Küll aga oleks soowida „et „parajus" ainult sõna tõsises mõttes maksmaks saaks, sest siis ta ci ole jo muud midagi kui seesama, mida ülemal seletatud ja seda nimetakse „k ai n u S", ehk wäärnimega „karskus", ja wõib ka seda õigusega parajuseks  nimetada, sest see on jo tõesti parajus  kui teda, see on joowastawaid jookisid saab ainult siis tarwitatud, kui seetõesti tarwis on, ise oma tõsise südame tunnistuse järele, aga mitte himmu ega kombe pärast. Aga mis juba üle tõsise tarmituse piiri läheb, seda ei peaks mitte enam „parajuseks"  nimetatama, maid see on juba palju joomine! Ja see, mida nad „sövmaaluseks" ja pealmiseks nimetumad, ilma et ihulik termis seda tungiwalt nõuaks, ~tcrwise joomine," .Mgujoomine," lõbuotsimiseks, sõpruse sobitamiseks ja himu pärast joomine, need on minu arwates kõik üle tõsise tarmituse piiri ja sellepärast ka üleliigne. Kui ka ehk küll selles asjas mitme targema  mehe mõtted teised on, kui siin seletada  püüdsin, fiski ärgu arwetagu mitte, et kui eksisin, seda siis tahtmisega tegin, maid ma awaldasin siin oma mõtteid ja tõendan ainult seda, ct see minu arwamise järele tõesti nõnda peaks olema, kuidas ülemal tähendasin. I-einer. auusad kombed ütles ära unustanud olewat. Ometi jättis Hans, sellest päewast saati, Else oma päälekäiinistega mõneks ajaks rahule. Else kandis ristikesi, kes teda oli ära päästnud, sest õhtust saati ikka wäljas pool riiete pääl. Aga imelik küll! Hans ei julgenud enam ilmaski tema lähedale tulla, kui ristikesi tema rinna pääl nägi. Nõnda jõudis jo kolmas aasta otsa poole. Else mõistis iga kord, kui isa tema laulatamist Hansuga rääkima hakkas, juttu teisele joonele käända, ehk sellele koguni otsa teha. Ta süda läks ikka pänv paewalt rõõmsamaks. Iga päcw käis ta Arnoldi isa hauda waatamas; laks ka wahel üle jõe, teed mööda Praaga linna poole, rõõmsas lootuses, et nüüd tema truu peigmees Arnold marsi pidi tagasi tulema. Aga see rõõm läks warsi kurwastuseks. Ühel homikul leidis Else oma kaitsjat ristikesi kadunud olewat, mida ta nii armsaks ja kalliks pidas. Kus ta jäänud oli, seda ei wöimid keegi ära mõista, sest Else ei Võtnud teda iialgi kaelast ära. Aga siiski ei wöinud ükski muu sääl juures süüdlane olla, kui Else oma teenija tüdruk, keda ta eune õhtul Hansuga sala juttu oli näinud sosistawat. Seesama pidi wlst risti tema kaelast öösel Hansu nõuu pääle salaja ära Võtnud olema. Else kaebas oma häda ka isale ja ütleS ka, keda ta, oma aru järele, selle juures süüdlaseks pidas. Isa aga naeris selle lapseliku mõtte üle ja püüdis Hansu kõigest jõust Vabandada,  üteldes : et Else ristikesi ise kohegile ara oli kautanud. Siiski jäi Hans Else arwamise järele ikka süüdlaseks, ja et ts selle juures mitte ei eksinud, oli sest ära näha, et Hans nüüd jälle uue julgusega, oma kosja plaanidega,  temale pääle käima hakkas. Wiimati  tuli ka isa poolt wali käsk, et Else mitte enam ei tohtiwat mustu panna, waid pidawat Hansule abikasaks minema; see olla tema ümbermuutmata tahtmine. Kolm aastat olewat nüüd jo ka muidugi möödas ja Arnold pole mitte sõna pidanud. Hans aga tõutas, isa silma all, Elset surmani armastada; ta