Saarlane UM Kltiildiit piltlike ajaltht «all- j, lillnskalivsle. UM TeiMewal, 22. Miirtsil 1894. Xl. aastakkiik maksab - Saaremaal aaStaZ. . . . 1 rbl. KO kp. Saaremaas pooles aaZwS 1 „ „ Postiga saadetud aastas. Ä „ - „ Pooles aaStaS 1 .. SZ „ Ilmub igal iiurrsaarcö kaubamUilsäö nr. 17. Kirjad kätwad: Saarlase tolmetnsrll.', Knresaares. Kuulutuse rida ehi selle ruum Üleskutse ja palwe. Kurttummadest on wiimasel ajal Saarc- PH maal ja „Saarlases" sagedaste kõnel- dud. Pole see ka ime, sest neid wiletsaid  wendi ja õdesid on meil paraku õige rohkeste, wäikese Saaremaa kohta enam kui 60! Et nemad oma waimu pimeduse poolest wiletsamad on kui teised wiletsad, seda tunneb igaüks, kes kurttummasid tunneb ja nende wiletsuse üle õieti järele mõtleb. Nad waesed ei kuule ega räägi, sellepärast ei saa neile kudagi wiisi waimu toitu pakkuda  ning nõnda peawad nad siis otsegu paganad kesk ristirahwa seaS oma elupäiwi mööda saatma, teistest inimestest nurka tõugatud. Meie Leeme missioni tööd kaugete paganate heaks ja see on ka õige ja kohus, sest see on Issanda enese käsk. Aga üht peab küll tegema, aga tei st ei tohi tegemata  jätta. Tehkem siis ka kodust missioni tööd nende kallal, kes meie eneste keskel küll elawad, aga Jeesusest niisama kaugel on kui paganadki. Jumal tänatud, kurttummade  aitamise töö on juba meie Saaremaal  söbru leidnud nõnda et Jumala abiga ja ligemise armastuse läbi meie kurttummade kool elusse wõis tõusta, weel enne kui seda mõni ehk oleks wõinud lootagi. Püha kihelkonnas, Pihtla mõisas, teeb see kool juba minemast Tnlwe kuust saadik oma õnnistusrikast tööd. Ülema walitsuse poolt on seda tööd ja asutust heaks kiidetud ja temale lahkelt kinnitust ja luba antud. Kui meil hea reepidu oli, sõitsin kord kurttummade  kooli waatama, sest oma silm on kuningas. Mu süda oli rõõmus seda oma silmaga nähes, mis ligemise armastus nii lühikese ajaga korda oli saatnud. Lahkes ruumis istusiwad 10 kurttumma last ümmarguses  ringis koolmeistri suu pääle terawaSte waadateS ning lugesiwad tema huulte liikumisest  neid sõnu, mis tema ette ütles. Üksikult ja kooris kordasiwad lapsed sõnn. Oh, süda hüppas rõõmu pärast seda kuuldes: meie Saaremaa kurttummad räägiwad, Jeesus  on neile „Hswata" ütelnud! Ses töö on wäga raske, siiski on osawa juhatuse all asi nii kaugele edenenud, et lapsed juba mõnikümmend lühikest sõna wõiwad rääkida. Muidugi on rääkimise hääl kore ja kange, aga see ei wõi teiseti ollagi, sest et nemad ju oma häält ei kuule ega tea seda sellepärast pehmendada.  Kõik räägitud sõnad kirjutawad nemad tahwli pääle üles ja seda peab ütlema: kiri on wäga ilus! Trükitud kirja lugemist weel ei ole, see tuleb alles pärastpoole. Aga nüüd, kes sa seda loed, wõta seda palwet kuulda, mis ma sulle ette panen: aita omalt poolt, et see kool wõiks kaSwada ja kosuda ja kaunist wilja kanda. Kapitali sellel koolil muud ei ole kui sinu helde süda ja ligimese armastus. Paljalt armuannetest on see kool asutatud, armuannetest ta ka elabgi. Kurttummade sõbrad, nimelt Kuresaare linnas,  on nõuuks wõtnud ka eestulewal suwel, nõnda kui mööda läinud suwelgi, üht näite müüki (basaari) kurttummade  heaks ära pidada. Sest ehk küll siit saadik Jumal on aitanud armuannete poolest, siiski on weel ikka andsid tarwis. Mitte ainult kool ei tule ülewel pidada (üüri raha, kooli tarwitused, koolmeistri palk j. n. e.), waid ka waesematele lastele on tarwis abi anda ülespidamise kergituseks. Enamiste kõik 10 last on ju waeste wanemate lapsed. On ju ühel wanematel koolis 2 kurttumma last ja kodu ka weel 2 kurttumma last! Pangu siis igaüks, iseäranis  naisterahwad käed nobeduste tööle ja walmistagu asju, mis näitemüügile kõlbawad.  Saagu kurttummadele rohkeste uusi Salakauba-wedaja poiss. 