tuline raha puudus ning rent wõlgu. Mis miga see on? Jah, rent on kõrge. Töö hinnad Saaremaal halwad: Paljalt  20 kopikat päewa palka. Tõsi küll. Mõisades teeniwad töölised talisel ajal 20 kopikat päewa palga eest ning neid on selle hinna eest tarwilikult käes. On aga kellegi! kaugemalt puu ja heina wedu, ning nõuab tema, et töömehed kell 6 homiku wälja pearoad tulema ning kell 6 õhtu töö ära lõpetama, siis on töömeeste puudus käes. Peremees pakkub pikema päewa eest 30 kopikut. Mehed kardawad aga suuremat raha wastu mätta, sest et nad natuke enne päewa tõusku ja natuke pärast päewa looded tööd peawad tegema. Kas see pole imelik nühtawuS? Ning raha puudus on suur ja rent on wõlgu. Siin wõib küll iga mõistlik inimene isegi ära nähja, et mitte üksi rendi kõrgus, halwad töö hinnad ja teenistuse puudus süüdlased ep ole, kui raha puudus suur on; waid mitu korda suurem wiga ise oma küljes seisab. Oi, oi, kui palju wigasi! Wiga peremehel,  wiga teenijal, wiga wäljarentijal ning wiga rentnikul. Niis peab meist nõnda wiimati saama? Sellepärast parandage  meelt ja mõtelge õieti, muidu lähemad mm tr wead meel suuremaks ning meie upume nende sisse ära. (i. õll- 11. Ehwim lubas: mõtles, mõtles, teisel homikul läks Elisei juure ja ütles tale: Sina rääkisid tõt, lähme. Surma tund on jo teadmata. Kui weel elus oleme ja jõudu on, tarwis minna. Nädala pärast oliwad wanakesed teele malmis. Ehwim mõttis omale kodust 190 rubla kaasa, 200 jättis naisele. Elisei korjas oma poolt: müüs naabrile kümme mesipuud ära selle aastase kärjemeega  ja wõttis see eest 70 rubla. 30 rubla korjas ta omast majast: naine andis oma wiimased kopikad, mis ta oma matuste tarnns oli korjanud, poja naine andis oma poolt. Ehwim juhatas pojale kõik kätte: kus ja kui palju niita, kuhu sönikut wedada, kuidas maja ehitada ja kuhu kattus päüle panna. Kõik oli temal ette ära arwatnd ja pojale kätte näidetud. Elisei käskis üksnes oina naist mesipuud iluna pettuseta naabri kätte anda ja uude mesipuude  sisse uued pered panua. maja talitustest  ci lausunud ta sõnakest: ise näewad  kuidas teha, ise peremehed: muidugi teemad, kuidas parem arwawad. Viimaks panid wanakesed endid malmis. PererahwaS küpsetasid kooka, õmblesid uued paunad, lõikasid uued jalanartsud, tegid uued pastlid. Wanakesed wõtsid weel tagawaraks teised wiisad ja läksid. Kodurabwas  AKd külast walja neid saatma, w :!.-.k>.sid jätsid neid Jumalaga ja s asid o:na teed edasi. ° si käis rõõmsa südamega ning kui ta mülja jõudis, olid tal kõik mured ch kadunud. Nii palju oli tal ainult . et oma seltsi mehele tee paal meele head teha: mitte halwa sõna temale ütelda, rahus ja armastuses Jerusalemma minna ja säält tagasi tulla. Elisei käib teed mööda, loeb iseeneses palwet, ehk pühade inimeste elu lugusid. Juhtub Lee pääl, ehk öömajas wõeraga kokku iga ühega tarwis lahkemalt ümber käija ja lahkesti kõneleda. Käib ja süda rõõmustab ta sees. Aga ühte asja ei wõinud ta teha; tahtis tubaka nuusutamist maha jätta ja seepärast oli ta ka tubaka toosi koju jätnud, aga õnnetuseks tee pääl tuli jälle himmu kätte. Õnneks andis tale keegi..teel tubakat. Aeg ajalt jäeb ta seltsi mehest