Saarlane 1ü 8. Teisipäewal, 35. Wevruaril 1893. IX. aastakäik. maksab: Saar«>n«al aastas.... 1 rbl. !»<> kp Eaareinaal pooleS aastas 1 „ „ Pooles aastas 1 „ sÄ Ilmub igal toisipcioivcrt. Kuresaares kanbauulitsas nr. 17. Saarlase toimetusele, Kuresaares. Kuulu t u s e rida ehk selle ruum —H>— Üleüldine xnlitilla njsleht »sa- jn linnnrahmle Karja-kaswatamisest. Aeg astub edasi, ajaga astuwad ka mitmesugused nõudmised ette, mis meie esiwaMmatele üsna. tundmata ja wõerad oliwad, aga need on meie aegse rahwale päris igapäised asjad. Oleks meie esiwanemad  seda näinud, kuidas meie ajal tuli ja mesi suured, mitmekümne hobusega weeretawad koormad edasi ja tagasi ajab, kuida mitmesugused masinad meie ajal kõiksuguseid töösid ära tegcwad. Seda polnd enne keegi näinud, kunas see meile, nii kui ütlesime, igapäine asi ja uudis on. Rahwad astuwad enam hariduse poole ja sellega ühes läheb nende elu-nõudmine kallimaks. Põllumeeste elu läheb päew päewalt kallimaks ja nõudmised põllult lähemad suuremaks, kunas aga põllu saagid ja wälja-and päew päewalt kasinamaks ja kitsamaks kuiwawad. Kust peab põllumees selle kõrge rendi ja mund maksud wõtma, iseenese ja oma pere ülespidamiseks? See on küll üks küsimine, mis igat talumeest  ajab körwa tagust kiskuma, nagu meie esiwanemad ikka tcgiwad, et kõrwa tagant nõuu otsiti. Ei anna niisugune kratsimine küll kellegile paremad nõuu, waid iga põllumees peab julgelt ja kindlalt  käe adra külge panema ja oma karja-kaSwatamisest suuremale ja paremale järjele katsuma upitada. Et meie karja-kaswatamine wäiksemaa, see on talumeeste juures ja osalt ka suurde põllumeeste  juures praegus meel wäga wiletsas korras on, sellepärast ajab puudus alati oma nina nende uksest sisse ja toob kahju inimesele kui ka põllule. Et seda rviga parandada, on esiteks karmis  paremaid ja suuremaid tõugu kari-loomi muretseda. Suurem hulk põllumehi ei tunnegi seda, et see üks kahjulik wiga on nende pöllulises ja majanduslises elus. Kui wahest ehk jutuks juhtub, ehk mõnele talumehele meelde tuletatud, et ta omale paremat ja suuremat elajate sugu muretseks,  waat siis on neil mitmesugused põhjused  wabanduseks kohe käepärast: külakond kõik ei olla sellega ühes nõuus; ostaks küll parema ja suurema tõugu pulli, agä teiste wäiksed pullid awitawad ikka sugu ära segada ehk: miks mina siis oma kalli raha eest külakonnale kasu pean tegema ja ise selle juures kahju kandma; ehk suured tõugu lehmad küll piima ja wõid rohkem annawad, siiski on jälle esimine wäga lahja ja mesine. Za jälle: suurt tõugu elajad makswad.Mll rohkem raha, aga tahawad ka palju paremad toitu ja ülespidamist saada, kunas meie oma wäikne tõug kõhnema söögiga rahul on, õigem öelda, rahul pcawad olema. Mõnes, isegi jõukas talus tean mina, kus elajad talwel kaks korda päewas ruki haganaid ja õlgi saamad, kunas heina wara suuremalt osalt hobustele antakse, kelledel kewade poole ka puudus ikka käes on. Üteldakse aga: Jah, mis sa teed, heinamaad on mähe, põllu põhku ka mähe, sellepärast ei saa paremine läbi. Armas põllumees, ära püüa üle jõuu. Pane tähele, et sa oled üle liialt palju loomi üle talwe pidanud. Paar töö hobust ja üks noor sälg, nendega saab Saaremaa põllumees oma põllutöö teha, kui neile korralikult ja parajal moel saab süüa antud. Ära püüa näljaga waewledes 4—6 hobust üle talwe pidada, kelledest siis kewadel ükski õige töö loom ei ole, ega kellest müües õiget hinda iial ei saa, sest ta on jo kondid ja nahk. Ära jäta ka kari loomi üle kuue ehk kaheksa; sööda see põhk mis sa enne 14—16 loomale andsid niimelt niimoodi wähema karjale: anna neile kolm ehk neli korda päewas süüa, homiku õlgi, lõunal ruki haganaid, õhtu poole odra haganaid ja meel wiimaks heinu, muidugi teada, et poegejatele peab rohkem heinu andma. Söömaaeg olgu homiku kell 4, lõuna kell 16, õhtu poole kellu 2 ja õhtu kellu 6 ehk 7. Joomaaeg olgu selleks seatud künades loomadel ikka ees, et nad sell ajal wõtta wõiwad kui tahawad. Ärge püüdke ka üle jõuu lambaid pidada, need ei too iial seda kasu sisse, mis nad ära tarwitawad. Olete nõnda oma põhu ja loomadega mõistlikult talitades talwe üle elanud, waat teil on päris lust oma Kaks wanakest. 