Liiwimaal „ 49 „ 3,60 „ Kijewi kub. 45 „ 3,26 „ Tauria (Krimmis) „ 37 „ 2,68 „ Eestimaal „ 36 „ 2,60 „ Bessarabia „ 29 „ 2,10 „ Permi „ 27 „ 1,90 „ Poltawa „ 27 „ 1,90 „ Kõige wähem löbustuspaikasid on Europa-Wenemaal Simbirski kub. (5), Arhangeli kub. (6) ja Pensa kub. (7); Aasia-Wenemaal on terwed maakonnad olemas, kus mitte ühte ainustgi lõbustuspaika  pole; niisugune maakond on näit. Turgai-maakond. Statistikalised teated näitawad weel, et lõbustus-paikades üleüldsi  suwel enam rahwast käib kui talwel, siisgi on sissetulek markide läbi talwel suurem, sest et talwised lõbustused kallimad on kui suwised. Ainult supsija  terwise-kohtades, nii kui näit. Haapsalus ja niisugustes kohtades, kus suwel suuri näitusi peetakse, nii kui näit. Jurjewis, on sissetulek  pidude markide läbi suwel suurem kui talwel. Et Wenemaal seltslikku elu ja sellega ühes kõigesuguseid lõbustusi  pea-aegu ainult kubermangulinnades  on leida, nii et wäikesed  linnad ja maa sellest hoopis  wähesel mõõdul osa wõtawad,  paistab sellest wälja, et kõigest pidude-maksust, mis ühe kubermangu päält sisse tuleb, kubermangu - linna pääle ikka 70—9 8 o/o langeb. Ainult Kuuramaal, kus 17 klubi ja 49 mitmesuguseid muid seltsisid on, on seltsid kaunis ühtlaselt kõige kubermangu pääle wälja jaotatud; pääle selle on Miitawi linn üks neist neljast kubermangu-linnast riigis, kus teatrit pole olemas.  Liiwimaal  õitseb seltslik elu kõige lopsakamalt suuremates linnades, nii on näit. Riias üksi 26 häätegewat ning 23 muusika- ja lauluseltsi. Muusika- ja lauluseltside  poolest on Riia linn kõigist  linnadest Wene riigis ees, nii on näit. Peterburis ainult 12 näitemängu- ja muusikaseltsi.  Nii on siis pidude-maks meile pääle muu wõimalikuks teinud pilgukest riigi üksikute osade kultuura-elusse heita. on, et ma Philippale sündinud üle. kohut kätte tasuda, et mul nõuuks oli, ükskord selle mehe elu lepituse hinnaks pärida, aga teadmata ja selja tagant tema kallale tormata, ei olnud sugugi minu mõte. Salamõrtsuka wiisil teda ära tappa ei tahtnud ma mitle; ma tahtsin talle wastu astuda, talle ütelda, et ma tema nurjatuid tegusid tunnen, et Philippa end minu kaitse alla on andnud, ja et mina, wenna õigusi tarwitades, tema käest wastutamist nõuan, mida andma ta kohustatud on. Ma teadsin küll, et ta seda kutset ehk mitte wastu ei wõta ja mulle wastab, et ta seda mitte ei Lee. Oli lugu nii, siis tahtsin ma teda teotamise läbi wihale kihutaqa;  ma tahtsin tvlle ühe kõrwalopsu anda ja, kui seegi weel midagi ei oleks mõjunud, talle järele minna ja mõne awaliku koha pääl talle näosse sülitada. Kena, muinasajalik mõte küll meie igawal ajal ja ometi ainuke, mis sihile wõis wiia. Arwatakse wahest, et parem oleks olnud nurjatut kurjategijat  mitme naese pidamise pärast kahtu kätte anda, aga tema süüteo tunnistused puudusimad. Muud ei olnud, kui tema enese kiri, seegi ilma allkirjata. Ja kes oleks pidanud kaebama  mina wõi Philippa? Meie ei teadnud sedagi, kus esimene abikaas  elanud ja surnud. Ferrandil oli tuhat keelt kohtu käest pääsemiseks. Ja pääle selle weel kas Ferrandit  oleks trahwitud wõi mitte oleks Pkilippa nimi ja teotus iga. ühe suhu saanud ja üleüldiseks rahwajutuks.  Ei, seda ei tohtinud sündida! Ainult üks tee oli, kuda nurjatut wastutamise alla wõtta, ja ainult üks mees, kes seda teha wõis. See ülesanne oli minu täita, mina pidin oma kallima auu eest tasundust nõudma, el» elu eest pandiks pannes. Igapidi oli mul nüüd, nagu juba tähendasin, elu - ülesandeid küllalt, mida waja täita oli. 