Postimees 39. Neljapäews-I, lk. webruaril. / Kolmaskümnesüheksas aastakäik. Kolwaskiimnesühcksas aastakäik. Tellimise hind on: Postiga aastas 5 r. k. Postita aastas 4 r. k. „ V. 2„60 „ „ „ 2 „ - „ '/« „ 1 35 .. ~ »/» „ 1„ „ „ kuus —„5O „ kuus —„4O „ Iga üksik nummer 3 kop. Kuulutuste petit-rida d kop., lehe eesotsas 20 kop. Tellimisi ja kuulutusi wõtawad wastu: Jurjewis (Tartus): P. Schmidt. Mäesepp, Millistser, Reinbaum, Karja, Lell, Zirs, Weidemann, Kurig. Tallinnas: „ Postimehe "talit.Harju wärawas, K. Busch, Äluge <k Ströhm, Niphardt Tõnismäel, Troll. Pärnus : Treufeldt, Dreimann, Erikson, K. Kosorowskp. Toris : A.Martson. Sindis : Kirschbaum.  Uue-Wändra : K. Tomberg. Kiirus: H. Lemberg. Hallingas: Kuusk. Wiljandis: Karow, Leoke, Leppik. Wmwaras : J. Mutpmann. Suureslaanis:  A. Hakkaja. Karksis : kirjutaja J. Jlwes. Põltsamaal : Leihberg, Jürmann, J. Terras. Qtepääs:  „ Edasi" seltsi presid. C. Eisenschmidt. Nu«s-takul:  Eichenfeldt. Wõrus: Vielrose, Gaffrsn. Walgas : Rudolfi, P. Grünfeldt, K. Hiob. R.ikwercs:  Kuhs, P. Erna ja N. Erna. Kiliugi- Nõmmes : J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kaupmees C. Grünberg. J. Lammas. Paudiweres : Inglist. Simonas : köster E. Peterson.  Jõhtvis : A.Roht. Narwas: Grigorjcw, Tchönberg,  Wacker luhkentalis : Paap. Kreenholmis: Kuusmann. Paides: Seidelberg. Kattes: Luuk. Keilas: Maaberg, Rosenwaldt, C. Tambach. Haapsalus  : A. Koppel, Kimberg. Kuresaares : Lange. Waiknal : Weidermann. Peterburis : Seeland, Lcopas, Aunbaum. Gatschinas: Wainow. igat' gäervaü roä^ja, üksnes mitte pühapäewadel, snurtel pühadel ega kroonupühadel. Toimetus on Peterburi uulitsas nr. 3 (Henningi platsi ääres) K. A. Hermann'i trükikojas. Tallinnas on ..Postimehe" talitus Harju warawas, Tesloni majas. Toimetuse adress liht- ja rahakirjadele ..Postimehe" toimetusele, Dpi.vo?.; Wcne keeles: raseru ..Postimees", lCpiõi., Kesa wilja all pruukida.  Kergel põllul on kahzlikl. söödawilja  kesa Pääle teycr,' selleMrast,  et kui kefvl rohtu kaswatatakse,  sõnnik resti ära ei kääri ja lämmästik hõlpsasti axa . aurata ei wõi. Ilma põllust läheb alati osa lämmastikku õhusse. Nii kui seda heemikatark Berthelot  wäljauurinud on, annab põld ilma taimede katteta rohkem lämmastikku õhusse ära, kui et ta säält wastuwõtab, see on õhust enesele wabaks teha jõuab. Kündmise läbi saab seda kahju parandatud, sõnniku rammu ärahingamine  keelatud, sellepärgst on see wäga kahjulik ära koristatud  wiljapöldusid ilnmMM mata pidada, waid kõige?asuUkum  on see asjalugu, et nii pea kui nähe wöimalik on neid warsn äraharitakse. Lämmastikku  kahanemine lõpeb otsa, nii pea kui põld taimedega kaetud on. Kui põld wäga waene lämmastiku poolest on ja on neil kaswatatud taimedel wöimalik  õhust enesesse wastuwõtta, siis on see ka wõimalir, et põld kõike oma tarwitust lämmastiku poolest prii õhust toimetab. Sedamoodi  saab siis pold taimede abil lämmastiku-rikkamaks, muidu aga ikka lämmastiku-waesemaks. See põllumehest toimetatud asjalugu  teeb kerget põldu ikka . paremaks, kui omal kodumaal wikkisid kesa pääl kaswatame. Wahewilja kaswatamine ei lähe meil nõnda korda, kui see Saksamaal wöimalik on, sellepärast,  et nnl wõkmalik on niisugusid  taimesid kaswatada, mis meil siin ei kaswa, nii kui saradella  ja lupinid. Pääle selle, kui rukkid wõi suwewilja ära oleme koristanud, on nende kaswamise  aeg liig lühikene, nõnda nad kuigi pikaks kaswada ei Mõi. Pruugime aga hästi ostusõnuikut  (superphosphati ja kamiti) siis kaswaks nad meil ja oleksiwad kasulikud kaswatada.  