Saarlane UleSldilic i»litill« ajaleht «aa- ja liaaaeahaialr Teisipäewal, 3. Septembril 1891. Vlll. aastakäik. maksab: Saaremaal aastas .... 1 rbl. SV lp Saaremaal pooles aastas ! „ „ Postiga saadetud aastas. Ä „ „ Pooles aaStag 1 „ IF Ilmub igal koiftpÄS<Vcrk. Kuresaarcs kaubauiititsäo nr. 1?. Saarlase toimetusele, KuresaarcS. Kuulutuse rida ehk selle ruum -H Kas "parajus" ka joomise wähendamiseks  eeskujulikult möjub? Täna on üks „parajaste wõtja" kogemata palju joonud, Home teine, nõnda näeme iga päewa küll joodikuid, olgu küll et päris joodikuid ei olegi, sest need joodikud, keda meie näeme, pole suurem jagu keegi muud, kui „parajaste wõtjad." Nõnda ei wõi siis mähe wõi ~paras" jooja ehk ka „natukese wötja" sest nimest joodik mitte lahti olla. Sest manal ajal ei loetud kuue päewa orjad mitte üksi orjaks, ühe päewa orjad kandsiwad seda sama uime ka orjad. Nõnda umbes on ka lugu joodikutega. „Parajasti joojate" ehk natukese  wötja te" w a b a n d u s e d. Parajad ütlewad: „See seub inimesi, kui nad mitte tilka ei tohi juua l" Katsume ka sarnast ütelust ligemalt läbi waadata ja tähele panna. Kas karskus inimesi seub? Seub küll! Aga üksi neid, kes oma joomise himmu ketti otsas weel kinni ennast peawad ja mitte karskuse „toh ." pärast ei tohi juua, siis on küll sarnane mees kui kinni seutud wang. Teisiti on lugu sellega, kes ise enese kallal selle tarwis on tööd teinud, ise enesega selle rehnungi teinud, et mitte enam tilka ei taha juua ja seda ka tõesti peab; see on ennast ketti otsast lahti teinud, sest tema on oma joomise himmu ära wõitnud, niisama ka selle kombe ja moodi, ta on nüüd waba. Seega on karskus wabadus. Tunneb keegi et ta weel eemal nimetatud, Amaleki armastab  ja mitte tast prii ei. wõi olla, siis on ta weel ori, ja niisugune ei mõju sugugi mitte eeskujulikult joomise maha jätmiseks rahwa pääle, päälegi weel kahjulikult. Nii kaua künni sind auusaks meheks peetakse, nii kaua mõjub iga klaas jooki, mis sa jood, kahjuliku eeskujuga rahwa pääle, sest et selle läbi teise enesest nõdrema joomisele kihutad. Oled sa juba suureks joodikuks saanud, nii et sagedasti maantee kraamis pöörled ja kõrtsi letti all aeled, siis ei ole sa enam kellegile kahjuliseks eeskujuks, iga üks pööraks siis omad silmad sust körwale, põlastades. Terwise joomise kohta kuulukse mõnda „parajuse pidajat" soiguwat, kuidas sellega malmis saaks? Kellel ei ole kindlat ja head tahmist joomise kombe wasta hakata, ega see siis ka ei pääse, ta leiab omal palju takistusi  ees olewat, mis teda ta wilunud wiisift mitte lahti ei luba. Lapsed, keda hundid ja karud metsas on üles kaswatanud, jooksewad ikka jälle inimeste käest, kui pääsemad, metsa tagasi ja roomawad sääl nelja käpa pääl edasi. Kas on terwise jook nii kaunis kombe, et seda mitte weel ei sünniks wana asjade koli kambri heita / Küll pruugitakse terwise joomist wõerite, nii et terwise joojad sagedasti paar päewa sarnase kombe joomise järele haiged on. Sääl ei peaks mitte juures ööldama: „jooae termist" waid õigem oleks, „jooge tõbe," ütelda. Mõni wabandab  ütteldes: „Mina joon ainult ühe klaasi terwise joomise juures ära ja see ei tee joobnuks ega haigeks!" Jah, üks naps hawalt saamad suured wiina haamid ja potskad tühjaks joodud ja sajad tuhanded rublad jooksewad meie maalt ära, waesust, ahastust, rumalust, haigust ja kurje tegusid järele jättes. Pole ka kedagi nähtud ämbriga  wiina joomad, ikka klaas hawalt. Mõni wabandab ennast koguni Püha kirja najale toetades, et sääl joomine koguni pole suutumaks keelatud, ja päälegi olla meie Issand Jeesus Kristus Kaanas pulmas olles meest wiina teinud, sellega ta meile eeskuju annud, mitte joomist põlgada. (Wata Joan. Ew. 2.) Hirmus küll, et meie Lunastajat ja kõige Vooruslikku elu eeskuju  ka joodikutest omale eeskujuks arwetakse. Imeks tuleb panna, kudas ka mitte margad ome rööwli tegusid Jeesuse eeskuju pääle meel ei toeta. (Waata Matt. Em. 21, 1—7.) Sarnased, kes oma joomise kombet Püha kirja najale toetawad, näitawad sellega ühes ka wälja, et nad Püha kirja wähe tunnewad, sest Püha kirja tundjad teawad maga hästi, et meie kohus on kõige eest hoida, mis näitab kuri olewat. (Loe, mis Ap. Paulus ütleb Rom. 14. 