rubla eest Siberi hõbedat ja kulda päälinna tõi, täiesti selgeks, et We. nemaa oma põues küllalt kallid metallisid  kannab. Kõige esimene hõbetoode  oli 86 puuda, mis keisrinna Jelissaweta Alekjander-Newski kloostrile  ühe kirstu tarwis ohwerdas, milles  õndsa würsti Aleksander Newski sõrm alal hoitakse. M. W. Lomonossow  walmistas hauakirja, mis hõbedasele kirstule, mis Lauri kirikus seisab, sisse graweeriti. Sel hõbedal vn tähelepandaw roosikarwaline läige. Kuuljale Akinthius Nlkititsch Demidowile,  kes Siberis esimesed rauatööwabrikud  asutas, tuleb see auu, et ta esimene oli, kes Siberis hõbedat  leidis. Kuna ta sagedasti Urali mägede taga oma wabrikutes kelas, sai ta tööliste suust kuulda, et Semipalatinski ümbrusel olewates tühjades  maanurkades, Kolõwani järwe ligidal, ennemuistsed tschudide (s. o. ühe Soome rahwa suguharu) metalli taewandujed Altai mägedes olla. Demidow  saatis selle pääle trobikonna  töölisi Dimitri Kosenoshkowi juhatusel sinna asja tõde järele kasuma. Kaheksa aasta pärast leiti Korablihi jõe kaldal hõbedanäolizj mulda ja selle pääle asutati 1742 aastal Smienogorski hõbedakaewandus.  Selle pärast, et keisrinna Jelissaweta  walitsuse ajal kalkide metallide  wäljakaewamine erainimestele mitte lubatud ei olnud, siis ruttas Demidow talle hõbeda- ja kullakandja mullapinna leidmise üle teatust saatma. Keisrinna käskis selle tõttu Demidowi poolt hõbeda- mulla sulatamise tarwis  ehitatud (Snabrauli ja Schulbini)  wabrikud riigiwalitsuse hoolde wõtta ja tõsise riiginvuuniku Demidowile  ja ta pärijatele kõik kulud, mis nimetatud wabrikdd teemad, tulewal  ajal riigikassa kanda arwata. Kroonlinnast. Tänawused liginemad  jõulupühad, jätawad meid pidu-õhtute poolest wist küll päris waesteks lasteks. Harjunud kombe järele oli meil endistel aegadel, mil Eesti seltsis magusamad tuuled puhusiwad  ja rahulisti ühes nõuus ja jõuus käsi käes töötati, alati jõulude ajal midagi kaunist maitswat pühadekosti  oota ja loota; kuid ajad muutümad!  Noh, mis sest ka imeks panna, et nii „kesa" pääle oleme libisenud; eks asjal ole ka omad konksud ja koogud! kõige suurem ja pahem wiperdus ei ole seltsil praegu korterit, kus pidusid pidada. Saksad tahawad kallist üüri ja ega's meil ka seda „wa puru" nii wälja pilduda ei ole. Kulub omalgi ära l Pole ka praegu meie meestel kasuliku  töö tegemiseks aegagi. Koosolekud  on meil igakord hästi tormilised. Wennad mõelge, mis pühakiri riigi kohta sõnub,mis ijekeskes riius -on. Uus aasta ligineb! Pühkige eneste seast kõik riid, wiha wälja, andke üks teisele wenna-käsi! Ühendagu  üksmeel kõiki kaunile tööle! Loodame, et see sünniks! -n- Warssawis on grahw Kizki päranduse küsimus suurt põnewust  sünnitanud. Grahw Kizki oli 1878. aastal ära surnud ja kõik oma Lublini, Sedlezi ja. Warssawi" kubermangus  olewad mõisad kui ka Warssawi linnas seiswad majad rahwahariduse  edendamise hääks ohwerdanud.  