'Pooleli.) Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. Hawai saarel, Suures maailma, meres, oli, kuda meie omal ajal teatasime, jõulu ümber kaunis suur mass lahti paäsuud: wabariigile taheti  juba otsa pääle teha ja kuningat Lilinokalani jälle troonile upitada, mis aga korda ei läinud. Noore Hawai wabadriigi kohta on „R i g. Rundschau" järgmisi teateid oma sõnumisaatjalt saanud: „Ehk küll Hawai saare, iseäranis aga ta päälinna Honolulu üle juba kaunis palju kirjutatud ja teatatud on, arwatakse Europas enamasti ikka weel, et sääl poolmetsikud inimesed asuwad, kellesse haridus wäga wähe on tunginud. Ja ometi on asi ümberpöördud;  Honolulu on näit. elektri tuledega walgustatud, sääl on kõige uuemat moodi toredad wõõrastemajadj  ne. Tooniandjad ja möju-mehed  ei ole siin ka juba ammugi mitte enam saare päris-elanikud, kanakid, waid europlased ja ameriklased, iseäranis aga wiimsed. Need mehed oliwadgi, kes kuningat Lilinokalani sundisiwad troonilt maha astuma. Hawai kuningad, saare päriselanikkude  sugust, oliwad juba mõni hää kümmend aastat ainult nime poolest saare walitsejad, kuna wõimus riigi asjus täiesti parlamendi käes seisis, mis pea-aegu üksnes ameriklastest ja europlastest kokku on seatud. Kana» kisid on Hawäis praegu üleüldsi kaunis  wähe umbes 40,000 hinge, kuna neid sääl sadande aasta eest umbes 300,000 hinge oli. Nii kui kõik wärwilised inimesesood ära hakkawad  surema, kui walge, tugewam sugu nende sekka elama asub, nii on lugu ka kanakkidega. Lilinokalani oli, kuda üteldud, ainult nime poolest Hawai kuninganna;  minewal kewadel arwas parlament  aga tarwilikuks talt seda nimegi  wõtta. Et suuremalt osalt ameriklased seda toime saatsiwad ja ka jutt liikumas oli, et uut Hawai wabadriiki Ühisriikidega tahetakse ühendada, siis sõitis kuninganna Lilinokalani pärijanna, kes sel ajal Jnglisemaal koolis oli, Amerikasse, säälset walitsust paluma, et see ta mammale liiga ei laseks teha, kuid seda palwet ei wõetud kuulda. Keegi Barnum õli minewal sügisel  kuninganna Lilinokalanile nõuu andnud, kuda ta ometi hästi palju raha wõits teenida, kui tal enam lootust ei peaks olema troonile tagasi pääseda. Selle tarwis kutsus ta Lilinokalani tema juhatuse all Ühisriikides  ümber sõitma ja oma endiste õiguste kaitsmiseks awalikkusid kõnesid pidama; kuid Lilinokalani ei wõtnud seda pakkumist wastu, waid arwas paremaks kord katsuda oma trooni wäewõimuga tagasi wöita. See ettewõte  ei läinud aga, kuda tuttaw, korda: Lilinokalani abilised mõisteti surma, ta ise on ka kinni pandud ja saab wissisti kohtu alla antud; seega on Hawais wabadriik küll jäädawalt  sisse seatud. Kas see wabadriik  kauaks ajaks iseseiswaks jääb wõi pea Ühisriik'de liikmeks heidab, on praegu weel teadmata. Et Hamais  ameriklased päämöjumehed on, siis püütakse sääl küll kõigest jõuust ühendust ühisriikidega, kuid küsitan? on, kas teised suured riigid, iseäranis aga Jnglisemaa, seda lubawad. Parisis, 6. webruaril. Edasikaebamise-kohus  alandas nuhtluse, mis endisele Saksa ohwizerile von Schönebock'ile salakuulamise eest oli mõistetud, 5. aasta päält 4. pääle, kuid rahatrahw 5000 franki jäi muutmata. Londonis, 8. webruaril. Inglise parlament on tööliste erakonna  saadiku Kair-Hardi nõudmise pääle tööpuuduse põhjuste uurimise tarwis iseäralise kommissioni walinud,  millel 12 liiguuemeelset (nende seas 3 tööliste erakonna saadikut), 10 wanameelset, 2 unionisti ja 1 iirlane liikmeteks on. Kommissioni töödest saamad pääle selle weel kaks ministri, sõja-asjade ja rahwahariduse minister, osa wõtma. Saadikud, Kair-Hardi ja John Behrens on muidugi mõista ka kommissionisse walitud. 