Nüüd on ta juba mitu kuud muldas olnud, kunas teda nüüd wälja peab kacwama ja jälle teise kohta maetama, aga ka mitte tema omakste keskele! Eks see muld ole ju sääl pehme küll, tema wüstnud ihule! Eks ta ju ükskord ikka jälle omakstega kokku ei saa, niisamuti ka oma armsa Eesti rahwaga! Üks armastuse töö olgu tõesti armastuse töö, mida rahuliste ja rõõmuga tehakse, aga mitte wiha ja ,vaenuga ja päälegi ühe lahkunud suguwennale hea tegemise pärast. Temale hüüdku kõik rõhutud südamega: „Hinga rahus, sa lahkunud wend!" Kui tahame siis tema kehale weel midagi armastuse tööd tehja, siis mõtelgu igaüks: „Pidage rahu isekeskis!" Ja: Ärgeriielge minu pära st!" 0. L.. „Sääl pcawad need abihüüdjad olema!" „Teie tahate seda siis tõesti, Pokamp? Noh, siis minugipoolest! Parem oleks kui meie selle iva' põlenud laewa ramba juures mitte aega ei rviidaks. Meie oleme selle läbi poole penikoormat omast kursist kõrwale tulnud ja ei saa enne poolt ööd mitte oma eesmärgile." „Olge ilma mureta Kreelei!" waStaS see käskiw hääl. „Köik minu etteivotmiscd on hcasti läinud. Meie päästame kõik, iseäranis omad sõbrad. Meid meie jälgist kaudu kätte saada on niisamma raske kui rebast metsas. „Api! Api!" hüüdis Rihter. „Teie sääl lootsikus, tulge meile api!" .Mi! Kus teie olete?" Miin!" Sel! silmapilgul purjutas üks suur purju» lsew udust läbi nende juure ja pidi neid peaaegu laua pääl üle sõitma. Rihteril läks korda, temale kätte wissatud Me otsast kinni hakata. Seega sai laud laewa juure tõmbatud. Esiteks tõsteti Rihter laewa, siis Saara, keS enne laua küljest pidi lahti päästetud saama. -Jumala pärast, see on ju Lks preili'." ütles laewa peamees. „Siin näete Kreelei, kaS see poleks häbi olnud, kui meie teda oleksime lasknud hukka minna?" Teine pomises mõned arusaamata sõnad, ei näitnud aga fiisgi mitte üsna rahul olnvat. WiiS meest oliwad ses purjulacwaS, Kik suurte habemetega ja ilusti riides, kes mitte kui laeivamchcd, ega ka kui kalamehed  ivälja ei näinud, said kui linna herrad. Peamees, keda PokampikS nimetati, sk iluS, musta habemega herra, umbes neljakümne aastane. KM oliwad püstolite ja nugadega ehitatud, ka oliwad mõned pitkad püssid laewas. ' «Missugune laew põles siin ära?" küsis Pokamp. „See oli aurulacw „Lewiathan", kes Puhwalost Tshikagosse minna tahtis," waStas Rihter. «Kuidas sündis see õnnetus?" „Petroleumi põlema hakamise läbi. Sääl oliwad 1500 petroleumi kiha laewa ruumis." ~KaS saiwad palju inimesi surma?" «Köigemähemast sada inimest, wõib olla ka enam." „Kas kapten ka?" „Tema päästis ennast laewa meestega lootsiku pääl ära." Rihter jutustas siis, kes tema ja tema seltsilane on ning küsis, kas nad neid mõlemid Sseiboigeni sadamasse, mis kõige ligemal on, wiia wõiksiwad. Musta habemega mees raputas pead ja ütles: „Ei, teie peate weel kannatama. Mull on oma põhjus, miks ma mitte Sseiboigeni minna ei wõi; ma pean, kusagile mujale minema. Pääle selle on see teile üks puhas, kui teie elu aga päästetud saab." «Jah, herra. Selle naisterahwa ja ise enese nimel tänan ma teid südame põhjast kõige palawamalt teie abi eest. Kui teie Tshikagosse tulete, siis saate tasumist.. ." «Rääkige mitte sellest! Meie ei tule ialgi enam Tshikagosse, ega taha ühtgi tasumist. Edasi, Kreelei! Pööra ümber oma tüüriga! Ikka lääne põhja wahele saare pääle!" «Kõik on malmis!" pomises Kreelei. ..Missuguse saare poole Murite teie?" küsis Rihter. „Seda saate pea nägema", oli lühike wastus. „Kas see ei oleks hea, kui teie meel ühe poole tundi siin ümber purjutate? Wõib olla, et weel mõne laewa tüki pääl mõned merehädalised on, kes külma pärast kangeks ja rammutumaks jäänud ja mitte elumärki enestest anda ei wõi. See on ometi iga inimese kohus!" „Wäga õige, armas herra! Aga meil ei ole tõesti mitte selleks aega. Kõige ülem inimeselik kohus on meil meie eneste kohta täita. Tänage Jumalat, et teie ise päästetud olete! Kui ma ei oleks mitte siin olnud, siis wõiksin ma manduda, et minu seltsilased teie pärast mitte ei oleks kinni pidanud." Üks üleüldine pomisemine nelja teiste meeste poolt tõendas, et Pokamp tõtt oli rääkinud. Rihter jäi mait. Tema süda läks raskeks. Kes oliwad need saladust täis inimesed, kellega temal siin tegemist oli? Tema ei wõinud nende imelistest, saladust täis kõnedest mitte aru saada. Tema seltsilane istus üsna