Kus elab sinu ema? Siit mitte kaugel põik-uulitsa pääl, ütles pois käega näidates. Tema elab wäikcses toas ja maksab nädalis mähe üüri raha. Minu ema ei olnud alati mitte nii waene ja elasime paremme kui nüüd. - Noh, kuidas teie siis nüüd elate? Minu ema teeb wäikesi patju nõelade tarwis ja wahest kujub ka sukki, aga mina korjan konta ja nartsusid, mida mina pärast ära müün. See kott on täis, mida mina täna korjasin. Hea küll, waene pois, tule siia, ma katsun sulle midagi paremat anda, kui sinu kooruke on. Üksnes hoia ennast, et sind köögi tüdruk ei näeks, sest tema ajab sind siit kohe ära. Waene Jaan oli selle üle rõõmus et korra heasti lõunat süüa saab, lubas ennast ära peita, kui rott, ning kui ta oma koti oli wötnud, läks ta rõõmsaste hea tüdruku järele maaaluse kööki. Pane oma kott siia nurka, ütles tüdruk poisile tasakeste, ja ära näita ennast mitte selle mahe seina tagant, künni mina tulen. Jaan, kui tema üksi oli jäänud, hakkas oma ümber waatama. Suur liha tükk oli panniga tule pääl; tamme puust riiulite pääl, mis peaaegu seina pitkused olid, oliwad mitme sugused kausid, waagnad ja iga sorti nõuusid; läikiwad tinast waagende kaaned, mis walged oliwad kui hõbe, rip- pusiwad ridastikku walgeks maalitud seina Ml. Sell ajal kui pois kõikide nende asjade üle imekspanemisega waatas, tuli üks teine pois, kes temaga peaaegu ühe suurune oli, warguse pärast kööki. Tema waatas terawaste oma ümber ja kui ta kedagi ei näinud, läks kapi juure ja tegi ukse lahti; wõttis säält midagi ja pistis tasku; pärast seda pani pois kapi ukse kinni ning läks ära. Jaan nägi oma peidu paigast kõik seda, mis sündis. Seda lugu tahtis tema tüdrukule rääkida, sest et pois silma nähjes midagi kurja tegi ja selle pärast ootas ta tüdruku tulekut. Tema asemel tuli aga kööki pitk, punase põskedega  naisterahwas; see oli päris köögi tüdruk. Kui tema siin mitte kedagid ei näinud, hakkas tema käratsema. Aga kus on see tüdruk? Liha on sööks põlenud ja tema kaste ka ära kuiwanud. Kuidas moodi nüüd lõuna söök malmis saab! Kui tema seda oli ütelnud, läks ta senna koha poole, kus Jaan seisis ja kui haawa leht wärises. See on wäga kena! hüüdis tema, aga mis sina teed? waatad, ehk saaks midagi warasta? Ei, ei mu kõht on wäga tühi ja. . . . Ahaa, nüüd ma saan aru, sina tulid siis siit oinale lõuna sööki saama? Wõi siit, kas kuuled! Kohkunud pois wõttis oma koti kätte ja tahtis ära minna. Pea kinni, hüüdis wihane naisterahwas,  mis sull sääl koti sees on, waraS, Anna siia ja peasta lahti. Jaan tegi koti lahti, aga kui naisterahwas  nägi, mis sääl sees oli, astus tema tagasi ja hüüdis: kondid ja sopased nartsud kasi siit ruttu minema ja wii need kaltsud ära Jaan, teist käskmist ootamata, jooksis rutuste treppi mööda ülesse. Mis aga tegi tüdruk, köögi tüdruku abiline, sell ajal, kui pois kõik selle sõimamise pidi ära kannatama? Tema leikas külma liha küljest tüki wälja, tahtis seda teiwa pääle panna ja poisile anda, aga kui ta köökis wihase köögi tüdruku häält kuulis, kartis ta ennast temale näidata ning pani leiwa ja liha tagasi toidu kambri. Lähme nüüd meite poisi järele, kes tasakeste ja kurwalt koju poole läks. Kui ta tuppa astus, nägi ta, et tema ema mitte kodu ei olnud; ta pani oma koti nurka, aga ise heitis ennast hõlgede pääle, mis wana riidega olid üle kaetud ja temale asemeks oli. Häkiste tuli temale meele, et ta ei ole wecl waatanud, mis nende nartsude sees oli, mida ta omale tasku oli pannud. Ta tõusis üles, süütas küünla põlema ja waataS järele mis nartsude  sees pidi olema. Muidugi teada, oli seal raha, aga missugune, seda tema ei wõinud arwata. (Järg tuleb.) 