6. webruaril. Aurulaewa „Elbe"'ga ühes uppunud Walter Schüll'i surnukeha, mille ülesleidmise eest 200 sterlingnaela (2000 rubla) lubati, on eila ka tõesti Dungenes'is leitud. Leidja on kalamees William Tart. Surnukehal oli elupäästmise rõngas ümber. 7. webruaril. Deal'ist telegrafeeritakse,  et sinna üks surnukeha, millel' aurulaewa „Elbe" elupäästmise  rõngas ümber, toodud on. Surnul on sile sõrmus päälkirjaga A. Heckmann parema käe nimetusesõrmes.  9. webruaril. Ajalehed „Standard"  ja „Times" nimetumad Egiptuse  asekuningat ettewaatmataks noor- meheks. „Times" usutab, et asekuninga  poole hoidwad egiptlased arablasi inglaste wastu üles kihutawad.  Ministrite-nõuukogu Londonis  on lord Cromer'ile luba andnud asekuninga wastu nii moodi wälja astuda, kuda ta seda ise hääks arwab. Roomas, 6. wedruaril. Täna ja eila oli ilm siin jälle nii külm, kui ta juba mõni kümmend aastat pole olnud. Öösel langes elawhõbe soojamõõtjas kuni 5. graadi alla nulli. Awalikud kaewud on kinni külmetanud. Konstantinopolis, 9 webrsaril.  Drusid lõhkustwad Libanoni mäestiku rinnal kuberneri maja ära. Kuberner ise pääsis weel eluga. (Drusid on isesugune rahwas Libanoni mägestikus. Neid on umbes 80,900 hinge. Reis Londonist New-Jorki ja säält tagasi. (Meie Londoni lirjasaatjalt). Londonis, 9. webruaril 1895 n. k. j. Mööda läinud aasta lõpul tegin ma wäikese, umbes 14,000 wersta pika, reisi siit New-Jorki ja tagasi,  ning tahan nüüd nende ridade läbi oma suguwendadele kodumaale teatada, mis ma sellel teekonnal näinud  ja kuulnud. Londonist, kus ma ju mõnda aega wiibin, sõitsin ma 5. dezembril m. a. õhtul kell 8,20 minutit, Ewsroni raudteed mööda, ühes liri postiga sttio lrioti express) wälja ning jõudsin  järgmisel päewal kell l 2 l. liri linna Queenstown'i, kust kaudu üks osa Europa posti Amerikasse läheb. Queenstownis wiibisin ma 15 päewa, sest et laew, millega siit edasi sõitsin, täiesti korras ei olnud. See oli New Jorki lusti- ja wõidusõidu  laewastiku lipu-laew „Sylvia" (steain ok V. V. 0.). Queenstown on kaunis wäikene linnakene; ta seisab wsga kena koha pääl ühe mäekese lõunapoolsel  weerel, mere kaldal. Siit sõidab iga päew hulk laewasid mööda; mitmed suured reisijate laewad, mis Europa ja Amerika wahel sõidawad, peatawad siin, iseäranis aga laewaseltside  «Ouuar6 line» (Kjunard lain i), star line»' (Woit staar lain'i) j. m. t. aurulaewad. Wiis päewa enne jõulu sõitsime meie Queenstown'ist Madeira, saare poole wälja, kuhu jõulu esimesel  päewal jõudsime. Madeiras wiibisime meie wiis päewa. Saar, mis Porwgalia päralt, on umbes 300 ruutwersta suur, ja asub ta Pääl 130 tuhat inimest. Ta on oma terme ja maheda kliima poolest maailma kuulus. Ilmad oliwad siin jõulu ajal soojemad kui nad Eesti, maal Jaani päewa ajal on; mus sundis meid kõige wähemalt kaks korda päewas ujumas käima. Laewade ümber, mis siin ankrus seisiwad, sõudis wäikestes paatides hulk poisikesi; nad tuliwad siia „pennisid püüdma". Laewade päält wisati nimelt wahete-wahel merde paberi sisse mässitud peent raha, mille järele poisikesed kui pardid wette lupsatasiwad, et teda enne kätte püüda kui ta põhja on langenud. Mõned poisid teeniwad sel wiisil kaunis hää summakese päewas. Linn, mille ees meie laew ankrus seisis, oli kaunis wäikepoolne, kuid elu ja liikumine oli sääl wäga suur, sest et kõik laewad, mis Madeira saare