12 Nad tulewad! Nad tulewad, härra päälik! hüüdis ta hingetumalt. Soldat BZnedikt siin tuli teel mulle wastu, et teile teadust tuua, ja mina pöörasin kohe temaga tagasi. Nad tulewad! Suures hulkas tulewad nad! Röõmu-hüüdmine kõlas pääliku suust, kuna teised kessed seda röõmu-sõnnmit kuulnud oliwad, waewalt walju hõiskamist maha suruda wöisiwad. Isegi Stefan unustas  mõneks silmapilguks oma wangi ära ja wiiwitas, nobeda krapsamisega teda oma -võimuse alla wõtta. Kui ta ennast jälle tema poole ümber põöris, oli see juba hilja. Hanka oli juba ennegi lõdwad nöörid usinast oma küte ümbert maha lükanud, ja lcudis pitkade sammudega, nagu puretud põder, ligeda «Ma aere poole. Kole, wihane sajatlemine  Stefani suust kõlas temale järele, ja wälgu-kiirusega kiskus ehmatand piirikütt püssi palge, et põgenema poisile kuuli järele saata. Päälik aga lõi nobeda liigutusega püssi maha. Pea! ÄtleS ta. Mitte üht pauku! See saaks neile lontrustele teadust andma, et meie siin seisame! Lase poiss jooksra pääle! ÕõneSteelt ei saa ta läbi, ja enne kui ja üle kaljude jõuab, on sala kaublkwedajad sees ja iStuwad lõksus. Paigale jääge, Seftrl! Terawast paugutada, kui nad -vastu panemad. Meie langeme neile siis selja tagant pääle! Edasi Benedikt!  Meie peame teiselpool meeste juures olema, enne kui salnkauba-wedajad täiest ligidale tulewad! Üteldud, tehtud. Seferl korraldas oma meeste hulka, ja seadis neid sündsate kohtade pääle, kuna päälik tormi sammul öõnestecst läbi tagasi ruttas ja meel õigel ajal oma osakonna juure jõudis. Juba oliwad salakauba-wedajad õige ligidal, ja selgest Zvois kuuwalgcl ligitulewaid wankrid näha. Reid oli kaunis pitk rida, ja mureta londerdasiwad mehed nende körival edasi, ilma et neil aimamist sellest hädaohust oleks olnud, mis ahwardades neid luuris. Nad naersiwad, lorasiwad, laksutasiwad pinsadega ja ajasiwud walju häälega hobusid edasi, nagu olelsiwad piiriwahid neist mittu penikoormad kaugel. Need hoidsiwad endid üsna wagusi ja marjul, ja lamasiwad mait olles põõsaste ja kaljude taga. Nüüd tuliwad  wankrid; esimine weeres kaljude wahels ja kadus kitsase öönesteele; teine, kolinas selle järele, wiimati ka wiimane wanker. s Nüüd on nad meite käes! hõiskas peamees waljuSti. Edasi siis! Langcge neile selga, nagu mana Sestrl neile ecst pääle langeb. Hurra, nüüd nende pääle! Sellel silmapilgul kuuldi ühe kalju päält walju koledat karjumist, ja kõikide silmad j põõrasiwad tahtmata senna poole. Ühe rapsuga jäiwad ka wankrid seiSina. Ülewel j kalju pääl aga, selgest kpuwalgeft heledast walgustud, seisis Hanka, ja sirutas hojatatades  oma käsi salakauba-wedajate poole all õonesteel välja. Pidage! karjus ta kiltades alla - Pea, Prokop! Pidage mehed! Äraandmine!  Piirikütid teite ees ja teite taga! Päcstke eneste elu! Wastupanemine on r-iimata! Koer! hüüdis päälik, viha pärast mahutades, ja kiskus ligedamal seisval mehel > püssi kaest ära. Wõtta seda oma koera tegude palgaks! Nende sõnadega puudutas tema käsi püssi kukke, kuul lendis, pauk raksus, ja Hanka kadus kalju päält. Kas trehwatud ehk mitte kes wöis seda teada? Nüüd nende pääle! karjus päälik oma meestele. Nende pääle, enne kui nad mõistusele tulewad! Piirikütid, himulised eneste saagi pääle, kargasiwad julgest edasi. Aga see oli juba wäga hilja. Prokop ei olnud Hanka hojatuse  hüüdmist mitte tarvitamata jätnud. Kuna peamees oma mehi julgustas, salakaubavedajate  pääle langeda, oli Prokop hobuste trengid usinast katki-leigata, ja kaks viimast vankrid põigiti tee pääle ümber visata lasknud, nõnda et need nagu müür piiriküttide edasi-tungimist kinni panivad. Enne kui need seda takistust teelt kõrvale i saimad, ehk üle vankrite ronida wõisiwad, > hüüdis ta valju häälega mehed oma ümber l ja andis neile oma käskusi. j HobuSte selga! hüüdis ta. —^ M 12.