masti armastatud Philippa woodi juurde pugesin I Rahulikult hingas ta sääl, nagu marmorist raiutud, waikne ja ilus. Tasakesi tõusis ja wajus tema rind, muud elumärki ei olnud. Kui õnnelik oli see uni, kui kurb wõls ärkamine olla! Kuna ma teda nõnda waatasin, pidin ma juba oma palamast armastusest hoolimata  paluma, et need silmad enam ialgi lahti ei läheks. Wiimaks hakkas hommik koitma. Ma läksin oma elutuppa tagasi ja tõmbasin akna eesriide üles. Ja, hommik oli käes, aga lumesadu kestis meel ikka edasi, meel paksemini kui öösel. Juba kaksteistkümmend tundi oli see wäldanud. Aga wagaseks oli ilm jäänud, ühe tunni eest juba: tuul ei puhunud enam. Niieaugele kui maade ulatas, igalt poolt paistis lumi. Aga mitte ühetasaselt ei olnud seda; mõnes kohas oliwad suured anged, teises kohas õhemalt. Aia tee pääl oli ta ainult mõne tolli paksune, müüri kõrmal aga mitu jalga. William ilmus jälle; ta malmistas  pruukosti, ka iseenesele, ja läks siis minema, et Rodingi jõuda. Wöimalikul korral, see tuli mul nüüd meelde, pidi tema nüüd surnukeha tee äärest leidma. Hoolimata wiimitujest, mis sellest tulla mõis, oli see mulle üks kõik. Mis mitte mööda minna ei wõi, sellele waatame meie rahuga wastu. Nii ka mina. Kes surnukeha ülesse leidis, see oli mulle üks kõik, aga et haigerawitsejaid hädasti tarwis oli, selle pärast ütlesin ma talle järele: „Arge unustage mitte, et minn õe ilu Teie käes on; ärge laske end millestgi eksitada, maid rutake sedamaid  tagasi." Pääd nikutades wõt- tis ta kübara ja kõmpis läbi lume minema. Mina läksin haige juurde tagasi, istusin woodi ette tooli pääle ja ootasin  ärkamist. Ta oli nüüd peaaegu üksteistkümmend tundi maganud, ja ma teadsin, et ta iga silmapilk mõis ärgata. Ma igatsesin ja kartsin tema ärkamist, sest kuda oli tema mõistusega  nüüd lugu? Ah! ma teadsin ju wäga hästi, kui raske niisugust haigust arstida, aimasin, et Philtppa ärgates end jälle minust eemale pöörab.  Kõige enam kartsin ma aga seda, et Philippale, kui ta ärkab, wahest ta hirmus tegu meelde wöiks tulla, ning selle pärast soomisin ma, et ta meel mitu tundi opiumi uimastusel  magaks (Pooleli.) Loodusrahwa usust. (Järg.) 3 Et tuli oma walguse poolest päewaga  sugulane on, sellepärast anustatakse  ja kummardatakse ka tuld. Niisugune auustamine ei ole temale mitte üksnes muistsel ajal osaks saanud,  maid weel nüüdgi kummardawad  teda mõned rahwad, nagu näu tuseks tatarid, kasakad, parsenid jParsen)  j. t. n. Need wiimased, parsenid,  elawad meilt lõuna pool, ristiusu  ja Jslami-usuliste ehk türklaste wahel, kus nad ristiusuga kaunis tuimaks  saanud, aga sellest hoolimata kummardawad ja auustawad nad ikka tuld. Sedasama teemad ka weel paljud  persialased, kes Islami ehk Muhamendi usku ja kellel Persiamaal  mägestikkudes manad suured tulekummardamise teplid on. Tuld on ju manast ajast saadik, palju aega enne Kristuse sündimist, kummardanud ja auustanud Vraamaja  Budda-usulised ja mitte üksinda sellepärast, et tuli soojuse ja walguse poolest päewaga, mille soojuse ja walguse mõjul kõik edeneb ja sigineb, sugulane on, maid ka ehk enam selle poolest, et nad