Sakala M. Wiljandis,"lk. nowembril. IB9S. 18 >rs ..slokäik Ilmub igal kesknädalal. Tellimise hind: aastas poSNga Zr. k. postita 2r.SV k. poolaastas „ 1r.60 k. , Ir.3vk. u «raad aas». „ gs„ , 65, KeS lv eksemplari tellib, saab ühe ilma hinnata ehk lv protsenti. Üksik nummer maksab 6 kop. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. lehe eesotsas lv kop. Sagedamalt kuulutaiad  saawad odawamalt. Toimetuse adres: » Sakala" toimetusele Wiljandis. Weue keeleS: Li. ras Tellimisi ja kuulutusi wõta wad waStu. WiltavdiS pääle lehe toimetuse : H. Leokese ja A. Neni.iti raamatupoed, J. Kiis. Sari ja Naber. S -KSpus: J. Neiman. S-Jaanis kaupmees Hakkaja. Kaarlis: P JlluS. U -Karistes A. Joba,,son. HalliSte-RiStil : J. Hunt Kilingis: Neiman. Tarwastus: wallakirj  Wassar. Holstres : wallakirj. J. Raudsepp. W.-Sntslepis wallakirj Kiin. Pillistwercs: kaupmee:s H. Martin.  Kõos : H. Sink. Arusaares: T: Allik. Karksis: J. Kiwisäk. Pärnus: raamatukaupmees KoserowStij. Jnrtetvis: M Vares. Wõrus: Ä. Vielrose. Wal. gas: M. Rudolff. Rakweres: R. Erna. Paides Seidelberq. Tallinnas: . Jakobson. Haapsalus: Kimberq. Knressaares:  Th. Lang Peterburis : Linveberg  Krimmis Sõrt-Karattschoras O. Peets Wallakirjutajad J. Oört RoopeS ja J. Warik Soosaares Politika, kirjanduse, põllu- ja käsitöö ajaleht. Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsi koosolek 5. nowembril 1895. H? ooSolek algas kell neli pärast lõunat kaunis  hää hulga ieltsiliigetega ja wõõrastega,  kes porisest teest hoolimata ilmunud  oliwad. Protokoll oktobrikuu koosolekust sai ette loetud ja muutmatalt kinnitatud. Selle järele pidas herra Paul Peterseu Suure- Kõpust kõnet porgandite harimisest." Kõne sisu oli umbes järgmine  : Põllu- kui ka karjaproduktid annawad praegu Vähe kasu, maksa wad waewalt tõõ ära, sest et nende hinnad odawad on. Sellepärast on p?aja aru pidada, kuidas põllumehed oma sissetulekuid suurendada wõiksiwad. Esimene wahend oleks tõõkulu, see on teenijate palga  alandamine, mis aga siis raske on, kui seda üleüldiselt ette ei wõeta, ja nõnda üksikule peremehele seda wõib juhtuda, et ta ilma teenijateta jääb. Teine wahend olekL odawamaid toiduaineid elajate söötmiseks otsida. Nende hulka tulla ka elajate porgandist  lugeda. Porgandid armastawad oma pikkade  juurtega sügawasse maa sisse tungida; ei ole see aga maa kõwaduse pärast mitte wõimalik,  siis tituwad nad üles poole. Ka tarwitawad  nad tubliste lammutatud põldu, mida wärske sõnniku abil Väetada ei wõi. Põld peab ise suure jõuu sees olema. Kõneleja katsunud 6 aastat aias elajate porgandist harida, ja sääl juures on tema tundma õppinud, kuidas nendega ümber käia tuleb ja kui suurt tuln nad saadawad. Siis hakanud ta neid suuremal  mõõdu! põllu pääle külwama. Käesvl?- wal aastal teinud porgandi wakamaa harimine järgmise kulu: Kordamiseks, waotõmbamiseks, tttttstsõnniku ning seemne knlimiseks 5.8 jalajä  2.s hobusepäewa, rohukilkumiseks rauaga ja käega ning muldamiseks 21 jala- ja ! hobusepäew,  porgandite üleswõtmiseks ja paigale Vedamiseks 28.4 jala ja 6 hobusepäewa ja maapuhastamiseks 3.2 jala. ja 2.4 hobusepäewa: kokku wakamaa harimise pääle 58.4 jala- ja 11.? hobuse päewa. Selle järele maksawad porgandid ühe wakamaa päält: 58z z jala päewa ä. 40 kop. 23 r. 40 ?. 