taivad seda ettepanekut juba üheks kõige tähtsamaks sündmuseks miimase kümne aasta sees- JtaliaS on Wenemaa ettepanek ka suurt mõju amaldanud- Mõned ajalehed on wäga aSja poolt, mõned kahklewad. Prantsusmaal kui Wenemaaga sõbruses olewas riigis pandakse seda rahahüüdu muidugi  iseäraliselt tähele ja wõetakse mõjuwamate  häälekandjate poolt ka hääkskiitmisega  wastu- Suurel hulgal on selle juures aga segased tundmused ja mõni leht on juba seletanud, et enne tuleb Frankfurti  rahuleping parandada ja ElsasS- Lothringi küsimus korraldada, kui rahust woib rääkida. Teised jälle arwawad, et kui rahust kõne on, siis see iseenesest mõista on, et enne wiimse sõja halbdused peawad hääks tehtud saama. Amerika Ühisriikide ajalehed arwawad, et Ühisriikide wõit Hispania üle on Wenemaad  nii kui sellele ettepanekule ajanud, aga on selles mõttes, et Amerika mitte sellest rahukonwerentsist osa ei wõta. „Ol>v." Tscherepow Wassjä! Kuhu sa lähed? Mis tuleb Sull meele?" hüüdsid tema seltsilisid imetledes talle järele. Tscherepow  tegi weel paigale jäädes weikse kumartuse  ja ruttas edasi. On see üks tulipüä! Mis tal peaks kül olema?" ütles alasid kergitades oberst. Aa! Ta on ka oma mõõga siia unustanud  . . . Poiss, wõta mõõk, wii adjutantile  rutu järele, tal wõib muidu äpartus  kaela langeda. Jookse aga ruttu, et Sa teda kätte saad! Soldat wõtis mõõga ja rutas ohwitseri järele. Õnnetuseks ei olnud ka üht ainust troskat söögimaja ukse ees, sellepärast ruttaS  Tscherepow tormiliselt jala edasi, soldat  mõõgaga tema taga. Pea ollks soldat talle järele saanud, kui korraga küskiw, Wlhane hääl nende taga hüüdis: „Soldat' pia kinni! Herra ohwitser, pea kinni!" Selle hüüdmise püäle jäiwad mõlemad kui kiwi sambad häkitselt seisma ja kcerasiwad kohkunult ümber. Püsti seistes, kutseri wööst kinni hoides, tuli neile kerges ühe hobuse saanis keiser Paul ligemale. Kelle mõõka kannad Sa saal? küsis keiser soldatilt. Tema aulise! wastas rogeltades ehmatanud  soldat, käega ohwitseri pääle näitudes.  Tema aulise? kordas keiser kihwtlikult.  O! Wõimata! Wist on tema aulisel mõõk wäga raske sa temale küll tõesti koormaks?  Tulge ometi ligemale, herra ohwitser!  karjus keiser wihase tooniga. Wiimane  kuulis sõna, juba ette arwateS, et nüüd enam häad ei ole. Ahaa, Teie oletegi! hüüdis Paul adjutanti  tunnistades, ah so, Teie! Aga kahju! Kui ma Teid oma kaidewäe ohwitseriks  tegin, ei lootnud ma mitte, et Teile minu kingitud mõõk wäga raskeks koormaks pidi saama. Tscherepow ei saanud ikka weel aru, kust ometi keisri n-iha pidi tulema. Kui ta neid sõnu kuuldes käe kõrwale pani ja oma sõjariista säält'mitte ei leidnud, kahwatas ta ehmatusest surnu karwaliseks. Nüüd, sõber, rääkis keiser soldati poole pöördes edasi, et sellel hcrral see sõjariist wäga raske ja nagu näha sinul mitte, siis pane teda omale woöle ja anna bajonet ühes tupega temale, see sõjariist saab temale kergem olema." Kohkunud ohwitser sai meel ivaewalt aru, et ta nende walju sõnadega  ohwitseri auust ära lükatud oli ja soldat tema asemele ohwitseriks tõstetud. Masina kombel wõtis ta soldati sõjariista wasta, kuna see ohwitseri mööga ruttu wööle köitis. Nüüd mine, rääkis keiser soldatile ja anna ennast rügimenti komandeerile