ühte, töine toist keelt. Jumalat auustodes jälle üÄ keel ühendaks, milles nad kõige esimest petust  saanud ja millele nad palju tänu mõlgu on. Siin ühendab perekonna liikmeid üks Waim ja üks keel. Kui ilus on niisuguses majas, kus hästi kooktcuud lapsed üheskoos oma tubliste haritud manematega omaS armsas emakeeles omad südamed Kõigewägewama  poole ülendawad! Mul oli õnn paaris niisuguses haritud majas ühistelt emakeeles peetud Jumalateenistustest osa wõrta. Kui kaunis on siin olla, kn wägu siin süda kosub, iui tugema tunneb niisuguse Lõbu ja teaduse jagu. l) Kirja kangelane. E- Werneri jutustus. pealt piavte kätte katsuma saada, kuhu M? jee waimulik oma kaswandiluga ou saiuud,"  ütles neiu kindlal,. „Tema endljest elukohast piame seda järele küsima, wahest ehk teab seda mõni ometigi. Ei lähe see korda, siis tuleb see kalamehe poeg ülesse otsida,sest wäga wõimalik  on, et ta oma kasuwennaga kirja wahetuses, ehk muidu kuidagi ühenduses seisab. Igapidi on aga korra leitud jälgi lärmis hoolega kinni pidada." „Seda arwan minagi. Ma tahtsin aga ainult Teiega kõnelda, et siiS järele kuulamist seda suurema  hoolega ette wõtta. Aga weel midagi. Teie kindla joomi järele ei ole mina isand Alisonile sellest asjast sõnagi lausunud ja temal ei ole aimugi,  et üks wlewane onu weel kuskil Mmas wõiks olla. Kas ei oleks nüid mitte aeg tKa as' jaga mtwaks teha?" „El!" kostis Jane iseäranis karedalt. „Mitte enne, tui meil kindel teatus käes on. Aitajat temast meile ei saa ja hea silmaga tema meie püidmiste peale muidugi ei omata, mis läbi tema wõimatisel miisil voole oma tulemusest waraudusest möib kaotada, mida ta terwelt loodab saada." Neiu heal kõlas töisiti, kui muidu ja Atkins pani seda tähele. . „Mis Teil Henriga ees on olnud ?" küsis ta. „Ka tema oli pahas tujus. Kas Teie tülis olite?" „Ja!" tunnistas Jane otsekoheselt, aga karedalt. „Mina haawasm teda!" „Ja tema ?" „Tema?" Neiu kortsutas polgawalt huuli. „Tema andis järele!" Atkins tõmbas kulmu kortsu. „Waadake rohkem ette, Jane!" manitses ta. „Mson ei ole mitte mees, kes haawamist andeks annab, ka Teile mitte. Silmapilguks ivöis la seda ära kanda, aga mitte unustada ja sellepärast saate ükskord wistisle kannatama. Mina tunnen teda." „Mina kah! Olge mureta Atkins, sarnast kätte - maksmist mina ei karda, ega auusta ka mine." „Hoidke, et Teie seda tooni wähemalt tema wasm ei tarwita! Selle läbi wõiks Teie asi wahest  toguni kalki jääda." „Waewalt küll. Isand Alison teab, mis mina temale wäärt olen." Atkins raputas pääd, sest nõnda ei olnud la oma kasulast enne weel näinud. »Teie teate niisama hästi, tui mmagl, et Alison  Teid kõigist hoolimata suski armaStäb, ja la ilma Teie waranduseta armastanud oleks." — ja, aga kas ka kihlanud ?" Selle peale ei teadnud Atkins midagi kosta. „lätke kaitsemine parem järele '" ülles Jane kibedalt. »Maa tean wäga hästi, keda ma tänama  pian, kui ma kord Msoui naine olen !" „Ega see Teile ometi mõni uudis ei ole?" küsis  Atkms wähe ajapärast pillamtsi. Teie seda siis niisama hästi ei teadnud, kui Teie wiie kuu eest oma käe temale lubasite? Ja kas Alison,— rikas pärija ja tulewane Alijoni kaubamaja