11 4 hobusepäewaä 50 kop. 5 „ 87 „ 2j 2 naela seemet ä5O kop. 1 „ 25 „ 1 wakama maarent 10 „ 1 kott sarwejahu ühes weoga 5 „48 Wakamaa kulu kekkn: 45 r.—k. Läbistikkn saadi 350 wakka porgandist wakamaa päält, seega tuleb nende wakk 13.»4 kop. omal kodus maksma, arwamata päälised, millega 9 päewa Suure-Kõpu karja söödeti ja lugemata ka need porgandid ühes päälistega, mis kitkumise ajal wälja tõmbati, sest et nad muidu liiga paksult olekstwad põldu katnud. Ehk ikka ainult suuremad wälja katkuti, stisgi kaswastwad  Ülejäänud porgandid augusti ja septembri  kuul kaunis suureks. Mõned on wiis naela raskeks saanud, suuremad on seest õõned olnud. Nagu teada, on wäiksepõllupidajal aiamaa  kõige rammusam; sinna tehakse kartohwlid  ja kapsad maha. Kartohwlid lähewad harilikult  kärna ja kapsad kaswatawad tihti kõwade pääde asemel tühje lehta. Seega ei too rammus  aiamaa mitte soowitud kasu. Parem oleks seda maad elajate porgandite alla ära pruukida  ja kapsaid nii palju maha teha, kui pe. rele tarwis läheb. Elajate porgandist saaks rohkem ja nendega wõiks talwel odawaste ja hästi karja sööta. Ka suwel wõiks nende hulgast  loomadele ligidalt toitu saada. Üleswõtmine  ja uus külimine on pärast mihklipäewa, LRI aega rohkem leitakse. Porgandimaad haritakse  nii: Rammus põld saab enne küntud ja äästatud. Siis tõmmatakse kahe adraga, mis üksteise järel käiwad, .võimalikult sügawad waod 12—15 tolli. Selle järele aastatakse need ristiwagu õrnalt kinni, nii et endised waoharjid weel pisut näha on. Siis aetakse ühe adraga waoharjad lõhki, nii et nüüd finna hari saab, kns enne sügaw wagu oli. Seega on porgandile sügaw mullasäng kaswamisekS walmistatnd. Nüüd lükkab üks inimene reha- seljaga waoharja pisut siledaks, teine tõmbab rehawarre otsaga wäikese kriipsu waoharja pääle, kolmas riputab peenikese liiwa sisse segatud  porgandi seemned kriipsu sisse ja neljas silub ta rehaseljaga õhukeselt kinni. Seega on külwitöö tehtud. Sügisene, oktobrikunne külw on parem, kui kewadine. Seeme saab siis kewadel waremine idanema, taim rutemine kaswama, ei saa umbrohust nii palju takistatud  ja wõib sügiseks oma kaswu täis kaswada. Kes kewadel külmab, peab umbrohu ühes taimetega  üles kaswada laskma, et nende warju all seeme idaneda saab, ja kui taimed näha on, siis tuleb umbrohi wälja kitkuda. Wao põhjal  ja kallastel häwitatakle umbrohi wäikese winklisse tõmmatud rauaga, kui taimed suuremaks  on saanud, siis wõib neid ka adraga mullata, mida umbrohu häwitamiseks hädaste tarwis läheb. Kui taimed suureks saamad, siis lämmatawad nad ise rohu ära. Lähemad porgandid wäga tihedaks, siis tulemad neist suuremad wälja kiskuda. Porgandite üleswõtmine sünnib nii: Üks inimene kaewab nad ettewaatlikult labidaga üleS, teine tõmbab nad päälseid pidi mullast wälja ja paneb hunikusse. Sääl lõigatakse