Saarlane w 1. Kesknädalal 8. Januaril 1893. IX. aastakäik. maksab: Saaremaal pooles aastas t „ „ Postiga saadetud aastas. Z „ " „ Pooles aastas lt „ ZK „ Ilmub igyl torskpäotVcrt'. KuresaareS kaubauulitsas nr. toimetusele, Kuresaares. kuulutuse rida ehk. - »se.lle ruum maksab S kop. AW Ulriildine pMilll! ajllieht «««. js/linnakiihMle ZM Soow 1892 aastaks. Mana jälle wanal kujul Algab aasta üsna uus; Ilma rahwad rõõmu tujul, Önnesoowid kõigil suus. Termist, õnne! hüüame Igaüks siin sõbrale. Aastad mõtte- kiirel lendwad Üle hiilgwa ilmamaa, Mälestuseks ühes kandwad Miljonisi hingama, Senna, kust ei tagasi Tule ükski imme. Önnesoowid liikuvad keeldel, Armsast piigistakse käed; Lewwad wastu - kõla meelde! Armu - jumalate wäed. Uuel aastal wana, noor Soowiks, et ta önu on suur. Armas kallis Eesti rahwas, Õnne sulle soowime, Ole kindlusele wahwas Jäta tuimust järele: Ela nii et ükskord ka Wöiksid röömu maitseda! Ka kõik rahwa juhatajad Jätku kiusu järele; Olgu targad õpetajad, Nimelt meie rahwale; Kantagu pimedust, Saatku kõigil walgustust! Igaüks ka jäägu truuks, Omal armsal isamaal Ärgu saagu äraandjaks Praegu kallil priius aMI; Hüüdku rõõmsa häälega: „Jsamaa oh õitse sa!" Rahu-hoidja riigi-isa, Aleksander trooni pääl, Jumal kaemas kaitsku Teda, Et Ta kaua elaks weel ü Kõik mest Keisri koda sääl Seisku Looja warju all! Ka mest armas Saare rahwas Sellel aastal elagu! Olgu tarkust Püüdma wahwas, Tuimus temast kadugu. Õitse, kaswa, ela saa, Keiser, usk ja isamaa!!! K. A- Aita Jumal! Selle sõnaga algame kõik meie ristiinimesed  seda uut aastat jälle pääle. See kõik on meil teada, missugused õnned ja õnnetused mööda läinud aastal meie üle liikusinad, aga üsna teadmata on see, mis saab seesinane uus aasta meile tooma, millepärast meie aga kõik oma tulewat elu Kõigekõrgema hooleks jätama ja Tema nimel pääle algama. Ka sell aastal kõlawad jälle tuhanded õnnesoowid soojal sõnal sõbradele ja tuimatele  wastu, just niisama nagu igal uue aaSta hakatusel aga paraku! see on kõik ainult mähe, mida meie üheteisele palja sõnaga soowlda wõime, kui mitte Kõrgem seda ei kinnitaks. Täna astub ka meie ajaleht „Saarlane" oma üheksama aasta sisse ja hakab üheksamat korda oma teed meie rahwaste keskel kõndima. Kõik see aeg on kui une- nägu Mäda läinud ja seisab selgesti silma ees - aga ka temal on teadmata, mis see uus aasta tooma saab, kas wiletsust wöi rõõmu! Aas ta jõuab jälle kõik oma ülesannet  oUllsatzti ja korralikult täita; kas ta jõuab ka oma armsa Eesti rahwale iga tahes üheks õpetlikuks pildiks olla; kas ta jõuab jälle igal ajal tõsidusele maad anda ja waly mastu wöidelda ja kas ta jõuab ka sell aastal jälle rahwa poolt osawõtmist ja armastust omandada?! See kõik on temal Unustud kindlus. Ho u ad wahid kadusiwad pimedas ära, ja o z s hingasiwad jälle kergemine. Nemev rvnisiwad edasi ja saiwad jälle sinna, kus nad müüri pääle oliwad astunud.  Siis tõusis Sadi püsti ja hüppas üle Palästro ja roomas jälle ees. Wiimaks jäi Hindu seisma. Siin peame oma õnne katsuma, ütles Sadi, üht pitka nuga wälja tõmmates. Sahib, sosistas ta ühe kohutama häälega, ma tahan sulle nüüd mõned õpetused anda, mill wiisil sina läbi ujuma pead. Aidaku taewas, mõtles Palästro, ma tahaksin ennemalt mõegaga peus ühe waenlase laewa pääle karrata, kui siia auku! Kas Sahib kuuleb? küsis Hindu. Jah! Kui üks krokodil peaks tulema, seletas SM, siis pangu Sahib seda tähele. Pimedas tõukamad nemad oma ninadega enne, kui nemad hammustamad, et kõige paremad kohta äratunda wõiksiwad. Pagana pihta, see asi läheb ikka hirmsamaks, armas Palästro mürisedes. - Kui Sahib seda tõukamist tunneb, siis peab tema ennast mee alla laskma, rääkis Sadi edasi ja sügawal mee all ühte teise külge ujuma. Kui aga häda kõige suurem on, siis töukage nuaga püstiti krokodilli suhu, nõnda et tema suu kinni jäeb. Siis peksab tema oma hännaga wet, nõnda et ta teised säält kohast ärapeletab.  Kuues peatu k. Surmasuust pääsnud. Kõige selle jutustuse juures jäi Sadi külma merega. Kui Sadi omad õpetused oli annud, siis ütles ta: Siin on kõige parem koht, siin ei ole kraam mitte lai, aga seda sügawam, nõnda et siin karta ei ole, et kinni jäeb. Kui see aga wõimalik on, siis ujugu Sahib sügawal mee all. Mina tahan edasi ronida ja ennast mee sisse laska. Kui Sahib mee mulinad kuuleb, oodaku tema meel üks natukene ja siis wiska ennast mee sisse. Selle padina läbi, mis mina teen, kutsun ma elajad sellest kohast ära. Kui Sadi seda ütelnud oli, ronis ta edasi. Warssi kuulis Palästro wee wulinad,  siiH ootas tema weel natukene ja lasi ennast ka mee sisse. Ilma hädata jõudis ta teise ääre. Siin oli aga üks uus hädaoht.  Kraam kallas oli wäga järsk. Küll sai ta ennast peaaegu wee seest üles tõmmata. aga ikka kukkus ta jälle tagasi- Nüsid oli te na hirm õiete suur. Psiha neitsi, hoia ja kaitse mind! hüüdis tä ümberwaadates, kas ehk ühte neist hirmsatest elajatest näha oleks. SM tuli tale midagi ligemale. Ta sai omas hädas ühe pöesa külge kinni hakkata,  Ms tugew küll oli, et teda ülewel hoida. Hirm andis tale kangelase lugemust.  Tal läks korda ennast wee seest wäljatõmmata ja üle wee hoida. Oma nuga löömisele malmis hoides, ootas tema koledat elajat. Ta nägi selgest ta wälknwat silmi. Nüüd ajas loom oma suu Pärani lahti ja ujus Palästro poole. Kommandältt oleks kadunud olnud, kui tal mitte nuga ei oleks käes olnud. Ta Aetas sel silmapilgul, kui krokodil oma sund lahti tegi, et tema küljest kinni karrata, oma nua püstiti eluka suhu. Siis