kõneles ka, et ta teda mitte rikkuse ega raha pärast wõtta ci taha, maid ainult tema palaw armastus  Else wastu sundida teda, seda tegema. Raha kiitis ta iseeneselgi küllalt olewat, nõnda et ta tütart rikamaks wõida teha, kui manamees seda arwatagi wõib. Manamees oli küll kõigega rahul, aga Else ci kannatanud Hansu, ega tema rikkust; minnaks, kui nad temale ikka kibedamini pääle hakkasiwad käima, kippus:ivad wahel tüdrukul meeled segaseks minema ja mitmesugused  kahtlased mõtted tärkasiwad temale südamesse. KaS Arnold ei wõinud teda ka ära unustada  ? mõtles ta. Kas ei wõinud ta ka juba mulla mätta all hingata? Need mõtted  oliwad küll kohalikud, sest kuS wiibis muidu Arnold? Mis pidi waene tüdruk tegema? Ta wõttis wiimaseks otsuseks omale meel kolm päcwa aega paluda, sest ta ootis ikka weel Arnoldi tagasi tulemist. Elsele lubati ka kolm päewa ootamise aega. Mehed rõõmustasid ennast kõigest südamest, sest kolme päewa pärast pidi nende mõlemate  tulisem soow täidetud saama. Hans aStuS toredal kombel tua uksest wälja ja wana Wcit läks oma tulswat wäimeest mõned sammud saatma. Tänawat mööda tuli küla preester nende wastu ja tema ees astus köster, keS ühe sureja juure läksiwad. Kõik wastutulijad kumardasid  ennast ristilöödud Lunastaja kuju ees, mida köster preestri ees kandis; ka wana Weit laskis ennast põlwede pääle, aga tema wäimees Hans ehmatas risti tähe ees nii ära, et jooksu pani ja suure õhinaga kõige lähemasse majasse putkas. Weidil jooksis, seda nähes külm wärin üle ihu ja pääd raputades läks ta kodu poole. Pea pärast seda tuli sõnumitooja Hansult ja andis Weidile tääda, et tema härrale olla sell korral häkiline südame pööritus pääle tulnud. Meiki aga palus ta ennast waatama tulla ja sääl juures kõik pahad mõtted kõrwals jätta. Weit aga lõi ristikest ette ja ütles Hansu saadikule: Niine kodu ja ütle oma härrale, et mull sest wäga hää meel on, kui see temal seekord muud ei olnud, kui paljas südame  pööritus. Palju terwist temale, minu poolt! Else oli wälja läinud ja istus ühe mäe kingu otsas sügawas mõttes ja palwet pidades. Korraga nägi ta Praaga linna poolt, teed mööda, teekäijaid tulewat, sest suur tolmu pilw lendas maantee paalt taewa poole. Tütarlapse süda hakkas maisemalt tuksuma; kui ta aru sai, et üks salk ratsamehi, uhkes riietes, tuhatnelja tema poole tuli, siis kadus ta rõõmu lootus jällegi ära. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kurefaarest. 28. Oktobril pühitses meie linn riigi ivanemate hõbe  mälestust  kaunis toredasti. Juba homiku wara oliwad enamast kõik majad lipu ehtes, päewal peeti kirikutes  Jumalateenistust, kunas õhtul iga akna pääl küünlad särasiwad. Wcel kesknädala homiku lchwifiwad  siin ja sääl kirjud plagud. Kõrgem ise andku meie riigi manematele õnne ja õnnistust. et meie kaua meel nende marju all waikist ja rahuliku elu wõime elada! Paari nädala eest palkauud linnast üks kelm teise käest hobused ja wankrid ja ütelnud, et tema Kärlalt 14 wakka wilja olla ostnud, mida ise peab ära tooma. Mehed läinud ka senna. Natuke maad siin pool Kärla kirikut käskinud wilja ostja teist oma hobustega maantee pääl oodata ja