Muu seas pidiwad testamenditäitjad  ka Orlow-Murowani külas, kus pärandusejätja omal ajal oli elanud  ja surnud,, ühe „palee" malmis  ehitama, ja tema juurde „huwitawate  ja õpetlikkude, haruldasti leitumate  asjade" museumi asutama; pääle selle pidi testamenditegija tahtmise  järele selle „palee" kõrwale talurahwa lugemise- ja lõbukoda ehitatama,  kus pääle selle ka põllutöö asjus õpetust mõiks saada, siis meel külakool ja kaks warjupaika: üks waestelaste tarwis, teine aga „elusaatusest  wintsutatud inimeste hääks ja wooruslikkudele abiandmiseks." Grahw Kizki pärandus kannab aastas 16,000 r. rubla puhtaid intressisid, ja sel kombel on siis see terme kapital wiieteistkümne aasta jooksul kõige wähemalt  240,000 puhast kasu toonud. Mille pääle on aga testamenditäitjad selle suure rahasumma ärakulutanud? Õrlow-Muromani külas on üks koolimaja  üles ehitatud ja. . . muud midagi. Selle eest on aga mitu kümmend  tuhat rubla ühe toreda hoone ehituseks Rõtschka külasse Galiziamaale  saadetud; ka olla Sobeschino külas eeskujuline karjamõis asutatud ja säälsamas saada 25 kaswandiku tarwis põllutöuline kool awatud. Kodumaalt. Kuremäelt (Pühtitsist) kuulutan  ma jõuluks suurt rõõmu, „mis kõigile rahwale peab saama" : Ajalehelugemine  hakkab siin maad wõtma! Minewal aastal asutatud posti-osakond,  kadunud kubermangu > ülema Schahowskoi mälestus, pani uue moe maksma. See uus mood käib küll mitmele isa-isa moodile põigiti wasta, aga mis sa teed selle uuema ajaga ja noorema rahwaga, ei muud kui anna raha ja las' loewad! Üks siit nurga rahwa juht-sõna ütleb: „Mis ma sest saan, et lehte loen, parem wõtan käraka wiina!" Aga mõned wõrukaelad pöörawad juba asja ümber: „Mis ma sest saan, et wiina joon, parem loen ajalehte!" Tänawu loetakse siin kõige rohkem „Wirmalist" ; et post siia 4 korda nädalis  tuleb, tellitakse tulemaks aastaks agarasti päewalehte „Postimeest." Peaks see kaunis ja kallis „uus mood" siinseid moodisid õige rohkesti häwitama, mis kaks kõrtsi, Lähtepää ja Raudi, ammust ajast siinse rahwa hulka külwawad. Wiinawabrikute omanikud maksawad wiina-kartuliteft oma suguwendadele mõisnikkudele 1 rubla tündri eest, aga talupoegadele 80 kop. Walgete  sööma-kartulite „Jmperatorite" eest, mis eestlased ise üles ostawad ja suurel mõõdul Peterburis ära kauplewad, maksetakse waksalis 5,40 kuni 1,50 kop. tündri eest. ch Sõnumid Tallinnast. Wene klubis oli pühapäewal  17. skp. teine perekonnaõhtu.  millest pääle muude ka Eestimaa  kuberneri herra oma kaasaga ja Eestimaa rüütelkonna päämees baron O. Budberg osa wõtsiwad. Kurjatööd. Polizeimeister  leidis, et 17. skp. trahteri pidaja R. keeldud ajal jookisid müüs. Süüdlane  tuleb kohtu ette. Talumehelt M. K. warastati 18. skp. korw ära, mida ta Medweshi uulitsal ühe poe ette maha pannud, kuna ta ise sisse läinud. Asjade wäärtus korwis oli umbes 50 rbl. Baroness U. korterist  Pikas uulitsas nr. 96 wiis waras 18. skp. hommikul känguru nahast rotunde sellesama kraega ja tume-rohilise päälisriidega ära, mille wäärtus umbes 80 rbl. oli. Polizei  on tegewusel, warast üles otsima. Kohalikud sõnumid. Kohtukojast. Nagu omal