päälsed noaga nii ligidalt ära, et ennemine tükk porgandit päälse külge jääb, kui päälse konts porgandi külge. Seda on sellepärast waja nii teha, et porgandi külge jääwad pääliste  kontsud keldris ruttu mädanema lähemad ja ka porganditele kahju teemad. Porgandist wõib niisama kui kartohwlid keldrites ja kuhjades  alal hoida. Üleswõtmise juures ei tee kerge külm neile suuremat waewa, pärast metamist annawad nad tagasi. PLimaanni suurenduseks  on porgand lehmadele hää toit ja antakse neid päewas 5 -6 lehma tarbeks üks wakk. Suuremad porgandid peab pikuti lõhki lõikama, muidu ei saa elajas neist jagu. Sigadele  on neld sünnis puruks raiuda. Päälifeid  wõib wilja wiisi õhukeselt wõrede pääle üles pauna ja neid heinte asemel sööta. Kunstsõnnitud, mis porganditele kõlbawod, on kondijahu, sarwe- wõi ka toomasjahu. Neid wõib wagude walmistamisel maha külwata. Kellel aga kunstsõnnikut ei ole, see kastku nooreid  taimeid wirtsaga, kas hommikul wara ehk õhtul. Porgandist wõib mitu aastat järjest! ühe koha pääle maha teha, aga soowitaw see küll ei ole, sest nende üleswõtmine jääb hilja aja pääle, maal on siis uue külwi tarbeks wähe aega anduda. Kui kartohwli harimise kulu porgandi omaga wõrdleme, siis leiame, et meie juures kartohwli wakamaa harimine 28 rubla makSma läheb ja wakamaa 100 wakka tartohwlid anda wõib, seega läheb meil üks wakk kartohwlid 28 kop. maksma, kuna üks wakk porgandist poole odawam tuleb. Kartohwlite söötmise juures läheb ikka weel wiljaiwa tarwis, porgandist  söõwad loomad ilma selleta ja saawad niisama suurt rammu. Kes porganditega elajaid  söödab, wõib stis kallima toidu, nagu terad  ja kartohwlid, ennemine ära müüa ja seeläbi  oma sissetulekuid tõsta. President teatab seda rõõmusõnumil, et meie noorele Keisripaarile 3. nowembril tütar on sündinud. Sellest rõõmsast sündmusest meie Riigiisa Perekonnas südamest osa wõttes laulab  selts, »Jymal Keisrit kaitse Sa!" Selle järele Lähendab president eelseiswa kõne juurde, et porgandid taieste rammust maad nõuawad ja et meie enne porgandist kaswatama ei wõi hakata, kui nende põllud juba selle hää korra sisse on jõudnud. Kel seesugust põldu on ja kes katset teha soowib, see proowigu seda. Sangaste põllumeeste selts oli üleskutse saatnud, et kõik Eesti põllumeeste seltsid ühes koos üleüldist wäljanäitust toimetaks.  Et Wilj. E. P. Seltsil juba wäljanäituse plaani uuenduseks kommisfton kokku on seatud, siis anti ka Sangaste seltsi ettepanek selle kvmmissioni  harutada. Uued liikmed, kelledest minewal  korral 9 oliwad ette pandud, wveti ühel bäälel wastu. President teatab, et näitemüügi tarbeks juba kreisinlema poolt luba on antud ja paneb ette, et näitemnük teisel jõulupühas, sel aastal W. E. P. Seltsi hääks ära saaks peetud, mis ka raa- Lõbu ja teaduse jagu. 5 Pene salakuulaja mälestused witmsest Wene-Türgi sõjast a 1877 1878 K. R. Fawrikodorow'i jutustus: Kui meie teiste seast wälja jõudsime ja neljasilma  alla jäime, hakkasin ma oma meremehega järsku tema emakeeles rääkima ja awaldasin juba esimeste sõnadega,  