Saarlane WW Kleiildiac pali-ika ajaleht «aa- ja li»nirah«ate MW lk 4« Teisipäcwal, 18. Nowembril 1897 XIV aastakäik. maksab: Pooles aastas ... . 1 ~ 23 „ Ilmub igal toisipÄo»V»k. Õpetaja Dr. J. Hurti aastane ametijubeleum 12. No wembril 1897. Meie tähtjam isamaa poeg ja suguwend, Peterburi Jaani kiriku õpetaja Dr. J, Hurt, pühitseb 12. Now. oma 25-aastast ameti jubileumi. On kuulda, et mitte üksi jubilaari  kogudus, waid kõik haritud Eestirahwas,  suurel mõõdul, kingituste ja önnesoowidega,  sellest pidupäewast on osawõtmas. Dr. J. Hurti tegeums ja tähtsus ulatab ka kaugele üle tema suure koguduse piiri. Tema kirjatööd, kõned ja kallis rahwa meel tunnistawad selgesti, missuguse palama armastuse,  kõikumata truuduse ja wäsimata waewaga tema oma sugurahwa maimu- haridust ja tõsist auu püüab tõsta- Kes selle mehe määratu suurt tegewust on ligemalt  näha saanud, peab imeks panema, kui palju armastust ja lahket meelt ja kui suurt tööhimu ja jõudu Jumal temale on kinkinud. Dr. J. Hurt on arwata 30 aasta eest, kui noormees oma rahwa harimise tööd Kuresaare gümnafiumi kooliõpetaja ametis alustanud ja sest ajast saadik tänapäewani mehise meele ja sooja südamega Eesti rahwa ülemate ja kallimate püüdmiste eest awalikult  tublisti tööd teinud, wahwasti wõidclnud,  aga ka ülekohut kannatanud. Tema mitmesugustest töödest rahwa hariduse põllul  tuletan siin paljalt seda ühte meelde, mis minema aasta Riia X. ärcheologia koosolekul wõõramaa õpctud mehed suure imcstellemisega waatasiwad. vr. J. Hurt oli termini 136 paksu raamatut näitusele toonud, mis temast korjatud Eesti mana waimuwara täis o limad. Nendes raamatutes  oli 40,500 rahwa laulu, 8,500 rahwa juttu, 45,000 tarka sõna ja 37,000 mõistatust, mis Or. Hurti juhatusel ja enamisti tema kuluga kokku korjatud. Selle korjandusega on vr. Hurt eestlastele ühe kadumata mälestuse ja auusamba üles ehitanud  ja selgesti näidanud, et «väikene Eesti rahwas ükskord oma waimuwara poolest suuremate rahwastega täiesti ühewääriline on olnud. Rahwa tänu tunnistus tema wastu ärgu jäägu üles näitamata.  Saarlased!  Meie kohus on seda meest auustada ja temale oma südames üht jäädawat tänu ja auusammast üles ehitada- Wotke sooja südamega osa selle tähtja mehe ameti pühast ja soowige, et Jumal auusa jubilaari termist  ja tööjõudu weel kauaks ajaks kinnitaks.  Kõige armsam kingitus oleks see aga auustatud isa Hurtile, kui Saare äratud ja haritud eestlased tema jubileumi päewa mälestuseks töutaksiwad alati ja igapidi Eesti ühendust isekeskis kosutada, auusat Eesti meelt igal pool ülesnäitada ja oma kallist Eesti keelt rääkida ja harida. saarlane- Kurcsaares, 5. Nowembril 1397. Walge kindral. 11. Jutustus wiimsest Wenc-Türgi sõjast. Nüüd algas Wttaw kaua wältaw Plewna ümber piiramine. Esiti läks Plewnas kõik hästi- Osmanpascha  jõudis oma wäe kadunud waimujöudu  jälle elule kutsuda. Türklased lootsiwad,  et wenelased, nähes, et seda linna ,wöimata wõita on, tagasi lähemad, aga wenelased ei läinud, ümberpiiramine kestis edasi. Igal homikul teretasiwad wenelased Plewnat suurletükkide ja püsside mürinaga. Pommid, ja suuretüki-kuulid lendasiwad pilwena õnnetu linna paale purustasiwad majast, murdsiwad söawägedc hulgast sadande kaupa inimesi maha. Mõnikord tuliwad türklased ka linnast wälja, aga läksiwad jälle, suurt kahju saades,  tagasi. Kantsid, mis liuna ligi oliwad ehitatud, langesiwad pääle