80—240 rubla puhast raha wäljamaksetud saab. Põhjuskirjad selle matmise-kassa asutamiseks olla juba wäljakirjutud. EdeSpidi tahan auuStatud Saarlase lugejaid enam selle uue kasuliku asutusega tutwuStada, millest ka meie alamal rahwal wõimalik saab olema, tema odawama maksu läbi osawõtta. Meie linnas on küll juba üks niisugune kassa olemas ning teine, kelle põhjuskirjad nende päewade sees sisemise ministri herrale kinnitamiseks ettepandud  saimad, algab lootuse järele ka pea oma tegewust, siiski ei ole kõigil wõimalik nende kõrgema maksu pärast neist osawõtta, ja sellepärast oleks soowitaw, kui kord selle kassa asutamiseks üleskutse ilmuma saab, et ta siis ka nii palju liikmeid leiaks, et oma tegewust algada wõiks. Meie wäike linnake on praegus waikne kui surnu haud. Ei ole siin suuremad elu ega liikumist. Waresed ja warblased lcndawad päewad läbi uulitsatel ja sisimad mis pühkmetest sünnib suhu wõtta. Arma näeb ühte inimest uulitsal liikuwad, kcS nende rahu rikkuwad. Sellel taimel käib ka üsna wähe taluinimesi linnas, midagi ostmas. Alati kuuleb kaupmehi nurisewad, et ei tea kuidas „sehwti" tehja. Jah, maal on igas nurga ääres pood, mis peab inimene siis linnast midagi wiima, kui tal nma all on ja ka wahest odawamine juhtub saama. Linna elu on selle poolest ka waikne, et siin mitte midagi lõbustust ei ole. Muud meele lahutust  siin keegi noormees ci leia kui kõrtsist ehk trahteris. Ennem oli siin hoopis wähem niisugust  kohti, millepärast ka joomine wähem oli, nüüd on juba siin linnas pääle 40 niisugust kohta, kust seesugust jooki saab, mis meele mõistusele wiga teeb. Kõik tahawad müüa ja päälegi ka rikkaks saada ja saawadki ka! Seda moodi on siin wähe, et üks teise juures wõeraks käib aega wiitmas, seda ei sallita, mille pärast siis igawuse pärast muud nõuu üle ci jäe, kui mine kõrtsu, ehk sarnase kohta, kus luba on koos küla. Kas inimesed ei pea hukka minema! Igale poole, kus sa pöörad, säül on jooma koht oma lärmiga nina ees, muud kui mine sisse. Pääsed sa ühest mööda, juba tuleb teine, kuni wiimaks pead järele andma. Saab wahest ööldud: Käige ühe teise juures koos ja lugege kasulikust raamatuid. Ehk seda küll ka saab tehtud, aga ühel noorel inimesel jääb siiski meel aega üle, mida ta natuke luStilisemalt  tahaks ära pruukida ja et siin muud sarnast kohta ei ole siis läheb ta ise ehk ka teistega jooma kohta, mis teda jo muidugi ära rikub. Nii on siin sui kui ka talwe! Kuida „PostimeeS" teatab, hakanud üks Saaremaa mees, keS Wiljandis elab, tinarahafi  meisterdama, mis aga kohe üles tulnud. Mõned saanud ta saia müüjatele ometi ära anda. Ta kodunt leitud meel mitu niisugust raha. Noh, ega mehikesel umbes ka wäga kerge trahiv oodata ci ole! 22. Webruaril pidas meie tulekaitse selts oma pea-koosolckud, kus mööda läinud aastase tegewuse üle aru anti. Ka waliti mõned uued eestseisuse liikmed. 