mait, ühe teki sisse mässitud, mida tale musthabenik annud oli, et ta ennast seega tuule eest kaitsta wõiks. Punane kuumaw tule paistus nende selja taga jäi kord korralt ikka wähemaks, kuni ta wiimaks hoopis ärakaduS. Purjulaew  tormas külitualt ikka läänepõhja wahele. Tüürimehe Kreelei ees seifis kumpas ja ta näis udusel ööl ilma iseäranis suure waewata oma teed tundwat. Ühe tugema tunni järele WeS Pokamp: „Nüüd peame meie selle saare ligidal olema. Kesköö su juba möödas. Pange lattrnid wälja Soow Saaremaa noorte meestele, kes nüüd pea liisu alla tulewad. Armsad noored mehed! Nüüd tuleb teile pea see aeg kätte, kuS teie linna tulete, liisku wõtma ja wäetceniStuse astuma. Suurem hulk teie seast, olete enamast kurwad ja ei tahaks heameelega oma kodumaalt ega omakste keskelt lahkuda; aga mis senna parata! Neid mehi peab ju ka olema, kes oma isamaa ja rahwa eest pcamad wälja astuma ja need peawad tublid ja tcrwed olema, kes senna kõlbawad. Tänage igaüks meie Keisrid ja kiitke Tema seadust, kes teile nüüd nii lühikese teenistuse aja on määranud! Kui pea läheb see aeg mööda ja kes truu ja usin omas teenistuses on olnud, tuleb rõõmuga jälle tagasi. Pidage need laulu sõnad meeles: „Keiscr, usk ja isamaa, kui kutsuwad meid sõdima, siis astkem ette rõõmuga!" Arge siis ome silmi waua naiste moodi märjaks tehke, ega kurwa meelega teenistuse astuge, maid minge rõõmuga! Iseäranis on mull see palme teile ette panna- Teil on see pruuk, kui süda kurb on, siis peab üks rohi aitama ja see on miin! See peab siis teie aru järele kõik kurwastuse kautama ja meele rõõmsaks tegema. Seda wõtate siis nii rohkest, et mõni käpakile peab käima ja pori sees roomama. Siis kõlawad teil, omal arusaamata, need kõige ropumad laulud suus ja igaüks, kes teid selles looma olekus näeb, peab eest ära põgenema. Armsad noored mehed! Uskuge seda, et miin mitte see rohi ei ole, kcS teie kurba südameid lahutab. Kui teie need mõned päewad, mis teie linnas olete, alati täis ja rõõmsad olete, mis teete siis pärast, kui see maim teie peast lahkunud on ja kui teie juba kodumaa pinnalt üle olete astunud? Selle aja sees ei saa teie küll midagi aru, aga pärast on siis kurwastus seda suurem. Kui mitmed on nii joobnud olnud, et oma wancmatcle lahkudes „jumalaga" ei oska ütelda; kaS see on ilus! Linnas on küll palju niisugust kohti, kes teid sisse ahwatlcwad; ka on teil sell ajal palju sõpru, kes teid sisse wädawad, aga waatke ikka eneste ette, et teie mitte oma meelt ja mõistust wiinale ei ohwcrda. Tilk wiina ja klaas õlut ei tee kellegilc kurja, aga liig palju rikub teie oma õnne. See on ju teada, et teie omale raha, nii palju kui wõimalik, seltsi saate; ärge kulutage seda siis mitte siin wiina ja õlle eest ära, külap need kopikad pärast armsad oleksiwad! siis on küll kahju, aga wäga hilja! Tehke siis seda ja ärge jooge endid täis wiina, kust üks õnnetu elu tuleb! O. Isamaalt. Kuresaarest. Teadaandmine Kuresaare postija  telegrahwi kontorist nende kirjade üle, mis on tagasi tulnud. Nüüd tuleb jälle see igaw aeg meile kätte, kus wciinad hakawad postide üle sõitmist takistama. -Juba mitu korda oleme pidanud neid päewa hiljem kätte saama. Kuresaare Saksakeelne leht kurdab igal nädalal selle nuga üle ja vrwab, et seda takistust poleks nüüd mitte tarwis olewad, sest et wäinas wäike aurulacw „Sirius" on, keS hõlpsamine üle tuua wõikS, kunas nüüd ikka meel wäikeste paatidega posti hiljendakse. Sääl walitseb ikka see wigadus, et kaubad lacwa omaniku ja ülema walitsuse wahel kokku ei lepi! Küll on kahju asi, et see nõnda olemas on! Kihelkonnalt. Naised on kanged joojad! Jah, on küll hull asi, sest sääl tahawad naised wiina joomisega meeste ette minna. Ühe pühapäew waatsin ma üsna magusi tüki aega päält, nii et mull naer pääle tikkus, neid nähes. On nemad kirikust wälja tulnud, siis ruttamad kohe kõrtsi wiinale; esiteks küsiwad paar naist pool korter haawalt, aga pärast kortriga. Wiimaks jääwad nad nii joobnuks, et enam jalal ei seisa Kõrtsimees palub neid, et nad muist teiseks korraks AA 43, S a a r la ne, 189 a Missu^une Kus kohta saadetud? Kellele? Mispärast tagasi tulnud? Liht.kiri Arensburg. Si ole leitud Saempfe. Julie Seiner. „ R, Brulbaum. Äeneralin Saksamaale, Hafenwinkcl. Dakotha, Heinrich Dubert. Jngliscmaalc, J. JürgenZ. „ L. Hermann» son.