maha, et mitte teist eksitada, wõttab tubaka wälja ja nuusutab. Ka Ehwim käib teed julgesti kõmade sammudega ning ei aea tühja lori kellegiga; aga südame pääl on tal mure kodusest olemisest,  tal tuleb meele kõik, mis kodus tehakse. Ehk on ta ära unustanud pojale ütlemast, ehk kas poeg täidab ta käsku. Näeb tee kõrwal tehakse kartuhwlid maha, ehk wäetakse sõnnikud, jälle mure: kas poeg peaks kõik käsu järele tegema. Nii et ise tahaks koju tagasi pöörda ja kõik näidata, ehk ise teha. 11l Wiis nädalid olid wanakesed teel olnud, kodused wiisad olid kulunud, ostsid uued; wiimaks tulid hahlidett) juure. Kodu maalt tulles, maksid nad igal pool korteri ja sööma eest, aga Holstide juures tahtis igaüks need oma juure. Andwad öömaja, andwat süüa, raha ei wõtta ja weel panemad  paunad leiba ja kooka täis. Nõnda läksid wanakesed 700 wersta ära; käisid weel ühe kubermangu läbi ja siis tulid ühte maale, kus nälg oli. Inimesed wõtsid neid öömajale, aga süüa ei annud; leiba ei olnud raha eest saada, meel wähem muidu. Minema aasta olnud kange põud, wili ei olla kaswanud. Rikkamad müünud oma endise wara ära, aga waesemad jäänud  nälga; mõned reisinud hoopis ära wõerale maale ja muist läinud kerjama. Talwel söödud hagamaid ja samblad. Ühes kohtas jäid wanakesed öömajale, ostsid 15 naela leiba ja teisel homikul warakult läksid edasi, et enne päewa palamust  kaugemale jõuda. 15 wersta ära käies, jõudsid nad ühe jõekese juure, wõtsid  omale kruusiga jõest wett, kastfid leiba märjaks ja sõid. Panid uued wiisad jalga, ja puhkasid natuke aega. Elisei wõttis tubaka sarwe wälja. Ehwim raputas pead. J«g wi-b. Isamaalt. skuresaarest. Kes wc. c sele audid annab, seolacnab Jumalale. Nõndab ütleb küll püha kiri, aga kas on kõik waesed, kellele andiv antakse? Oh paraku! Küll on ilmas inimesi, kes päält nähja lamba ülikonnas on, aga sceSpoolt täitsa kiskjad hundid on; seda näeme ka siin Knrcsaare linnas üsna sageli. Waatame kord nende kerjajate pääle, kes maalt linna tulewad, maja majades husguwad ja laulawad. Jah, neid wõib küll päält nähja wacseks ja kerjajaks nimetada, kui nad aga ome tegusid nii halwal kombel siin wälja ei näitaks. ÜhcS majas on see pruuk, et niisugusele kerjajale mitte midagi juure ei anta, waid kõhu täis süüa, üks kõik mis juhtub käeS olema. Ncev kes korda kaks sääl käinud on, ci tule ilmaski enam tagasi, ehk nad hea kõhutäie eest küll taewani tänawad. Antakse neile leiba, kala ehk muud selle sarnast kaasa, siis müüwad nad seda kusagile kõrtsimehele poole kortri wiina eest ära, kcS siis neid leiwa palukesi oma loomadele aimab! Igaüks peab waewaga oma igapäewast leiba teenima ja säält kõrwast ka waescle andma, aga mis peab süda sees ütlema, km waene sinu leiwa kõrtsimehe sigadele wiina eest ära annab! Antakse neile raha, millega nad ka sugugi paremine ümber ei käi, kunaS igakord ka umbes peenikest raha ei juhtu olema. Nõnda jäewad ka need ilma, kes tõesti waesed on, sest süda ei kanna kedagi enam usaldada. Waatame laupäew homikuti  kui niisugused kelmid linna tulewad, kui nobedad jalad mõnel all on, et ei wõi temaga wõitu käija, aga linna tulles hakkab ta enam ja enam lonkama ja