kaudu Europast Afrikasse, Australiasse ja Amerikasse ning tagasi sõidawad, sääl peatawad. Linna majad on kõik kiwist ja wäga wiisakad, kui ka mitte iseäranis suured ja toredad. Et sääl maa sees wee hallikaid ei ole, siis pole linnas ega ta lähedal kaemusid, waid kõik wesi, mida söökide  walmistamiseks ja joogiks pruugitakse,  tuleb ülemalt pilwedest. Wihmawee  korjamiseks seisawad majade räästade all suured tõrred. Elanikkudele  õnneks sadab siin õige sagedasti  wihma, iseäranis kõue-wihma. Linnal on kaunis tugew kindlus, mis kõrge katju-rahnu otsa on ehitatud.  Päri-tuulega sõitsime meie 29. dezembril Madeirast wälja, mispärast siis aurule meel tuule appi wõtsime. Pea oli ka saar silmist kadunud. Terwelt 12 päewa olime meie lausal  merel, kus ümberringi ainult wett näha oli. Keset Atlandi okeani (maailma merd), kust purjulaewade tee läbi käib, nägime meie kaunis palju laewu. Üks nendest sõitis 3. wersta kaugusel meist mööda ja andis  lippude abil meile oma nime teada. Lippude abil tehtakse ka üksteisele  küsimisi ja antakse wastusi. Aurulaewade kohus on lähemas linnas  teada anda, kus nad purjulaewasid  nügiwad ja mis need nendele teatasiwad. Nii tehtakse wõimalikuks  purjulaewasid üles otsida, mis kaua ära jääwad wõi mida mõni äpardus teel kinni hoiab. Kõik sõidu aeg üle Atlandi okeani oliwad ilmad kenad ja tuul wähene, nii et sõitu täiesti lustisõiduks wõis nimetada.  Iseäranis kena oli wähe laenetaw  meri öösiti kuu walgusel näha. Hommikutel, koidu eel, tuli sagedasti lendawaid kalu laewa laele, keda Seda ja teist. Raha-ahae professor. Täht jas Rooma õiguse õpetaja ja pärastine  minister Friedrich Karl von Savigny (f 1861) oli Berliin uniwersiteedi  professorina üliõpilaste seas oma ahnuse pärast ebakuuljujes. Würst Bismarck, kes sel ajal ka tema kuuljate hulgas oli, jutustas temast üks kord hiljuti surnud professor  von Jheringile järgmise 100. Nagu wiisiks oli wõetud, polnud üliõpilastel, kes weel teist korda pandektide üle ettelugemist kuulda soowisiwad, selle eest enam professorile  iseäralikult maksta. See ei olnud aga sugugi ahnele herrale mokka mööda ja sellepärast juhatas ta neile noortele herradele, kes talle teist korda maksta ei tahtnud, lugemise-saalis niisugused istekohad kätte, milledele ta alati oma selga pööras. Ta tahtis oma tarkust üksnes  maksjatele kuulutada. Sääl keerasiwad aga Bismarck ja mõned teised naljahambad ühel weerandtunnilisel  waheajal professori kõnetooli, mis ikka paremale poole oli pöördud, pahemate poole. Savigny sai sest wingerpussist aru ja pööras kõnepidamlsel  sestsaadik oma suu ka nende poole, kes teda enne üksnes tagant oliwad näha saanud. Ka hiinlased oskawa doige peenikest nalja heita, ehk kull need pikapatsimehed igapäewases elus enamasti tõsist ja koguni nukrat nägu näitawad. Sellest annab aga nende kirjandus tunnistust, milles naljan- dus sugugi ei puudu, nagu ka nende „Jlasia-Lin-Kuang'ist ehk „Naeruraamatust"  näha on. Nende naljades tuleb aga wäga palju kõnekäändusid ette, mida wõörastesse keeldesse wõimalik  ei ole ümberpanna, ilma et nali oma mõnu ära kaotas. Katsume  siisgi paar proowi ette tuua. Üks manamees andis oma poja-pojale  kaks ühesuurust wajkraha ja kaskis  teise eest õli, teise eest aga soijat (üht jaapanlastest walmistatud, aga Hiinas wäga laialt tarwitatawat sousti) osta. Laps tuli üürikese aja pärast tagasi ja küsis, kumbas raha õli ja kumbas sousti ostmiseks olla määratud. Wanaija ütles talle, et see üks kõik olla, mille pääle wäike küjkjalg