Saarlane 38. Teisipäewal, 14. Julil 1893. IX. aastakiiik maksab: Saaremaal aasta Z.... 1 rbl. ZV kp. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Postiga saadetud aastas. 2 „ „ Pooles aastas. 1 „ 28 „ Ilmub igal Kuresaares nr. 1?. Saarlase toimetusele, Kuresaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum MW Aleüldine »>litlkll lljalcht mail- ji lin«iuah«lilt. Kuidas ja mikspärast juuakse? ii. Jah, joomine «võtab «võimust meie seaS I Senna «vastu seisma hakata, on raskem kui seda arwata «võib. Paaris «viimases numbris näitasime kuidas ja mikspärast just peab otse joodud saama. Need on kõik meie rahwa omad wilunud pruugid, mida mäesein kui inimene peab alal tatsuma hoida. Aga kui maga palju saab meel ainult lusti pärast joodud! See on mees, kes kõige rohkem juua wõib; seda nimetakse meel tubliks meheks ja see on kena kuulda, nii et niisugust „tublist" meile igapäew juurde sigineb. Targemad on küll wälja mõtelnud, karskuse seltsist rahwa sekka asutada, et need peakfiwad rahwale eeskuju näitama, peawad selle seltsi liikmeteks heitma ja karskeks jääma aga see nõuu on tühine I Sellest ei hoolita palju, sest niisuguste seltside mõim ei ulata mitte Ühe joodiku südamesse. KeS joodik on, see ei pane ilmaski tähele, mis eesmärki karskuse Ms pakub; need ka senna seltsi majadesse ehk seltsi liikmeks ei wöeta, keS «veel wiina orjuSses «lamad. Need maesekesed ei loe ajalehti, ega saa kusagilt ühtegi õpetuse imakest, mis neile nende kahju selgest silma ette tooks. Nad on põlatud kõikidest, keS ennast jõudwad joomise «võrkudest hoida ja eemal pidada. Nad ei leia omale muud lõbustust enam kusagilt, kui ainult kõrtsi leti äerest, kus wima õlle klaasid särawad; säält leidwad nad troosti oma elule. Neid on ka wäga palju, kelle kodune elu nii halwaks on läinud mõne tige ehk mõistmata naise pärast. Mees ei leia kodunt enam lõbustust ja hakab «viimati seda kõrtsist otsima, kust ta seda ka tõesti leiab, sest ühe niisuguse tühise mehe meeled oskab miin warfi lõbusaks tehja. Ta hakab jooma ja jooma, künni wiimaks sellel enam piirigi pole. Tahaks Üks niisugune  nüüd meel kusagile minna, kõnet kuulama, ehk mõnda muud kasuliku tarkust õppima, keda ei «võeta, teda ei sallita sääl ta on joodik ja ei wõi niisugustes kohtades käija, kus targemad koos käiwad. Minemas aastal asutati ka Saaremaa rahwale karskuse selts aga küsime: kas see selts on nüüd künni siiamaale ühe kopiku eest head teinud? Paraku mitte märkigi! Ja ometi näeb see selts, kui hädasti meie rahwale abi waja on. Niisugune  magaja selts ei aita meite Saaremaa  tuima ja kõwa südamega rahwale mitte sugugi. Siin peab tubli selts elutsema  ja rahwale otse sõrmega näitama, missugust suurt kahju nad enestele joomise  läbi sünnitawad. Selts peab mõistlikult  rahwale õpetust jagama, kuidas sellest jooma haigusest lahti wõib saada; selts peab ka umbes päris joodikuid katsuma hukatuse august wälja tõmmata. Waatake, siis on meil sellest seltsist kasu, siis wõib loota, et joomine «vähenema saab. Mis aitab kui seltsis kümmekond mehi on, keS karsked on, liikme nime ainult kannawad  ja põlastades joodikute pääle sõrmega näitawad! Iga seltsi liikme kohus on, armastuse  ja maenitsuse sõnadega joodikuid õpetada ning wiina joomist neist keelata ehk katsuda eemal hoida. SeltS peab waatama, et jooma kohad õigel ajal kinni on ja et kusagil kohal ilmaasjata ei saaks inimest jooma wilutud. Ühe Seesugune selts peab täis elamuses tööd tegema, sest see töö on raske ja mitte nõnda kerge, nagu need on mõtelnud, kes nüüd selle meie seltsi liikmeteks on heitnud. Ei see nimi too kellegile kasu, maid igaüks peab armastuses oma eksinud wenda katsuma päesta, siis on ta oma kohust täitnud. Karskuse selts peab eelnimetud rahwa pruukisi aeg ajalt katsuma ära wõerutada, peab alati õpetlikka kõnest pidama, milledest ka need peawad osawõtma, kellel just õpetust ja juhatust hädasti tarwiS on, siis saab rahwas ennast wiimaks parandama, liikmete arm kaswaks ja wiina joomine wäheneks film nähtawalt. Kes oskab ja wöib head tehja aga ei tee mitte, sellele on see patuks! Ja nõnda ütlen ka neile, kes karskuse seltsi on asutanud ja seda nüüd magamas peawad. Ärgu ütelgu keegi: Ma ei tea, mis ma tegema pean! Tööd on, armsad sõbrad palju, aga töötegijaid üsna wähe; koguge enestele töötegijaid, nüüd on weel aeg, jääb see hiljaks, siis pole enam midagi tehja. Wanapagana kolm leidust. 