hakkanud makk haawalt wilja -vankrisse wädama. Saand koormat pääle saanud, hakatud liuna poole tõttama. Künni linna, läinud meestel kõik hästi, aga koju ligidale jõudes asunud korodowoi ja ööwaht meestele -vastu. Et niisugused mehed iialgi nii palju wilja korraga osta ei wõinud, ja et päälegi öösel saab weetud, tunnistas midagi iseäralikku. Korodowoid nähes, sunniti hobuseid küll rutemale sõidule, aga oh õnnetust, teine wankri ratas läks katki ja mehed oliwad lõksus. Pärast tuli ilmsiks, et nad Kärla kiriku aidast see wilja -varastanud olid. Teine tunnistas ennast küll üsna ilmasüütaks, aga kes seda wõib uskuda! Riiast. Sääl põlenud minewal nädalil suur nööri - wabrik maha, mille kahju 30,000 rbl. olla. Et küünra ehk nõndanimetatud Rootsi küünar mitte seaduslikkude mõetudc seas pole nimetatud, keelas Liimi kuberneri herra tema tarwitamise ära ja käskis, et kaupmehed arssina ja wersoki järele riiet mõõtku. Walgast. Säal on hukatusele ohwriks langenud  inimesed ühe raudtee töölise nööriga ura kägistanud ja surnukeha eemale põllu paale wedanud.  Koleda teu tegijatest on õnneks kolm juba kätte saadud. Üleüldse kaebatakse Walgast liig rohkete kuritegude üle; naljalt mitte ühtegi ööd ei minna mööda, kus kurjategijad siin ehk sääl majadesse wargele ei tungida. Tallinnast. Keisri majesteetide hõbcpulma mälestuseks tahab Tallinna linna walitsus üht uut tüttarlaste elementar kooli asutada ja seda „Alcksandri-Maria kooliks" nimetada. Palwe pannakse selle tarwis Kõrgekõrgemale poole ette. Pääle nisude on nüüd Kõigekõrgema käsu järele igasugu wilja, jahu, taina ja kartuhwlite wnljamaale  wiimine ära keelatud. Harjumaalt. Keilas on keegi koha-omanik H. Luha selle algupäralise mõtte pääle tulnud, wargate eest kaitsmiseks elektri-kellaga kõrwalised hooned, hobusetalli ja kaks aita, eluhoonega nõnda ühendada, et öösesel ajal hoopis wõimata on, ilma toas olejate teadmata nimetatud hoonetesse minna. See on elektri-kell tarmilise märgiga magamise kambrisse üles seatud, maaalused traadid aitade ja hobuste talli uksepiitadesse jooksewad, kus üks selle tarwis seatud wedru iga wähema ukseliiguiuse pärast kella kambris helisema paneb, saagu ustest üksainus ehk kõik kolm korraga awatud. Wäljast poolt pole traatistd sugugi näha ja wõimata on neid kellegi! rikkuda. Rikkumise korral hakkab aga kell ka helisema. Sellel asjal wõib Eesti majapidamises  waranduse warjamiscks kaunis tulewik ja ei tule see H. Luha ütlemise järele kellegil põllumehel üle jõuu hiuda maksma. Petcrburgist. Wa na paberi raha, mis käimiselt ära korjatakse, põletati seniajani selle tarwis tehtud ahjudes ära. Nüüd olla keegi ühe niisuguse masina walmistanud, millega manadest paberi rahadest uus paber walmistatud wõida saada, nii et paber raisku ei lähe. Peterburgis olla -viimsel ajal rohkeste osawalt  järele tehtud 10 rublalisi paberirahast liikumas.  Ka walc kolmerublalisi olla nähtud; neid äga wõida kergcste õigetest lahutada. Näljahädaliste kasuks sünnib mõndagi. Nõnda on rikka kaupmehe Schabunin  tütar, kes hiljuti mehele läks, kõik oma kaasa- Ülesande 21 seletus. „Uhkus tuleb enne langemist!" U 46 Saarlane 1891