ka põnewuS, mis inimeste seas walitses, kadunud. Peterburgi lehed toomad wäljaloosimise  alguse kohta pikema kirjelduse, millest meie arwates, et ta lugejatele sowitaiv  on, jürel seisma jäokese ära trüki°  me: Suur Keiserliku riigipanga saal, kus ka wõidulaenu paberite wäljaloosimine sünnib, ei ole küll ialgi enne nii rohkearwulist  kirjuwärwilist rahwahulka enesesse mahutanud, kui igawusega ja põnewusega oodatud. Z. webruaril. Silmapaistew oli, et sellel korral lihtsaid inimesi, talupoegi, kodanikkusid, pudukaupmehi jne. tuhandearwulisel,  rahutumas rahwatungis palju rohkem  oli, kui kõrgema seisuseinimesi. Odaw looside hind. tegi kõigile seisustele wõirnalikuks,  õnnemängust osa wõtta ja selle pärast ei olnud siis ka talupoeg oma tökatiga määritud saabastega, rikas mees õlitatud läikiwate juukstega, naised rinnalastega, kutsarid, kojamehed ja teised sarnased inimesed, öögawas möönamas inimeste hunikus mitte haruldased nähtawused. Inimeste  kokkutulemine oli juba homiku wara alganud. Palju nendest headest inimestest arwasiwad, et wäljaloosimine ilma nendeta mitte algada ei wõigi. . . Nüüd kõlab kella helin. . . . Saali tagaotsas ilmuwad kõrgema põranda pääle, kus suured lauad LnnerataStega kuhu sisse looside numbrid pandakse, hulk herrasid, nagu panga direktor kahe abiga, näljahädaloosimise komitee saadikud  jne. Nad wotawad kõik nimetatud suurte laudade ümber aset ja hakkawad piletid, mis sadandete ja tuhandete inimeste ärrituse ja põuewuse sünnitajad on, läbi waatama. Töö on pikaldane ja igaw ning kestab üle kahe tunni. Wiimaks ometi on läbiwaatamine lõpetatud ja piletid wisatakse hunikus õnneratastesse. Üks kõrwaline uks tehtakse lahti ja hulk wäikseid tütarlapsi tulewad saali, kes õnnemängu teadmata ja aimduseta peategelased on. Jällegi kõlab kella hääl. President tõuseb toolilt püsti ning saalis jääb kõik nii wagaseks ja waikseks, et wähematgi kröbinatgi kuulda pole. Kõigekõrgemalt kinnitatud näljahäda loosimise seadus ja põhjuskiri loetakse ette. „Nüüd algame siis wäljaloosimisega —" kõlab presidendi huultelt seletus. Pühalik silmapilk. Saalis wõib kärpse lendamistgi kuulda.. .. Õnnerataid keeratakse ja piletid lööwad krõbisedes wastu klaasruutusid õnnerataste kulges, walju sihistamist sünnitades,  nagu seda kuulda on, kui Tõistre perenaine kohwi jahmatab. Wiis minutit lähemad mööda. Kaks wäikest tütarlast jalutatakse õnnerataste juurde, käewarred kuni küünarnukini paljad. „Wõtke teine teisest rattast kumbgi üks pilet wälja," kässib president. Põnewüs rahwahulga seas on kuni kõige kõrgemani tipuni tõusnud;  keegi ei julge hingatagi. Lapsed pistawad käed ratastesse ja wõtawad kumbgi ühe pileti wälja „Suur loos 100,000 rubla," kuulukse presidenti ütlewat.  «Seeria nummer?" küsib üks komitee liige- Esimine tütarlaps loeb tasase häälega: »r. 1137. President wõtab pileti ta Kest ära ja kordab numbri ütlemist.  «Rüüd pileti nummer?" küsib komite liige. Teine tütarlaps kostab waewalt kuuldawalt: „nr. 85." Saalis algab liikumine. Mis oodati on sündinud ja 1,200.000 looside üle on loos langenud. Üle 6,000,000 kupongi on otsus tehtud. Rahwahulga põnewus läheb nüüd minut minutilt ikka Vähemaks. Suure wõidu tõmbamisega on kired tasasemaks läinud ja kui tunni aja jooksul suuremate looside numbrid teada anti, oli saal rohivast juba pooleni tühi. Mosknst. Säälsesse bakteriologia jaama harstiline läbikatsumise koht) toodud Orelist 6 inimest, keda hull kass kiskunud. Inimesed ei ole esiotsa märkanud, et kass hull olnud ja saanud loomast hammustatud, kuna