jäte juures ei ole tal raske töö ja hädaohuga,  Metsa ja rahuta eluga, mis teda meel selle juures linnu-priiks teeb, mitte muud loota, kui üht kurba otsa, kuna tema, kui ta fSeduSliku ametid ajada tahaks, wiimati rahus ja auu sees ka kasu ja õnne leidma peaks. Nõnda on ikka ülekohtuse ja saeduse-wastase tcgewusega, ja paha küll, et see nõuda on! Kui inimesed seda heaSte tähele paneknwad, siis oleks neil param põli olewad, ja saaksiwad armsam auusast ja õiglaselt toimetama, kui seesugust wiletsat elu elama. Aga kuulge kord' Ma arivan, sääl tulewad hobused. Köit NaikfiWsd ja kuulatasiwad. Tõepoolest  oli ka kaugel krabinat kuulda, ja pea tulismd ka hobused nobedas jooksus ligemale. Usinast rakendati neid wankrite ette, ja mõne minuti pärast oli õöucsteel nii «mkne ja maga, nagu poleks selle maikist rahu iial rikutud saadud. Üksnes weel mõni kord loitawad lecked wahi-tulest andsiwad teadust, et weel lühikese aja eest lükuw els ja tegewus siin walitsenud oli. Hanka nägi wankrid ära minewad ja künkliku mägestiku tee Ml edasi weerewad. Kui need wiimse jäljeni kaugusesse kadunud oliwad, ajas ta ennast ülrsse, istus kalju tüki pSöle ja mastis järele-mõtcldes alla aega mõõda kustuma tule paäle. Imelikud tundmustd ja liikumised tungisiwad tema hingest. > — Kas Maks kül ohwitscr tõtt räckinud oleva? ümises ta iseeneses Selles on tal sS NWS, et ma üht wiletsat ja wacwalist elu elan, mingi kasu- ja lootuseta ! Aga minu isa! Mikspärasi on nad minu isat surnuks lasknud?  Tema weri kisendab kätte maksmist, ja kes peab tema eest kättemaks ma kui mitte tema poeg? Sellepärast ära kõik mõtted ja kahetsus, ja edasi kord alustatud tee pääl, kui selle ots ka waew, hirm ja surm oleks. Kannatage aga, teie härrad piirikütid! Sellel korral olete teie küll minust kawalamad olnud, ja koigeparamat tükki mänginud; aga, ühel päewal saab ka kord minu kätte tulema. Nende sõnadega kargas ta ülesse, ja maalis uhkelt ja ähwardawalt oma ümber. Ja, jah ütles ta waljusti, ja raputas paramat ruusikat teie peats warakult küll tunda saama, et Haukast meel jõudu ja julgust küllalt on, teite kõikidega pääle hakata, ja siis saame näha, kelle kätte uue Käitlemise juures jämedam ots jääb. Nõnda seisis ta julgelt ja trotslikult järsu kalju seina pääl, ja maalis kord korralt suuremaks minema homiku puna sisse. Aga juba mõne minuti pärast kustus tema silmadc-tuli jälle ära, tema ähwardawalt  wälja-sirutud käsi langes nõrgalt maha, ja ta pea majuS uniselt rinna pääle. Ja kui paslikul ometi õigus oleks? - ümises ta iseeneses. Tasase õhkamisega pööris ta wiimaks öönesteele selga, ja läks pitkaliste sammudega  sügawamale metsa sisse, mis teda lahkest oma warjawa ja kaitsma lehtedekatukse  alla masw wõttiS. Mittu ööd ja päewa jäi Hanka metsa, sest et ta õigusega kartis, et piirikütid, pääle selle kui nad tema sala-tegusi läbi näinud, ja tema kawalusest aru saanud oliwad, teda luurima, teda wangi wõtma, ja nuhtluseks kohtu kätte andma saakfiwad. Need oliwad kurwad ja mõtte-rikkad päewad  ja ööd waese Hankale. Ei olnud warjawat katust tema pea