2 (Muinasjutt.) L. U. Kanig'e järele eestistanud C. Allik. Nõnda saab nüüd kullassepp nälgaS ja janus woewatud ning piinatud. Hakab wahest ta töö nagu walmis saama, kohe rulliwad rahad jülle koost ära, nii et otsast peab uuest pääle hakkama. See kestab künni ilma otsani. Tema kahe pojaga ei läinud lugu ka paremine ühtegi, sest kuida saadud nõnda ka läheb; ülekohus ei seisa kottis. Waewalt kui nende isa maetud oli, saiwad noored mehed linnas nii kuulsaks, enam kui nende isa. Nad elasiwad kõige toredamad ja luStilisemad elu. Jgapäew täifiwad nende sugulased ja tuttawad koos, joomas ja prassimas, mis enamast ööd läbi tuuris. Vaesemaid ei pannud nad tähelegi, ega ei annud kellegile mitte punast kopikat. Saand mõni aeg nõnda mõõda läinud, siis oliwad nad esimised joodikud walmis, mängisiwad suurte summade pääle kaarti ja kautasiwad nõnda kõik oma raha waranduse ära. WiimakS oliwad nad waesemad kui kiriku rotid ja mis siis muud kui hakafiwad Varastama; koik endised sõbrad ja tuttawad hoidfiwad endid nende eest kõrwale, ega tahtnud neid nähjagi, weel wähem aidata. Nad rõõwifiwad kust aga kätte saiwad ja lõpetasiwad wiimaks oma elu puu oksas. -- Kui need pärast surma põrgusse said weetud, nägiwad nad oma isa, kuidas see suure waewaga rasked tööd tegi, siis läksiwad  alles nende silmad lahti ja tundsid kui raskest nad langenud oliwad. Küll soowifiwad,  et elu neile weel kord tagasi tuleks, aga kõik oli hilja; mis sündinud, polnud enam wõimalik ümber muuta. Wana paganal oli suur rõõm nende pärast ja näitas neile omad otsata wiina waadid ja kõige paremad söömad, üteldes: „Teie saate nüüd igapäew täitsa wiina sees seista ja teie peade üle saamad kõige paremad söömad rippuma. Niipea kui neist olete saanud  süüa, wiin teid tagasi maa pääle, kus jälle oma endist rõõmust elu edasi elada wõite. Mis teie paremat weel tahate." Aga iialgi ei saa nad wiinast ega söökidest  midagi oma suhu; niipea kui millegi järele käe wälja sirutawad, kadus see eest ära. Ainult silmad wõisid nähja, aga mitte käed katsuda. Sellest ajast saadik polnud nüüd põrgus enam meesterahwaste puudust, sest nõnda kuida kullassepp ja tema pojad maa pääl elafiwad, nõnda elasid ka palju teised: Ühed läkfiwad nii ahneks, et tahtmiste! enam piiri polnud; ühed petfiwad teine teist, warastasiwad, riisusiwad, tapsiwad ja kõik sündis selle kalli raha pärast, mida wanapagan maa pääle oli lasknud walmiStada. Nüüd algafiwad ka riiud ja protsessid ja pea oliwad ka kohtumõistjad ja seadused platsis. Nüüd algas põrgus puudus naisterah, waste pärast, kuidas neid rohkem oleks saada wõinud. Arwa tuli üks senna; sest igaüks waatis kartliku pilguga tulemase põrgu riigi pääle ja ei teinud muud pattu, kui kogusid ainult raha paigale, mida nende mehed teenisiwad. Aga see oli hoopis mähe. Heameelega soowis kurat, et naisterahwaid  niisama rohkest oleks tulnud kui meesterahwaid. Esimise korra oli ta küll head nõuu leidnud, kuidas meesterahwaid oma wörku sai, aga nüüd murdis ta homikust õhtuni oma pead aga ei leidnud miskit nõuu. Korraga aitas teda sääl üks naisterahwas, kes wäga uudis himmuline ja halp oli. Hea nõuu oligi jälle käes. Ühe linna ligidal elas sell ajal üks waene puu raijuja, kes waewalt oma tööga nii palju jõudis teenida, et oma perega päewast päewa lada wõis. Aga suur Jumala  õnnistus ost selle perele osaks saanud. Üheksa wäikest last, isa ja ema ei olnud meel ühtegi päewa ilma söömata ja katmata olnud; sest palju lapsi, seda rohkem „Jssa meiet," palju „JSsa meiet," seda rohkem õnnistust ja õnne. Kõik lapsed oliwad prisked ja terwed ning kaswasiwad oma wanematele rõõmuks ja abiks ülesse. Rõõmsa südamega läks see peremees