et ma Wene salakuulaja olen. Kui tema ennast  selle kohta mähe mainulikult oleks üles pidanud, poleks teda ei sõnad ega osawus enam päästnud.. Minu käsi pigistas kramplikult põueoda pääd, ning oleks Dimitrakis mõte ilmunud, mind ära anda, oleksin  ma malmis olnud tema elu wötma. Kuid meie mõlemate õnneks ei awaldanud tema nägu, pääle suure imestuse midagi. . . Minut enne seda oleks tema kas wõi selle pääle mandunud, et ta päris sündinud türklasega  räägib, aga nüüd järsku selge Greeka keel, ja päälegi Wene salakuulaja suust. . . Täis õigus oli tal, suud imestusest pärani ajada. Pea läksiwad esimesed imestuse silmapilgud mööda ja meie wõisime asja üle rääkida. Minu mõtted oliwad  õiged olnud. Dimitrakil oli, mitte üksnes Donaust,  maid ka wõi kakskord laiemast jõest üleujumine peaaegu mänguasi. Juba poisikesena mõis ta mitmeks tunniks mee pinnale jääda, ta tundis ennast selles elemendis  niisama koduse olewat, nagu kuimal maalgi. Ka minust pakutud tasumine oli greeklasele wäga meelitani,  kelle taskud ta oma sõnade järgi just kullaga täidetud polnud. Ma lasksin teda saladuse pidamiseks kõige jhirm- samat wannet manduda, mis mul ial meelde tuli, ja meie lahkusime, et õhtuks jälle kokku tulla. Ma walmistasin kirja kindral Skobelewile malmis,  läksin mõne tunni pärast kokkuräägitud kohta, leidsin  Dimitraki juba säält eest ja andsin tale kirja selle soowiga kätte, et ta teda rohkem kui oma silma hoiaks. Nagu ma pärast teada sain, oli wahwa meremees  meel sellelsamal öö! jõest Shurshemo kohalt üle ujunud ja kirja omadust mööda kätte toimetanud, ilma et teda märjaksgi oleks teinud. 111. Rushtshuk. Abdul-Kerim pasha sissesõit. Bonibardeenmine. -- Rushtshukist äraminek. Lowtsha. Türgi sõjawäe sapöörid. Piewna. Nushtshuki söjalikku tähtsust ära tundes katsusiwad  türklased teda igatepidi ärawõitmataks teha. Kindluses oliwad uue süsteemi suurtükid 24 tükki igal neljal batareil. Wõlwitud kiwi keldrid oliwad sõja-materjali tagawaraga taidetud. Päüle selle oli iga linna ümberolewa kingu otsas oma kindlus, niisuguseid  oli: 18 suurt ja 24 wäikest. Kõige kindlam koht oli iseäraliku kindlusena paremal  küljel, teda nimetatakse Lewent-Tabijasi; kaitsetud  oli ta 48 suurtükist ja terwest kraamide wõrgust mis üksteisega sügawalt kaewatud tee läbi ühendatud oliwad ja mis sojawäge waenlase kuulide eest hästi kaitsesiwad. Arstliku-osakonna pääle oli kõige tõsisem tähelepanek pööratud. Türgi ohwitseride jntustamiste järgi oliwad Rushtshuki wäe-jao juures 270 tohtrit ja 1,600 welskäri.  Arstlik osakond oli suuremalt jaolt greeklastest kokku pandud. Iga laskmise materjali mooril oliwad ka arstlikud  abinõuud ühes. 9. juunil olin ma ise juures, kui 161 suurt pakki haawa-sidemeid ja mähiseid ja 360 haawatute kanderaami wastu woetud saiwad. Need kanderaamid on wäga sündsad ja ka ilusad, nad on willasest riidest kokku punutud; terwise hoidmiseks oliwad nad palju sündsamad ja paremad, kui sellel ajal Wene wäes pruugitawad kanderaamid. Greeklase, kapten Jani, aurn-jahuweske töötas ümbruskonnast