Wäljamaalt. Prantsusmaalt tulnud sõnumi järele hakawad Inglise laewad juba salakaupa wedama. Üks Inglise laew olla nimelt dynamiti Bisertasse wiia tahtnud, kuid Prantsuse walitsus olla asjale jälgede pääle saanud ja tabanud laewa kinni. „Figaroft" loeme selle sündmuse üle järgmist: Prantsuse  wälimiste asjade ministeriumile on praegu teada antud, et üks Inglise laew tatsunud on dynamiti Bisfertasse wiia. Kolm paadimeest on sellejuures kinniwõetud, kui nad parajasti dynamiti laewast pääle wõtnud, et seda maale toimetada. Kui politsei pääle läinud, lastud kardetaw plahwatuse-rohi  merde. Kui asja lähemalt üle waadatud ja läbi kuulatud, leitud laewast weel umbes 20 kaSti dynamiti, midawististi  wäikestes osades maale tahetud toimetada.  Tuletorni waht, üks Itaallane, ütelnud, et tema asjast midagi ei teada. Ühe teise sõnumi järele olla ühe Saksa ohwitseri käest, kellel Prantsufemaal maakoht on, ka hulga dynamiti leitud, mida ta muidugi Prantsuse kahjuks tarwitada tahtnud. Sakslane ja Itaallane no muidugi, ega need tüli ega pahanduse asjus puududa tohi. Kuri kolmikleping küll! Wiinist. Pragas wõeti hiljuti seitse alla 20 aastat wana noort meest wangi, kes oma keskel salaseltsi asutanud ja riigi ning Valitsuse wastu töötanud. Pestist. Türgi kaubaminister on Ungria  walitsuse küsimise pääle, kas Türgi walitsus 1896 aastal Konstantinopolis maailma näitust tahab toime panna, wastanud,  et sultan selle nõuu katki on jätnud, sest et Ungria tähendatud aastal Pestis maailma näitust tahab ära pidada ja sultanil  enesel nõuu olla, rohkesti sellele näitusele  asju saata. Konstantinopolis asutawat kas 1897. ehk 1898. aastal maailmanäitus. Wastus Carl L-ardt'ile. <MOo kuulus suguwend. Sul selle korra AM Tõest sunnitud ma olen wastama; Sest Sinu kuulsus seganud on ära So psat nii, et mind ei mõistnud Sa Ei kosjas ma weel tõesti pole käinud. Sa oled seda ise luuletanud; Ei meeste õigust alanda ma püüdnud. Ei ennast sugugi ma ülendand. Ma tahan lühidelt mo saladuse Nüüd täiest Sulle üles rääkida. Et nShja wõid kui suure eksituse Mo ivasiu omas laulus teinud Sa. Mult palus kord üks noormees kätt ja südant Kes minu hinges ammu elutsend. Ma lubasin ja ts on mull siis wanound slht truudust mis ei iial.muuda end. Ja mõtle, ta mind siiski maha jättis Ja kautaS, mis mull kord mandus ta Ja selleks teda teise rikkus pettis, Cäöit lootis leida elu lõbusa. Kuid ara iial «Me Sina seda. Et sinu südant püüan liiguta! Mo sõprugi ei liiguta mu häda. Niisama külmaks saad ka jääma Sa. Nn troostita ma rändan elu-rada. Ei «MU wöi mind enam rõõmusta; Km Sinult julgen paluda meel seda: Me saladust ä' teistel räägi Sa!! Naseks-. Kus elab õnn? paisub puuS M Kewade on jälle uus. Linnul jälle laulud suus, Õöpik hõiskab lepikus. Ara ole sina waid Mwadelt, kes sõna said. Laula laule ladusaid Sachs rurbtus Wsa«maid. Hõiska, hõiska minu rind Hüppa, huika nagu lind! Argu murdku mure mind Olgu rõõm mu auu ja hind Laulan laulu ladusat Maitsen õnne magusat; Laen siis tööle rõõmuga Kuiiv on juba künnimaa! —W.— Kes see on? M»es on taewa õnne läike. Kes on selge hallikas; Kes on sciraw hele päike Ja nii julge ivaimukaS? Kes ka nägemata tungib Läbi kõige liha, luu; Mitme tundmusele sunnib. Naerule ja kurtma suu? Kes see on kes südant söödab Waimuliku mannaga, Joowastawalt tundmust joodab Taewa-riigi joogiga? KeS see on kes 'p pane mikski Alam' kõrgest seisusest. Tema ees ei seisa ükski Wahesein, laeb läbi sest? KaS sa ka ehk tunned teda Kes see on see wägimees? See on sulle ütlen süda: Närtsimata armastus! Kes on mure, torm ja sõda, Kes kui kurbtus, haledus. Kes kui kõrbe jänu, häda Kes kui haua koledus? Kes see on kes kurbtust, waewa Külmab sinu südame. Purustab so õnne-taewa Wiimse lootus' sädeme? Kes see on kes südant haawab, Leikab nüri noaga. Kes kui madu sees laamb. Imeb südant lõpmata? KeS see on kas tunned teda. Kes see hirmus koledus? See on, sulle ütleb süda: Õnnetune armastus!. I. M Möndasugust. Lueglochi koopawangid. Waremalt oli juba meie lehes sellest pikemalt jutt, et Semirachi juures olewasfe Lueglochi koopasse seitse meest selle läbi wangi sattusiwad,  et selle aja jooksul, mil nemad koopas  wiibisiwad, wesi kõrgele tõusis ja wäljatuleku  tee kinni mattis. Esimeses kirjas oli tähendatud, et koopauurijad õpetlased olnud, see tähendus ei olnud mitte õige. GraZis olla praegu kaks seltsi, kes enesele ülesandeks teinud, koopaid uurida ja läbiwaadata.  