nad teda silitama läinud. Alles siis saadud sellest aru, kui tõbi kõrge tipule jõudnud ja kass inimeste kallale tormanud. Loom on ära tapetud ja arstilise  läbikatsumise juures tõesti hull leitud olewat. Odessast. Sääl näidatakse praegu ühte 14 aastast, Elisabeth Lyske nimelist tütarlast, kes oma keha suurusega kõiki imestama  ajab. Ehk küll alles nii noor, siisgi on ta juba 3 arssinat pitkaks sirgunud ja kaalub täitsa 8 puuda. Tütarlapse süüta, lapselik nägu seisab suure keha kasum kohta imelikus wastandis ja on alatisest ühetasasest  kaSwamiscst arwata, et ta wiimati kõik siia ajani tuttawad suured inimesed üle lööb. Elisabeth Lyska on Doni jõekonnas  sündinud, kus ta wanemad waesed talunikud oliwad. Ema elab praegugi ja on tal pääle Elisabethi weel 5 last, kes aga kõik hariliku kaswuga on. Minewal suwel näidati nimetatud tütarlast ka Riia linnas, ning oli niihästi kohtnlistest ja kiriklistest  kirjadest kui ka tohtri teaduslistest tunnistustest näha, et siin mitte pettusega tegemist ei olnud. Wäljamaalt. Prantsusmaalt. Prantsuse maal sünniwad arutihti suured sündmused üle öö ja keegi ei tea täna ütelda, mis Home toob. MiniSteriumi wahetused on sääl kaunis igapäiseks asjaks saanud, aga wiimasel  ajal oli asi hästi muutunud, sest senisel Freycineti ministeriumil oli korda läinud, omale kodumaal kindlalt ja wäljamaal auustawat seisukohta saada, mis ta ees auukartust kõigiti tõstis. Et ministeriumi nimelt wägewa Wenemaaga head sõbrust suutis soetada, saatis temale palju lugupidamist ja najalt pole enam keegi ministerium nii kaua ja kindlasti sadulas seisnud, kui wiimne Freycineti oma. Isegi mõned ägedad pahandused nagu wiimati körwakiiludejagamine, milleks minister Constans algust tegi, ei suutnud ta seisukohta kõigutada. Seda imelikum on, et nüüd häkkist temale langemine  on tulnud. Jnglisemaalt. Inglise uus tulewane troonipärija prints Georg, käida ka ju kosjasaabastega. Eks ta ole; noor perepoeg  peab aegsasti perenaise järele waatama.  Arwatakse teda mõrsjat oma sugulaste  seast wõtma: kas Hessi printsessi wõi Schleswig-Holsteini printsessi, mõlemate ristinimi Wiktoria, nagu praegusel Jnglisekuninganal  ka kes nii kosijale kui kositawatele  wanaema on. Praegu peetakse weel nöuu, mis auunime noorele printsile anda: kas Kenti wõi Lankastri hertsogi nimi. Magus ämariku köne. Kui meie minewal korral Smariku aega pidasime,  siis lubasime teile weel mõndagi tulusad asja kõneleda, mida mina ka see kord täita tahan. Suil armas naaber, on isegi juba ilma pitkema  seletamiseta selge kui suur toitja jo inimese elus edasi aitaja kartuhwel on, mis inimestele  ja loomadele nii mitmet moodi walmistades head ja kosutawad toitu annab; Seda on Saarlased  ka küllalt tunnud ja neid õige suurel ja rohkel mõedul enda põldudele svowitanud: sest et kartuhwel kõige põllu wiljade seast ikka kõige õnnistawamalt oina tööd ära tasub. Aga on ka mitmes kohas tähele pandut, et kartuhivli seemne sugud aega mööda manaks lähemad ja sellepärast oma töö macwa mitte nii õnnistawalt ei taha maksta kui enne; ehk nad pn seismise poolest põduramaks läinud, sest cnamiste igal aastal kui wähegi rikkam kartuhwli kasu on, on alati rahwa seas kaebtust kuulda, et kartuhwlid ikka kippuda ära mädanema, mis mõnikord liig kaugele ulatab, nii et mitmed põllumehed, kes sügisel pääle 100 wakka kartuhwlid keldrisse panid, kewadel seemetki enam ei tahtnud saada. Kõik oliwad mädanema  läinud, millest ei inimesed ega loomad kasu ega tulu ei mõinud saada, sest üks mädanenud kartuhwel ei kõlba