malgust, tulgu see siis päewast wöi tulest, pimeduse - riigi, tema alamate ja pimeduse - tegude ärawõitja on. Braama usk, mis juba umbes 1300 aastat enne meie ajaarwamist  oli, on mitmest küljest ristiusuga  nõnda ühesugune, nagu ta sellest tekkinud oleks. Sest ka nendel  on jumal „Braama." (Brahma) kes kõik loomad, „Wischnu„ (Wischnu) kes kõik ülemal peab ja „Schiwen" (Sckiven), kes nuhtleb ja kohut mõistab. Pärastpoole, umbes 600 aastat enne Kristuse sündimist, tekkis Braamausust  „Budda" - usk (Buddhaismus), mis muu seas õpetab, et inimese hing pääle surma looduse kõige kõrgema maimu ehk jumala (Urgeist) süles igawest rahu ja puhkamist leiab. Budda usk, mida Braamausk Hindostanist  eemale tõrjus, leidis omale asupaika Tiibetis, Hiinas, Jaapanis, TagaJndias ja Jda-Jndia saarte pääl nõnda, et nüüd sel usul kõige suurem osa (umbes 500 miljoni) inimese  soost on. Numbri arwustiku järele on nüüd maa pääl: Ristiusulisi 400 milj. : Katoliki usulisi 200 milj. Protestandi 110 „ Greeka usulsi 30 „ Sektisid (liigusulisi?) .. . 10 „ Mitte-ristiusulisi 992 Vs milj.: Buddausulisi 500 „ Braamausulisi 150 „ Muhamediusulisi 80 „ Juudiusul 6V- „ Mitmesugustest teistest tuttamatest  usudest 240 „ Tundmata usudest .... 16 „ 1392Vs^milj^ Nimetan weel korra, et tulekummardamine  meie ajal weel mitte ära kadunud ei ole, maid, olgu küll, et ainult siin ja sääl Ganges'e jõe kaldalt kuni Kaukasus'eni ulatab. Tule-kummardajad on aga palju paremad  inimesed, kui need, kellede seas nemad elawad. Nemad, tulekummardajad,  nagu parsenid, on täiesti waga ja kannatlik rahwas. Nagu ülemal pool ju kuulsime, ei kummarda nad tuld mitte sellepärast, et nemad  teda jumalaks peawad, waid kõige enam sellepärast, et nad tuld walguse jumala tähendamise ehk mõistumärgiks peawad. Ka wanad greeklased ei olnud tulekummardamisest wabad. Nendel oli Hephästos, üks suur, wägew jumal. Wulkaanide tulepurskamist pidasiwad nemad selleks tuleks, mis Hephästos'e töötoast wälja woolas, kus tema oma sellidega (künlapidega), ainus ümarik silm otsaesise pääl oli, kelledel üks sepatööd tegi. Nõndasamuti  auustasiwad ka roomlased wulkaanisid, ehitasiwad nende au uks teplid ja pidasiwad nende Larwis preestrid. Kui tule poolest mõni rahwa seas lugu nõnda on, siis ei wõi meie seda mitte imeks panna, kui toored rahwad  teda auustawad ja kummardawad.  Peaaegu niisama sugune lugu on selle tulega, wälguga, mis pilwedest wälja särab. See on alati kohutan?,  suurt hirmu ja auukartust ärataw  olnud. Kas seda wõib siis imeks panna, kui toored, loomuslised inimesed  wälku ja kõuet jumala wiha awaldamiseks peawad. Ka meiegi seas usuwad Paljud, et pikne mitte üksinda  õhunäitus ei ole, waid ka jumala  hääl ja tema püha wiha ilmutamine  meie wastu on. Sellepärast wõib, kui õige kõwasti wälku heidab  ja müristab, seda ahastuse ja appihüüet tuhandete suust kuulda: „Jssand Jumal, halasta ja aita ise!" Sest siis näitab looduse kuningas  äkiselt oma wägewat kätt ja paneb ka seda, kes omas sõgeduses jumalat ära salgab ja leda teotab, wärisema ja wabisema. Mis oled nüüd sina, tuhk ja tolm, omas meelesegaduses  jumala