Minu Sultan! Minu koer! - - hüüdis Hanka ja laksutas käsi. - Sultan, siia! Tule, mu koerake! Sultan tuli suuril sammul hüpates, ja surus ennast Hanka külge. - Hm, see oleks mahe st meel mõlmalik,  mastas möeraS härra. Kui sina seda kotti kautanud oleksid, tahaksin ma seda pea-aegu uskuda, et see korda läheks. Aga mina! Koer ci tunne mind mitte. - - See ei tee midagi, waStaS Hanka. Sultan on tark loom, ja temal on iseäralik-hea nina. Usinast, andke mulle üks oma kinnastest, ehk üks tasuratik nõnda kinnas on hea küll - ja nüüd, Sultan, mu koerake, näe, silmitse seda ja tõmba selle haisu, oma ninase - nõnda on õige, nõnda, mu koerake, - nõnda on õige! Nüüd -- stsi, kadunud, Sultan! Sui, kadunud! Ad, kas näete, kuidas ta minust eru stcnud on? Jah, ta on tark loom, uks ran. ostnv poiss! Ikka o:si. Sultan! Nõnda cm õige! Nõnda! Süül ;ää! on sa jälgede paal, ja nüüd pange tähele, härra, kui kukkur meel sääl maas on, kus Teie seda kautasite, siis leiab Sultan teda, selle püüle tahan ma kihla wedcde.! Tõe poolest näis tark koer täiest mõistnud oleivar, mis Hanka talli-- arusaamaks r.ha kastus: un ta oli waewalt mõned pilgud woera kuman haigutanud, kui ta pea maha laskt?, pnnms ninaga pca-argu maa külge, haukus lümdelt ja kargas siis nobedast mähe aega edasi ja rögast. Häütstli pööris ta kmdlsd rada minema, haukus meel kord malzuste, pani miimaks tuhat nelja minema, ja oli mõne silmapilgu pärast tihedasse põesaStiksse kadunud. Sääl läheb ta oma teed, ütles Koeras. Noh, hcat õnne! Kui ta kukru tagasi uvb, ei pea ta! heast õhtusöögist puudust olema. Aga mis meis selle aja teeme, mu poeg kuidas nimetakse sind õieti? Hanka! - - Wäga ilus! Hanka! Mis meie teeme? Mis Teie ise tahate, härra! Meie wõime siia jäeda ja Sultani tagasitulemist oodata, ehk meie wõime kii ligemast elupaika  minna, nagu Teie tahate. Siis lähme edasi! Ma olen wäsinud, kauem wecl lagedal ümber jooksta; aga kaS koer ka meie jälgi mööda järele luleb? - Selle üle wöite üsna mureta olla! kinnitas Hanka. Kui meie wiis penikoormat  edasi läheksime, ei saaks tema mitte tagasi jääma, ja unud selle lühi lest tee pääl meel koguni. Tulge aga minu järele! Meie jõuame pea metsast Välja, ja siis seisab marssi ligem küla meile ees. - Nemad laksiivad. Wõeras, ometi wabcst wce? wähe usaldaw -Hanka wastu, läks jala pääl la järele, ja ei lasknud teda milt? silmist. Kas ta ei wõinud niisama heasw kawal petja kui auuS poiss olla? Mispärast  tuli talle esmalt nii hilja meele, kui juba pimedaks hakkaS minema, koera pääle mõtelda? Nüüd oli tal ainsal: tarwis metsa kõrwale kargada, ja läinud oli ta kõige koeraga ja raha-kotiga, kui ehk -viimane seda leidnud oleks, õles pidi siis teda taga-ajama? Kes teda pimeduses jälle ülesleidma? Param, csicwatlik olla ja igat tema sammu tähele panna. Hanka sammus aga mureta edasi. Mitte kaugeltgi ci tulnud temale meele, et wõeral umbusaidamaid mõttid tema waStu oleks, sest La oli omas heas tahtmises kindel. Aga ka wõeras pidi pea poisi auusustst