kusagile. Millest see wiga tuleb? on mitmed sageli küsinud,  ilma et selle pääle õiget wastust oleks saanud:  mõni ajab maa, mõni Jumala ilmade süüks, j. n. e. aga selle mõtte pääle, et kartuhwel ka manaks jääb, ei taha keegi tulla, sest kõik asi mis looduses, wananeb wiimaks ära. Küsime siis, kuidas saame omale uut kartuhwli seemet? Seda puudust ära tundes on Tartumaal, Sangaste krahw Berg järgmise katse ära teinud ja suurt tulu sellest leidnud, mida mina sääl olles olen ise ligemalt tundma õppinud ja kõnelen siin ümariku ajal ka sulle, armas Saare onu. Asi on koguni kerge ja lihtne, muud kui wõta kätte, katsu ja sa saad tõesti kasu leidma. Walitse juba sügisel kartuhwli üleswõtmise ajal neist seltsidest, mis sinu arust kõige paremad on, kõige ilulamad ja terwemad wälja ja pane aida ühe jala sügawuselt mulla alla; aga kewadel kui maa on ära sulanud, wõta nad säält jälle üles, hoia hästi külmas keldris, nii et nad idanema ei saa hakata. Kaewa üks jäda aidas hästi kergeks, mis minewal aasta hästi sõnnikut on saanud, pane need idanemata kartuhwlid Jüripäewa  aegaS senna, poole jala sügawuselt maha, aga waata et päikese paiste alati selle koha pääle paistab. Suil ei ole neil muud kui rohust puhtad hoida. Sügisel korja nende warde küljest seeme nupud ära, aga mitte enne, kui nad ise juba hakawad maha langema ja õeru siis läbi kard sõela ühe toobri sisse, kus enne wesi sisse on pandud, sääl kukkuwad seemned wee põhja. Kalla nüüd wesi päält ära ja korja seemned paberi lehekeste pääle ja lase neid pitkamisi wilus ära kuiwada, pane siis paberi kotikese sisse, ühe ummukse koha pääle, hoia neid künni kewadeni sääl, siis külma neid aida ühe niisama päikese paistuses 'olema jcakese pääle õige arwa maha. Suil puhasta neid sageli umbrohust puhtaks ja mulluta mitu korda sui sees. Sügisel kui sa näed, et öö-külmad hakawad tulema, siis wõta neid üleS ja lase tuule käes ära kuiwada; pane et nad alles õige pisukesed on, ühte külma keldri liiwa sisse, mis enne aga tublistc on ära kumatud.  Kelder ei tohi üle 10 kraadi soe olla. Kewadel wõta need wäikesed kartuhwli pojakesed ja pane üle teisel aastal enne hästi rammutatud põllu pääle, wau olgu 10 tolli sügawad ja kartuhwel  jalg maad teisest kaugel. Suil hoia nad rohust puhtad ja waota kolm korda. Sügisel on sull siis üks uuS selts kartuhwlid, mis kõma on mädanemise wastu ja nõnda tubliste oma töö waewa ära tasub. Nõnda uuendab nimetud herra oma kartuhwli seemet iga kuue aasta järele, mis tema waewa sellega armsasti tasub, et ta kartuhwlid iialgi ei mädane, mis ka hästi suured ja rohke tärklise jagudega on. Kartuhwli maa juures on iseäranis weel seda tähele panna, et teda mitte sell kewadel ei rammukata  waid juba teisel aastal. Enne peab kartuhwli  põllu pääle tubliste hobuse sõnnikud saama pandud ja teisel sügisel enne saama läbi küntud, et sõnniku jäukesed snd mullaga hästi wõiksid ühendada. Kõige soowitawam kartuhwli selts, mis praegus ilmas teada on, on üks walge pikergune selts, mis Präse nimetakse; neid ei ole aga meie Saaremaal  mitte saada. Kes neid soowib, wõib järgmise adreSsi all tellida: J. Daugull, kunts- ja kauba kärner Tartus. Need on nii suured, et nael ja poolteist üks kartuhwel kaalub ja on ka wäga hea toidu rammu poolest ja kaswawad hästi rohket seemet, kust neid sageli uuendada wõib. Soo, ümarik on lõppenud ja kuu juba kõrges taewas, sellepärast armas küla weli, lõpetame ka oma ümariku kõne seekord lühemalt, sest et nüüd õhtud enam nn pitkad ei ole kui enne JõuluL. Head jällenägemist! 7. Saarlane 1892