pääl, ei kosutanud pehme woodi tema wäsinud ja haawatud liikmeid. Nagu rebane ehk hunt pidi ta tihedamad padrikud ülesse otsima, et ennast oma tagaajajate luurawate silmade eest marjata, ja tema öökorter oli paramal korral üks kõrwaline kalju-koobaS ehk mõni raskest ligi saadaw urk, kus ta sammelde ehk lehtede pääl magas, mida ta paljaste kätega puude ja põesaste päält ära kiskus. Öösel waemaS külm, päewa nälg teda. Tema toiduks oliwad ainsalt juurikad ja poolküpsed metsa marjad, mis teda mitte iseäralikult ei kosutanud  ega jõudu ei annud; tema joogiks oli hallika mesi, millest õnne kombel wähemast  mitte puudust ei olnud. Wilets ja maewaline elu oli see. Tema haaw walutas, töbe-kuumus põles tema soonte sees, ja mitte üht sõbra ei olnud tema ligidal, kes teda trööstinud, temale abiks olnud ehk mõnda sõbraliku, lootustandwat  sõna temaga oleks kõnelenud. Ta oli üksi: üksi, waene, abita, haawatud ihu ja hinge poolest, ja kibedaid ja walufaid mõtteid täis. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Õienduseks Saarlases nr. 9 seisis kodumaa sõnumite seaS, et keegi pitk mõedumeeS  olla mõnda vaha juttu rääkinud. Nüüd kuida pärast wälja tuti, on see ikka päris manade naiste töö olnud ja nõnda on see meeStcrahivas täitsa ilma süüta, mida wabanhada palume. Kellamäe laat peeti nagu igal aastal 15 16. Märtsil ära; et ilmad ilusad oliwad, sellepärast  oli õige rohkest rahwast kokku tulnud, kunas loomade hinnad ikka kaunis kõrged oliwad. Suuremad  uudist polnud sääl kuulda, kuid et linna ja talumehed õhtul kuidagi moodi kokku ei leppinud, millepärast siis üksteise paikamine üsna tihti nähtumale tuli. Kuida kuuulda olla siitne meremeeste kooli õpetaja J. Prinzselle suiauurulacwa „Koustantini" kapteniks kutsutud, mida nimetatud härra ka ivastu wõtnud. Äär-kalade saak näitab selle kewadc üsna kehw olewad, mis sellelt tuleb, et jae mi ruttu ära kadus ja mesi alla alanes. Külap see mitmele tuska meelt teeb. Wärskeid räiinid nähti juba paari nädala eest turul olewat. Peaks neidgi saada olema, sest see on ju ikka meie Saarlaste aastane kala. Karjast. Hale õnnetus sündinud jääl 23. Webruaril. Pühapäev? õhtu kellu 1 ajal tulnud 6 Pärsama walla meest. Hiiumaalt tööst, kodusid waatama, aga et jäe maga nõrk oli, uppufiwad 5 neist ära, kunas üks ainus hingega tagasi pööris ja sellega oma elu päästis. Kõige kurblikum on ühe mana emakese haledus, kelle sugukond kõik need uppunud mehed on, sest temal on 2 poega, teine naisemees kellel 2 last ja naine leinama jäid. Üks tema wend, kellel 4 last ja naine järele jäid z neljas oli tema wõera tütre poeg, kellel naine ja 1 laps järge jäi. Wiics oti tema kaugemalt sugulane ja selle ema ristipoeg. Nenda on siis meri selle mana ema wiimased tunnid ütlemata kurbtusega täitnud. Jamajast. Meie ranualists wahel on suur liikumine alganud, uus sellest tuleb, et kewade kuulutajad siia on jõudnud. Palju Ülemaa rändajad  on meie raunast lahkuivad ja õnnelikult oma eesmärgile jõudnud, nn cr maya jäänud omaksed, meel kurwalt mõttes seisiwad. Kalamehed rutawad ühe teise eest jõudes