Tallinna Sõber. 42. WitsteistkümneS aastakäik. Tallinnas, 28. Wiinakuu päawal Ulealdiie ärileht Eesti rihvale «iil ja liaiades. Tuleb Ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinna» tindfor»'i pSrijate trõkimaja»: aastas 2 rubla, 40 kop. — Pool-aaStas I rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aaStaS 3 rubla pool»aaStaS l rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehi lelle aseme pealt S kop. Tellimised wSetakse wasta : Tallinnas: Li«dssrs'i pärijate trükimaias. Peiervurgi-? S. S-elandk, s.»uol>o>°a« 54. Tarws: - Aakweres: J. Kuy». - Paides: A. SetdelSera - Lapsal«s:  K. Lolröerg. -^iyukas: A. Nüttner'k paadis. - Mkjandta - Z. Aaran»'il° L-Leoke'se  raamatukauplused. Ilarwas: W. PSder. MSrns - Praua Melrole - Wakkas! W. Mudal». Aurelaares: KS--tange. Maal- kuida .iseäranis kuulutakse. WaStaja redaltor W. F. Eichh orn. Slab Baltiskis, - kirjad kitwad Baltiski (Baltischport - Register. Üleüldised sõnumid mailmast. Omalt maak. Tallinnast: Peastmise-päiiw. Sildade ja lodjate ülespidamine.  Baltimaa maakonna-seadused. Kirikuõpetajate protsessid. Kholera. „Nussalka." -- Kingitused. - Baltiskist: Ilmad. - Maalt. Veidrad arstid. - Tulekahju. - Rakwercst: Kutse heategudeks. - Peteburgrst:  Kersnkojast. Srben raudtee. Sügrje-sõuuund. Üleüldised sõnumid maailmast. BaltiSki'S, Wnnakuu 16. päätval. Prantsu S - W e n e wenna S t u s e -pi d u d kestafiwad sel aeal, kuS seda kirjutame, ikka edafi, kui ka Wene laewamehed ehk heile juba Part S'tst ära sõitnud oliwad, teistes paikades pidust wasta wõtma ja Toulon'iSse tagasi minema, ja meie pealinna lehed täitfiwad ennast ikka peale sõnumidega nendest pidudest ja arutamiStega selle wennastuse järgede üle. Waatame efitekS, mis .Walitsuse Teadaandja" ütleb. See ametlik leht kirjutab Wene laewameeste sõidust Toulon ist Pariõ'isse ühe telegrammi  järel Viinakuu 17. (5.) pääwast: ,Teekond Toulon ist PariS'isfe oli ükS triumph- (wõidurõõmu-) rong; tee kõigel pitkusel oli Bengalia-tuledega walguõtatud; igas jaamas oli lugemata inimeste-hulk, igalt poolelt kostfiwad teretamise-hüüdmised; põldude peal jätfiwad kündjad omad sahad seisma ja jooksiwad raudteele hüüdmisega: „Vivsls ll?Lar st- ~Vivs 1«. kussis!" Jõudmine Paris'isse oli kell 9 ja 20 min. ükski weel nii jutukaS sulg ei suuda seda hõiskamist üleS kirjutada, mis Pari S'i rahwa üle wõimust wötnud on. Kõik uulitsad oliwad tuubitud täiS; wakshallist  sõeawäe-klubeni tungistwad mtlltontd inimesed; bou. levardide peal oli kõik liikumine takistatud; pidu on üks ülekorraline. Wene merewäe-ohwitseride ilmumise juures töufiS hõiskamine oma harja peale; Admiral Avellan'iS nähakse Zari saadikut, kelle suurust ja wägewust iga Prantslane ära tunneb. Kõik PariS on lilledega ja lippudega  ehtetatud. 