waljude meriste lahingute üksteise järele wenelaste kätte. Sõawägede hulkaS käisiwad igalpool jutud,  et wenelaStele ühtepuhku abi juurde tuleb, ja et türklased Balkani poolsaarel löödud on saanud. Wahwa maimu olek, kindel wõidu lootus  muutfiwad türklaste juures lootuse kaotamiseks, meelcäraheilmiseks. Sääl juures hakkas ka toidu tagawara lõppema, laatsaretid saiwad haawatud täis, wali talw tuli pääle ja soojematest riietest tuli puudus kätte; soldatid külmetasiwad oma kohtadel ära, aga mööda linna hulkus neid palju, kes nälginud, piinatud ja oma waimu erkuse kaotanud oliwad. Linnas hakkas riisumine ja möllamine- OSman-pascha wõttis waljud abinõud langenud korra jalale seadmiseks oma söawäe  seas- Ta nuhtles iga kuritegu waljusti ja hukkas riisujaid kümnete kaupa ära. Kui mitu korda mandus Butkurow nüüd ennast oma äraandmise eest. Nüüd nägi tema selgesti, et türklaste mäng mängitud  on ja ootas omale hukatust. Teda hoidis riisumise eest üksnes see, et tema maja ette tugew maht oli pandud. Muidu oleks ka tema tütar Milena kahtlemata  türklaste ohwriks langenud. Milena ei julgenud koguni majast wälja käijagi; ta kartis türklasi, kes teda awalikult  ära teotanud oleksiwad. Kui mitu korda ärkas enesetapmise mõte õnnetu tüdruku pääs elule. Wis tarwis pidi tema elama? Jsat tema wihkas ja põlgas, kui alatut äraandjat, kui inimest, kes kõlblik oleks teda raha eest ära müüma. Petko armas tema surnud olewat- Temal  ei olnud millegi pääle loota, midagi oodata. Hilja ehk wara, ükskord saab tema ometi türklaste hullustuse ohwriks langema. Butkurow, Bratowschtschina'st põgenedes, oli ometi weel mahti saanud oma kullakotil  kaasa wõtta. Selle raha eest ostis tema nüüd enesele ja oma tütrele toitu, mis hirmus kallis hindas oli. Türklased ei annud temale krossigi, waid saatsiwad teda aga igapäew salakuulamise pääle wenelaSte laagrisse. Iga kord laks Butkurow, oma naha pärast mürisedes, ja kartes, et tema enam elusalt  tagasi ei tule. Ta pani omale pea Bulgaaria sõamehe, pea Wene soldati riided selga, käis wenelaste seaS senna tänna kartes igal silmapilgul ennast ara tuntawat  ja uuris türklastele tarwilisi teateid. Wiimaks läks temale seesugune Siberi elu läilaks. Sääl juures oleks ka kõik tema raha ära kulunud, kuna toidu-hinnad ikka ühtepuhku kaswasiwad. Ühe tüki leiba mõis suure waewaga mõne kuldtüki eest saada. Soldatid wötsiwad raanitsate kullest rihmu, lõikafiwad peeneks ja keetsiwad neist endale üht jäledat sogi. Hääd ei olnud edaspidi midagi näha tulemas. Nüüd wõttis Butkurow nõuks türklasteks  selga pöörda. Ma jooksen wenelaste juurde!—mõtles  ta, saagu mis saab! Wöib olla, et nemad ka mind ei surma, kui ma neile räägin, missuguses seisukorras praegu türklased  on, ja näitan, kus nõrgemad kohad on, kus wõib pääle langeda. Aga minu tütrega tehku türklased, mis tahes. Oma särk on mul ihule ligemal. Ja muidu peame ometigi mõlemad nälja kätte surema. Kui seesugune plaan wälja mõteldud oli, S. W. uus suur auru - tubakawabrik Riias, "ND kes oma tubakat kõige uuema wiisi järele wäljamaa kõige uuemate masinatega walmistab,  annab kõigile teada, et wiimascl ajal tema lõigatud Pakuni märki „laew nr. 8" järele tegema on hakatud, et rahwast selle läbi eksiteele wiia, mispärast  auuötatud tubaka tarwitajaid hoiatame ja palume, firma „J. W. Gussew i", põhjendatud aastal IB3A, tähele panna. Auupaklikult J. W. Giissew, Riias,