mere pinnale, oma õnne katsuma, kunas noored peiud ja neiud kaldal nende tagasi tulekut ootaroad—  Pitka näpu mehi kuulukse nüüd meie pool üsna sagedaste liikuwad. Hiljuti «varastati ühel naisterahwal uur ära, kunas nüüd jälle ühelt teiselt t2O rubla raha, toidu kraami ja mitmesugust  riideid ära warastati, waras olla tänini Meie manad taadid kuulukse kaebawad, et see aasta iväga palju raha tökurti ostmiseks ära kulub kunas minema aastane ülge rasu otsa lõppenud ja lelle aastane ülge püük wäga kehw olnud; sellepärast pole siis enam seda odamad  määret tagawaraks millega saapaid wõida, muud kui osta kalli raha eest poest. Roigist HHiiumaal). Nagu „Rev. Beob." loeme, on Roigi õpetaja Wilhelm Frese, kes omal ajal ka Kuresaare linna ülemõpetajaks oli, pikema haiguse järel siit ilmast lahkunud. Harjumaalt. Kuusalu kihelkonnas sündis hale lugu. Noormees Annia wallast tahtis naise wõtta ja kõik oli nii kaugel, et 13. Januaril pidi laulatud saama; aga paar päewa enne seda suri ta mingu. Leinaja pruut saatis peigmehe altari ette, mitte laulatusele, maid matmisele; ka wanemad  nutawad kadund poega. Niisugusel kurwal 100 l wöib Issand üksi trööstida! Muidu on sealt poolt kuulda, et jeä ja lumi on peaaegu üsna kadunud ja jäe mis oraksid kattis, ei ole siiamaale neile mitte kahju, teinud, kuida põllumehed kartsid. — Ka on kuulda, et ikka meel lukud aitade ja tallide ees ei taha küllalt tugewad olla, ehk küll lukuseppadel selle juures süüd ei ole. Jurjetvist. Et Balti kubermangudes ühtegi kroonu ega maakogude poolt üles peetud nõdrameeleliSte maja ei ole, siis tahetakse seesugune terwe maa jaoks Jurjemisse  asutada. Säält saadab meile härra J. Tõnisson  laulu-pidu asjus neljat aru-annet, kellest lugijatele teatame, et lauljate ja mängijate arw juba 3930 peale on tõusnud. Kooride  ülesandmise wiimaseks tähtajaks on 1 April määratud. Laulupidust tcgewalt osawõtjad saamad noodid ilma hinnata. Lätimaalt. Dubenas on hiljuti üks 10 aastane tütarlaps ennast ära poonud, sest et emal alati wiisiks olnud teda lugema õpetuse läbi „nuhelda." Mitmetel emadel olewat nimelt see paha kombe, last ähwardada:  „Kui sa mitte mait ei jää, siis abits kätte!" Laps tuleb aegamööda sellesse armumisesse,  et lugemine paha asi on, ja ta katsub sellest niipalju kui wõimalik, eemale hoida. Liibawist. Möödaläinud aastal on Liibawi kaudu üleüldse 5838 inimest waljarännanud.  Sellel aastal on juba 956 wäljarändajat Liibawi sadamast reisi uuele isamaale alganud. Peterburgist. Wene-Saksa tollilepingu  walmis saamise mälestuseks on mäleswseraha walatud, mis ühel pool Wene ja Saksa keisrite näopildid ja teisel küljel järgmist Wene- ja Saksa-keelist seeskirja  kannab: „Olgu Wene Saksa riigi wahel 10 aasta päüle walmistatud leping mõlemile rahwale õnnistuseks! 8. (20.) Märzil 1894." Mäleswseraha on 39 millimeetrit lai ja kahes seltsis walatud, hõbedast, mille tükk 3'/, rubla ja prongsist, mis 14/2 rubla maksab. Russalka otsimiseks läheb Kroonlinnast  mere lahtiminekul mittu suurt sõjalaewa  wälja. Tahetakse weeskäijad alla 13 Saarl a n e, 1894.