Saarlane UM Uleiildine politika ajaleht maa- ja linaarahlvaie UU 49. Teisipäewal, 25. Nowemhril 1897. XIV aastakiiik. maksab! Saarimaal aastas . . »Äl. 30 lp, PaoleS aaStas. . . ll „ 23 ~ Ilmub igal Kurcsaaues Kaubauulitsas nr. 17 Kaupluste kinnipidamine pühapäewadel.  Kellel pühapäepnl üle meie linna turu tuleb minna, Märkab peagi, et Ml kauplemine  ja toimetus niisamuti edasi läheb, nagu äri - päewalgi- Poodid, kus maainimesed  tarwlllsi kaupa ostawad, on awatud ja kauplus läheb niisamuti edasi, nagu igal nädala päewalgi. Alles kell 4 parast lõunat saamad poodide uksed kinni pandud, ja siis Ivast tuletab meie linn pühapäewa meelde. Kas ei oleks mitte wõimalik sellele pahale nähtusele mõjuwalt wastu astuda? Allnimetatud  teab wäga hästi, et enamisti kõikidel kaupmeestel poesellidcst ja õpi- poistest weel rääkimata kauplemine pühapäewadel  raske ja wastumeelt on ja et nad täielikku pühapäewa rahu soowiwad. Niisamuti  on allnimetatud mitmegi kaupmehe käest kuulnud, et nad kohe malmis oleksiwad oma kauplust pühapäewai kinni pidama, kui kõik tema wõistlejad sedasama teeksiwad, sest siis ainult ei saada tema äri midagi kahju. Sellest järgneb, et ainult ühendus nimetatud  asjas puudub, mis seda mõtet teoks wöiks muuta. Ja seda ühendust järeldusrikkalt jalule seada, ei ole ju mitte raske- Miitawi ja Liibawi kaupmehed on ennast kiiduwääriliselt ühendanud ja pidawad  nüüd oma poodid terme pühapäew kinni- Niisuguse otsuse õnnistust saamad nemad mida kauem, seda enam iseenda ja oma teenijate juures tundma. Mis aga palju suuremates linnades, kui Kuresaar, wõimalik on, siis peaks aga see meie juures palju kergem teha olema ja iga ärimees saaks tundma, et ta sellega omale ja oma teenijatele üht häätegu teeb. Sellepärast soowiks allnimetatud wäga, et meie kaupmehed gildi - koosolekul, mis selle tarwis kokku kutsutud saaks, otsuseks teeksiwad, ka Kuresaares poodisi terwepühapäewkinnipidada. Ja kahju nemad selle läbi ei saaks, sest nii pea, kui uus korraldus maksma saab pandud, saakfiwad ostjad juba laupäewal omale kõik kauba kätte muretsema. Ja meie näitaksime niisuguse otsusega ühtlasi, et meie ristiinimesed  oleme- Ja see on meile kasuks, sest Jumala õnnistus on sääl juures. Ülemõpetaja D. Lemm. Walge kindral. 12. Jutustus wiimsest Wene-Türgi sõjast. Oma! kostis tasakesti liginew inimene ja astus nüüd juba julgemalt tema poole—  Ära tule ligemale! hüüdis Petko- Räägi, kes sa oled? Mina olen üks jooksik! algas Butkurow (see tema oli), oga jäi korraga seisma ja wärises kõigest kehast: ta tundis Petko ära. Petko tundis ka Butkurowi ära. Kuidas? See oled sina, äraandja? hüüdis ta. Jah, mina! kostis Butkurow tigeda häälega. Ma tahtsin wenelaste juurde põgeneda, türklaste juures pole mul enam midagi tegemist- Nemad tapfiwad  minu Milena ära. Petko seisis selle hirmsa teate juures weel waewalt jalgade pääl; ta kahivatas ära ja hakkas waaruma. Seda silmapilku oli Butkurow just oma kasuks tarwitanud- Ta tõmbas wöö wahelt rewolwri wälja, ja enne, kui Petko omast ehmatusest toibus, kõlas pauk. Petko langes raskesti haawatult maha. Butkurow pani tagasi jooksma; wenelaste juurde põgenemisest ei wõinud pääle selle tapmise enam mõtetgi olla. Pauk sünnitas wahüde seas