4 Grahw L. Tolstot järelr Wene keelest Odessa linna said nemad kergesti. Sääl ootasid laewa kolm päewa. Pilgriimisi  oli palju ootamas, neid oli igast kohast. Ehwim päris Eliseit järele, aga keegi ei ole näinud. Wõeras reisija õpetas Ehwimi. kuidas ilma rahata laewa pääle saada. Ehwim ei wõtnud nõu kuulda parem maksan raha, ses tarwis korjasingi. Ja andis 40 rubla pileti eest; ostis omale tee pääle leiba ja heeringid. Laew laaditi prahti täis, inimesi wiidi pääle, Ehwim wõera mehega istusid ka laewa. Ankrud tõsteti üles, purjud pandi pääle ja laew hakkas minema. Esimise päewa purjutasid õnnelikult. Õhtu tõusis torm ja hakkas wihma sadama. Tuul õetsutas laewa ja laened käisid üle lae. Rahwa seas tõusis kära, naised nutsid, mehed kes nõrgemad olid, jooksid laewa kaudu ja otsisid paremad kohta. Hirm tuli ka Ehwimi pääle, aga ta ei tahtnud seda näidata. Laewa tekki pääle istuS ta maha ja oli sääl terme öö ja teise päewa ei liigutanudgi ta ennast kohast; oma pauna pidas ta käes ja mitte sõnagi ei rääkinud. Kolmaudamol päewal jäi tuul waikseks. Wiicndamal päewal jöutsid Konstantinopoli linna alla. Teised reisijad läksid maale, linna pea kirikut waatma, mis nüüd Türklaste walitsuse all on. Ehwim jäi laewa pääle. Päcw ja öö seisis laew linna all, siis purjutas jälle edasi. Laew seisatas weel Smisnia ja Aleksandria linna all, ja jäält jõudis õnnelikult Jahwa linna. JahwaS pill griimid astusid laewa paalt maha: säält Jerusalemma oli weel 70 wersta. Küll sai ka rabwas weel hirmu tunda laewa päült maha tulles, laew oli kõrge, ta päält wissati inimesi alla lootsikute sisse, lootsik kõigub laenete pääl, kaks inimest said märjaks, aga teised said õnnelikult paati. Jahwast piigrimid läksid nelja päewaga  Jerusalemma. Jäid linna taha wene alewise puhkama ja andsid passid ära. Ehwim läks wõera mehega pühasi kodasi waatama. Issanda haua juure ei lastud neid. Esiteks läksid patriarhi kloostri homiku Jumala teenistusele. Tegid palwed, panid küllndlaid põlema, waatsid wäljos poolt Ülestõusmise kirikud, kus sees Issanda haud on. Esimisel päewal käisid weel Egiptuse maa Maria keljas, kus ta oli elanud. Sääl panid küündla põlema ja tegid palwet. Säält tahtsid Issanda haua juure lõuna Jumala teenistusele minna. Jäid aga hiljaks. Säält läksid Adami kloostri. Nägid Saaweski aida seda kohta, kus Aabram tahtis oma poega Jumalale ohwriks  tuua. Säält läksid senna kohta, kus Jesus Maria Magdalenale ilmus, käisid weel Jakobi Issanda haua juures. Kõik need kohad nüitis Ehwimile wõeras mees, ning seletas, kus ja kui palju peab igas kohas raha andma ja kus wõib küünla põlema panna. Õhtul tulid nad seltsis wenealewisse  tagasi. Enne magama heitmist hakkas wõeras seltsimees taskust läbi katsuma,  midagi otsima, nnimaks ütles ta: Ehk warastati mull rahakott ära 23 rublaga: kaks 10 rublast, aga kolm rubla peenikest. Õhkas, õhkas wanake, aga mis teha heitis magama. IX. Ehwim heitis ka magama, aga kange kiusatus tuli tema pääle. Kes talt siis raha, ära warastas, mõtles Ehwim. Tal ei olnudki mu arwates, raha. Kuskil ta oma raha ei näitnud. Mind käskis ta igal pool wälja maksa, ise kuskil koppikud ei annud, ja laenes weel minu käest rubla raha. Ehwim mõttes nõnda ja hakkas ise ennast noomima: Mis ma teise üle hakkan muidu kohut Mõistma teen pattu. Küll püüdis Ehwim enesest neid patusid mõtteid ära ajada, aga siiski tulid nad uuesti jälle tagasi ja segasid tema und. Teisel homikul tõusid nad wara üles ja läksid Ülestõusmise kiriku Issanda haua juure. Wõeras ei jäänud Ehwimist maha, käis igal pool temaga seltsis. Kiriku ümber olid lugemata rahwa hulgad