ajal teatasime, möisris rahukohtunik „Tartu Eesti põllumeeste seltsi" endise  esimehe J. T. sellel kaebtusel 7 päewaks arresti, et ta seltsi kirjatoimetajat  K. olla wäljanäituse ajal sõnadega  teotanud. Kui asi rahukohtuniku  juures uuesti harutamisele tuli ja kaebealune, kes esimesel korral kohtusse  ei olnud ilmunud, nüüd ka omalt poolt Loodud tunnismehi laskis üle kuulata, mõistis rahukohtunik J. T. süütaks. Selle otsusega ei leppinud  aga kaebaja ja asi jõudis minewal  laupaewal rahukogu ette. Paljude  tunnistajate läbi, kes osalt seltsi liikmed, osalt wõõrad inimesed oliwad, sai selgeks, et kaebealune mitte teotawaid  sõnu ei olnud awaldanud, mispärast  rahukogu süütaks mõistwat otsust  kinnitas. Rahukogu kinnitas sel päewal ka ühe turulihuniku kohta rahukohtuniku otsuse, mille järele kaebealune  kõlbmatu liha müümise ja pnhtuseta oleku pärast 1 kuuks arresti  läheb. Kaebealune palus küll, tegu kahetsedes, otsuse pehmendust, aga süü otsekohene ülestunnistamine oli juba hiljaks jäänud. Kurjatööd. Teisipäewa õhtul, kella 7 ajal, warastati Rila uulitsast ühe joogimaja eest kellegi  linna lähedal elawa talumehe hobune ära. Hobuse-omanik oli nii „nokastanud," et ta esimesel silmapilgul  juhtumist tähelegi ei pannud, waid „proositas" wana wiisi edasi. Talunaene, kes niisamati joobnud oli, wiskas ennast, asja lugu märgates, uulitsale pikali ja kisendas meeleheitliselt!  Jällegi hoiatus, et hobust üksina uulitsale jätta ja „tilgaga" lähemalt sõbrustama hakata iseärauis weel nii hilisel ajal õnnetust toob. Neljapäewa õhtul toimetati Kiwi uul. nr. 14 murdwargus ära. Õnneks  oli wargate saak wäikene. Kirjandusest. Kalew ja Linda, Laululugu Eesti minewikust. Komponeerinud Miina Hermann. Hind partituri  eest 1 rbl. Selle päälkirja all ilmus dezembri  kuu keskel suurem helitöö  meie tuntud suguõe sulest. Et 1895. aastal Eesti noodi-kirjandus wäga pisike on, spääle kuukirja „L. ja m. lehe." ja K. A. Hermanni „4 laulu", mis ka äratrükk nimet. kuukirjast  on, pole sel aastal kuni „Kalewi ja Linda"ni midagi ilmunud,) siis terwitame  nimetatud helitööd seda suurema  rõõmuga; on ta ju nagu ar. mas jõulukingitus terwele rahwale ja iseäranis lauljatele ja laulu-ar« mastajatele, meie anderikka rahwatütre  poolt nagu kaunis mälestus  kodumaalt lahkudes. „Kalewi ja ja Lindaga" on Eesti muusikas suur ja tähtjas samm edasi astutud, sest ta on esimene samane töö Eesti muusika-põllul.  Meil on küll juba enne Kappeli sulest paar suuremat kirjatööd ilmunud, mis mõlemad trükis on ilmunud, aga weel rahwale  on tundmataks jäänud, osalt selle pärast, et nad liiga rasked ja kunstlikud, osalt, et neil ainult ühe sündmuse kohta tähtsus oli, kuna Kalewis ja Lindas terwe Eesti rahwa ajalugu meile muusikas ette kantakse ja mis selle pärast millalgi oma wäärtust  ei kaota. Et minul mitte nõuu ei ole töö kohta praegu pikemat arwustust  tuua, siis tutwustan aga hidelt lugejat nimetatud tööga. Töö langeb 5 jakku: 1) Kuldne aeg, 2) Rüütlite Eestimaale tulek, 3) Wöitlus  püha kodupinna eest, 4) Orjapõli ja 5) Priiuse köitmine. Oratorium on sega-,meeste-janaeste-kooridele,soprano ja baritoni soologa ja klaweri kaasmänguga.  