wäe ja wõimu käes! Kõiki uskusid ja loodasju, mida jumala tähendamise märgiks, tema asupaigaks ehk jumalaks ise peetakse, siin kirjeldada, ei ole mitte wõimalik. Meie otstarbe ei ole ka mitte, siin kõiki uskusid üles maalida, waid meie tahame ainult seda näidata, et üksgi rahwas, olgu ta toores, loomuline wöi ka kõrge waimuharidusega, ilma usuta ei ole, waid, uskugu mida ehk keda ta usub, aga igast ühest usust ehk usukombest paistab ikka see wälja, et igaühe rahwa südamesse ja maimusse see selgesti üles on kirjutatud, et üks kõrgem olemus, olgu siis tema mmi Cayond, Motogon,  Braama, Wischnu, Zeus, Jehowa,  Jumal, Taewaisa ehk Taewataat,  olemas on, kes kõik looduse loonud, teda ülemal peab ja tema üle walitseb. Et nagu meie ju ülemal pool kuulsime iseenesest mitte midagi saada sentstehen) ei wõi, siis nõnda peame loogikalikult (logisch) arwama ei wõi ka usk mitte iseenesest, waid peab ka ühe kõrgema olemuse läbi, kes niihästi loodusest, kui ka usust kõrgem serhabener) on, saanud olema. Selle järele, et igaühel rahwal kindel usk on ehk kindlasti usub, et üle terme looduse üks wägem wõim ehk olemus walitseb, saab siis tõeks tehtud, et Jumal ja igal usul oma kindel, jumalik  olemus põhjuseks ja et inimese sees üks kõrgem olemus kui loomadel,  s. o. et inimesel meel üks suremata  hing on; sest muidu saaks inimene  oma maimu- ja südame-hariduse ja elukombete eh? kõige oma oleku poolest loomadega ühe järje pääle ja loomadel peaks siis niisamasugune usk olema kui inimeselgi. Aga mitte keegi ei wõi ja ei ole wõinud seda tõeks teha, et ühelgi loomal usk oleks. Mispärast ei ole loomadel usku? Mispärast ei usu loomad, ei Jumal taewast ja maad ja kõiki loodasju  loonud, neid ülemal peab ja nende üle walitseb, igale ühele nõnda palka maksab, nagu tema teod wäärt on, et halwal teol halw, aga hääl teol hää tagajärg on? Mispärast ei ehita ka loomad pühi templid ja ei too Jumalale ohwrid, ei palu teda, ei usu surnute ülesäratamist ja et ükskord kohut mõistetud saab elawate ja surnute üle? Mispärast ehitab karu ja pääsukene nüüd oma pesa sedasama moodi, nagu aastatuhandete eest ? Mispärast  ei ole ka loomad kui nõnda küsida wõib niisama kõrge waimuhariduse  järje pääle saanud, kui inimene? Mispärast on loomad nüüd niisama rumalad ehk targad, nagu nad aastatuhande eest oliwad? Mispärast  ei saa loomad oma asjade talitusi  mitte paremini toimetada, kui nendele nende instinkt (loomuajamine) seda lubab wõi neid sunnib? See on kõik selle pärast, et loomadel niisugune kõrge olcmuS, nagu inimesel on, puudub  ehk teise sõnaga: Loomadel ei ole hinge. 5Poo!?li.) Kasulikuks näpunäiteks. Abinõuu wajikatele kui neil kõhud lahti on. Selles haiguses, mis wäga tihti wasikatel on, saawad palju rohtusid tarwitatud. Baron Voigt Voigtendorf on aga rohu leidnud, mis hästi hää peab olema ja mida ta Saksa ~Freie Pressis" kuulutab.  