lugu ühest kui teisest! (Ewes. 6. 9. Koloss. 4, 1.) Ja teine käib sulaste kohta järgmiselt: Teie sulased, kuulge nende sõna, kes Teie peremehed on liha poolest, kartuse ja müristusega, oma südame wagaduscst, nõnda kui Kristuse sõna; ei mitte silma kirjaks maid teenides, j. n. e. Emes. 6. s—B. Soowida jääb, et seesugused wead peremeeste  kui kasulaste juurest pea saamad kaduma  ja et selleläbi hea läbisaamine õitsema hakab! C. Alli k. juhtida. Ta ei mõtle mitte selle pääle, kui ta aidas edasi astub, et ta siin wõeras on ja wõiks wälja wissatud saada waid tema ainuke mõtte on Gertrud. See nimi elas tema südames, kõlas tema hinges ja helises ära rääkimata õrnusega tema huultel. Alsonsu jääb hinge kinni pidades seisma. Gertrude pale on tema poole pöördud, aga ta silmad waatawad körwale mere poole ja ta käsiwars on ühe roosi poti najale toetud. Nüüd näeb kapten, kui wäikeseks ja kitsaks selle armsa tüdruku pale jäänud on. Gertrud! sõnab tn jälle poolteed teadmatult. Neiu pöörab järsku oma pale senna poole, waatab kohkunud silmadega aida ja jääb ise oma koha pääle. Nüüd ei jõua Alsonsu ennast enam pidada,  jookseb tema körwale, hakkab tema mõlematest kattest kinni ja hüüab wärisewal häälel: Gertrud, ma olen siud jälle leidnud ! Üksgi maa päälne wügi ei pea sind enam minu käest ära kistuina! Gertrud seisab mait olles tema ees ja ei keela mitte oma käsi palama suu andmistega katmast, maid waatab rahuliku pilgugv tema otsa. See julgustab nöörimeest ja ta räägib edasi. Gertrud ma olen sind mitmel maal otsinud, terme pool aastat reisin ma juba ilma wäsimata ümber. Kõik minu uurimine oli ilma aegu arwafin et ma sind igawesti kaotanud olen ja siiSgi algasin ma igal homikul jälle uue julguse, lootuse ja jõuga oma otsimise tööd. Taewale olgu tänu, ma olen oma eesmärgile saanud. Gertrud naeratas. Oh kuidas see naeratamine  tema tõsist nägu walguStas. Teil on minust siis kahju olnud, mu sõber? küsis ta poolt häbelikult. Alfonsu kummardab tema poole ja ütles palawalt: Oh Gertrud, ma ei wõi mitte ilma sinuta elada. Kui ma sind pärast oma tanta surma jälle nägin, siis esiteks tundsin  ma, mis ma oma pimeduse läbi kaotanud olin. Sinu pilt saatis mind kõigel mu reisil. Sinu helded, rahulised sõnad oliwad mull meeles, kui ma waese langenud ja eksinud hingele andeksandmist wiisin. Sinu silmad paistsiwad mulle kui tähed õnnetuse ööl, sinu kirjad, nii lühikesed kui nad ka oliwad, mu troost. Pärast oma õnnetuma naise surma purjutasin ma merd mööda, käisin wõeraid maid waatamas, ma ei kuulnud kaual ajal sinust midagi aga ma mõtlesin sinu püüle ma armastasin sind ühe armastusega, mis sinu wüärt on. Ma armastasin sind lootuseta, sest ma arwasin, ehk ma ise küll prii olin, et sa oma kasu ema soowi mööda tegema saad. Ma tulin jälle Wrainsteini —ma nägin sind ma armastasin sind kõigest südamest ja nii armastan ma sind ka täna. Ma pean sulle oma armastust tunnistama, ehk ma küll kardan, et sa mulle selga pöörad, sest kui sa mind armastanud oleksid, siis ei oleks sa mitte minu eest kui oma kõige pahema wacnlase eest ära pagenud.  Sina, minu elu päästja! ma palun sind, Gertrud tule jälle minu juure tagasi, saa minu naiseks -- kui sa mind mitte armastada ei wõi, kui üks sõbrana, kui minu õde aga tule siisgi ja ära jäta mind mitte jälle maha! Ta paneb oma käe tema ümber ja neiu toetab oma pea tema rinna najale, waatab kindlalt tema silma ja ütleb usaldamast: Alfonsu, ma olen sinu pärast palju kannatanud, aga see praegune õnnis silma pilk kaalub kõik aasta pitkufed kannatused üles. Jah, sina ei wõinud mitte teada, mis sa mulle oled ja mis sa mulle olid. Siis kuule nüüd. Lapsena oled sa mind Wrainfteinis leidnud. Sa jäid mu koolitajaks,  mu sõbraks ja wennaks. Gertrud oli ennast tasakesti nooremehe käest wabastanud, ta seisis tema körwalja ta käsi oli weel tema käes. Ma auustasin, ma armastasin sind, jutustas ta edasi. Sa olid kõige nende juttude kangelane, mis sa Beppoga mulle jutustasid; kõik need imelised juhtused mere pääl olid sa ise läbi teinud; kõik wõidud ja imelikud pääsmised tuliwad sulle osaks. Sinu ligiolemine tegi mind õnnelikuks olid sa kaugel, siis oli mull igatsus sinu järele, palusin sinu hea käekäigu  pärast ja ootasin sind jälle tagasi. Viinu heategija rääkis ühte puhku sinust, ja ma ci wõinud ka ialgi küllalt sinust kuulda. Ikka olid sa minu südamele üks õrnalt armastatud wend. Ma kaswasin täisealiseks,  mu kasu-ema walmistaS mu südant tulemase õnne wastu oma kalli wenna poja abikaasaks saamiseks ette. Ta arwas, sinu armastus minu wastu olla kindel. See oli pärast sinu wiimase prii aja, kus sa Wrainfteinis  meie juures wiibisid. Sa olid meist lahkunud. Mina elasin ainult mõttes sinule ja tundsin ennast otsatu õnneliku. Aeg woolas mööda. Jälle oli suwi kätte jõudnud.  