Saarlane M 7. Teisipäewal, 18. Welmmril 1893. IX. aastakäik. maksab - Ilmub igal o,vc» l. »,Saarlase" toimetus ja >»liljaaiu>mjne Kurcsaares kaubaanl-tsus ae. Saarlase toimetusele, Kiiresaareö. Kuulutuse rida ehk lelle ruum —S-- MM UleÄidisic xslitilni ajsicijt »is- >» limrahsalk UM Meie Saarlaste mere-asjandus. Iga inimese kõige tähtsam elu ülesanne olgu see, kuidas auususega omale kõige hõlpsamalt elu ülespidamist teenida wõiks, ja see on ka iga mõistliku inimese pea püüe. Kõige loomulikum amet on inimesele põllu harimine ja karja kaswatamine, aga nii kui teame, ei mahu jo kõik inimesed mitte ühe ameti pääle, waid peab ka teiste ametide pidajaid olema. Ja iga inimese kohus oleks ikka ka selle pääle waadata, et ta mitte teiste kahjuks ilmas elada ei püüa. Aga paraku, kes waatab palju selle pääle, kas ta oma ametiga teistele kahju ehk kasu toob, waid see ainult seisab iga ühel silma ees, mis see ta omale sisse toob. On jo ka ametid, mille pidajad  ainult teiste inimeste kahjust elada wõiwad ja enamasti on niisugused ametmehed  ka weel uhked oma ameti seisuste pääle. Üks wana sõna ütleb: Üheksa ametid ja kümnes nälg. Selles sõnas on ka palju tõtt, aga see ei tähenda mitte iga mimese kohta ühte naisi ; sest see wana sõna: ega amet leiba ei söö, on jo ka niisama  tõsi kui see esimenegi, sest neid inimesi  on küll keS mitu ametid mõistawad, aga ikka ainult ühte korraga tarwitawad, ning kes seda teeb, ei tee mitte just kõige rumalamine, sest ametmehi on juba nüüdsel!  ajal igast jäuskonnast küllalti palju, nii et sagedasti mõnes kohast üks amet paremine aitab kui teine. Meile, Saarlastele on aga kõige kohasem amet, üle põllumehe ameti, meremehe amet, sest kingisepaks, rätsepaks j. n. e. ei mahu mitte palju inimesi, ehk mis aitabki Saaremaal, kus waene rahwas on, need ametid! Kõik asi on kallis ja tööpaigad wäga odawad' Meremehed aga teeniwad säält raha, kust maa-mehed iial ei ulata, toomad matjamaadest raha omale maale ja see on wastu waidlemata kasulikum kui omalt maalt, oma küla wõi walla rahwa käest teenida, sest kus rikkam rahwas, sääl on kõigil parem elada, ning rahwas ei wõi mitte iial rikas olla ega rikkamaks saada, kui midagi teiste rikkamate rahwasts käest ei teenita ja oma warandust teiste rahwaste  tööde eest ikka wälja antakse. On rahwas waene, siis ei wõi ka. käsitööline  ega kaupmees kuidagi rikkas olla; rahwa waesus tuleb aga ikka rahwast enesest! On keegi inimene hoolimata, ilma töö tahtmiseta, laisk ja ilma parema poole püüdmiseta, siis on ta ka ikka waene, kui mitte kellegilt midagi päritud ei ole, ja kuidas lugu üksikute juures, nõnda on ta ka terwe rahwa juures. Mereasjanduses ei ole Saarlased küll ka mitte enam just kõige taga, siiski jääb nende juures weel wäga palju selles asjas soowida. Iseäranis suurem hulk ei näita mitte weel arusaamal, mis kasu maale mereasjandus saadab; ka paljud kardawad wist seda, et kui kõik meremeesteks hakkamas,  kus need kõik senna siis mahtuwad. See mõte on üks neist kõige rumalamatest mõtetest, sest kui ka kõik Saaremaa mehed, kellel maad ei ole, meremeheks hakaksiwad, leiaksid nad ka meel mere pääl teenistust, kes tubli ja anus mees on; sest maailma meri on ju suur ja seda wõib igaüks mõista, et auus ja tubli inimene igalt poolt ennem teenistust leiab kui hooletu ja korratu. Rootsi- ja Soomemaa ranna äärsetes maades elawatel inimestel ei ole maa lappigi, mis ka midagi wilja kannaks; rahwast elab sääl paksult, aga siiski elawad nad palju paremat elu kui meie Saarlased, ning seda jõuab neile kõik mereteenistus anda. Miks ei wõiks siis ta Saarlastele ka natukenegi paremat elu tehja, kui sellest enam saaks osawõetud. Ka statistika tõendab juba Saaremaalt seda, et sääl kus enam mereteenistusest osawõetakse, ka rähmas  rikkam ja wõib ka ütelda targem on, sest rikkus ja tarkus on kaksikwennad. Ka riigiwalitsus ei ole meid selles asjas aitamata jätnud, maid on meile lahkesti abi pakkunud, mille eest oma tänuliku meelt kõrgele riigi-isale sellega üles näitama peame, et ta abi tänuga, kasulikult tarwitama  saame. Walitsuse poolt sai mööda läinud aastal Kuresaare meremeeste kool asutatud, koolis käiwad juba künni 30 Kaks wanakest. 