Wikk ehk kurehernes on ülikallis  loomade toit põllul ja nimelt  liiwasel kergel põllul kesas kaswatada. Kesa pääle tehtud ja peetud saab see järgmisel wiisil toimetatud: Sügisel wea aegsasti sõnnik wälja ja künna sisse, wõi ka talwel weetud sön- nik olgu kewadel, nn pea kui seda maa ilmade poolest wähe lubab, sisseküntud. Kõige hiljem külm peab 7. külwinädalis lõpetatud olema, mida warem seda parem, siis wõib wikki aegsasti enne Jaani wõi Jaani ümber ärakoristada. Nii pea kui segawili niidetud on, peab warsti wikk teisele ligemale  tühjale põllule ärawiidama  ja sääl ära kuiwatatama aga kesa kus pääl wikk seisis, warsti Saksamaa sahaga ümberpööratama  ja kõwasti kinnirullitud  rahulisti rukki tarwis seista lastama. Kõik see talitus peab ikka nii seatud olema, et maa kõige wähem 2 ehk paremini 3 nädalit tegemiseni rahulisti puhata saab, aga augusti esimestel  päewadel peab rukkis wikikesale  mahakülwatud olema. See külw peab alati esimene rukkikülw  olema, siis on niklil aega hästi wõrsuda ja kõwasti juurt wõtta ja rukis kaswab sellel kesal  paremim kui mujal kesal, jelle pärast et wikk palju lämmastikku  õhust wabaks teeb ja enesesse ülessewõtab, mis pärast kõik rukki kasuks pöllusse jääb. Wähemalt kaks nädalit ei tohi nuki kõrt liigutada. Kül viks wõta 1 Riia-wakamaa  pääle 2 wakka Türgi kaeru ja 1 wakk wikkisid, siis saab kõige rohkem heina, ja see ei löö maha. Niimoodi külwist wõib 200 —250 puuda heina põllult wakamaa päält saada ja ka rukki kaswab sellel põllul paremini  kui muidu. Teist wiisi tehes äpardab wahel rukis kohalt ja see kõik ise oma süü läbi. Jui kaer mähe lükkima tahab hakata, peab teda warsti ärakoristatama,  sest siis on ka parajasti  wikk õies, aga kui wikki wähe kauna lastakse minna, siis on ka kaeral iwa tera sees, ja põld on rukki saagiks juba wälja kurnatud. Kui kaer nina tupest wälja pistab, on kõige parem aeg, ja heinad saawad, et noorelt  tehtud kõige rammusamad. Kordust ei tohi aga kunagi ettewõtta,  seda kesa ei salli, siis jääb maa wäga kobedaks. Niivea  kui kewade seda lubab, peab üks tükikene warsti segawiljaga  ära külitama ja seda kuni suure külwini iga nädal tehtama, et suwel karjale õhtu- ja lõunaajal  wikkisid ette niita wõib, misläbi loomad igapidi hääd tasu annawad. Wikk ja ristikheinad on need heinad, mis meie põldusid kõige parema hariduse järjele saamad wiima. Ristikhein on kõige tulusam kasw taimeriigist, mis meie põldusid  parandab ja hääks teeb. Tema mõju ja tulu on igapidi suur. Oma lehtedega wõtab ta priiõhust enesesse ammomaku ja annab seda põllule kosutuseks tagasi. Heinast enesest saab hää sõnnik.  Kõrss juur ja mahapudenenud  lehed jääwad hääks rammuks  (humuseks) põllule. Heina all seismisega puhkab ja kosuneb põld tublisti. Kesa pääl ristikheina pruukida  ei ole soowitaw, sellepärast et ristikheina seeme liig kallis on ja ta paar aastat järgimööda hääd tulu heinas annab ja on ta juured selle taolised, et rukkiks  põldu hästi klaariks saada wöimalik ei oleks, sellepärast et aeg liig kasin oleks. Professor I)r. W, v. Knierini särele P. Obram Jutunurk. Walge haud. Inglise kirjaniku Hugh Convay romon Eesti keeide P. Grünfeldt. (Järg). tv Nn kordan ma siis, et mulle Philippa  hinge seisukorra õige äratundmine  otse troostiks oli. Minu südametunnistus  seisis nagu koorma all ja minu tegujoud sai äratust; mis minu wöimuses ja jöuus oli, tahtsin ma teha. Kõik teised mõtted pidiwad nüüd körwale jääma, Philippa oli