Saarlane UM Slkiildiie xniitik» Mlehl mail- ja linaarahvalt. UW Xs 39 Teisipäewal, 12. Detsembril 1895. Xll. aastakäik. maksab: Saaremaal aastas .... 1 rbl. Tv kp. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Pooles aastaS t „ 2S „ —-H> Ilmub igal tsifi-päslvcdt. „Saarlase" toimetus Ha wiiljnandmine Kurcsaarcs kaubauulitsas nr. 17. Saarlase toimetusele, Kurcsaares -4 Tähelepanemise wäärt köne on Haapsalu ülema talurahwa kohtu eesistuja  hr. Hellat 16. Nowembril s. a. nimetatud ülema talurahwa ringkonna walla kohtute üleüldisel koosolekul pidanud. Et sellel kõnel üliüldine tähendus on, ja ka Saaremaal hääde järeldustega mõjuw wöib olla, siis arwame kasulikuks, seda ka siin kohal awaldada. Hr. Hellati kõne on «Postimehe"  teate järele umbes järgmine: «Armsad ametiwennad! Juba kuuendat aastat töötan mina Teiega, talurahwa hulgast wälja walitud meestega külg küljes; Teie läbi olen ma talurahwast ise rohkem unustama  ja armastama hakkanud, kui ma seda ialgi enne mõtelda wõisin; ma olen omale palju armsaid wendasid leidnud. Aga weel mitte igal pool ei walitse sellesarnased orwamised talurahwa üle; weel olen pilkawaid tähendusi nende kohta kuulnud  seltskondades, kes oma otsust pääliskaudselt  silma puutuwate asjade järele teemad. Selle pärast tahtsin ma siin kohal Teie tähelepanemist mõne niisuguse asja poole juhtida, mis wiimasel rewideerimise käigul minule iseäranis silma puutus ja sarnaseid ülckohtusid arwamisi Teie kohta sünnitada wõib. Kõige päält näitas mulle, et walla maja ahendus mitte igal pool wallaametnikkude neste silmas küllalt selge ei ole. See maja on ju talurahwa isewalitsuse paik. Siia kogub ennast kokku kõik walla tarkus, auusus, kallismeel ja haridus; sest kõige targemad, auusamad, kallimeelelisemad ja haritumad inimesed saamad wallarahwa hulgast walla ametimeesteks walitud, kes sellest majast walla asju juhatawad. Teie olete siis walla sool ja see mõõdu-puu, mille järele terwe walla tarkust, auusust ja haridust mõõdetakse. Wõtab keegi oma arwamise kohta talurahwa üle põhjuseks niisugused taluinimesed, kes siin ehk sääl tee ääri mööda tuigcrdawad, siis pöörame sarnasele arwuStajale põlgtuscga selga; wiib tema meid aga wallamaja juurde ja juhatab saal meil silma santuse poole siis hakkab meil süda werd jooksma! Kõige esimine, mis majas igaühele silma paistab on puhtus. Puhtus on hariduse tundemärk: Kes wäljast puhas, see on ka seest puhas. Inimene näeb ainult seda, mis silma ees on. Näeb tema roppust siis on temal täis SiguS arwata, et sarnases clu-paigas igas tükis roppus walitseb. On walla-maja ropp, siis tohitakse arwata, et suurem osa walda roppuses elab, sest walla ametimehed s. o. need, kellel wallamaja kohta tegemist on, on ju walla enamuse poolest ametisse walitud, sellega siis rohkema jao wallaametnikkude meelt mööda. Suurem osa meie ringkonna walla majadest  edenewad ikka rohkem ja rohkem puh- tuseS; on juba mõned olemas (Luiste walla maja), kus sisse astuja meel rõõmu tunneb, kui süda kuuldumalt põksub: jah, siin töötawad  haritud inimesed, siin walitseb puhas maim! Aga ma juhtusin ka Mõnda matkamajasse astuma, mille ruumides sarnaseid  jälgi leida oli, mis muidu kõrtsides näha wõib; ja minu körwu tuli jutt, et hulkujad ja joodikud on ühes wallamajas oma kõlbmata elu pidada wõinud; et inimene,  kes warguse pärast nuheldud oli ja sellesama süü eest juba uuesti kohtu kätte langes, kuude kaupa walla majas walla teenri juures korterit pidanud. -- Teie wõite arwata, kudas sarnane asi walla maja walla ametimeeste auu kohta mõjub kui walus see minul kuulda oli! Siis kuulsin mina, et ühes kohas on pühapäewal põldu kokku pandud, talgud tehtud, millest ka mõned walla ameti mehed on osa wõtnud. Pühapäewa ei kässi mitte üksi Jumal pühitseda, maid seda nõuab ka haridus. Kus haridus kõrgel järjel seisab, sääl ei tehta pühapäewal mitte tööd; suures Londoni linnas näituseks jääwad raudtee rongidgi pühapäewal seisma, ja isegi