teada, Sina kõlwatu aga, Tscherepowi poole pöördes,  sea ennast minu taga saani, ja nüüd, kutsar, edasi kindluse poole! Ruttu lendas  tuline hobune edasi. See oli umbes kesta nelja ajal. Ilm oli kare ja niiske, jäene tuul puhus pikuti Newski uulitsat, milles sel ajal claw liikumine oli- Waewalt  nägid mööda minejad keisert, nii kiskusiwad  kõik pää katted ära, wankrid ja saanid  jäiwad seisma, istujad astusiwad ruttu, herrad mudase uulitsa pääle, kunas naesterahmad  wankre astmete pääle püsti jäiwad ja möödasõitjat keisrit sügaivasti kummardates teretasiwad- (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Kurcsaare uus politsei ülewaalaja  paron Witinghofcn on ennast nimetatud ametist lahti wõtnud. 20. Augustil oli baron Wrede ja hr. M e h m e l i asi parkis kaardi mängimise pärast rahukohtu kogus ees, kus rahukohtuniku otsus rbl. trahwi alla heideti. Kuda kuuleme, tahawad kaebtuse alused senati kaebada. Pühapäewal, 33. Augustil mängiti Saaremaa  Karskuse seltsi poolt Kuurhaufi saalis näitemängu  „Punga-Mart ja Üba-Kaarcl". Mitte „kuda kuulmise", maid oma ära nägemise järele oli rahwa osawõtminc maga mäikcnc ja mängimine  puudulik, sest et mõned mängijad suurest -vaimustusest mähe -väsinuks oliwad jäänud. Asja-ajajad arwawad, et mõned seltsi -vastased mängijad ära olla osta tahtnud ja selleks mängijate sekka agendi saatnud, et neid „täis panna." Wäga kahju on näha, et rahwas karskuse seltsi tööst wähs osa wõtab, weel suurem kahju oleks seda kuulda, kui siin sarnasel kombel seltsi wastu tööd tehtaks, kuid kõige suurem kahju on aga see, et praegused asja-ajajad sarnaste tühiste arwamistega ilmaasjata  oma päid waewawad, mille asemel nad parem järel mõiksiwad uurida, kudas tõsisel teel karskuse seltsi tööd edendada. Mis siin juures wäga asjalik, kui karskuse selts enesele sarnased mängijad muretseks, kes ennast üleüldse teiste poolt täis panna ei laseks, siis oleks ju -vastaliste töö ja püüdmine ilmaasjata waew. Minewal kuul karskuse seltsi poolt ära peetud „esi-nise suure rahwa pidu" sissetulek on, kuda räägitakse, -väljaminekust -väiksem olnud. Sisse olla tulnud pääle 2öo rubla. Postimehele kirjutatakse Kuresaarest, et siin enne seltsi elust -vähe osa on -võetud, nüüd oga, kus enam haritud inimesed, nagu koolmeistrid, kroonuamctnikud ja m a j a o m a n i k u d seltsi- desse liikmeks on astunud, pidada seltsi asi palju parcmiue edenema. Auu, kellele auu tuleb anda! Kooliõpetaja Bode on ära surnud Lutsu waranduse eestseisja. Paari nädala eest lasi ta nimetatud waranduse ära müüa. Selle waranduse  nime all müüdi ka ühe koolmeistri warandust, kes sel teel oma manast nodist lahti tahtis saada. Sarnane sehwt oli muidugi mõnus, mõnigi ostis selles mõttes, et ära lahkunu mälestuseks mõnda asja omandada, tema nodi, selle eest hääd hinda makstes, mida tema oma perekonna liikmed ka omalt poolt pakkumisega kõrgemale „ajada" awitasiivad.  