Need seltsid ei toimeta uurimist mitte aga teaduslikult, waid see on neil enam mänguasi ja nende liikmed ei ole mitte teadlased, waid suuremalt osalt käsitöölised,  kes koopa uurimisest niisama wähe teawad, kui kolmeaastane laps keerulisest algebra ülesandest. Tähendatud seltsid püüawad üksteisega kõwasti wõidelda ja mõlemal on püüdmine üksteise eest paremat suutäit äranäpata. Nii läkfiwad siis nüüdgi ka ühest seltsist 7 meest Lueglochi koopasse, ainult, et oma seltsi märki koopa kaljuseina külge kinnitada,  kuhu teine selts weel ei olnud saanud.  Nad tungifiwad koledasse koopasse, ehk nad küll teadfiwad, et koopasse jõed jooksewad, mille wesi alalise wihma pärast tõusis. Oliwad nad juba koopas, ei jätnud  nad ühte meest koopa suhu wahiks, ei pannud nad keppi püsti mette, mille abil nad aru Ms wõinud saada, et wesi ruttu tõuseb, nad ei teinud midagi, mis sarnasel korral tingimata tarwis oleks olnud, maid tõttasiwad edasi ainult, et nimepidi koopas käinud olla. Sarnasel 100 l ei olnud siis ka ime, kui neid õnnetus tabas, mille suhu nad otse meelega jooksiwad ja mille küüntest neid kaasinimeste abi ja ohwrimeel wälja päästis. Need seitse meest on nüüd üle maailma kuulsaks saanud, mitte kui mehed, kes teadusele oleks kasu toonud, maid lihtsalt oma õnnetuse läbi, mis neilt elu kippus ärawötma. Teadus ei lase ennast oskamata meeste tühjaks mängukanniks teha, waid karistab kingseppa, kui see oma liistu juurde ei jää. Waatame nüüd, kuda õnnetud koopawangid  surma suust päästeti ja mis nad oma wangipõlwe ja hirmu üle ise kõnelewad.  Möödaläinud esmaspäewal kell 5 langes wiimne purastaw laeng. Tumedalt kõlas pauk koopast wälja. Määratu suure põnewuse  ja rääkimata erutusega waatasiwad sajad inimesed koopa suu poole. Kakskümmend  igawat minutit läks mööda, nii pikkamisi, nagu oleks see aeg igawese aja pikkune olnud. Sääl tuleb koopa suuS ä kisti üks inimene nähtawale. Wägew liikumine käib rahwahulgast läbi. Pitkamifi,  kahe mehe toetusel, mangub üks lahja kuju üle hädasilla. Esimene koopawang on ometi paljude nurjaläinud katsete järele päewawalgele toodud. Uimastaw rõõmukisa  täidab õhku sadanded käed näitawad  aga, et hõiskajad rahule peaks jääma. Kes on see kondikuju, kellel silmad aukudest  wälja tungiwad, kelle hambaid sinised huuled waewalt katawad? Hiilguseta waatawad  ta silmad õhku, tema nägu on nagu sauega üle tõmmatud ja kole hirwitamine muudab ta weel hirmsamaks kui ta ju muidugi  on, alumine lõug ripub tal lödwalt alla. Keegi ei tunne seda meest. See mees on wiieteistkümne aastane realkooli õpilane Rudolph Haid; kui õitsew noormees  läks ta alla ilma, kui närtsinud manamees tuli ta säält päewawalgele. Ta pandakse kanderaami pääle, tema riided wõetakse seljast ära, kingad lõigatakse jalaS katki, talle antakse puhas pesu ja tilgutaks konjakit suhu, mida ta ahnelt alla neelabe Wiis minutit hiljem toodakse teine meeSwälja,  see on Fasching. Tema nägu on ka kollane. Ja juukseb ripuwad sasis otsa ees, aga ta kõnnib kaunis kindlalt „Hurra" hüüded täidawad õhku. Fasching wõtab rõõmsasti terwitused wastu ja ütleb ühele juurest olejatest: „Hästi on läinud!" Kui ta raami pääle pandakse, on ka tema jõud otsas. Ta pää langeb tagasi ja ta katab käega silmad kinni mis päewapaistest pimestatud  saamad. Nüüd tulewad kõik teised koopawangid üheteise järele wälja. Fölzmanni  ümber koguwad tema sõbrad kokku ja ta hüüab waljusti naerdes: „ Niisugust jahti ei ole weel olnud? Arstid tahawad Zwaieri ühe raami pääle panna, ta ei lase seda aga sündida ja ütleb: „Arwate, et ma laps olen? Ma olen terwe ja wõin üsna hästi kõndida." Kõigist palwetest hoolimata ei istu ta mitte raamile, waid läheb usinasti  telgi juurde, kus teised kolm päästetud  juba enne warjupaiga ja woodid leidnud. Nüüd alles wõib näha, kui hirmust  häwitust kahesajakuue tunnile wangipõlw  õnnetute juures teinud. Walgere tekkide alt wäljapaistwad kollased kortsus näod on koledad ivaadata. Arstid on kibedas  tegewuses, möödawad keha soojust ja weretuksumlft. Sk 20. Saarlane. 1894.