Tema õpetab nõnda: Wasikas wõi warss wõetakse ema tagasi ära ja ei lasta imeda. Selle pääle keedetakse riis nii pehmeks, et ta hästi ilane on ja antakse wasikale 5 korda päewas, V 2 toopi korraga. Kaks korda tehtakse  wasikale päewas klystir (see on aetakse talle wirtsaga wett kõhtu). Klystir tehtakse la riisist. Kui juba kõhutõbi wana ja tugew on, siis antakse  riisi joogiga weel päewas noaotsa  täis salcylhapu-pulbrit wõi 15 tilka opiumi. Seda wiisi 2 wõi 3 päewas toim! tatud saawad wasikad wõi warsad täiesti terwekS. Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid Saksamaal kaswab mässuseaduste  wastaste hulk ühte soodu suuremaks.  Meie teatasime hiljuti, kuda hulk Lõuna-Saksamaa õpetlasi, kirjanikkusid  ja kunstnikkusid nende seaduste wälja andmise wastu awalikult protesteerib.  Seda tegiwad neil päiwil  ka hulk ülikooli-professorisid, kirjanikkusid ja kunstnikkusid. Oma protesteerimise-kirjas ütlewad nad, et plaanitud seadused Saksamaalt selle kõne- ja trUkiwabaduse wõtawad, mille tõttu just Saksamaa waimuwallas  nii kaugele on jõudnud, kui ta praegu on. Aga ka parlamendis näib riigiwalitsuse  wastaste hulk ennem kaswama  kui kahanema suurelt osalt keisri enese süü läbi. Lugejad mälestawad  wissisti weel, kuda keiser Wilhelm ühel kojaballil wägewat katoliklaste erakonda oli pahandanud. Neil päiwil pidas ta ühe awaliku kõne, mille tõttu wahest ka Preisi agrarlaste smoisniku-sugust suurepõllupidajate)  erakond riigipäewal edespidi  riigiwalitsuse wastaste liigis saab olema. Agrarlased oliwad, nagu lugejad teawad, hiljuti ühe iseäralise  saatkonna läbi keiser Wilhelmile  palwekirja sisse andnud, milles põllupidajad muidugi mõista kõige päält suure põllupidajad  riigiwalitsuse  poolt toetust paluwad. Et saatkonda wäga armulikult wastu wõeti, siis hakkasiwad nad ei tea mis hääd endale lootma. Need lootused tuliwad iseäranis ühel agrarlaste koosolekul awalikuks ja sattusiwad säält ajalehtedesse. Mõne päewa eest oli Berlinis Brandenburgi maapäewa auuks pidusöök, millest ka keiser Wilhelm osa wõttis. Kõnes, mis ta sääl pidas, ütles ta Pääle muu, et ta põllupidajate eest küll hoolt tahta 'kanda ja loota ka, et mõimalik saab olema siin midagi korda saata, mis nendele jäädawalt kasu toob, kuid ta pidada neid ka ülimääraste lootuste eest hoiatama : üksgi seisus et tohtida loota, ettemahääks midagi  tehtakse, mis teis - tele seisustele kahju toob. Need sõnad on agrarlasi wäqa pahandanud, ja saamad nad nüüd wahest häälte-äraandmisel mässuseaduste  ettepaneku kohta niisama riigiwalitsuse wastu olema, nagu nad seda minewal kewadel Wene- Saksa kaubalepingu asjus oliwad. Bataviast teatatakse Hollandi lehtedele, et sääl ühele malaide salaseltskonnale  jälgedele on saadud, kes nõuuks oli wõtnud kõiki säälseid europlasi  ja hiinlasi ära tappa. „K öln. Ztg." arwamise järele olla malaid selle pärast nii kurjad europlaste ia hiinlaste üle, et Java saare hollandlased,  kelle jagu sääl enamasti kõik maa on, oma mõisad kõigi talumaadega  hiinlastele rendi pääle annawad, kes Malai talupoegi ülimaga kurnawad. Aga ka Java saare hollandlased ise ei anna oma Malai-sugust talupoegadele  armu, waid veawad neid raske töösunni al. Et malalde Püüdmistest Hollandi iket kaelast ära wisata siisgi midagi wälja ei wõi tulla, seda tunnistab  selgesti Lomboki saarlaste lugn. Inglise lehtedes on wiimsel