Muidugi sünnitas see ostjale pahandust, kui pärast temale awalikuks sai, et ta omas mõttel nõnda kenasti petetud oli saanud. Olgu ka siin kohal tähendatud, et nimetatud oksjoni pääl ostjate käest protsentisid sai wõelud, selle nime all, nagu peaksiwad need linna kasuks minema. Ecaoksjoni pidamise juures ei ole aga protsentide nõudmine ostjate käest mitte lubatud, sest et seda ainult ametlikult seatud linna oksjonipidaja nõuda wõib ja sellepärast on siis igal ühel õigus, maksetud protsenlisi tagasi nõuda. Nõnda nimetatud „Maagi aitas" peab keegi kaupmees oma kraami. Mõni kord saab säSlt aga uulitsa pääle nii ettewaatmatalt asju loobitud, et möödakäijate elu kardctaw on. Meie arivamc, et kohased wõimud ka siin oma tegewust mitte ära ei saa kcelma, et asjasse puuluwale isikule  rohkem ettewaatust õpetada. Kihelkou«alt. Hiljuti ehitatud Lümmoda walla minisleriumi kooli katuse olla tuul nui» mascl ajal juba paar korda päält ära «viskunud, Möndasugust. Uus Robinson. Louis de Rougemont Gcnfist, kes 80 aastat Australia inimesesööjate seas on elanud ja kelle elujuhtumisel» kõigi teiste «Robinsonidest" omadest palju iseäralikumad on. jõudis hiljuti Londonisse ning äratab igal pool kõige suuremat uudishimu. Kuuekümnetc aastate algul oli Rougemont, pisut raha taskus, Singnapuri  linnas (Taga-Jndias) Hollandi laewa ~Viielandi"  pääle läinud, mille kapten Timari mercS Malailastega pärlid püüdis. Kange maru läbi sai kapten laewameestega surma, ja üksnes Rou- gcmont oma koeraga pääsisiwad endid ühele liiwapuruStatud  kere juurde pääseda, ja just kui Robinson  Crusoegi, tassis la laewa kerest enesele tarbeasju.  Toitu pakkus talle saar. Nagu Robinson Crusoegi tegi ta omale seeläbi kalendri, et ta konnakarbid  reastiku seadis. WaimuhaiguS ja enesetapmise-mötted  tükk isuvad aga üksikule mehele ühte lugu pääle, ja et ta siisgi kaks pikka aastat suutis üksikul saarel wälja kannatada, see eest oli ta oma koerale tänu mõlgu, kellele ta jutlusi pidas, et oma aega wiita. Kord tuli lootsik Australia pärisinimeStega, mida tuul kindlast maast eemale ajanud, uähtawale. Nende abil jõudis ta Australia  kindlale maale Lääne- ja Põhja-Australia piiri kohal. Nüüd algas Rougemont'i 30 aastane elu Australia inimesesööjate seas, mille kirjeldus päris muinasjutulik on. Ta jooksis niisama ihuhalaSti  ümber nagu ncmadgi ja wõttis ka ühe inimesesöõja neiu naeseks. Nii pea kui «võimalik püüdis ta aga «valgete inimeste juurde pääseda, ja et naene talle ütles, ida pool olla «valgeid mehi, siis läks ta tcisepoolega pikale teele läbi «võsude ja rohulaante ida poole. Kümme aastat rändas nüüd Rougemont metsinimesena ümber, ilma «valgeid mehi leidmata, ning wiimaks katsus ta lõuna poole rännates haritud paikadesse jõuda. Ta juhtus 25. laiusekraadi all «valgete meestega kokku, kes uurimise-tcekonnal oliivad; need pidaflwad  teda aga metslaseks ja teretasimad teda seepärast  püssikuulidega. Rougemont jättis nüüd katsed järele, haritud inimestega kokku saada. 'Ta rändas oina musta naese seltsis jälle põhja poole ja elas siis 20 aastat Lõuna-Austratia põhjapoolses  osas. Enne kui tema naene suri, andis ta mehele nõuu, lõunalääne poole minna, kui ta «valgete inimestega tahta kokku saada. Ta tegi seda ja sattus CoolgardieSse, kus teda kõige esmalt kullakaeivajad nägiivad. Tema esimene küsimine oli: „Mis aasta on nüüd?" Õnnetu mees oli aja kohta iga arwe kaotanud. Kullaotsijad arivafiwad  teda esmalt nõrgameelseks. Coolgardiest jõudis Rougemont Melbourne linna ja säält reisis  ta Europasse. .>6 36 Saarlane 1898