ennast kerjuse moodi wälja näi- tama, mille pärast teda. siis tõesti tööwõimctuks Z peab arwama. Siin elab üks naisterahwas, kes ! alati kerjamas cnib, talwel päälegi kas palja jalu, sest niipalju raha ci ole, et wõiks endale saapad muretseda. Nüüd hiljuti käinud keegi pitkanäpu  mees ta korteris ja toonud tema kastist 60 rubla ! hõbe raha ära, mille järele wanake kohe omale - saapad ja kalashid muretsenud, muidugi selle nimel, et keegi neid jälle kinkinud olla. Temalt wõiks I 60 rubla ära -varastada, kunas neid küll on, leS j omad wiimased suutäied temaga oliwad kokku s jaganud. Mis peab ühe andja süda ütlema, kui s seda pärast kuulda saab, et sellel ja teisel pärast j surina woodist õlgede seest paar tuhat rubla saab leitud, ehk et mõnel jälle margad ära miinud!! See on täiesti patt niisugusele midagi anda, kes ometi palju rikkam on, kui andja ise. Auustud walla walitsused peaksiwad neile, kes kerjamas käimad, tunnistuse kirjad ligi andma, iseäranis säalt wallast, kes oma waeseid mitte toita ei jõua ; siis on õige and, mis waesele antakse! Hiljuti sõitsin ma Kihelkonnale ja pistsin ühe rubla teeraha  tasku, sest sellega pidin ma pääle 60 wcrsta ära käima, aset oma ja loomale muretsema. P. kõrtsi sisse minnes, nutab üks mana mees, keda ma kui linna kerjaja ära tundsin, ja palub paari kopikat, leiba osta. Et mull peenikest raha ei olnud, tahtsin ma kõrtsimehelt seda waheta: seda kuulis aga manaks ja ütles et tema wõida ka waheta, kui mitte wäga suur raha ei ole. Rubla ütlesin ma ja wanake tõmbas toredama koti taskust wälja kui minul oli, otsis säält 5 kahekümne kopikalist wälja, lootes, et ma pidin wist ühe temale andma. Mina aga nägin et temal rohkem weel järele jäi, ei ivõtnud tema peenikest raha wastu ja ei annud ka midagi, mille üle wanake küll wõis pahane olla. Ma noomisin kerjaja läbi, et ta weel armuandi palub, kunas ise palju rikkam on kui andja. Mees ostis weel poole naela ja natukese aja pärast oli „aidu raidu" lahti. Waadake, niisugused on need, kes linnas santimaS käiwad. Nõnda, kuida ma ütlesin, peatsiivad  walla walitsused neid enam silmas pidama, et nad mitte Jumalat ei pilka ega teisi inimesi peta. Ei, kõik pole waesed ega wigased, kes lonkawad  ja kerjawadl Meil on praegus omal linnas waejid küll, keda meie selgest teame, et neile abi tarwis on; sellepärast ärge laske niisuguseid ilma kaudu ümber hulkuda, kelledest wiimaks paha tegijad  wõiivad walja tulla. Olgu see sõna täiesti ivaeste ja kehwade kohta övldudi „Kcs waes- Miks hiljaks jäid!..... L-u pilgud täna ütlid mulla sala. Et armastad mind truuilt südamest. Ka minu hinges armu-tuli pala Sind igatsedes õhkund ammust a'ast. Miks aga püüdsid uhkest ennast näita. Kus iial kokku puutusime m'e,. — Wist uhkusega sa mu südant wõita Ehk lootsid petlik mõte oli see! Mo süda jahtund külma pilgu alla Mis sa mu päale oled wiskanud Nüüd warjamata südamega tulla Küll totsid aga kahju .... hiljaks jäid! Mo süda juba teisel truudust mandud. Kes armust õigemine mõelda teab Miks weel nii hilja oled tunda annud. Mis nüüd so süda süüta tundma peab?' ä. K . . . . i-. Ülesande seletus. K o t - k a s. Saarlane, 1892 .V 3