söögi walmistamine kohandatakse sääl pühapäewal nii wäga, et wõõrad reisijad kergelt ilma söömata jääda wõiwad. Teised Europa rahwad, kelle hariduse järg mitte nii kõr- Kõwerad ja sirged teed. Ma tean küll, hää Marguerite, ütles zrahw, see pole mitte esi mine kord, et na selle paiga pääle lähen. Aga teie, poisid, eie kuulsite mis Marguerite ütles, pidage ndid tihedast minu kõrwal ja ärge minge nitte edewalt sügawuse äärele. Herra shandelle, Teie olete hääks ja waadate >ma kaswandikkude järele, kui ma ehk juhumiscl,  punase orgu minnes, Teist peaksin õhkuma. Tõesti, herra grahw! wastas hoowneiSter  lihtsalt. Teie ivõitc üsna rahul Zlla. Ma tean seda kindlasti! Ja nüüd ?dasi! Waatame järele, kuida herrad mustused  minu maa ja piiri pääl endid asuunud  on. Seda üteldes ratsutas grahw minema. Teised läksiwad tema järele. Mõne minuti Mrast saiwad nad metsa äärele ja pidiwad pilkamist ratsutama, sest et puud wäga tiheüad,  oliwad ja kitsas metsa-tee pea künklikuks ja kiwiscks läks. Waewaga sammusiwad hobused  ühe kaunis järsu kõrgendiku pääle ja eimalt poole tunni pärast jõudsiwad ratsa» lliknd kaljulawa pääle, mida rahwast kurati tantsn-paigaks nimetati. See oli üks puudest  paljas ruum pea weerand tunni tee läbi mõetes. Paljas kalju paistis siin silma, ja oli üksnes, sileda samla ja wäänkaswudega  kaetud, mahaarwata mõned lõhed ja sügawused, kus rammus muld kogunud ja rohud ja mitmed kirjud metsa lilled segamini sõbralikult kaswasiwad. Kolmest küljest oli kalju metsa sees; neljas seisis lahti ja siin läks kalju külg järsult ühe kitsa sügama oru poole alla, mist nende kaljude pärast nimetati seda punaseks oruks. Sammal ja wäended kaswasiwad lopsakalt üle kalda, mis mõnes kohas libamisi  alla poole läks, enne kui ta järsult alla minnes, nagu müür orupõhjani ulatas ja mana Marguerite ci olnud mitte ilma asjata selle tabara koha eest hoiatanud, sest et kerge libisemine sarnase paiga pääl pääsemata  kukkumist sügawusse ja nõnda pääsemata  hukatust sellega ühes tooma pidi. Olge siin hästi ettewaatlikud, minu lapsed, ütles grahw, oma tulist hobust waljasdcst  pidades. Jäege ligidale minu taha ja et mitte üksgi kergemeelselt kalju serwa ligi ei lähe. Palun, herra Shandclle, pange tähele. Hoowmeister kuulis sõna. Ta ratsutas tihedast poiste kõrwal, hakkas Lui ja Pierre hobuste waljastest kinni ja manitses Francoisll,  mitte sammu kaugemale kui teised ette tungida. Nüüd alles ligines grahw sügawuse serwale ja jäi mõned sammud kaldast eemal peatama. Tema noor tuline looist kartis sügawuse eest, mis ennast häkitselt  teiüa jalgade ees awas, natukene tagasi ja grahwil oli hästi tegemist, teda waigis- tada ja rahuliselt seisma panna. Hobune kuulis wiimaks osawa ratsutaja sõna, puhus aga kartlikult ninast ja waatis aralt ja metsliselt oma ümber. Solimann kardab, herra grahw, ütles hoowimeister, kuna ta mitte ilma mureta täkku tähele pani. Näitab, nagu oleks tal aimtus hädaohust olewat. Kui ma paluda tohiksin, armuline herra  ratsutage  parem mõned sammud tagasi. Ei ole wiga, ta seisab ju üsna wagusi! Siit paigast wöib wäga ilusasti kõik orgu täiesti näha ja kui ma mitte wäga ei eksi, siis oleme meie sääl lepa põesastiku taga oma mehed leidnud. Ja, jah, need samad nad on! Üks-, kaks-, neliteistkümmend inimest! Näed sa neid, Lui? Wäga hästi, isa! Ja ka seda suurt meest leian ma, kellest Marguerite rääkis. Sääl tamme kännu kõrwal istub ta ja puhastab püssi. Oh ma näen teda wäga hästi! Nähtus mis siin sügawuse kaldal nende ees ennast awas, paelustas kõikide tähelepanemist. Sügawalt ja kitsalt seisis org nende ees. Selle põhjas wahetas üks metsa-jõgi üle kaljude. Tema selget wett nähti lustiliselt üle kaljude kargawatjata kohinat mõis selgesti kuulda. Taga pool läks org katla sarnatselt laiemaks ja sääl oli see paik, kuhu mustlased oma laagri ülesse löönud oliwad. Nad, seisiwad ja istusiwad tegewuseta maas ja ei näitanud silmanähtarvalt aimawatgi, et neid kalju