Wägewasti ja rõõmsasti kõlawad esimeses jaos wiisid meeste ja naeste suus, kes üksteise wõidu oma rõõmu kuldse aja kohta kuulutawad,  lootes, et Kalewi ja Linda waim ikka nende keskel wiibib ja neid kaitseb, mispääle Kalew ja Linda wastawad, et nad üsna oma rahwa üle walwawad. Soowiga: „Kuldne aeg oh wiibi sa, kaua meie keskella," lõpeb esimene jagu. Tõsiselt algab teine jagu, mis rüütlite  Eestimale tulekut kirjeldab. Juba algab waen ja haljas rohi punetab werest. Kalewgi näeb häda liginewat,  näeb were - ojad jooksma ja hüüab Eesti malewa wõitlujele. Linda kurdab naisi ja neiusid kelle peiud mõõk armuta surmab, ja julgustab  eestlasi wõitlusele. Ja nagu pikse mürinal kõlab Eesti malewa wanne: Wiimase were tilgani tahame wõidelda; Hädakisa tõuseb naeste ja neiude rinnast, kelle kallimaid hädaoht  ähwardab ja kes taewa piirel tuld pilwedeni loitma näewad. Muusiku  on siin nii sõnadega kokku sulanud,  et meie kõik ühes tunneme nagu tungiks ka meie oma rinnast hädakisa taewa poole. Pühaliku tõotusega,  Ukult kaitsmist paludes, lõppeb  teine jagu. Waenu wanker mürisedes  weereS üle Eestimaa." Sõda möllab täiel jõuul Eestimaal ja raudmehe  mõõk ja oda surmab wahwaid EeSti poegi, kes kõikumata oma kallist  kodupinda kaitswad, aga „tugew wõitis wahwama." Kõik lootus on kadunud, Lembit on langenud, malewa  on surmatud, nõnda kurdawad ülejäänud mehed, ja nende laul, milles  enam ühtegi lootust pole, waid tumm, waikne meeleheitmine, koStab kurwalt meie kõrwa. Ka Kalew kurdab  oma rahwast, näeb orja-ööd tulewat,  aga näeb ka uut priiuse-koitu särawat, ja julgustab rahwast lootma. Naesed ja neiud nõuawad wastust waenlaselt, kus nende kaitsjad ja toitjad  on. See ei ole enam liht muusik,  mis meile säält kostab, see on meeleheitmise kisa, nagu ta ainult inimese rinnast wõib tungida, kellel kõik kadunud on, mis talle ilmas armas  oli, kellelt ka priius riisutud on. Waiksed ja tumedad wiisid kostawad  meile! 4. jaos kõrwu, ainult ohked  ja kaebamised rahwa rinnast, kelle üle orja -öö walitseb. Aga siisgi knuldub mõnes kohas nagu tagasihoitud  wiha ja walu meeste suust, kes wõõrale põldu hariwad ise haganaid sööwad. Wäga õrn ja südamlik-kurb on naeste koori laul „Kussu, kussu pojakene" j. n. e. Kalewi poole kostawad kaebed, kes oma rahwa häda nagu unustanud on. Ja -Kalew? Tema, kes kunagi lootust ei kaotanud, on nüüd ka murtud  mees, kes oma rahwa pärast haua serwal pisaraid walab. Täis walu kostab ta laul, kui ta oma rahwa häda kaebab, aga ta näeb juba priiuse koitu särawat ja julgustab oma rahwast lootma. Kes aga kõik kaotanud on, sellel pole ka enam lootmine nii kerge ja see kuuldub ka meeste laulust, kes seda nagu asjataks  peawad, et weel loota kästakse, kus midagi loota pole. Linda aga trööstib waeseid orjasid neile öösi und jagades ja õli haawadesse walades. Ka tema kuulutab priiuse tulekut, kuna