3gal poolel särawad rõõmutuled. See pidu saab ikka unuõtamataks jääma." Telegrammi järel Ton!on'ist Wiinakvu 13. (!.) pääwast oli ,Walitsuse  Teadaandja" Wene laewnStikn senna-tulemisest kuulutanud:  tungimine läheb määratumaks: juba on rohkem kui 300,000 inimest tulnud; kõik hotelid ja eramajad on ülearu täidetud; paljud pidiwad uulitsatel ööd pidama ja mõned, kes õhtal laewuStiku wastawõtmiseks  wälja sõitnud oliwad, pidafiwad ööd paatides ja wenedeS. Homikul kell 9: Päike hiilgab täideS läikis;  kõik linn on lippudega ehtetatud, rahwaS on palawlklikkus  kihisemiseS. Homtkulkell 11: LaewuStiku tulemine; meri on tuhandete paatidega täidetud ja igalt kostawad rssmu-hõiskamised: ..Vivs lg ll?ssr!- kassis!" See nähtuS on unustamata: kõige Prantsuse rahwa ühine terwise-hüüdwine! Pärast lõunat kell 1: Suurtükkide teretus; Avellan käib Mereministri MreS, kes teda soojalt teretab. Avellan waStab, tema tunda ennast õnnelikuks, et walimine, Prantsusmaa laewuStiku wõeruskäigu peale waStata, tema peale langenud on. Kell 3: Avellan läheb MairieSse, saadetud wägewatefl, kõigest ülespanemisest ulatamata terwitamise-hüüdmiStest, mis määramata suureks lähewad. SelleS tõe poolest rahulikkus ja sõbralikkus piduS ei ole mitte üht wastast healt kuulda. Auukartusega pealt kuulatud Wene hymnose  mängimise juures paljastastwad ennast kõik pead. Paris'i Ltnna-nöuukogu prästdent ja liiked teretafiwad Kontre-Admiral PariS'i rahwa nimel."  -vtltmete  eralehtede waimuStuS kipub selle wennastuse üle, mis ,maailma puruks lõhkuda" wõida nii kangest üle keema, et meie suure isamaa auu selle läbi alandatud saab ja Wene tõsiste ja mõistlikkude isamaalaste südames soowimine  tõuseb, nende lehtede tiiwad, mis prantsuSltkumad on kui Prantslased ise, saakfiwad natuke kärbitud. Nenda on ,Nowoje Wremja" toimetaja Suworin oma lehele Paristst, kuS tema nüüd on ja Parisst lehtede toimetajatega  nõuu piab, kaS nemad maailma esiteks weel lõhkumata  jätma piawad wõi mitte, ühe kirja saatnud ja selleS trükkida lasknud, milleS leiöte aSjade keSkiS üteldud on: ,Kus mina olen? Mis on sündinud? KaS ei tunta fiiS siin mitte tSeSte armastuse ja wennaStufe Jumala ligiolemist, midagi kSrgema, paleuSltkuma ligi. olemist, mis ennast ainult silmapilkudel kõrgest tähtsusest inimeste peale maha laseb? Süda on täidetud midagi kenamast, puhtamast, kõrgemast, nenda et sulg seda kõiki sõnadesse panna ei suuda. Sõnad on liiga kahwad, liiga kehwad, seda köikt üleS rääkima, mida mina näinud ja ära tunnud olen. See ei ole mitte rõõmustus see sõna oleks liiga igapäiwine, seda saab liiga sagedast kõiksuguSteks  arutamiStekS tarwitatud. See oli parem kui rõõmustus, see oli kujulikum, sügavam, rõömultsem, kirjukarwalisem."  Suworin jutustab fiiS lühtdelt kõigeist nähtustest uulitsatel, pisaratest, kalliStamistest j. n. e.. millega Wene laewamehed, need .rahusaadikud" PariS'iS ja kõigil Prantsusmaal teretatud on, kus nemad ennast näitafiwad: .Sõnad ei wõi seda üleõ rääkida; seda piab näinud ja ära tunnud oldama, seda otsekohest, auusat, kallist rahwa-südant, mis ennast stin näitas." Lõpetust omas kirjaõ teeb Suworin Jumala-keenistuse kujustamise, mis Wene kirikus Daru-uulitsaS peetud on: .Jumalateenistuse  aeal, kui kiriku-lauljad .Issand kaitse oma rahwast"  laulsiwad, koststwad läbi lahtiste uste Marseillaise pidulikud hcaled sisse, mida ükS pasunate-khor uulitsal mängis. See oli imewääriline omas mõjuduseS, midagi mis ennast koguni mitte üleS rääkida ei lase."