Saarlane UU Ulkiildiuk xolitika ajulcht «>». j» li»„r,h»,le UM Ks St. Neljaspäewal, 30. Detsembril 1899. maksab: Pooles aastas 1 „ „ -»- Ilmub igal tsiftpäö7Vc»k. Kuresaares Kaubauulitsas nr. 17 Uute kohtude sisseseadmisest Baltimere maadel sai sel sügisel  kümme aastat täis ja sellepärast tuletati  seda sündmust igal pool kodumaa piiril  tänuga meelde. Tehti wäiksemaid ja suuremaid pidustusi ja ka EeSti ajakirjandus  wõttis tähtsast sündmusest elawalt osa. Ka Kuresaar tuletas teistega ühes tähendatud  sündmust meelde ja meie peame ka oma otsekoheseks kohuseks, seda sündmust oma lugejatele teatada. Kui uuendusest jutt on, siis on kahe asjaga tegemist: managa, millel enne peremehe  õigus oli ja uuega, mis mana käest eluõiguse ära wõttis. Nõnda on lugu ka siin. Ka siin tulelvad  meil manad ja uued kohtukohad kõne alla, ja ajakirjandus on ka nende üle häämeelega  rääkinud. Kuid kahjuks paistab meile siin manade kohtukohtade kohta nähtaw põlgtus silma. Meie arwates tuleb aga sarnane nähtus ainult arusaamata meeletuhtnast.  Kui meie praegu uute kõhtude üle rõõmustame,  siis pole meid sellega mitte kästud manu põlatu sest ka manad on kord noored olnud ja nad on ka need päewad ära elanud, kus neile suure haälega „Hosianna" laulti. Enne uute kohtute sisseseadmist viitvad  meil kohtud töötamas Talurahwa Seaduste põhjusel. Aga kui suur tähendus on nimetatud seadustel meie kohta! Eks põhjene need suuremalt jaolt nende seaduste  pääl, mille läbi eestlasele kõige suurem anne osaksonsaanud —priius. Needseadused tegiwad Eesti mehe priiks meheks, talutaadi endise orja ise oma peremeheks! Need seadused määrasiwad kindla kohtukorra elanikkude isekeskise elu-olu asjade läbi waatamiseks.  Kui palju tänupisaraid ci ole need seadused Eesti talumehe silmist wälga pigistanud  Jumala, ja oma armulise Riigi-Jsa wastu! Ja need seadused oliwad ka Riigi- Jsalt wäljaantud ja kinnitatud ja endised kohtud oliwad, nii kui praegusedgi, helde Riigi-Jsa wõimu asemikud ja tema tahtmise elamaks tegijad. Nõnda ei ole ja ei möi ega tohi meil mingisugust põhjust olla pölgdusega  manade kõhtude ja asutuste paale tagasi waadata. nad on ka omalt poolt meile kallid Aga üksgi asi ei ole ilmas täielik ja muutmata. Nii kaua kui maailm seisab, nii kaua muudab ka ennast elu ja tema mitmeküljelised nähtused, sest ilma muutmiseta  ja täielikumaks, paremaks minemiseta ei olegi elu. Nii on ka endiste kohtu asutustega lugu neil ka mõned olewad puudused juures. Ajaga edeneb kõik teadus ja temaga ühes kaõiguseteadusja paranewad kohtupidamise  korra määrused. Selle tõttu pidiwad endised puudused Baltimaa kohtupidamises kõrwale heidetama, uuema aja teaduste nõudmistega parandatama ja see sündis meie juures kümne aasta eest uute kohtute sisseseadmisega. Endise kinniste ukste taga peetama kohtu asemele astus awalik kohus, mis wahet ei tee waese ega rikka, alama ega suurtsugu wahel, maid kõiki õiguse ees ühesuguseks peab ja seega kristliku kiriku õpetuse jälgides käib, mis meile inimsuse  liikmete ühcsarnadust õpetab. Nii kui õiguse ja seaduse nõudmist kõikide poolt ühesugusel kombel tuleb täita, nõnda antakse  ka nüüd igale ühele öigut ilma mingisuguse  mahe pidamata. See on uue aja õiguse teaduse kõrge mõte ja seda on uued kohtud meile toonud. Ka on kohtuasjade käik uuemate täielikumaks tehtud seaduste mõjul palju rutulisem. Määda läinud kümme aastat on uued kohtud kasuga Balti maades töötanud ja meil on küllalt põhjust praegusel juhtumisel rõõmustama! meelel Riigi-Jsa armu ja hoolekandmist meeletuletada,  mis ta meie wastu uute kõhtude sisseseadmise läbi üles on näitnud. Lõppeks tähendame siia meel üles, mis „Postimees" uute kõhtude kohta ütleb: „Kui Eesti rahwäl uute kohtute töötamise kohta midagi soowida on", ütleb nimetatud leht, siis käib see selle kohta, et