haige, mina ei olnud nüüd muud kui tema arst. Raske waewaga sain wiimaks nin kaugele, et ta mul oma weresoonr katsuda laskis. Nagu ma ju ette aimasin, nii see ka oli: werejvoks 01l äge, mis niind aga sugugi ei ehmatanud:  olin seda oma tegewuses juba küllalt näinud. Esiotsa ok talitamine  wäga lihtne: mmu ülesanne oli, haiget unesse panna. Minu koduapteegis oli õnnelikul korral kõike tarwilist. Nii ruttu kui wöimalit tegin paraja hulga rohtu, mida Philippale anda julgesin, walmis;  et wäike oja midagi ei mõjunud,  teadsin ma. Magama pidin ma ta jaama; põrutatud ja erutatud pääaju  pidi kunstlikkude abinöuude läbi wähemast mõneks tunnckegi rahu saama Alles selle toimetuse järele wõisin aru saada, kas ta elu ja mõivlust weel wöimalit päästa. Rohtu walmistada on kerge, haigele sisse anda raske; ma katsusin seda igapidl; palusin, kävkisin, ähwardasin, koik asjata, ta ei wõltnud. Waene Philippa I Ta armas, et ma teda ära uhan tihwlitada. Mma aga teadsin, et kui ma täna õhtul talle seda rohtu anda ei jaa, siis tema lugu päris lootuseta oleks olnud. Tüki aega olin ma nõuuta, siis lajksin külma wett tuua ja pärast wähest wastupuiklemift laskis ta mul sellega oma meele kohtusid niisutada. Kosutaw jahutus meeldis talle ja ma toimetasin seda tüki aega edasi. Pikkamisi  muutus ta ilus nägu jälle rahulisemaks, pehmemaks Seda silmapilku tarwitasin ma, et talle jälle rohtu pakkuda; ta wõttis seda nüüd wastu. Minu süda wärises  rõõmu pärast, kui nägin, et ta rohu aegamööda ära jõi. Nüüd oli mul jälle lootust päästmise pääle. Kuna ma rohu mõjuduse pääle ootasin, jahutasin ma ta palet külma wecga. Warsti sai opiumi mõju tuntawaks ; suured, tumedad silmad wajusiwad kinni, wäsinud pää lauges raskesti minu õla najale; Philippa jäi magama Nüüd kutsusin ma oma teenri ja meie kandsime Philippa woodisse. Ma lasksin ta riided rinna kohast lahtisemaks,  tõmbasin tal saapad jalast maha, katsin ta riietega kinni ja lätsin toast wälja, paludes, et see raske uni, millesse ta langenud, eksitamata  õige kaua wältaks ja kojutaw  oleks. Walge h a u d. Sellest silmapilgust pääle, mil mulle Philippa meelte hädaohtlik seisukord selgeks sai, kuni selleni silmapilguni,  mil ma teda magades üksi jätsin, ei olnud mul aega muu pääle mõtelda, kut abinvuude ja teede pääle, millega ja kuda teda päästa. Mind oli ?üll kõik see aeg nagu waikne kohutus see tee pääl sündinud tegu piinanud, aga nüüd, kui toast wälja läkpn, hakkas see mind raskesti rõhuma. Philippa hirmus lugu seisis  mul täielt silmade ees. Nagu murtud langesin ma istmele ja katsin oma näo kätega kinni. Mis wõisin ma teha?  Hommikul  wara pidi surnukeha ülesje leikama  ja ma olin kindel, et juba esi mejel järeluurimisel kahtlus Philippa pääle langeks. Proua Wilson teadis,  et ta sir Ferrandi laulatatud naene oli ja et see temaga nurjatult ümber oli käinud; ta teadis kindlasti ka seda, kelle juurde Philippa põgenenud  mis pidin ma tegema? Ka minu teener wõis kudagi haisu ninasse saada ja ehk juba homme wõeti Philippa  wangi. Tõenäitlitult sain ka mina selle kõige sisse segatud ehk ka wangi pandud. Mis minuga wõis sündida, see tegi mulle wähe muret, aga et mind Philippast lahutataks, see oli hirmus. Mis pidi tast saama ? Philippa eemaletoimetamise ehk otse wälja öelda, tema põgenemise pääle ei olnud lähemate päewade, wahest ka nädalate jooksul mõteldagi. Kuigi haiguse arstimine õnnelikult korda läks, kõige wähem pidi Philippa  ikka rahulikult paigal olema. Ma hvlgasin waljusti, kui mõtlesin, mis siis wõis sündida, kui Philippa kohtu ette wiidi ja mõrtsukatöös süüdistati.  