ajal kaunis palju Prantsusemaa wastu Madagaskari asjade pärast kirjutatud, nii et mitmel pool arwamine tekkis, nagu walitseda ka mõlemate riikide walitsuste wahel selle küsimuse pärast põnewus. Sellel arwamisel on nüüd Parisis wiibiw Inglise saadik, lord Dufferin, ühe kõne läbi, mille ta Inglise kaubapalati Parisi jaoskonna pidusöögil pidas, awalikult tühjaks mõistnud. Kunagi ei olla olekud Prantsuse- ja Jnglisemaa wahel nii sõbralikud ja leplikud olnud, kui praegu, ütles kõneleja. Lepitus Sierra Leone küsimuses lasta loota, et ka kõik teised küsimused Afrikas pea selgeks tehtud saamad. Europa riikidel ei saada lord Dusfereni arwamise  järele üleüldsi kaua aega küllalt Põhjust olema Afrika asjade pärast üks teisega tülisse minna, sest et Afrika nendele kaugeltgi nii tähtjas ei olla kui mitmed arwawad. Nii saada näit. weel kaua aega kestma, enne kui Afrika Europa wabrikute  toodeid suuremal mõõdul hakkab tarwitama. Lord Dufferin kiitis oma kõne lõpul üliwäga prantslaste  armsaid loomuomadusi. Jaapanlastel näib wiimati ometi korda läinud olewat Koreas rahu jalale seada, kõige wähemalt ei ole säält juba ammu midagi tonghakidest,  rahutuse pääsünnitajatest, kuulda olnud. Näib siisgi. nagu ei peetaks Jaapanis Korea riigi olekut meelgi täiesti julgeks. Jaapani grahw Jnourje, kes praegu Korea riigi asju korraldab, tahtis hiljuti Jaapani rahameestelt sellele riigile 5 milioni jeni laenata, laenu päält 10°/» pakkudes, kuid laen ei tulnud korda; ka Jaapani riigikassast  laenati sinna ainult 3 miljoni jeni. Korea kuningas tunnistas enese küll hiljuti keisriks ja täiesti iseseiswaks riigiwalitsejaks, kuid see iseseisivus ei näi mitte suur asi olewat, peab ta waene mees ju täiesti jaapanlaste pilli järele tantsima. Korea rahwale on see asjalugu aga küll wissisti ennem kasuks kui kahjuks Jaapanis eneses oldakse praegu nende üle, kes sõjamäele moona ja riiet sobitawad, wäga pahased, sest et nad suuri pettusi on teinud: üks osa söömakraami leiti täiesti kõlbmata olewat, mitmed vartiid magamise tekkisid  on puuwillade asemel hööwlilaastudega  täidetud olnud jne. Muidugi  mõista oli osa ametnikkusid moonamüüjatega ühes nõuus. Sõjamoona  sobitajad ja wastawõtjad näiwad  aga ka igalpool maailmas ühesugused  olema! Wienis, 14. webruaril. Pääherzog  Albrechti matused oliwad üliwaga  toredad. Surnu mankri järel käisiwad: keiser Franz Josef ja keiser Wilhelm, nende taga suurwürst Wla- dimir Aleksandrowitsch ja Aosti herzog;  siis teised kõigekõrgemad wöörad  ja pääherzogid, hulk matjamaalt tulnud saatkondasid, sõjamäe kindralid  j. t. Uulitsad olimad rahwast puupüsti täis; aknate eest maksti määratu suurt hinda. Wene-maalt. Kaugemalt riigist. Peterburist. Riigi nõuukogule otsus tawate ettepanekute seas on ka üks, misläbi Saaremaa kaheklassilisele  maakoolile 1000 rbl. aastas abiraha päritakse. Theekasmatamisega tahetakse  kõige esmalt Batumi linna lähedal Kaukasias katseid teha, kus selleks 20 dessütini keiserliku perekonna  maast tarmitusele wõetakse. Kaukasias on theekaswatajaid juba õige mitu. Põllutöö-ministerium tahab  ka Suhhumi lähedal theekasmatamisega  