keiser Aleksander 11. kohtud Eesti rahwale meel lähemale saaksiwad. Ilmasüüta ehk wöit öiguse teel. 32. Kirjutanud su. Willemanni rõõm oli aga weel suurem kui lordi pää kütt ühel päewal teatust tõi, et paari päewa pärast lõwi jaht wõib algada. Ruttu seati jahi tarwis kõik korrale  ja juba kolmandamal hommikul läks uhke jahi selts teele. See oli üks lustiline metsakäik, kus Willemann Aafrika metsasid ja nende elukaid  tundma õppis ja paljugi imet nägi. See lustilik reis maksis ühe hotentotlase ja kahe kafri elu ja lord kiitis hiljemini seda reisu weel õnnelikuks. Kõige selle suure ettewalmistuse ja waewanägemise pääle saadi wiimaks 13 lõwi ja mõned wähemad elajad, siisgi arwas lord, et jahiga kaunisti wõitnud oli, sest lõwide nahad seista kõrges hindas ja pääle kauba saadi weel paar elewanti, kellede hambad (elfenbcin) kõrget hinda maksawad. Weel mõni nädal wiibisiwad nemad lordi asutuses, ja siis sõideti Kapplinna tagasi, kus warsi India reisu taheti ette wötta- Lordil seisis suur uhke aurulaew „Hilda" sadamas, mis kõiksugu kaubaga täis laaditi  ja nii pea, kui last seeS, läks laew merele; suur India okean seisis Willemannil  silmade ees- Üheksas päätükk, Lordi saadik. Meie wiime nüüd lugejad Euroopa maale tagasi. Hamburgist põhja poole, süül kohal, kust tee Lübeki poole minema hakab, on meel üks tükk ilusat metsa, kus seeS iseäranis hirwed ja metskitsed eluaset pidawad. Metsa wahel on kaljulist maad, mis enamisti paksu wösudega üle on kaetud; säül olla, rahma jutu järele, ennemuiste rohkesti kaljukitscsid asunud, mis nüüd aga säält peaaegu hoopis kadunud on, ainult nimi: „Kaljukitse org" on talle sellest järele jäänud. See nimetatud kaljukitse org on üleni tcrawa kaljudega kaetud, mis aga paksu puu mõjudega kinni kaswanud on. See ongi seesama paik, milles grahw Riehnbcrg  õnnetumat otsa pidi saanud olema. Selle kaljustik» hommiku poolsel serwal seisab wäikene, aga ilus Willinghaus'i mõisa, mida üks selle nimeline daanlane asutanud,  pärast aga, omaniku pankroti jäämise pärast, Lahoore Weikselile müüdi, kes oma wästmata hoolekandmistega ja püüdmistega, sellest aegamööda ilusa mõisa tegi, mille üle praegu Faringa Weiksel walitses, kes praegu ka grahw Riehnberg'i lossis peremees oli, sest meie teame juba, et grahw Riehnberg Lahoore Weiksel'i leske Miuretat kosinud oli. Mõisast mähe eemal, metsa sees seisawad wanad lossiworemcd, kus ennemuiste uhke jahiloss olnud, aga tule läbi otsa saanud ja hiljemini uuesti ehitamata jäänud- Sääl lossi all oli wanaSte ivaga palju kambrid ja keldrid olnud, mis nüüd ju, rahwa arwämise järele kõik hukka saanud ja täis langenud on. Lugu ei ole siisgi aga mitte nii, sest suurem hulk keldrid on alles terwed ja peaaegu häüs korras. Nende keldrite sisse-minik on aga nii rikutud ja täis langenud, et seda enam kusagilt leida ci wõi; neis keldrites käidi aga siisgi weel sees ja nimelt teed, mida keegi ei wõinud aimata, ja see tee, wõi õigem ütelda tunnel, käis Willinghaus'i mõisa keldritest ja saiwad  ainult mõne sala asja tarwis pruugitud.  Ühes niisuguses keldris elas praegu Maria Helm, Willemannü pruut. See mõis igapidi 17 jalga suur olla ja seinad ja lagi oliwad secnetanud ja märjad. Seina ääres mäikene alatu moodi, pisukene laud, Ml pääl paar sööginõuu ja mee kruus oliwad sääl näha, aga need oliwad ka ainukesed maja riistad ja pääle selle mõned pool määrinud pildid seinte pääl. Ukse kõrwal, seina kulges põles üks pool raugend  kaasi tuli, mis wäikest ruumi üsna Metsalt walgustas. Woodi pääl lamas pool istukili Maria, tema nägu oli kahwatanud,  ja silmad aukus, sest raske mangi põli, mida ta siin juba mitu kuud kannatas,  wilets toit, mure ja südame walu oma armsa peigmehe pärast, nii kui ka Faringa alalised riiwatumad pääle Mumised,  teda oma poole meelitada ja Ml XV!. aastakäik.