(Bergmanni „ Kodu laste raamat.")  Tähtjas  asi koduses kaswatufes on ka eeskuju. Hoja et sa oma lapsele halba eeskuju ei naita. Kõige päält hoidgu endid ka wanemad inimesed puhtad, puhtad oma ihu ja hinge, sõnade ja tööde poolest. Talu tubades on ohtudel kõik manad kui noored koos ja mõnikord kuulukse sõimamist, wannet, häbemotaid, tooreid sõnu ja töösid, mis kõik karskuse wastu on kõige päält karskede elu kombcde wastu. Halb on ka, et manad ja lapsed ühes toas magawad, suuremad lapsed kõige wühcm peaks lahus olema. Igal talu toal on kamber, ja puid meil Saaremaal kütmiseks ei puudu, saagu kamber  rehetoa otsas tarwitatud. Walitsegu puhtus sõnades ja kombedes. Arwatakse, ega rumal laps aru ei saa, mis manad räägiwad, teemad, aga laps saab rohkem aru, kui meie arwame, rohkem kui ta meile sõnadega mõistaks ütelda. Laps tunneb maga halwa eeskuju mõju! Ära kiida wiina lapse kuuldes ja ära näita, kui iganes  wõimalik, ennast lapsele purjus pääga. Neist ma ei taha räägitagi, kes purjus koju tulcwad, oma perele ristiks, et omastele kodu põrgu piinaks muuta, neist ma ei räägi, igaüks  teab, et nad õelamad ja alatumad on kui elaja loom, aga ka muidu üsna mõistlikud mehed, kes harwa joomad, mähe joomad, hooplewad joomisega, kiitlewad purjus olekuga.—  Kui palju ei ole alkoholi kumardamist  kuulda, teda nimetatakse „eluweeks", „elutilgaks", „köhurohuks" n. n. e. Kadugu kord see rumal eba-usk nagu oleks alkohol rohi. Rohi wõib ta olla tohtri käes, aga mitte kui ta sinu hoolele on antud. Kuidas ei peaks lapsest alkoholi kummardaja  saama, kui ta nii tema kiitust kuuleb ja temast lugupidamist näeb. Jooma kombed  on meie õige tundmise nii rikkunud, et meie joomist ja joobnut olekut häbi asjaks ei pea, maid nagu mõneks anu asjaks peame. Kui pahaks ei pane peenike piiga mitte jämedat sõna, seaduse wastalist kumardamist  jne., aga joonud noore mehe kaelas tantsida, see ei tähenda midagi Tahaks keegi halasti seltskonda tulla, kohe saaks ta wälja wisatud ja hullumajasse saadetud, aga mis on joobnud inimene parem kui halasti? Weel rohkem kui halasti ta on, sest ta waim on halaSti, ta ei tea, mis ta teeb ja suust wälja ajab. Jäägu alkoholi  kumardamine kõige wähem kodus järele!  Iseenesest mõista ei tohi lapsi kõrtsi wiia. Meie kõrtsid on, nõnda kui nad praegu on, enamisti kõige mustuse, ihu ja hinge sopa ja jooma-koolid. Kuidas wõime meelega last niisugusesse kooli saata! Ja siisgi teemad seda mitmed weel enam, nad ise pakuwad lastele, poisikestele wiina wägisi ja ehk küll lapse puhas loom waenlast  märkab, hirmsa maitsega kibele wedelikule  wastu puikleb, aga enne ci jäeta, kui ta katsus. Katsujast saab wõtja, wõtjast  joodik ja isa ema on oma lapse timukaks  saanud ja weel enam, sest ka hing wõib jooma läbi hukka minna. Hoidke oma lapsi kõrtside eest! Õpetage oma lapsi ise enese üle walitsema, liha tahtmist wõit- ma, kaswatage kõik hääd ja katsuge neid kurja wastu kindlaks teha. Kui kodu nii kaswatab, siis kaswatab