katseid teha. Kaks kirja on meile Peterburi  Eesti Häätegewa piduõhtu üle, 11. skp. sisse saadetud, üks ühelt ja teine teiselt poolt. Asja seletamise  pärast anname mõlematele ruumi. Esimene kiri käia nõnda: „Laupäemal N. webruaril oli St. Peterburi Eesti Häätegewa seltsi poolt Pawlowa saalis piduõhtu, millest ojawötmine kahjuks nii maike oli, et maewalt oleks maksnud ees kama täita. Aga, et saal üüritud oli, sellepärast ei wõidud midagi parata  ja peeti pidu ikka ära. See wähene osamõtmine tuli muidugi sellest,  et igaüks päew enne juba siinse Eesti Kooli seltsi pidul ära oli käinud.  Wägemasti tuli selle asjaloo mõju ka nähtamale. Nagu wastu tahtmist pidiwad kunstnikud oma ülesannet  täitma, kui ka mäike seltskond neid julgustada püüdis. Kõige paremini  täitis oma kogut hr Tamm oma waldhorniga. Teised ehk oleks seda ka teinud, aga nagu üteldud oli saali tühjus süüdi. Selle tõttu läks ka tuttaw näitemäng „Lord ja lillemüüja,"  mida meie enne „Laululinnukese"  nime all siin paar korda juba näisud oleme, kaunis kohmetult. Imeks oli panna, miks Peterburi Eesti Häätegew selts otse järgmise! päewal pidu toimetas, kuna ju selgesti  ette näha oli, et pidu kuludega wälja ei saa. Kulud on Pawlowa saalis pidu pidamisel harilikult 275 rubla ümber ja sellega pidi nüüd selts umbes 200 rubla juurde maksma. See ei ole mitte wäike summa, mis selts mäga hästi mõneks häätegewaks otstarbeks tarwitada oleks wõinud. Pidusid toimetatakse ju Peterburi Eesti seltside poolt, et midagi sisse wötta, aga mitte üksi oma liikmete lõbuks. Lõbu wõib igalt poolt leida. Selts, mille tööjõud wäike, peaks kopikat kokku hoidma, aga mitte sadasid  kaalu pääle panema, mis kord juba Eesti rahwa omaks olimad saanud.  Igal ühel rahwa liikmel on sellega õigus oma häält tõsta, et mõne nõuu läbi raha mõõraste taskusse  weeretatud ei saaks. Häätegew selts tahta pildi-albumi pääle kuulu järele pool tuhat rubla anda ja olla see pidu just selleks otstarbeks ettewõetud  aga kui kasu asemel sadasid kahju wõetakse, siis ei ole küll sellel seltsil selleks asjaks midagi anda, kuna ju ometi seltsi kassas raha põud on. Peaks tõesti teatama, kui teise seltsiga wõistlema mindakse kas seltsil  ka selleks abinõuusid käe pärast on. Sellepärast ette waatust tulewikus,  et kahju weel suurem ei saaks olkpw- . ?uguwend. Tetne kiri sellesama pidu kohta käib mi: „St. Peterburi Eesti Häätegew Selts andis wõinädala laupäewal, 11. skp., suurema pidu-õhtu Peterburi  Eestlastele juba tuttawas Pawlowi saalis. Rahwa osawötmine ei olnud seekord just mitte nii elaw, nagu endistel pidudel. Wist tuli see sellest, et päew enne seda siinne Eesti Kooli Selts omalt poolt suure pidu walmistas Häätegewa Seltsi pidu läks kõigiti tublisti korda. Kontserdi osas waimustas kõige rohkem Glinka kaunis kwartett „Lõokene." Elawat kiitust saiwad ka hr Veiti kandlemäng,  nii kui ka hra Leo cello.soolo. Ka meie noor waldhorni kunstnik hr Tamm mängis tuttawa ojawusega.  Mõlemad lauljad, kelle nimed eeskawas seisiwad. oliwad kahjuks enne pidu haigeks jäänud, nende aset täitis Keiserlik ooperi lauljanna neiu 1895. 3!'. Postimees.