21. ja 1 Kor. 8. 13.) Püha kiri ei keela ega kässi karskust, küll aga lub zb seda. Armastus on karskuse juur. Kellel üks kõik on, kudas ta ligemised elawad, see ei mõista ka karskuse asjas muud teha, kui seda naerda ja pilgata. Nii kaua Isamaa armastaja ja tema waenlane. 19 Jutustus Priidu rändas julgeste oma teed Salzburgi  poole edasi. St. Johanni juures Ahheni jõe ääres, peeti teda esimist korda kinni ja küsiti, kuhu ta läheb, mispääle ta külmalt wastas: „Salzburgi, waatama, kuidas lindude kaup sääl läheb. Paari päewa pärast arwan jälle tagasi tulewat." Nii hõlpsaste ei pääse sa weel mitte siit," ütlefiwad Prantslased ja otsisiwad tema taskud, möö ja kingad läbi, kaS ehk midagist tähtjast asja, mis nendesse puutub, mitte kaasas ei oleks. Poiss tänas õnne, et kirja aegsaste oli puuri põhjade wahele ärapeitnud, kuhu keegi ei teadnud otsida ega ka ülesseleida. Pääle seda andis tema ka julgeste iga küsimise pääle selgeste wastuft,  nõnda et nad teda minna lasksiwad, selle maanitsusega, et ta midagit pahandust ei hakka sünnitama, mis tema elu wõiks maksta. Õhtuks jõudis tema Hooferi, Saali jõe ääre, kuhu ta ööseks jäi. Nüüd wõiS ta julge olla, sest Tirooli piir oli kaugel tema selja taga, ja igalt poolt paistsiwad lahked Austria näud temale waStu, kes temaga sõbralikult juttu ajasiwad, kuni uni oma õigust pärima hakkas. Teisel päewal õige wara oli ta juba jälle jalul, ja juhtus õnneks ühe loojuste kauplejaga kokku saama, kes teda oma wankri pääle wõttis ja Salzburgi  sõitis. Lõunaks sai ta juba sinna ja läks meel sellsamal tunnil kindral Hilleri juure, kes teda lahkeste wastu wõttis, teda tubliduse eest kiitis ja nõndasama tubliste teda ka ülespidas. Kõiksugused koogid ja wiinad saiwad temale ette kantud, kus ta waheajal jutustama pidi, kuidas Tirool ka wälja näeb, mis kindral suure tähelepanemisega  päält kuulas, ja temale wiimaks ühe hiilgama dukaati kinkis, et oma asja hcaste oli teinud. Ja poisil oli sest dukaatist  juba küllalt; aga ta oleks nüüd heameelega  jälle kodupoole rändanud, Johannessel  tema linnud ja Andres Hooferil teadust tagasi wiinud, et asjad kõik heaste talitatud on. Ta nimetas seda kindralile, ja see saatis ühe kirja Hooferile ka tagasi, mida Priidu sinnasamasse jälle peitis, kus esiminegi oli. Nüüd pööris ta sedamaid Salzburgile selga ja tuli ööseks Reiheni orgu, et teise! homikul Waidringi jõuda. Sääl peeti teda Prantslastest jälle kinni, kes teda edasi ei tahtnud laSta minna. Nad oliwad juba Tirooli rahwa iseäralikust liikumisest ja asja ajamisest tähele pannud, et midagi paha nende pääle tulemas wõis olla, mispärast mitte lapsigi enam ei uskunud.  Et Priidu küll julgeste kõik tegi ja oma suud mõistis pidada, ei aitanud see seekord temale midagi. „Sa jääd siia!" ütlesiwad Prantslased. „Öö ei ole ka enam kaugel, ja Home tahame sind paremine läbiotsida. Kaaderwärk seljast maha, ja marss, wahituppa l" „Ei lähe aga mitte," wastas Priidu. „Teil ei ole mingisugust õigust, mind kinnipidada,  ma pean kodu minema! Laske mind lahti!" Nüüd tõusis suur kära ja riid wahimaja ecS, ja palju inimesi kogusiwad nende ümber kokku ja andsiwad Priidule õigust, et Prantslased  teda lahti peawad laskma, kui nad temast mitte kurja ei wõinud tunnistada, ja et scc päris häbi wäürt temp olla, waest poisikest ilmaasjata waewata. Need sõnad oliwad Priidule nagu wesi weSkiratta pääle, kes Prantslastega nüüd õieti käratsema hakkas, et need wiimaks järele andma ja teda minna laskma pidiwad. „Jookse siis pääle," ütles ohwitser karedaste ja wastutahtmist, ja pööras temale selga. Priidu pidi praegu äraruttama, kui korraga üks hääl hüüdis: „Pidage kinni! Pidage teda kinni! Tema ei ole mitte lindude kaupleja tema on Priidu Waldhuuber,  ma tunnen teda; tema pea pääle on üks hind pandud, mis ma omale tahan saada! Pidage teda kinni! Pidage kinni! Hei!" Waene poiss ehmatas ära ja läks näust walgeks, sest see polnud muu kellegi, kui