3 Elisei tõusis üles, wõttis kuue pea alt, leidis tubaka toosi, nuusutas tubakat, et mõtteid selgemaks teha; ei tubakas ka aitanud.  Heitis jälle magama, aga mõtted ei annud rahu: Tarwis minna, aga inimesi kahju nõnda jätta. Kukkeö olid juba laulnud,  kui wiimakS Elisei magama jäi. HäkiZte nagu oleks keegi teda üles ajanud. Ta näeb ennast malmis olewat: kep käes, paun õladel. Ta läheb wärawate juure, aga wäramad on nii wähe lahti jäetud, et üks inimene waewalt wõib läbi pugeda. Hakkab läbi pugema, paun jäi taha kinni. Hakkas paela lahti päästma; näeb, et wiisa pael pole aja taga kuini, maid wäire tüdruk peab teda paelast kinni ja palub: Onu, onu, anna leiba. Elisei waatab jala pääle, maike pois peab wiisa paelast kinni, aknast waatawad peremees ja wanamoor.  Elisei kargas unest ülesse ja hüüdis waljusle: Home ostan teile põllud, heinamaad,  ostan hobuse ja lastele lehma. Lähen mere taha Kristust otsima, pärast iseeneses kautad teda ära. Tarwis inimesi aidata. Elisei jäi jälle magama ja magas homikuni. Homiku tõusis üles ja läks rikka talupoja juure ostis põllud, heinamaad, andis raha wälja, ostis wikaii —ka seegi oli ära müüdud. Peremehe saatis ta niitma, aga ise läks talupoegade juure. Körtsmikku käest ostis hobuse wankriga ja läks lehma ostma. Tee pääl tulewad talle kaks naist wastu, kes omas keeles juttu ajasid. Üks naine jutustab temast: - Enne keegi ei tunnud teda, arwasid, et muidu üks Jumala paluja on. Ta tulnud sisse, küsinud juua ja nõnda jäenudki senna elama. Ta on neile kõik ostnud. Ma ise nägin, kuidas ta kõrtsmiku  juures hobust kauples. On maailmas  ka niisugused inimesed! TarwiS waatama minna. Elisei kuulis kõik seda sai aru, et teda kiidetakse ning ei läinud lehma ostma. Pööris kõrtsmiku juure tagasi, maksis raha wälja, astus wankri pääle ja sõitis talu poole. Pererahwas, kui hobust nägid, panid imeks, mõtlesid omas südames, et ta neile ostis, aga ei julgenud wälja ütelda. Peremees tuli wärawad lahti tegema. Kust, onuke said hobuse. Ma ostsin, wastas Elisei, - juhtus et sain odawa hinnaga. Niida talle ööseks rohtu. Peremees wõttis hobuse eest ära, niitis talle rohtu ja pani hobusele ette. Elisei jäi õue magama, ja õhtul tõi toast pauna wälja. Kui kõik magama jäid, tõusis Elisei üles, pani ennast riide Ehwimi järel. VII. Wiis wersta oli Elisei juba käinud, kui hakkas koiduks minema; Elisei istus puu alla maha, tegi pauna lahti, ja luges raha ära; järele oli üksnes jäänud 17 rubla 20 kopikat. Ei, sellega ei saa üle mere, ega kerjates ennast toita, et pärast meel suuremat saaks. Küll Ehwim senna saab ja mu eest küändla põlema paneb. Aga ma jäen surmani mõlgu. Tänu Jumalale, et ta meiega nii armulikult kannatab. Elisei pööris teelt tagasi. Sest külast ei läinudki läbi, et inimesed teda ei näeks. Ruttu läks Elisei koju poole. Tulles tee oli raske, ta ei jõudnud Ehwimi järele, aga tagasi minnes ta nagu tunnutki wäsimust.  Käib nagu mängides, keerutab keppi käes ja käib päewas 70 wersta ära. Kui Elisei koju jõudis, oli wili juba põllalt koristud. Kodused inimesed wõtsid oma wanakest rõõmuga wastu, halasid järele pärima, miks ta seltsimehest maha jäi ja tagasi tuli. Elisei ei hakanud rääkima.  Jumal ei annud tee pääl õnne, kautasin raha ära, jäin seltsimehest maha ja tulin tagasi. Antke Kristuse nimel audeks. Naisele andis kõik raha tagasi. Elisei küsis kuidas kodused asjad on. Kõik oliwad ilusaste toimetatud, kõik elasiwad rahuliste. Ehwimi rahwas sai ka sellsamal päewal kuulda, et Elisei oli tagasi tulnud; tulid oma wanakesest teadust saama. Elisei