Saarlane tl- u. TeiMcwal, 14. Märlsil 1895. Xlt. aastakäik Saaremaal aastas. ... Z rbl. 30 kp. Saaremaal pooles aastas l „ „ Pooles aastas ... . t » 23 ~ > Ilmub igal choiftHsäs<V«»k. Kuresaares kaubauulitsäs nr. 17. Saarlase toimetusele, KuresaareS Kuulutuse rida ehk selle, ruum maksab S kop. -H.- Üleüldine pilitika ajaleht maa- ja linuarahmale. UM Uus Eesti ajaleht. aasta alguga hakkas Jurjewis (Tartus) hr. H. Laas'i toimetusel ja wastutamise all uus ajaleht põllumees"  ilmuma. Nagu juba nimest näha, tahab uus leht põllumeeste häälekandja leht olla. Seda ongi ta omaks üles andeks teinud. Oma terwituSkirjas ütleb ta, et ta tahab põllumeestega „käsi käes" käia, neile nõuuandjaks ja juhatajaks olla ja nende käekäiku edendada püüda, nõnda palju kui temal wähegi wöimalik saab olema. Praegus olla põllupidajate! rasked ajad käes, kõiksugune põllusaak olla ütlemata odawaks läinud, kuna aga wäljaminekud endiseks jäänud ehk koguni suuremaks tõusnud. Sarnases  olekus tahab «Põllumees" põllupidajatelt  mitte jõuga waid hää nõuga abiks olla. Selleks foowib ta et kõik põllupidajad  endid temas ühendaksiwad, sääl oma mõtteid kokku wõtaksiwad, et nõnda wiisi uusi teesi ja hallikaid sissetuleku suurendamiseks  otsida. «Põllumees" ilmub esialgul kuuS korda aastas, suure raamatu kujul ja maksab ainult üks rubla. Nr. 1. ilmus juba Januari kuus. - Seda numbrit kätte mõttes, rõõmustab juba lugeja ennast tema wäljaSpidise näo läbi. Ta on hää paksu paberi pääle trükitud, trükk on puhas ja selge. Pääwüärtuse annab aga igale raamatule tema sisu, mille eest ka siin wäga hästi muretsetud on. Temas leiame pääle terwituskirja mitmesugust lugemist, nagu: põllutöö mimSterium, (põllutöö ministri  A. J. Jermolowi pildiga), põllutöö kirjandusest, sõnnik kui põllupidamise hing, kariloomade tasulised omadused ja nende edendamine, metsaasjandus, põllu- ja ajatöö,  asjade wäärtus, põllumeeste seltsidest, põllutöö kohta käivamad sõnumed ja osutagem  põllutöö-kool." Kõik need kirjatükid on ühe hää põlluasjanduse edendamise püüdja ajalehele kohased. Kui kõik järgmised  numbrid nii tublid olema saamad, kui esimine nummer on, siis ei jõua meie „Põllumehe" ilmumise üle ennast rõõmustada  ja temale hääd käekäiku ja rohket osawötmist  soowida. Aga ka teiselt poolt on „Põllumehel" tubli tähendus. Ta on meie 7õa. priiuse jubeli-aasta mälestuseks asutatud,  sest „Põllumehe" elule kutsumise mõtte ärkaS jubeli aastal ja nimelt seega, et teda selle aasta mälestuseks asutada. Ta on seega ainuke mälestus meie tähtsast aastast, millel jäädaw mälestus wõib olla. Tehku siis igaüks eestlane ka omalt poolt nn palju kui ta wõib, et „Põllumees" seda olla ja oma ülesannet hästi täita wõiks. Tellitagu teda rohkesti, ta on seda wäärt! Ilu ja süda. A. Loikeut uudisjutt. Mõne Wewa pärast sai Leena Mihkel Armwcldi käest ühe kirja. See oli otsast otsani palaw armastuse kiri ja näitas teda Wäga waimustawat. Leena nägu oli otsata kuum ja tuline, kui ta kirja lahti wöttis ja lugema hakkas. Ta käed wärisefiwad, ta õhkas sügawaSti, pani wahel kirja käest ära ja luges Ma Me uuesti ja seda tegi ta meel mitu korda. Wiimaks väis ta sellega ometi walmis saanud otcwat, sest ta pani kirja kägarasse kokku ja wiskas laua pääle. Nüüd ivöttis ta ruttu sule kätte ja pidi waStust kirjutama  hakkama. Ta ei teinud seda aga ometi mitte; tema käsi wajus tagasi, sulewars  kukkus krabinal käest maha, pää wajuS Al rindade pääle ja sügaw õhkamine tuli tema rinnust kuuldawale. Wist wiimane ohkamine, õnnetuma Paulile. S 4. RsG lindas oma soodu edasi. Kare ja külm talwe Ma oli käcS, sest marsi hakkas Nääri kuu otsale jõudma. Mõõda läinud pühad oliwad Leenale küll enam piina- km rõõmu päewad olnud. Tema süda kõikus ikka meel kahe wahel ja halastus ja uhkus mõllasiwad saal teine teisega, selle üle, kumba ta pidi nüüd armastama, kas Pauli wõi Mihklit. See mõtte piinas teda ilmaarmuta ja tegi teda hirmus