oma- M Teie käest nijsama juglchk., oteks saanud, tui M aiuull kontori teender oleks oln"d?" Piste trehwas, Jane lastis silmapilguks pää longu, nagu oleks ta süidlaue. Temale tuliwad sõnad meelde, tüida la isale enda kihlust . teada oli andnud.. Siis oli see tema meelest nõuda liht ja steenesest mõista, nüid oli sellest ajast wiis kuud mööda läinud. Wiis kuud ja kolm päewa. „Nagu näete oli ka Teie juures rah tt wöimu," rääkis Atkins järele andmatalt ja halastamatult etosi. „Muidugi, sest isand Forest õpetas Tnd selge silmaga elu ja olu peale wuatama. Armastus  on asi, millega ainult rikkad inimesed uhkust wöiwad teha ja Alisonil oli tee oma walimise juures wõimalik. Selle juures ei tohi aga koguni mitte ära unustada, et raha enne kui pärast kõik rattad käima ajab." „Amerikas ja!" kostis Jane healeta. AlkinS mkutas õlanukke. „Siul Europas wõib tüllalt sarnasid luulelist päid olla, kes miljunist midagi lugu ei pia ja keS mõnele puru-rikkale pruudile tlma pikema jututa selga pöörab, kui see mõne wastumeelse sõna ütlema  juhtub. Kas Teie isand Alisonile ette tahate wisata, et tema selle poolest toist teed kõuuih  ? Siinsed mehed wöiwad oma wooruse-uhkuses  Jumal teab, kui suured kangelased olla, aga miljunäriks ei saa nad ilmaski." „Teil on õigus?" ütles Jgne äkitselt jääkülmalt  ja tõusis püsti. „Igaühele oma!" AtkinS waatas neiu otsa» naga ei saM ta aru, mis töine oma waslusega õige mõtles. Ta oli jälle läbi ja läbi miss Focest, telle rahu ükski rikkuda ei jõudnt d, ometi kõlas teotus neiu heales ja. et AMns täna temast üleüldse aru ci saanud, siis jättis ta sellekohased püidedki järele. Niisama Msti tõastG .wõtus ta põpest kirja' tasku wälja ja andis Jane kätte. „Mie oleme pääasjast Lorivale läinud. Siit leiate ennemalt tähendatud kirja ja koit muud paberid.  Waadake nad hoolena läbi, sus räägime õhtu edasi. Praegu pian ma aga kodu minema." „Tänan Teid!" ütles Jane temale kätt andes. „Ja mis minu täuase pahn tuju külge puutub siis ärge pange seda pikeumlt tähele. On wahest juhtumlsi, kus inimene muie euda Ae ei suuda valitseda. Head terwist seniks. Kui Atkins wäljas oli, jäi ta seisma ja raputas  weel korra pääd. On juhtumisi hm, «eidi imelik! Henril oa aimdused sa temal juhtumised, puhas asjad, uus waremalt nende utõleumte külge sugugi ei puutunud» Kõrvalt ütelda on Henril jelles öiguS, et Jane ennast muutnud on ja kui mina ka aimama maks halkama, siis ütleksin ma, - nende sõnade juures waalas AtKnS õige kurjal pilgul jõe pinnale, mis aia puude wahelt vastu läikis „et siin Saksamaa  õhus midagi järeldust lehvimas on ja et nende ära neetud Rein meile Vingerpussi ärtr mängib, enne kui kolme lugeda oleme saanud!" Ameriklasel oli õigus, kuigi töises mõttes, tui tema arwaS.. Atkins oli üsna ilma enese teadmata  prohwetite kllda astunud. heljub tõeste midagi ja just Aeim pärast peafis mürin lahti. PrantSlaue oti sõda tuukuauud, nagu wälk selgest taewast oli see leatus läbi haritud idna tcndaoud ja igal pool wagewat wasm - äratanud. Kõigis linnades, alewiteS ja külades Reini jõe ümberkaudu lõiwad mimeSle. meeled le-tium. seal weel enam kui kuskil mujal, oliwad neuurdt