Saarlane ZZW Mlcsildine pslilika ajaltht ma- ja linilarahmlk. x° 35. Teisipäewal, 39. Augustil 1895. XII. aastakäik „S«,<s,r'ra.No" maksab: Saaremaal pooles aastas I „ „ Pooles aaötas I „ Äg „ -5- Ilmub igal Knresaares nr. 17. Saarlase toimetusele, Kurcsaarcs maksab S kop. Mesilaste mädapoja haigus ja selle arstimine. Sellel, kes mesilasi on pidanud, ehk neid peab, ei ole wististi mitte tundmata, mis mesilaste mädapoja haigus on, kui palju ta wõimalikul korral kahju wõib teha, liialegi  weel, et mõnikord kõige soowitawamate abinõude tarwitamine järelduseta jääb. Mis inimestel kolera on, see on mesilaste! mädapoja  haigus: ta on külgehakaw.  Waatame  nüüd teaduSlisest seisukohast, mis see nenda nimetatud mädapoja haigus on ja mis läbi ta ennast laiali laotob. Saksa õpetlane I)r. Preuss tõendab, et mesilaste mädapoja haigus mitte üks lihtne mädanemine  ei ole, maid selle haiguse põhjuseks on seene sarnased kaSwud wõi elukad, mis ennast kaheks jaotamise läbi künni biljonite  armuni suurendawad ja mida ainult kõige parema suurendama klaasi läbi on wöimalik ära tunda. Niisugused kaswud wõi elukad heidawad kärgede sees olcwate tõukude ehk tuppede päälc, ratawad esialgul  ainult nende paalist keha, miimati tungiwad nad ka nende kehadesse ja siginewad  nüüd sell mõõdul, et nad wiimaks kõik tõugu ehk tupe rammu wälja imcwad. Nagu juba ööldud, siginewad need weikesed seened  selle läbi, et nad ennast kaheks jautamise  läbi suurendawad, s. o. üks niisugune  weikene seenes jaotab ennast umbes ühe tunni jooksul kaheks, neist kahest jautab ennast igaüks sellesama aja sees jällegi kaheks jne. Kahekümne nelja tunni fees on juba ühest seenckesest üle kaheksa millioni  saanud. Nüüd on igale ühele arusaadaw,  et mädapoja haigus ka külgchakkaw on, sest saab juhtumise korral üks niisugune weike seenckcne terme linuupuu sisse, siis on ka selle haigusele põhjus pandud ja päüleselle  wõiwad ka niisugused seened õhu läbi saada edasi kantud. —- Kuda wõib aga nüüd mädapoja haigust mesilaste juures ära tunda ? Komade ajal, kui just poegade kaswatamise aeg on, tuleb see kuri haigus kõige enam nähtawale: kärgede sees olewad tõugud ja tuped surewad ära, hakkawad mädanema ja jääwad wiimati üheks sitkeks, wcdelaks koguks ehk kuiwawad kärje haukude põhjas mustaks katteks. Pojakärgede kaased on mähe sisse poole wajunud; enamisti on nende kaastcl mesitsed augukesed sees. Ka wõib seda haigust pahast lõhnast ära tunda, mis puust ja kurgedest wälja tungib, nagu wärõle liimi hais sammoniak) ja mädanenud poegi wõib linnupuu põrmandalt  leida, sest et mesilased mädanema läinud poegi kärgedest wälja heita püüamad. Ülepüä näitab ennast see haigus kahel wiisil: kergelt ja raskelt. Niikaua, kui see haigus wccl nii kaugel on, et ta meel külgehakkawaks ei ole saanud, nimetakse teda kergeks mädapoja haiguseks. Laguneb aga see haigus katku moodu laiali, et mesilased enam kargest ei jõua puhastada, siis nimetakse seda haigust raskeks mäda« poja haiguseks. Esimisel haigusel ei ole palju tähtsust, nii kaua kui mesilased ise» ennast aidata jäksawad, ei aita aga ennast mesilased mitte, ja ei pane mesilastepidaja suuremat rõhku selle pääle, siis wõib kerge mädapoja haigus kergesti raskeks mädapoja  haiguseks minna, siis on muidugi lugu hoopis pahem, kui esimisel korral. Kergema haiguse korral surewad enam katmata tõugud,  katku sarnasel enam kaetud tuped ära, mikspärast ka mädanema läinud pojad esimisel korral kergemine wõiwad kõrwale heidetud saada, kui wiimasel korral. (Lõpp tuleb.) Tunnike Buddha templis. Lõpp. Mõne minuti pärast kanneti wöimatu suurte saivist pottidega õhtune leem sisse, mis siis templi ukse ees kees, kui me sisse läksime. Waimulitude meeste hulk, kes mahe ajal iväljaS wcidike wärSket õhku oli neelanud, pööras toidu õhinal marsi sisse ja asus lauale, ei, põrunuidale, kuhu maha kükkitati. Kloostri wcnnad andsiwad neile seisust mööda suppi puu kaussidega kätte ja cltclöikaja lükkus iga ühele tema lihaportsjoni põrmandu tekki mööda lahkesti