kokku weetud wilja jahuks tehes ööd kui päewad. Kuid kahtlane on, kas sarnane kiirendatud töö kapten Janile ka meelt mööda oli ; palka paljalt lubati temale maksta, ta oleks oma weske juba ammugi seisma pannud, kui see tema möimuseö oleks seisnud. Pärast põles see weske Shurshewo batareidest wisatud tulepommi pääle langemise läbi ära. Hulk leiwa-wabrikuid walmiötasiwad kuiwatatud saiasid puutumata tagawaraks. . . Kui suur wahe oli nende ilusalt küpsetatud biskwiitide ja Wene musta suhkari wahel! . . . Juni kuu 11), päewal jõudis kaua oodatud ülemkomandeerija  Abdul-Kerim pasha ometi linna. Selle! päewal oli kindlustes ja laagris juba hommikust saadik  iseäralikku liikumist märgata. Kõik sai ära puhastatud,  koristatud. Uulitsaid mööda söitsiwad pashad oma adjudantidega, ilusate hobuste seljas istudes, milledele  toredad tekid pääle laotatud oliwad. Kõik ülemad  kogusiwad määratud ajaks raudtee waksali kokku Ülemkomandeerija tuli wagunift lihtsas reist-ülikonnas wälja, wöttis wäe juhatajatelt teadustust kirjad wastu, andis säälsamas käsu, kohe sinna kohta uus eemalt ümberkäija raudtee haru ehitada, kuhu wenelastest lastud  kuulid pääle ulatasiwad ning läks siis, hiilgamast ja suurearwulisest saatkonnast piiratud Lewcnt-Tabijast kindlusesse. Säält tuli ta warsti laagrisse tagasi, möttis Wali pasha telgis einet ja sõitis teisi kindlustust  üle waatama. Ülewaatuse järeldus oli see, et weel sellelsamapäewal  käsk kahe batarei ehitamise üle, lltushtshuki ja Pirgo wahele, antud sai. Õhtul oli laagris ülemkomaudeerija anuks pidusöök,  mis öösi kella 12. kestis. Söögi aeg sai Ali pasha käsu, kümnetuhande mehega Tshernogoriasse minna. Wana Abdul-Kerim pidas ennast nooremehena ülemal. Järgmistel päewadel sõitis ta ilma mäsimata kõikidesse batareidesse ja kindlustustesse, neid söitusid harilikult ratsa tehes. Pasha oli wäga sõnaohter ja tema sõjaplaan, kui teda üleüldse olemas oli, jäi kõikidele  saladuseks. 12. junist saadik hakkasiwad Shurshewo batareid Nushtshuki kindlustele kõigest jöuust tuld andma. Kuulid  ja pommid lendastmad ka linna. Kaldaäärsed Türgi batareid saimad Wene tulest kaunistegi wigastatud, aga mcad saimad marsti jälle ära parandatud. Mitte üksnes  majade aknad, maid ka nõrgemalt ehitatud majad wärisesiwad paukude mürinast, milledega Rushtshuki suurtükid  wastasiwad. Esmalt mõis mõtelda, et wenelased  Donaust üle tulla tahamad, ja sellepärast awasiwadgi  türklased nii kõma wastulaskmise. Ehk linna langemad kuulid küll mähe miga tegiwad, siisgi arwasiwad  paljud Rushtshuki elanikud parema olewat, linnast  plehku panna; enam jõukamad söitsiwad ühes oma warandusega raudteed mööda ära. Suurtükkidega laskmine, mis öõselgi ei waikinud, kestis ka järgmistel päewadel edasi. luni kuu 17. päewal sõitsin ma Rushtshnkist wälja. Kiwitee käis esmalt Kara-Lomi jõe kallast mööda, mis harwa metsaga kaetud on. Tihti puutusiwad  mulle suured salgad bulgarlasi wastu, keda tööle palkifid kindlustuste tormis raiuma ja kaitsevallist ehitama aeti. Sumunli küla juures ehitati puumaja-