*) .Nowosttle" on teiste asjade keSkiS Wene laewameeSte sissesõidu üle Pari S'ist telegraftritud: .Kõik Baflille-platS ja ümberkaudsete majade katused oltwad pealtvaatajatega kaetud, üks noor neiuke, Marguertte Golivar, kargas ühe tõlla sisse ja andis ühe Wene ohwitserile suud, miS üht käteplaksutamife-tormi ärataS ja rahwa watmustust nii kõrgesse tõstis, kelle keskist waimuSlatud hüüdmised kostfiwad: .Prantsusmaa annab Venemaale sundi" Jtalia boulewardts sattus ükS tööline lapsega käe peal tõldaderougi  wahele. üks Wene ohwitfer wõttiõ lapse, andis temale suud ja andis teda siis isa kätte tagasi, mis uut rõõmu-hõiSkamist ärataS. Montmartre boulevardiS hüüdis keegi: .Maha Saksamaaga!" aga rahwaS kargas kohe rahu-rikkuja peale ja andis teda Politsei kätte." .Grashdanin" katfuS esiteks tetõle Wene lehtede üliwaimuStust  natuke solgutada, on aga hiljemini oma joont pööranud, kuida see kõtkuw leht seda sagedast teeb ja katsub  mitmeS tükkis koguni teiste ette jõuda, räägib ka sagedast just oma enese endiste mõtete waSta, nimelt omaS .Pääwa-raamatuS" oma pealehe waõta, muidugi ilma et seda nimetaks. Nenda on see leht ühes paikaS kirjutanud, nüüd olla Wenemaa .Barbaride"- (metsaliste-) aeg möödaS, sest läänepool olla .Elagu Venemaa!" hüütud. TeiseS paikas noomib seesama leht: .Jumala pärast, minu herrad! Mitte äliagarust! Meie saadame ennast hirwitamife alla! WaimuStuS 150 graadi palamusega  läheb mööda, hirwitamine jääb aga meie peale!" Kord oli kirjutatud, nüüd olla Sewastopol unustatud, kõik olla unustatud, Wenemaa ja Prantsusmaa aStuda uuesse eluSse. Teises paikaS ütleb.Grashdanin": .MikS Sewastopel'it ära unuStama? Minu arwateS piab see just teisiti slema. Just nüüd, kui mitte lapsik ja naeruwäärt wälja näitama ei pia, piab rõõmuga Sewastopol'! peale msteldama. Nüüdse Prantsusmaa pidude ja Sewasiopoli wahel 40 aaSta eest on ükS fide. Nüüd on meil otsekohese  südame armastuse - Väljanäitamisega kahe rahwa wahel tegemist, sel aeal wõitlesiwad Sewastopol'i meremehed  nagu lõwid Prantsusmaa kangelaste waSta; rahuaea  silmapilkudel aga, mis surnukehade ärakoristamiseks *1 „Marsellaise" »n Prantslaste sõea- ja isikiituse laul esimese suure mässamise merisest aeast ja selle mässamise maimus, milles tuhanded merekirme  alla weetud saiwad, teiste kestis ka Kuningas Ludwig XVI. ja Kuninga praua Marie Antoinette. Selle healed on niilid Wene laewameeste Jumalateenistuse  sekka kõlanud ja see kokku-kõla on „Nowoje Wremja" toimetajat nii „imewääriliselt" warmuStanud l lubatud saiwad, paniwad Prantslased meie SewastopoNkangelaStega  üheS käed külge, nagu wennad ja sõbrad, za armastus mõlemate rahwaöte wahel oli nenda weel rohkem  kahtlemata, weel ltigutawam, kui nüüd, sest see näitas  ennast fuurtüli.müriua ja surijate ägamise all." SiiSki ütleb .Grashdanin" alamal: .Lihtlafelt naeruwäärt oleks mõtelda, et Prantsusmaa nende waljuhealiSte auuandmiSte  järgeS Venemaale midagi tegema piaks, mis temale enesele mitte kasulik ei oleks.. . Prantslased armaStawad Wenemaad, aga neil on täieline õiguS, kui nende tarvitused