selget tunnistust saama, sest nad oliwad wacwalt metsast wälja astunud ja wi-Sfada sammu kaugemale läinud, kui Hanka häkitselt  seisma jäi ja ennast ümber pööris. Pea! ütles ta. Km ma mitte ei etsi, siis tuleb Sultan, ja wist Teite raha-kotiga, muidu ei oleks ta Teite jälgi mitte nõnda rutust kõrwale jätnud! Tõe-poolest, ma usun, sul on õigus, wastas wõeras. Ja tõesti, süül ta on juba. Tule siia, Sultan! Siia! Tõesti tuli koer nobedas jooksus kargades  ligemale, woera hüüdmist aga tähele panemata, kargas ta joonega temast mööda, ja jäi Hanka ette seisma, kes rutust tema suust midagi ära-WõttiS. Siin on kukkur! ütles ta sügamast  rõõmustud ivalju rõõmu kisaga. - Sultan! Nõnda on ilus mu koerake! Za stin, armas härra, wõtke oma raha. Kas Teie näete nüüd, missugune tark loom minu Sultan on? Jah seda ma näen, ja ka et sa põhjani tubli poiss oled, —wastas wõeras ochsmvalt, kuna ta kukru wastu Võttis, ja maga rahul olles tasku pistis. Nüüd aga edasi, et me:s katukse ja warju alla laame ja ma sulle näidata wõin .et ma oma tõutust pean., Wäga hea, ütles Hanka. Ma ei wõi muidugi enam aega wiita, ja otsimine on naid wist ühe Luuni eit meel rohkem kinni pidanud. Usinast pooris ta endise tee püüle tagasi, ja mõne minudi pärast nähti juba küla tuled pimeduses paistwad. Kortsu ette -õudcs, kutsus wõeras Haukal enesega sisse: ülema, mida see aga tagasi läilas. Ma ci wõi mitte, armas bärra, ütles ta, sest mul! on üks Uri kaasas, mtska rmt on za unda ma wce! rästa ohtu kätte andma pean. (Järg tuleb.) Poest olla juba mittu aega ühte ja teist asja warastatud, mis ikka saladuse katte alla Muud; siis olla kohaline uräduik korraga korraga selle paha tcu jälgile saanud ja 20 rubla eest kaupa ühe aidamehe naise juurest üles leitud. Nagu pärast uötawast suust kuulsime, ci olla sce sõnum koguni õige, otsitud on küllalt aga leidud pole säält midagi, nagu see kirjasaatja ütleb, kes ivist natuke palju on kuulnud aga kahjuks ometi mitte õieti. Palume mabaudada! Paari nädala eest saadeti järgmine kiri Meie kommissaare härrale, niida ka siin ära trükime, sce on järgmine: „Rõõmuga kuuleme, et meie kallis ja armuline Riigi-Jsa nõuuks on wõtuud, oma ivaese rahwa elu parandamiseks muist kõrtsist Saaremaalt Mahendada, siis julgeme ka meie ühe südamliku palwcga Teie ette astuda, ehk oleks see kuidagi moodi wõsiualik, et ka Jursi kõrts Walljala kihelkonnast  saaks ära kautatud. Oh see häda on rääkimata suur, mis selle kõrtsi läbi sünnib, kuS waescd naised ahastuses nii rohkesti silma pisaraid peamad malama, et nende mehed laupa ja pühapäema  ööd läbi sääl kõrtsis prasfiwad ja omad waewaga teenitud kopikad senna ära ohmerdawad, koju tulles meel oma perekonna rohu rikuwad, riidleivad ja söimawad oma ilmasüüta peret, kunas muidugi puudus juba rääkimata suur on ja mõlad üle pea käsivad. Üks macne õnnetu naine on oma mehe rohke jooma läbi enese õige mõistuse kautanud; lõhkema südamega peab maatama,  kuidas 6 wöikesi last ilma süüta,km lambatalled ilma