Siis langeks ta tmgimata nörgameelsusesse. Aga kuda teda selle cest hoida? Niipea kui see kuritegu awalikuks tuli ;a proua Wilson teada sai, et sir Mervyn Ferrand maha lastud, tunnistas  ta kohe üles, et proua Ferrand siin wiibib. Philippa leitakse siit ja mis siis? Viis siis? Isegi kui ta mitte hirmu pärast ei surnud isegi kui ta terweks sai kuda pidi ta seda häbi ja teotust ära suutma kanda! Üksgi kohtunik ei wõinud  teda hukka mõista. Aga minu kuninglik Philippa pidi süüpingis istuma, pidi enese eest kostma ja teada saama, et tema seda teinud. Ta pidi teadma, et terwel Jngltsemaal tema kättemaksmise sõnum suust juhu käib. Hirmus! Seda ei pidanud sündima. Parem tahtsin talle opiumi anda, mis tema silmad igawesti kinni majutas.  Ka minu jaoks jäi seda üle. Ja, kes ma olin! Mispärast olin ma oma ülesannet ainult poolikult täitnud? Mispärast mitte selle eest hoolt kandnud, et surnukeha üles ei leitaks? Mispärast ei olnud ma mitte tema taskud tühjaks teinud, et jälgi ja kahtlust teerööwlite pääle meeretada?  Mispärast ei olnud ma mitte paberid, mis ta ühes kandis, ära häwitanud? Ehk oleks siis järeleuurimine  kauem wältanud ja mul oleks wöimalik olnud Philippat päästa Aga kas ma seda weel praegu teha ei wõi? Ma kargasin püsti, aga järgmijel  silmapilgil langesin ma jälle istmele tagasi Ei, ka Philippa pärast mitte, ei wõinud ma enam sinna tagasi minna Kui ma seda tegin, siis tulin ma nusama nõrgameelselt säält tagasi, nagu Philippagi. Et ma seda mitte teha ei suutnud, ei jäänud mul muud nõuu üle, kui oodata, mis tulewik toob. Nörgameekes  tehtud kurzatöö järelduste wastu ei wõinud ma undagt teha. Aga Philippa eest pidin ma midagi tegema. See oli wöimata, et ta kahe meesterahwa rawitsemise alla pidi jääma; üks naesterahwast rawitseja  pidi muretsetud saama. Ma hüüdsin Williami ja teatasin talle, et ta hommikuse rongiga Londoni sõitma peab Oleksin ma Williamile käsu andnud nende juurde minna, kes tei- sel pool maakera elawad, ta oleks seda tõrkumata täitnud Ka peaegu ei olnud tal muud ütelda kui seda, et Londoni rong wahest lumetuisu pärast sõ ta ei saa. Ma tõusin üles ja waatasin aknast wälja. Wäljas tuiskas ikka weel; isegi aknaruudud oliwad pooleni lumega kaetud. Wälja lvahtides tuli mul meelde, et lumetuisk nüüd ehk ka surnukeha, mis tee ääres maas oli, enese alla matab. Wärisedes astusin ma akna juurest tagasi. „Külap selle eest hoolt kantakse, et Londoni tee lahti on," ütlesiu ma. „Kui Teie Rodingi jõuate, saate ka Londoni." „OH, Rodingi jõuan ma ma ikka I" kinnitas William. Nüüd seletasin ma talle, mis tal sääl toimetada oli. Kõige päält pidi ta haigerawitsejate asutusesse minema ja kaks naesterahwast kaasa wötma. Oli ilm hää wõi halb, ta pidi katsuma nendega ruttu Rodingi jõuda ja Rodingist  hobused tellida, et kodu sõita. Ruttu, see oli päätingimine ja kui ta kas wõi kakskümmend hobust pidi palkama. Pääle selle pidi ta weel mitmesuguseid rohtusid tooma, mida ma ette kirjutasin William ei lausunud enam sõnagi; ta nikutas Pääga, see tähendas, et ta mu käsku mõistnud ja seda täidab. Ja selle pääle olin ma kindel. Käskimata tõi ta mulle süüa ja ma sõin. Teadsin ma ju ometi, et enne tannis jõudu koguda, kui ahastus ja mure tulewad. Terwe öö olin ma ülemal. Oh, see hirmus öö I Ma ei unusta seda ilmasgi, kui üksik ma olin, mis mu meel mõtles ja kuda wäljas tuul hulus ja lumi tuiskas, kuna ma jälle ja jälle uuesti oma õnnetu, pala-