seda päriwad, ennast politiklikult Wenemaa wastaStega sõbrustada, niisamati nagu Wenemaa,  omast armastusest Prantsusmaa waSta hoolimata, omaS polttikaõ täieSte waba on." Nenda wsida siis Weuelased ennast waimuStada ja liigutud olla ja „?ive ia b'rauco!" karjuda, ei pidada aga mitte kõiki ühenduste ja polilika põhjuseks tegema, mitte oma auu kahjuks selle peale uhked olema, et nemad Europa silmade eeS täna mitte enam .Barbarid" ei ole. Ei, neil pidada julgus  olema, ikka weel Homiknmaa ja Asta Barbarid ja ühes ka PrankSlaSte sõbrad olla. MikS ei wõtda mitte üht teist rahwast kõige iseenese ärasalgamisega armastada, aga kõige pealt pidada uhke olema oma enese rahwast armastada. Eemal kirjutab .Grashdanin": .Mitte kergemeeline rahwusli? ÜlbuS et täida meid tänuga Prantsusmaa  waSta selle rõõmu eest, millega meie meremehed seal teretatud on. ühe nii elawa, wastawõtte-wõimulise rahwa juures, uagu Prantslased on, wõikS see waimuStuS kergest ainult wäljaSpooline olla, ilma selle fügawalt aealuguliku  ettetulemise sisu arusaamiseta ja äratundmiseta. Wõimaltk on, et selle juures rahwuS-tuhin (EhauvtniSmnS)  ja kättetasumise-tuju osa wõtnud. Tõe poolest ei ole sellest kõigist ühtigi. Sedan'i junreö*) on Prantsusmaa  üht määratumat wõitu Saksamaa üle saanud: Saksamaa  on seal rahwuse-tuhinat ära wõtnud. Prantsusmaa teab, et kättetasumiseks ise ette aStuma piab, oma enese kulu ja vastamise peale. Aga Prantsusmaa ei mõtle seesuguste aõjade peale nsi kaua kui teda rahule jäätakse.  Wenemaa sõbruS annab Prantsusmaale nagu kõigile Europale kindlust rahu peale ja meie wõime tõe poolest ennast selle üle ainult rõõmustada, et ainult selles mõtteS, erakonna ja joone peale waatamata, kõik Prantslased  ühel meelel Zari käsku mõistnud on, Prantsusmaale  Wenemaa teretamist ühe iseäralise laewuStiku läbi viia laSta. Ja see kõik sünnib suurel mõedul ja ühel rahulisel auuwiistl, kuida see kahe suure rahwa kohaline on, sünnib awalikult, kõige maailma silmade ees. üleüldise inimeste-hariduse aealugu on ühe auutäielise lehekülje rikkamaks saauud.. ." .MiS?" küsib .Grashdanin"  edasi, .kaS meie ei rõõmusta ennast selle wastawötmise  üle? KaS ei ole meil asja ennast selle rõõmustada?  Oh ja! Tõe poolest jr! Tuhat korda ja! Tõeste! Kahtlemata saab igaüks, kellel Wenemaa kui kodumaa armaS on, kelle rindas Wene süda luksub, kelle soonedeS Wene weri woolab, saab igaüks meie määratumal  isamaal rõõmus ja õnnelik olema." Sügawa liigutusega olla Touion'i telegrafist luetud, wahest ehk koguni märja silmaga. Tänine olla Wenemaa ikka wõõriti  ära mõistetud, põlgatud olnud, waenlikult olla Wenemaa  peale waadatud ja nüüd kosta seal, kaugel läänepoot, kõikide silmade ja körwade eeö wägew sadatuhat-korrine hüüdmine: .Elagu Wenema!" Ometigi, ometigi kord olla see suur, rõõmu-rikaS silmapilk tulnud, kuS meie isamaa  tähtsus ja wägewnS kohalisel wiifil tunnistatud saada, pidulikult kõige maailma eeS. Kuida ei pidada seal rahwuS-uhkusest täidetud oldama! Ja kui ruttu olla sedv *j Kus Prantsusmaa sõeawägi aastal 1870 lõpupäriselt löödud ia Keiser Napoleon 111. mangi möetud sai. '