rahutumaks. Mihkel Armweldi armastuse kirjad oliwad sellest päewast saati, üsna iga nädalane asi olnud. Need läksiwad ikka palawamaks ja tulisemaks, aga wastust ei olnud nende ühegi pääle meel saadetud, ehk seda küll ikka tungiwamalt nõuti. Täna oli asi õige hukkas, sest praegu seisiwad Leenat kaks kirja laua paal mida postimees talle ühekorraga toonud oli! Mõlemad  oliwad ühte wäärt armastuse kirjad ja mõlemaid sai, üks teise korra, mitu korda läbi loetud. Mitu korda wõttis Leena sule kätte ja pidi wastust kirjutama hakkama säh, sääl oli jälle see küsimine, kummale? Jälle wõttis ta teise kirja kätte ja hakkas seda wecl kord lugema. See oli järgmiselt kirjutud: „Minu elu päike! Saadan siit kaugelt ja suurest linnast Sulle jälle palju termist ja hääd õnne, oma kodumaal elada. Ma olen selle üle otse ilma arwomata rõõmus, et Sinu armastus  minu waStu ikka meel muutmata seisab, mis minu elus kallim on, kui kõik muu wara. Ma tänan selle lahke kirja eest wäga. mis Sa mulle saatsid ja ma hojan seda, seda nagu oma kallimat warandust, alati enese kaasas. Ära pane aga mitte pahaks, minu kallis, kui ütlen, et Sinu kirjas ükS tume punkt seisab, millest ma mitte õiget aru saada ei wõil Mis tähendab see ütelns Sinu kirja sees: Minu sees on üks aimamine,  mis mitte hääd ei tähenda? Kas peaksin ma Sinu armastuse üle tõesti kahe wahel julgema olla? Kas peaks seda kedagi minult jõudma riisuda? Oh kulla armuke,  seda ei taha ma mitte uskuda. Aga päesta minu südant piinast ja kirjuta mulle selle üle pikemalt seletust! Tee seda õige pea, minu kallike, sest minu süda kippub piinas lõhkema l Aga minu kallike, kodusse ei wõi ma pracgus koguni mitte weel tulla, sest minu töö järg õitseb praegu üsna ilusa järje pääl. Oota aga see aasta, ehk ka pool teist, siis saan ma tagasi tulema ja siis loodan ma Sind rohkem õnnelikuks teha. Wastuse pääle ootes ja selle pääle lootes, et Sa mulle ikka ja alati truuks jääd, jään mina Sinu Paul Linde." Rahutumalt wiskas Leena kirja laua pääle, mõtles tükki aega ja wõttis siis teise kirja jälle kätte, mis nõnda käis: „ Kallis südame armuke! Jälle tulen ma oma alandama käsi kirjaga Teie ette ja palun Teid, kirjutage mulle, Isamaalt. Kuresaarest. Alkoholkoeras urm ajana. Hiljuti purjutanud paar ühe ja sellesama ameti käsitöölist kohalistes kõrtsides. Üks nendest, kes kaunis hilja kodusse tulnud, oli wist märjukest wäga palju maitsenud, nii et ta seda öösel wäljaheitma  hallanud. Wäljaheite koristanud aga käsitöölise  peremehe wäikene toa-koer ära, kes selle pääle kohe ära surnud. Perenaene (peremees on ise wäljas) arwanud nimetatud käsitöölisele, kes tema juures sellina töötab, midagi surmamai olust sisse antud olewat, nimelt et teine temaga ühes purjutaja ameti kadeduse pärast teda „tcisse ilma" saata tahtnud ja awaldanud asja lugu, kui ka oma arwamist, politseile. Sellejäreldusel sai koer politsei poolt ülesse lõigatud. Arstide otsuse järele ei olnud aga koera elu wõtja muud kedagi, kai wa' alkohol. Küll mõis siis perenaene  alkoholi pääle wihane olla. Oma koerast ilma, päülegi tema ülesse lõikamise eest 5 rub. maksetud ja siis weel mitmesugused muud pahandused!  Mõne aja eest andnud prõua S. ühe Kuresaarest Kihelkonda sõitma postipoisi X. kätte ühe paki, milles 25 rubla eest riideid sees olnud, mit ta oma mehele tahtnud saata, et poStipoiS seda ühte poodi paneks. Et aga riided kättesaamata jäänud,  siis süüdistanud prõua S. postipoissi wõõra waranduse omandamise pärast rahukohtuniku juures ja palus süüaluselt tema hääks 25 rbl. tasumist mõista. Kohtu ees seletas aga süüdlane, et ta nimetatud paki Kihelkondas ühe tundmata mehe kätte andud, kes seda edasi pidanud toimetama. Tunnistaja T. kes sell korral süüdistawaga üheS sõitis, tunnistas aga, et postipoisil see kord ühtegi pakki üheS ei olnud. Selle pääle põhjendades  mõistis rahukohtunik süüaluse kolmeks kuuks türmi ja 25 rbl. raha maksmisele prõua S. tasumiseks.