ta karsket noort sugu. (Järgneb.) et Sull muud tarwis ei ole teha, kui kiri kirjutada ja siis posti pääle panna. Soowin weel kord Sinule ja kõige Sinu omastele hääd termist ja õnneliku käe käiku. Sinu alatine truu Paul Linde." Weel mittu korda luges Leena kirja läbi ja pani siis ta wiimaks käest ära ja langes sügawaSse mõttesse. Kas ma jõuan ennast tema wastu ikka nii truui hoida, kui ta aastate kaupa ära on? küsis Leena iseeneselt. Kui pea möib siia üks kuri kiusatus wahele tulla, mis kõik seda asja silmapilk teiseks muudab!  Kas ma siis just aastate kaupa Pauli järele ootama ja igatsema pean? . . . Kas siis teisi noorimehi enam ei olegi keda ma armastada wõin? . . . Aga kust niisugused  mõtted mulle nüüd ette tuleivad! Ma olen ju töutauud Pauli omaks saada ... olen temale mandunud ja mis hirmus mõtte see on, petjaks saada! Ei seda ialgi! Ma pean Pauli armastama ja tema omaks saama! Ruttu wõttis Leena sule kätte ja kirjutas  nii kaua, kuni paber otsast otsani täis oli. Ms pani ta kirja ümbriku sisse, tegi liimi keelega märjaks ja muljus kuuwääri kinni. Wiimaks pani ta ka postmargi pääle ja tiri oligi malmis. Jälle langes Leena sügama mõtete sisse. Mitmesugused imelikud aimamised tuliwad temale ette. Tema meelest näitas Paul korraga nii halwaks läinud olewat; ta ei hoolinud temast enam midagi, ta ei armastanud  teda enam, maid tallas teda uhkuse js põlastusega oma jalgade alla. See pilt oli tema eest nii tume ja hirmutaw. Korraga tõusis Paul jälle uhkelt tema silmade  ette: ta oleks teda nüüd kõigest südamest  armastanud, aga Paul ci sallinud teda enam . . . See oli köit hilja . . . (Järg tuleb.) Isamaalt. Kurefaareft. Kuresaare wangikoja ülem Stanislaiv Witkoivsky on 1. Illimarist s. a. Kollegia Sekretäriks nimetatud. Kuresaare ivaestemaja sissetulek on 1894 aastal 734 rbl. 7 kop. ja wäljaminek 645 rbl. 24 kop. suur olnud. Pääle seda jäi 1393 aastast 1894 aastaks 7637 rbl. 44 kop. järele. Nii oli siis ivaestemaja kassa seis selle aasta hakatusel 1726 r. 24 kop. Sellest rahast oli 1716 r. 57 kop. kasude pääl, kuna 9 rbl. 67 kop. puhta rahana kassas oli. 13. Januaril warastoti S. kõrist eest saani päält üks meesterahwa palito ära, mis 10 rbl. määri oli. 18 sellesama kp. silmanud Kuresaare linna manem gorodowoi üht K.-S. walla meest A. K. turupääl, kes tähendatud warastatud palitot kandnud. Kohe selle pääle müdi A. K. politseisse, kus protukoll ülesse ivõeti ja teda kohtu alla anti. Paari nädala eest nähti siin üht Jurjewi (Tartu) ütikooli studcuti, kes „Liiwonia" wärwimütsi  kandis. Et seesuguste mütside kandmine studentile ära on keeldud, siis pidi tähendatud studeut politsei kordaseadmise paate wärwi-mütsi kandmist järele jätma. Saaremaa rüütlikonna poolt saadeti Peterburisse Keisri MajcSteStidele Nende laulatamiseks saatkond õnne soowima. Saadikuteks oliwad mõisnikkude paomees O. v. Möndasugust. Dünamiidi pomm Mõru saunas. Wõrus on hilja aegu kellegi juures üks Prantsusemaa neiu laste