rahwas, palub et Jumal teda waewast  wabastaks. —5. jagu. „Ja waata, ida taewa piirel, ju koidu kuma kerkineb" kõlab esiteks nagu uskumata rahwa suust. Ta ei jaksa weel oma õnne usaldada, talle tuleb kõik weel nagu ilus unenägu ette. Aga nagu kewadene maru, mis talwe kütked purustab, nii kõlab röõmuhüüd wabastatud rahwa suust, kes oma wabastajale kiituse-laulusid laulab, ikka wägewamalt kõlawad wiisid, üsna rõõmsalt hõiskawad hääled, ei walust  ega kurbtujest enam maikugi; Ka Kalew ja Linda wõiwad rahuga unele heita, sest kurbdus on mööda ja „wahwaist püüdeist paisub Eesti rind." Wägewa palwega lõpeb terwe lugu. Need on wiisid, mis mitte külm mõistus ilmale pole sünnitanud,  waid soe Eesti süda, mis oma rahwa rõõmust ja kurbdusest osa wõtab. See on „luu Eesti luust ja liha Eesti lihast" „see on Eesti laul." Soowida on aga, et kõik laulu-seltsid ja laulukoorid „Kalewit ja Lindat" katsuksiwad kätte õppida ja ette kanda; ehk küll õppimine raskust  ja waewa nõuab, siisgi on wili seda magusam. Nagu kuulutustest näha, saab Kalew ja Linda 26. dez. Tartus „Bürgermusjes" ta looja omal juhatusel ette kantud; sel wiisil on igal ühel wõimalik seda laululugu tundma õppida. —i— II. aruanne Tallinna laulupidust, 1218 B.Z 9. 10. Manikuu xäowal äia peetakse. ?ääle 1. aruande on järKinised  laulu - ja rnänAukoorid en-616  pidule üles andnud: 31) kilielkonna kooliõpetajate  koor, 30 rneest, jnliataja  kilielkonnt kooliop. Xssor. 32) ja 33) däraeküla rurnaalt) pasunakoor 16 pillimeest ja meestekoor 12 lauljat, juliataja llustal. 34) ja 35) juures), koorid: seZa ja meestekoor,  10 lauljat, juliataja N. Lööt. 38) AtLalavaa pa3uuasooi- 15 dusau 39) Lelt3i 5001-, juhataja. Nartuiseu. 40) ja 41) oor u 500rid 5515.,) pa3uua - ja u5500r 12 luZet, juhataja <l. l)p--i-ug.  N668t6500i-, 8 lauljat, ju-sataja  kooliop. Hull. 42) Hapla-leetri ru663te-500r,  18 lauljat, juhataja soZu-svuua  kirjutaja 5,60. 43) Laltissi Mlcolai s!risu se- Aakooi', 24 lauljat, jusataja 5õ3- tei d. Xa36lU6tB. 44) ja 45) asa 8 tu sdäravamaali)  500rid: Nee3te -ja 36- Zalvooi', sismet6 2O, juhataja lcooliop. 0. Kir3ossauiu. 46) Hõsu 155- meie l5 siiiA6, jusalaja 500- liõp. 1. UriuZ. 47) 016 1 l5 jusataja talupäraudaja d. leet. 48) 36Kasooi-, 15511iet6 l3 luuZe, juhataja 500I10P. d. 49) ?õltBaruaa 36Ka500i', lauljate anv 20 siuZe, juliataja lceoliõp. d. Aleiu. 50,) 51) ja 52) di 3a 5 u 500rid : iueeBtel!oor 20 liidet, 86Za500i' 24 liidet, pg.3uuasooi- 20 liidet, jusataja  515el50uua H. 15. KauB6u. 53) ja 54) U6tB 5 ül a boolid sdisasu 5515.) BeZasoor 18 liidet ja iu663tesooi- 8 lauljat, jusataja 500lwp. H. HeirudeiK. 55) 5001 iuaa!t) 16 15Zet, jusataja 5005- õpetaja dus. 5.u5a 56) ja 57) >Vaalu 500rid, 5515.) 10663165001- 25. liiZet ja segakoor 15 lauljat, juliataja  provisor deli. ItesenOerA. 58) ja 50) ääA si' e seZalcoor, 20 liidet, juliataja I). 0 II liaus: pasunad., juhataja d. Nees. 60) lörilci (därvvas) lO lauljat, juliataja lceeliöp. d. lreiinanu. 