Ma retsisin oma wanemaid kuulama.  Säält kutsus mind korraga telegramm  Wrainsteini tagasi. (Järg tuleb.) Wana kulla korjamine. Wana kulda saatis D. Erik Pärnust, esmalt hulga manu laulusid, siis Welise, Päürdu, Nõwa ja muid koha nimesid, ristinimesid j. n. e. Kirjandus teeb korjajale auu. Lootuse järele jätkub korjamine. J. Ploompuu Kuusalust ja H. Rebane Koitjärwelt toimetasiwad ka omalt poolt rohkesti minu korjandusse. Esimene  pani mõnda rahwalaulu paberisse, teine mitu ennemuistest juttu. Wäga rõõmustab  mind see teade, et agarad kirjutajad oma tööd usinasti edasi tahawad teha. Jõudu! J. Parmak Räpinast kirjutas manu jutlusi ülesse ja T. Lep p, Wiik m a n n Wäike, Maarjast manu kombeid. Mõlemate tööd tänuga tallele pandud. J. Landsmann Kreenholmist muretses  mulle 100 wana mõistatust ja kirjeldas pääle selle, kudas wanasti Kadrina kihelkonnas  jõulusid peeti. JLulu kirjelduse eest olen iseäranis tänulik. Et mull nõuu on manade jõulu pruukide kohta kirjatöö walmistada, siis oleks mulle selle kohta rohkesti kirjeldust tarwis ja ma näeksin hea meelega, et igast küljest mulle teada saaks antud, kudas enne sääl pool jõulusid peetud. Kui jõulu pidamise kohta palju materjali koos on, siis alles wõib manast jöulu pidamisest selge pilt saada. Tähele panna tuleb meel, mis J. Landsmann kirjanduse lõpul omapoolt rahwale ütleb: Teile hüüan ma: hakage teiegi mana kulda korjama. Ärkage ja ja hakage tööle! Kirjutage ülesse talu kohtade, soode, mägede, heinamaade ja põldude nimed, nõndasammuti mõistatused, manad jutud, manad sõnad, manad laulud j. n. e. Ajalugu maailma kohtumõistja saab ka teie nimesid kuldtähtedega nimetama. Nii Landsmann. Wõetagu neid sõnu südamesse! Palju rõõmu tegi mulle see kirjandus, mis Pihkwa kubermangust Ostrowist J. Holtsi käest tuli. Sest korjandusest leiame Nörva kohanimesid pikemate seletustega  ja kirjelduse jõulu pidamise kohta Risti kihelkonnas. J. Hotts teenib kodumaalt kaugel kroonut, aga sellegi pärast ei ole tall armastus kodumaa wastu külmaks läinud,nagusedakäes olem kirjandus kõige paremini tunnistab, kellele ta edespidi lisa lubab muretseda. Wähe leitakse kroonumehi,  kes nii elawalt kodumaa asjust osa wõtawad. Wiimaks saagu meel T. Wiedemann tähtjas kirjandus Jõhwist nimetatud, nimelt 18 rahwa laulu, 114 mõistatust, 30 punkti mana usku, 30 mana sõna ja 4 mana juttu. Agar kirjutaja näitab oma tööga, et see õpetatud mees, kelle nime ta kannab, nimega ühtlasi nagu kirjamise maimu enesele omandanud. Niisugust hool- sust wõib ainult kiita ja talle palju järeletegijad  soowida. Saaremaalt ei ole midagi saadetud! Kõigile kirjutajatele südamelikku tänu tunnistades  tähendan, et neile selle korra enam kui kümne rubla eest raamatuid tänu täheks wastu olen saatnud. Edespidi olen malmis kirjajate waewa niisama kirjandust mööda raamatutega tasuma! Jõudu kõigile kirjajatele! Adress: RxoniniaArl-- M. J. Eisen. Isamaalt. Kuresaarest. Talwc mängib sell aaital meiega nagu potisepp sauega. Paar päewa on kõwa tali 8 kraadilise külmaga, wäljaS sõidetakse saanidega, kunas igaüks parajas tali mundris uulitsal liigub. Aga paraku, juba teisel paewal näitab kraadiklaas mõni kraad sooja, wihma woolab maha ja annab lumele kõmast kasuka pihta, nii et ühe poole päewaga maad ja metsad jälle mustas ülikonnas seisawad. Nõnda on see sügist, mida just kiita pole, sest seesugune porine aeg tüütab ka wiimaks ära! 14. Nowembril, Keisri prõua sündimise päewal, peeti siin mõlemiS kirikus jumala teenistust,  majad oliwad toredas lipu-ehtes, kunas õhtul ilutuled mitmes tähtsamas kohas akende paal särasiwad. Paari nädala eest toodi jälle terme moor kunterpanti linna, mida Saaremaa lõuna poolsed talu taadid oliwad toimetanud. Küll nad saamad alati kõmast selle eest trahwitud, aga kas nad sellest tähele panemad! Warst on nad jälle nõnda nimetud „Memeli" poole purjutamas, kust nad paari nädala jooksul piirituse kihadega kodumaa poole sõidawad. Jätke maha niisugune salaja pettus, mis kellegile kasu ei saada! Saarlane. 1892. 4B.