segadust. Nad jooksiwad kokku ja, uure seeS uju« wat Petkot leides, kandsiwad teda laagrisse. Üheksastei st kümnes päätükk. Plewna ärawõitmine. Osman-paschal ei olnud jõuudu kauem waStu panna. Oma möödaminemata hukatust  nähes, wõttis tema meeleheitwa asja ette kõige sõawäcga linnast wälja tulla ja paksust Wene mägede tropist läbi katsuda tungida. Butkurow sai seda päew ennem teada- Ta nägi ju ette ära, et türklaste mecleäraheitlik  katse nurja läheb ja wõttis nõuuks teistkorda wenelaste juurde jooksta ja neile türklaste nõuu ette teada anda. Parem on wenelaste kätte ennast anda! otsustas ta. Wõib olla, ehk halastawad ka minu pääle, kui ma neile selle tcatuse miin- Ja ta läks öösel linnast wälja- Aga katse ei läinud temal seekord korda. Osman-pascha seadis igale poole wahid, et keegi ei wõiks wenelaste juurde jooksta ja neile türklaste nõuu teada anda- Parajasti oli Butkurow linnast wälja saanud ja nihutas ennast juba kõige lähemast  patareist mööda, kui tema seljataga korraga hüüti: Kes läheb? Weri tarretas Butkurowi soontes, punased  were-ringid tantsifiwad tema silmade ees- Ta nägi, et nüüd kõik kadunud on. Ilma järele mõtlemata, mis tema tegema peab, pistis Butkurow jooksu- Tema järel kõlasiwad kaks püssipauku esimine läks mööda, teine trehwas teda seljast. Butkurow langes maha- Tema kohal seisiwad juba kaks soldati. Paukusi kuuldes  jooksiwad ka teised ligi. Keegi süütas tule üles- Tema tumedal walgusel nägiwad kõik surnukahwatanud, walust ja nõrgast wihast oma jume kaotanud  Butkurowi nägu. Üks soldatitest tundis äraandja ära. Ah, see on seesama koer, kes meil spioniks oli- Räägi, alatu argpüks, tunnista,  kas tahtsid wenelaste juurde jooksta? Jah, tahtsin! kostis Butkurow, wiimast jõuudu kokku mõttes, wärisewa häälega,  ja teie kõik saate täna homikul wenelaSte käes olema . . . Teda ei lastud enam rääkida. Wihane soldat wirutas temale mõõgaga pähe. Ilma, et kord oleks karjatanudgi, jäi Butkurow, purustatud pääluuga, surnud maha- Kõigel ööl ei maganud keegi PlewnaS, aga waewalt hakkas koit hommiku taewas punetama, kui igal pool trummid põrisesiwad  ja sõawäed tormafiwad linnast wälja- Plewna oli haawatute walukisast ja hõigemisest  täidetud, keda nüüd iseoma saatuse hooleks jääti. Parajasti oli Türgi wägi linnast wälja Isamaalt. Kuresaarest. Nende paljude õnnesoowijate seas, .es Or. Hurtile tema 25 a. ameti jubelipäewaks õnne soowisiwad, olnud ka Kuresaare eestlased. Kuda kuuleme, saatnud nad temale järgmise telegrammi: „Sügaivatest auutundmustest kokkupunutud õnnesoowid  täkitame üle wahutawate laenete: Dr. Hurt elagu meel kaua Eesti rahwa ja Ewangeliumi kiriku auuks, ehteks ja edenemiseks." Küll on soowida, et Kuresaare eestlaste soow tähtja mehe kohta järeldusrikas wöiks olla. Saaremaalt kirjutatakse Olewikule: Karja- A. HV. MU" mis suur auru tubukawabrik Riias, kes oma tubakat kõige uuema wiisi järele wäljamaa kõige uuemate maMatega walmiStab,  annab kõigile teada, et wiimasel ajal tema lõigatud Bakuni märki „laelv nr. 8" järele tegema on hakatud, et rahwaft selle läbi eksiteele wiia, mispärast  auustatud tubaka tarwitajaid hoiatame ja palume, firma „J. W. põhjendatud aastal !BSS, tähele panna. Auupaklikult J. W. Gussew, Riias,