lähemale. Ainult wäikcue jumal-inimene sai oma oss ühe lauatüki päül, millel ma tcrwe lamba kintsu nägin, mida see kui kõige ülem oma kohuse järele ära sööma pidi. Ehk küll lihatükk palju pisem ei olnud kui see laps ise, siisgi ei näidanud rviimasele selle ära söömine raskegi olema, ei poolegi, maid see nägu, mis kantslis eluta tuju meelde tuletas, see läks iga suutäiega  elawamaks, nii et mull pea jälestus  päälc tuli seda kaswawat isu nähcS. Sa wscve laps, kas sa muud rõõmu ei tusue km seda elajalikku isu ja himu! Tühjendatud supikausi laskis ta ikka uuesti täita ja rüüpaS wiimase luusika täie sellesama  meelkhääga kui esimisegi. Sedasama tegiwad ka laamad. Uut lihaportsjoni ei ainult õlakehitusega ja waikimisega wastata wõisin, siis wõttis ta oma suu jälle kuhjani täis oma jumalakoja Metsast olekust. Kes teda nii kõrwalt oleks maadelnud, kuda ta wälkuwate silmadega oma pasunate wärin jooksis üle keha selle nimetuse juures - ja muude templi riistade kõlbmatust kirjeldas,  see oleks wist mõtlema pidanud, et ma Buddha templi hoolekandja wõi eestseisja  olen ja nüüd oma kohuseid täita ei taha. Hädaldamise terwe põhjus oli aga, et ma temale mehise armu anniga rõõmu teeksin. Et templipildid määrdinud Metsad riideräbalad  oliwad, ja ka kõik muu kunsti jälgegi  ei awaldanud, seda mõis esimise waatega  ära näha. Armuande ande andmiseni mind südi papp siisgi liigutada ei jõudnud. Mul oli ju raha hirmus wähe. Põlgtuse ja wihaga waatas ta minu otsa ja ei uskunud  wist mitte et ma nende pühakoja Vaesusest  aru ei saa. Palju enam pidasiwad nad mind küll häbemata kidsiks. Ümber waadatcs nägin nii hästi preestrid kui tawalisi inimesi püha wihaga oma pääle wahtima. Wiiinaks lõppes ka söögiaeg. Ma armast  n, et auusad waimulikud nüüd kord ära lähemad ja templi kinni panemad, aga male puha! Pääle mõne ainsa jäiwad aga kõik sinna, ka pisuke jumalus ise. Kui kondid ja muud sööma jättised põrmandnlt ära oliwad koristatud, hakkasiwad pühad mehed riidest lahti wõtma ja nagu magadis aset Isamaalt. muud, seda enam anti leemele walu. Millest ! omen see jumalatesöök õige peaks olema? mõtlesin ma ja palusin omale ka ühe portsjoni.  Muu joom täideti häämeelega ja pean tunnistama, et ma ammust saadik nii matisemat toitu ei olnud saanud. Leem oli odratangudest ja rammusast piimast walmistatud. Esmalt olin kimbus, et kuda nüüd seda paksupoolist keedist ilma lnusikata  suhu saada, kuna ma kahe pulga waral, millega hiinlased nii hästi paksu kui -.vedela toidu loomulikule kohale miiwad, midagi suhu ei saanud. Aga häda õppetas mind siingi: tõstsin kausi suu äärde ja „jõin" nagu Venelane kuuma theed alustassilt. Wüike jumalus haspeldaS suure osawusega kahe elfenbeini pulgakese waral mi hästi paksu kui ka wedela omale suhu. Sedasama kunsti osawust awaldasiwad ka teised waimulikud,  nii et tõsiseks imestuseks küllalt asja oli Kellele lauakatja pulgakcsi tuua oli unustanud, see näris suure kiirusega ühe lamba küljekondi paljaks ja tarwitas seda niisama suure osawusega. Liha lõikamise  tarwis oli neil nagu igal Tiibeti mongollascl suur teraw nuga tupvcs rippumas.  Kahwli aset täidawad sõrmed. Ma kallasin alles omale suutäie haawal suppi suhu, kui ülem-laama minu juurde tuli ja mu isu ära ajas. Üsna minu karmale  kükkitadcs, nõudis ta mult otsust, et kas ma nüüd ise oma silmaga ära ci ole näinud, kui Metsas olekus nende tempel oma sisse seadega olewat. Kui ma talle Kurcsaarest. Suure elamusega oodeti siin 13. Augusti kuu päewa tulekut. Pidi ju see päew palju waatamise ja kuulamise wäärilist pakkuma, sest et sell päewal Saaremaa karskuse  seltsi poolt „Suur pidu-päew" korda saadetud  pidi saama, mille programmi eest rohkesti oli muretsetud. Ootuse pääsihlks oli aga muidugi tähtsama suguwenua Dr. K. A. Hermanni pidust kõnepidajaua osaivõtmine. Oma jagu kaswatas  ka see ootajate ootust, et terme nädal enne 13. Augusti siin üliilus ilm walitses ja nii loodeti, et ilm ka 13. Augustil sell päewal peetama  pidu wastu lahke saab olema ja ka oma