koolitajanaks. Pika aja pääle läheb ka Prantslase keha mustaks, mida karmis puhastada. Talle auti hääd nõuu, sauna minna. Ehk ta küll ilmasgi saunas polnud käinud, wõttis ta fiisgi nöuukS, kord katset teha. Ta wõtab teenija tüdruku ühes ja läheb sauna. Maetakse  riidest lahti ja minnakse lama pääle. Tüdruk küsib, kas mast rohkem sooja tarwis  ei ole? „Oleks ehk küll natuke rohkem tarwis," oli wastus. Tüdruk wõtab leili ukse lahti ja heidab kapaga mett kerisele, mille pääle, nagu ikka, suur sisisemine sünnib.  Prantslane nagu wälgust trehwütud  lama päält maha ja paneb jooksma. Õnnetuseks, ehk õigem ütelda õnneks, oli sauna põrand libe. Prantslase jalg libises, ja ühekorraga oli ta põrandal pikali. Sada surma kannul ajab ta end nclja käpa pääle ja komberdab scdawiisi riidctuppa, kuhu talle tüdruk järele ruttab, küsides, mis preilil wiga on? Mis sääl saunas oli? küsib Prantslane ennast püsti ajades. „Ei olnud midagi, ma tegin aga sooja," wastab tüdruk teist waigistades. „See sisises ju nagu dünamidi pomm, enne km ta lõhkema halab. Musude nimekiri. Harzi mägestikus Laimus, Saksamaal, oli manal ajal seaduseks,  et kui keegi noor mees üh.le noorele neiule musu tahtis anda, siis pidi seda enne küla wanematele teadustama. Tuli see kord päewa walgele, et üks armastaja paar oli musutanud ilma et seda enne oleks teadustanud, siis pidiwawad mõlemad seaduserikkujad terme aasta läbi iga kuu ükskord teesi puhastama. See raamat aga, kuhu sarnaste kannatajate nimed üleSkirjutadi,  olla, nagu nalja wiisil jutustati, nii paksuks läinud, et kümme hobust seda kohalt ära ei ole jõudnud wedada, ja kes sel ajal Lonaus teada soowis, kas mõni neiuke ennast juba on lasknud musutada, see pruukinud ainult külawanema juurde minna ja musude nimekirjast järele waadata. Terane waStus. Kui tuttaw Wene kirjanik grahw Leo Tolstoi kord Moskwas  wiibis, nägi ta, kui üks gorodowoi ühte joobnud talupoega kaunis koredal kombel üle uulitsa politsei kontori poole tassis. Grahw astus politseimehe juurde ja küsis temal äkitsel toonil: „Kas lugeda mõistad?" „Teadu pärast," wastas gorodowoi.  „Kas oled ka pühakirju lugenud?" Muidugi!" „Siis pea ka meeles, et sääl kirjutatud on, et sa oma ligemist pead armastama!" Politsei-ametnik waatas imestusega  kirjaniku otsa ja küsis siis omalt poolt: „Ütle mulle, kas sa ise ka lugeda mõistad? „Jsegi teada!" „Kas oled ka politsei seadust lugenud?" „Ei ole" „Noh, siis loe enne seda ja haka siis jutlustama!" Elagu! Aärgesti mu huulilt kõlagu: S Armuline Keiser elagu! Andgu taewa Isa õnne Tall', Rahu meil' ta walilsuse all! Kippub waenlane Ta kallale. Jäägu wõit siis Ma Temale! Pääle see mu suust hüüd kõlagu: Isamaa meil' armas, elagu! Kelle pääl ma sündiilld, kaSwanud, Rõõmu ja ka kurbtust maitsenud. Kes mull' annab toitu, katt-t tääl, WiimakS mallist puhkepaika meel! ASlüvr. Naljaks. „Kui palju oa 2 korda 8?" küsis keegi poesell talumatsi pilgates. «Km Teie ennast ise wälja tulnud armule n tz Saarlane 189 S