61) «II Aau uia» töotaO kaadi vvalla lceeliöp. ,1. IVäljaets üindrusest nlitinest uucl 60 neerenlelieKa pidule tulla. 62) dur j s i (lartu) käsitööliste  aliandinise seltsi pasuna- lülcinete 12,, juhataja Meetri surnuaia ülesaatja  d. Xösti. 63) i pasunaknor juliataja d. ka^as. 64) ja 65) Luure-Oaani leerid 11 rnatar (IVIIj andirnaalt) Le - 2B liidet, l2 lauljat, juliataja lcöster R. Kapp. 66) luuta l6 lauljat,  jutiataja taluperernees k. Krleulreirn.  67) i? õ 1 a kikelkomur raüir- ll inäliAijat, ju6atuza I) Nat^eu. 68) ja 69) 1<036 15 x>usujut, 12 uaüu- Zijat, Wene telegrafi-agenturi telegrammid. Peterburis 20. dez. Wene- Hiina banga põhjuskirjad Jda-Aasias kauba.ajamiseks on awaldatud. Banga walitsus on Peterburis, kus üks osa banka ajub. Asutajad on würst Es> pere Uchtomskij, Rene Briee, Jean Goldstand, baron Rudolph Hottinger, Ernest Denormandie, Eduard Netzlin, Adolf Rothstein, Jakob Stern. Sisse, panekute kapital on 6 miljonit kuldrubla,  mis 38,000 akzias on, iga akzia 125 rubla. Kõigekõrgem käsk on ilmunud, mis walitsuslise ärasaatmise kohta mõned muutused toob. Nishnij Nowgorodis saab 1896 aasta suure laada ajal ka suur wäljanäitus  olema. Berlinis 18. dez. Keiser Willem lükkas kohtu otsuse v. Kotze kohta ümber, ja asi anti uuesti kohtu harutada. Saksa keisririigi 25-aastane asutuse püha 6. (18.) januaril saab wäga toredasti peetama. Brindisis 18. dez.  Wabaherra  v. Hammerstein tunti Athenas ära, kui ta katoliki jumalateenistusele tuli. Ta saadeti Gceeka polizei poolest  laewale, kuhu Saksa tid järele läksiwad ja ta kinni mõtsiwab.  Ta pandi laewal mangi. Mees ei pannud sugugi wasta. Raha ei leitud tal rohkem olewat, kui 25 Saksa marka ja 80 Jtalia lire (umbes  kokku 40 rubla wäärt). Kardetakse,  et ta enesele otsa teeb, sellepärast  on ta kong-wangihoonesse miidud,kui  ta Brindisisse(Jtal:asse)jõudis. Londonis, 18. dez. Lehed awaldawad Rosebery kirja, milles üteldud on: Salisbury on Jnglisemaa  nimel küll tugema noomikirja Türgi walitsusele armenlaste koleduste pärast saatnud, aga see on asjata olnud,  ja ta ähwardusi ei panda tähele, ning ta diplomatia on otsa korral, kuna Armenias hirmsad koledused edasi wältawad. Inglise walitsusel ei jäänud  muud järele kui kas armenlasi abita jätta wõi suurt Europa sõda algada. Rosebery ootab, kuda wa> litsus ise oma asju juhib, selle päraft  on parlamendi kokkutulek ära oodata. Konstantinopolis, 18 dez. Türklaste kinniwõtmine kestab edasi. Kõrgemate ametnikkude seast pandakse need puuri, keda arwatakse salakomitee  liikmed olewat. Suurte wõimude saadikud nõuawad jälle Türgilt uuen» duši. Massauast, 18. dez.  Menelik  ei saa oma wäega edasi nihkuda, sest waenlik naabri-kuningas Goigiam hoiad teda kinni. Kabala leeris on rahuline lugu. Stvataus, (Hiinas) 18. dez. Pääsüüdlane nendest, kes Saksa missionimaja  Moilimi kallale oliwad röswima tulnud, hukati täna siin ära. Ta pää raiuti kirmega otsast maha. Saksa abikonsul ise oli ärahukkamije juures. ?B4. 1895. Postimees. Wastutaw toimetaja ja wäljaandza: Dr. K. A. Herman».