oma teed läks. Warsti tuli ta aga jälle selle küsimisega tagasi, missugune kahest kaasa antud kausist õli ja missugune sousti tarwis olla wõtta. Manaisal läks niisuguse rumaluse  üle süda pvja-po/a pääle nii täis, et ta selle tarkust hakas tagant sisse tuupima. Sel silmapilgul astus  lapse isa tuppa ja kui ta seda nägi, mis ta isa tegi, hakas ta iseennast  peksma. „stas sina ka oled pääst pööraseks läinud? küsis temalt wanaisa. „Mitte sugugi," mastas poeg, „ma ei ole arust meel nõdraks  läinud, aga sest et sa minu poega karistad, on mul täieline õigus  ka sinu poega karistada." Uks teine jutt, mis meie mtmat Hobuseraualeidjat  meelde tuletab, käib nii: Mees oli lehma arawahetanud,  mille eest talle nuhtluseks puukrae  kaela ümber pandi, mille pääle ta süüd üles oli tähendatud, ja siis tallutati teda mööda linna uulitsaid. Mõned ta sõpradest küsisiwad, mis kurja ta siis õieti olla teinud. „OH, mitte mingisugust," wastas nuhtluse- alune, leidsin mana köie otsa ja wõtsin naast üles." .Aga," wastasiwad  ta tutwad, ega sind selle eest ometi nii raskesti ei nuhelda, et mana köie otsa maast üles wõtsid?" „Noh, sellepärast just küll mitte, aga õnnetuseks oli selle mana köie tüki otsa noor lehm kütkendatud." Ühel mehel, kelle nerwid wäga üritatud oliwad, elas pahemal käel naabriks üks raudsepp ja paremal käel üks wasksepp. Oma alatisel tagumisel  tegiwad nad nii wastastikut  muusikat, et nende wahel elawal mehikesel körwad buugasiwad ja ta meeleheitusel kas wõi oma nahast oleks wälja pugenud. Oma häda kurtes ütles ta ühele sõbrale, et ta oma naabritele piduliku, hää õhtusöömaaja  walmistaks, kui nad oma korterist wäljakoliksiwad. Mõlemad käsitöölised, kes oma naabri tõotusest oliwad kuulda saanud, tuliwad mõne aja pärast teda waatama ja ütlesiwad,  et nad walmis olla tema soowi täitma, kui ta oma sõna peab ja neile lubatud piduliku õhtu-süömaaja walwistab.  Õrnade kõrwadega mees oli rõõmuga walmis nende tingimist täitma. .Kui söömad joomad mööda oliwad, küsis piduandja wiisakasti, kus ta naabritel siis uued korterid olla wõetud. „OH, wastas teine neist, „mina kolin omast majast paheinalt  poolt paremale poole tema majasse ja tema paremalt poolt pahemale  poole minu majasse." Tiiskuse haigus on, nagu asjatundjad tõendawad, loomade, iseäranis  aga tapaloomade juures enam ja enam laiali lagunemas. Nagu Nokar tõendab, olla praegu kõigis Ewopa riikides lehmadest 250/« tiiskuses.  Saksenis on kohalises tapamajas  möödaläinud aastal sajast sarwloomast 18—25 tiiskuses olnud, Berlinis 17, Inglisemaal 20. Prantsusemaal olla mõnes kohas tiiskus  weel kurjemalt liikumas. Anrij De-Parwil pöörab arstide tähelepanemist  selle kurwa oleku pääle ja soowib,  et tiiskuse tõbiliste loomade liha mitte toiduks ei saaks pruugitud, waid täitsa kõrwale heidetud. Tõbiste  loomade wäljapraakimise läbi saamad loomade kaswatajad muidugi rohkesti kahju, aga kaswatatamate loomade pääliskordne waatamine saata ainult korda, et tiiskuse bazillustega täidetud liha müügile tuleb. Parmil  hoiatab piima - armastajaid nimelt  sooja ehk wärske piima maitsmise  eest, misläbi tiiskuse bazillused kõige hõlpsamini inimese ihusse jõuda. Tuul ja öie-huul. lasa tõused puuäe pudud ta, õie duuledeus l?adad uus Ait ütelda. Õie-duul ei ütieu'6 uiitto õ6la, oli sie laddus lcauZele. IweiuaAus, ruade tuu6e läi ruu põue elaiua, Milad uaZu arwu-suuZo Külaut seIKS õuue^a. luul da rudid : ju lcauAel, ei dõuel'uu6. . wiuu laubel la ruu dinees derdiuuci. »d H 3 Postimees. 1895.