25 aastast juubeli päewa tahetakse 1893 aastal ära pidada, milleks aga ennem raha peab korjatud saama. Ka korjati sääl priitahtlikusi andeid, et loosi piletist osta, kus ka uinbes 5 rubla raha kokku tuli. Lõppeks lauldi riigi-laulu ja lubati kõik, nagu igal aastal, paari tunni pääle BürgermuSse klaas õlut jooma. Ansekülast. Sügisel wõttis Anseküla köster Fr. Süda ennast wanaduse pärast ametist lahti, kunas endine Tirimctsa koolmeister E. Ait jälle ta asemele sai. Soowime uuele köstrile jõuudu! Hiljuti ühendati terme Anseküla kihelkond suureks Abruka wallaks. Nüüd kuulukse mõnel wallal selle pärast nurinat olewat, et maksud liig kõrgeks minewat. (10 rubla hinge päält). Noh, külap asjad edespidi paremaks lähemad! Kurwastuscga teatatakse säält: Oh kui palju inimest on weel tuimuse unes suikumas iseäranis L. külas. Nad ci oska weel headest asjadest lugu pidada, maid püüawad ainult teisi oma ligimist laimata ja teutada. Iseäranis on mõned meie laulukoori liikmete ja üleüldse lauljate wastu wiha ja kadedust täis. Nende kohta luuletakse  kõiksugust laimu ja teutamife laulust ja juttusi, mis üsna häda kuulata. Lauljatel on üsna kole niisuguste seas elada. Oh et L. küla rahwas kordki oma rumalust märkaks! Kas poleks hoopis parem, et niisugused kõlwatumad mõtted ja jutud kauksiwad ning selle asemele kasulikud raamatud ja ajalehed elutsema hakaksiwad. Parandust!! Kunas teistest kihelkonoadest warguste ja paha tööde üle kaevatakse, on siin Anseküla pool üsna rahuline elu. Ei ole siin tünine weel mitte Margustest ega uSte lõhkumisest kuulda olnud. Selles asjas on Anseküla inimesed küll täitsa kiidu wäürt! Tallinnast. Kaks elust tüdinud inimest on üle minema! kesknädalal Tallinnas enese elule otsa teha katsunud, mis neil aga õnneks just mitte hästi korda ei ole läinud. Umbes lõuna ajal läks Tallinna kodanik Ferdinand S. Juhkentali,  ühe oma tuttawa soldati juurde wöersile. wõttis selle juures laua nua ja tahtis sellega oma kõri maha lõigata. Et nuga nüri oli, siis rabas ta käärid ja lõikas pahema käe elusoone katki. Soldati abikaasa appihüüdmise pääle jooksimad mitu soldatit aopi. wõtsimad enesetapjal käärid käest ja wiisiwad ta kõrwal olewasse latsaretti, kuS arst haawa kinni sidus. Sellesama päciva, pärast lõunat katsus 18 aastane ametniku poeg J., kes esimeses linnajäus nr. 171 elab, püstoli paugu läbi oma elu lõpetada. Kuul läks parem poolse kopsu tiiwa sisse, ei toonud aga surma. Haawatud wiidi hospidalisse. Mis põhjusel kumbki kätt oma elu külge pannud, ei ole teada. Wönnust. Wõnnu kihelkonnas Lindenhorsi  mõisas on kole mõrtsukatöö tehtud, mille üle Läti lehele „DeenaS Lapale" järgmiselt kirjutakse:  „17. Webruaril ostnud Wõnnu lihunik S. nimetatud mõisast neli siga, mida ta sääl ka kohe ara tapnud. Wiimse looma tapmise ajal on liha sisikonna  wäljawõtmise juures rikutud saanud, mille üle mõisa kutsar, keS sääl juures seisnud, naerma hakanud ja ütelnud: „Meie kokn-tüdruk oskab paremini tappa kui lihunik." Lihuniku sell saanud selle üteluse üle nnhasekS, haaranud kutsari kõrist kinni ja pistnud tale nii suure haawa külje sisse, et kops wälja tunginud, mille järele siis ise ära põgenenud. Kardetakse, et kutsar enam eluüsc ei jää ja õela lihuniku häkilise ja meeletuma wiha ohwriks langeb." Pcterburgist. Nagu „St. Pct. Wcd." teatab, olla Siber i-maale suure raudtee  ehitamise tarbeks uus ja suurte kapitalide üle walitsew seltskond kokk» Saarlane. 1392. Kö 10