tormi ja elu laenete käes ümber eksima peamad,  rima kristliku õpetuseta. Et see kõrts enam talwe-tee LereS seisab, siis oleks seda möga soomida. ci see saaks üheks tee ja kahiv! majaks ümber mnudctud,klist  ialwesekülmaga tee käijad sojendust saaksiwad Oh kai lahket õnnistust saaks see tooma kvige rohivale  kcs säält läbi käüvad; selles saaks Jumala õnnistus pääl hingama ja mis meel kõige rohkem , sellega saoks need ütlemata silmapisarad ära kuiivatad  nende waeste naiste ja laste silmast, mis praeguS oma meeste ja isade pärast walatnd pcawad saama, seda palub üks kaaS-kannaiaja südamelikult teiste õnnetumate naiste nimel. Jumal õnnistagu kõiki kes selles asjas kätt adra külge panemad !! Halast n st! Tallinnast. Nagu „Eestim. Kuberm. Ajal." teatab, on Keisri Majesteet armulikult  endisele Ew.-Luth. õpetajale Aug. Brennerile mõistetud wangiõtuse trcchwi nõnda ümbermuutnud, et õp. Brenner Eesti-, Liiwi- ja Kuramaalt eemale peab jääma. Peterburgist. Peterburgi linnapäälik on ühe trahteri kinni lasknud panna, mille pidaja selle seaduse wastu eksinud, mis keelab kooliõpilasi söögimajades läija lasta ning neile joowastamaid jookisid anda. (See seadusekeeld seisab joogimaksude ustawi 4i5 art. 14. lisas). Pandagu seda seadust ka meie maa linnades tähele! Wäga tähtsa otsuse, mille pääle iseäranis  kõigi kauplejate tähelepanemist juhime, olla ~Nig. Tageblattile" pealiunast saadetud kirja järele walitsem senat neil päiwil teinud. Selle otsuse järele langemad pankrotti  jäänud wõlguikud karistuse alla, kui nad seda oma wõlauskujatele salgawad, et nad oma naise nime püül seisma ja naise nime paäl kinnitatud paberite põhjusel käiwa kaupluse sissetulekud enestcis saamad. Seda otsust ei muuda ka see põhjus miine, km kauplus naise päralt olewas ruunüs seisab. Rowttost. Hirmsa tulekahju üle teatatakse  „Lib Tageblattile" süült järgmist: Liibami-Noomny raudtee ääres olew Litami linnake Janow on 8./9. Aprilli ööl raske tuleohwri kanda saanud. Ule kahesaja hoone ühes kõrwaliste ehitustega on-tuleroaks  saanud. Kauge tuule läbi-saanud ahned leegid nii ruttu laian-laotatud, et pea midagi warandust wõimalik päästa ei olnud, /kõige ilusam linnajagu on tuhahunikaks  muutnud. Suuremalt osalt on juudid kahjukandjad. Need oliwad endi pühade ajaks kõige paremad asjad koju muretsenud ja et kõik kinnitatud ehk wäga odawa hinna all kinnttatud olimad, siis on kahju iseenesest mõista suur. Ms kaupmees kellel 120,009 rubla eest kaupa poodis olnud, saanud otse kerjajaks, sest et midagi ta warandusest kinnitatud ei olnud. Igalt poolt saadetawad õnnetule abi. Tulekustutamiseks on Kowno tulekaise Janomi sõitnud ja sääl ohwrimcelselt tööd teinud. Tule algamise - üle ei ole weel midagi teada; on tule eest hoitud. Inimesed elutsewad suuremalt osalt lageda taewa all ja kaunataWad kibedat puudust, sest et tuli kõik nende '.varanduse on äraneelanud. Lahked inimesed püüda armetutele küll korteri, küll toidu ja ihukatte  poolt abi anda. H 19 Sa a r l a n e 1894