Saarlane AleSldiiik politilill ajsleht m>»i- ja liiiNtir>ihltitlle H SV Neljapäewäl, 18. Detsembril 1897. XIV aastakäik. maksab: Postiga saadetud aaStaS. 2 „ „ PooleS aastas .... 1 „ 23 „ Ilmub igal tsistpcio»V«»r. Walla waeste Üle kirjutatakse „Postimehes": Meie Õnnistegija ütleb: „Mis teie ial ühele nendesinaste minu wähemate wendade seast olete teinud, seda olete minule teinud". Kas need Õnnistegija sõnad ei peaks igaühte,  kes ristiinimene tahab ja püüab olla, waeste eest hoolt kandma ajama. Mõteldagu  weel, kui waene ja wilets sagedasti waeste seisukord on. Kui meie, kes meie terwcd ja õnnelikud oleme, seda oma elujärjega  wõrdleme, siis tuleb õhkamine üle huulte: Issand hoia ikka termist! Ka mitmed  wacSte seast on enne mitmesuguste elukutsete ja ülesannete täitjad olnud, aga terwise kadumisega peawad nad omast ametist,  kõiksugustest ilmasüüta elulöbuStuStest lahti ütlema ja neil ei jää muud üle, kui päästjat surmatundi oodata. Aga see'p see on kus ootawad nad seda ja kus antakse neile nii kaua tarwilist ülespidamist  ja ulualust. Mitmed leiawad seda oma laste juures. Kui need kristlikud on, siis püüawad nad igal wiisil oma õnnetu isa ehk ema waewalist seisukorda kergitada. Teised, kellel lapsi, sagedasti ka sarnased kallimeelelisi sugulasi ei ole need lähemad  walla -vaestemajasse. Rõõmuga loeb igaüks awalikust ajalehest, kui sinna kirjutatud  on, et sääl wõi sääl, see wald ehk mõisaherra waestemaja pääle tugema summa on kulutanud, nagu hiljuti Wanamõisa paron Läänemaal. See on suurem ja kõige parem tunnistus, et rahwa wõi selle inimese süda haritud on ja auukartusega oma Õnnistegija  käsku ja soowi mäletab. Asi ei ole aga igakord mitte nii. Kurblikkusid nähtusi waeste eest hoolekandmises tuleb elus sagedasti  ja küllalt ette, nii hästi üksikute perekondade, kui ka terwete -valdade juures. kohas -valdades on küll waestemaja,  aga peab tunnistama, paljalt nimepidi.  Igaüks karske südamega inimene jälestab  siin sisse astuda, aga waestele aitab, hää küll. Wolimehed istuwad hommikust õhtuni küll koos, aga ometi jäetakse waesed silmade -vahele- Oh mõtelge, waesed on Waenulised kosilased. 2. Z. A. Wcltmann i jutustus. Ühel ilusal ncljapäewal pärast lõunat istus jällegi Alma rohu kingul ja kudus sukka. Sukk mida ta kudus, oli sülle langenud  ja neitsi mõtted käisiwad Lillewälja poole, sest Eduardi ei olnud ta enam paaril päewal näinud. Linnud laulsiwad lusti lugusid kase oksades. Almale tuliwad ka õrna soolise lauliku Elise Auni laulu salmiks  meelde ja ta laulis seda tasase ja õrna häälega: „Kui ma kõnnin metsa serwal Jgawuses üksinda. Tema kuju minu kõrwsl Sammub wait ja sõnata, Nagu tahaks seltsiks olla. Nagu tummalt ütelda: Kannata! mis ka wõib tulla Usu, looda, armasta! —" Km Alma laulu oli lõpetanud, astuS kirjutaja Kuldkepp auupaklikult kübarat kergitades  Alma juurde ja istus tema kõrwale muru künkale maha. KaS teate Alma, mida ma praegu jällegi mõtlen? hakkas Arnold juttu alustades.  Kudas mina Teie mõtteid wõin ära tunda? lausus Alma, ilma et temast suuremat  oleks tähele pannud. Kallis Almaks, kõneles Arnold siis, «matke, kui ma lillesid näen õitsewat ehk lindusid okste pääl waatlen, siis tuleb mu meelde see mõte, et inimesed peawad armastama. Härra Kuldkepp, ütelge mulle, mis on aga armastus? küsis Alma pilgates. Armastus on see, kui kaks hinge teine teist püüawad õnneliseks teha, lähedalt kui nad teine teist armastawad. Alma naeris salalikult. Siis nihutas Arnold ennast Alma ette põlweli! Ma armastan Teid ammugi Almake, ja panen oma soowi weel kord Teie ette, et Teie ka mind armastaks! Mis siis ka peaks saama, kui ma Teid armastaks? küsis Alma sala naerul. Meie armastaksime siis teine teist ja oleksime õnnelikud! Alma ei wastanud midagi. Kas lubate mind armastada kallis Alma ja mulle abikaasaks tulla? Kas mõistate, et jätke mind ometegi ükskord rahule ma ei wõi Teid armastada  ega ka Teie abikaasaks saada! Kas Teie siis tõesti minu palwe kõrwale lükake? - Seda olen ma Teile ammugi juba ütelnud! Oh, kiwisüdameline Alma! Sa saad seda kahetsema Sa oled mind oma wastusega üritanud küll ma Sinu Eduardiga toime saan kannata Sa üle kohtune neiu! Alma ei kuulnud neid sõnu enam, ta oli juba toa poole ära jooksnud. IV. Rõõmu kurwastust sul ikka Millegist peab olema. Muidu päiwi õnnelikka Jal näha sa ei saa. Oli ilus soe jaanipäewane ilm. Kaasiku koolimaja oli täna ilusasti ära ehitud, täna pidi sääl laulukontserti antama ja näitemängu  mängitama . . . Üle jõe purde astus üks noormees koolimaja  poole. Mis siis on, kui ma sisse kukun, mõtles ta iseeneses, kui ta parde kesk kohale oli jõudnud, siis on kõik otsas! Ta naeris mähe ja sammus jälle edasi. Inimene wõib aga ilmas küll kuri olla, sõitles ta iseeneses. Mis himu on mul neid taga kiusata, ma wõiks ,laska neid ilusasti paari minna, ma ise elan ka hästi ja asi on kõik ilus. Aga ei ma tean, et wana koolipappal raha on ja kui ma Alma enesele saan, siis wõidan ma Alma kõrwal hää näpu täie seda wa „nodi," see on see asi, mida ma nõnda hirmsasti armastan. Minu ainus tingimine  on Alma peab minu olema tulgu sääl juurdes mis tuleb! Kui Eduard Almat rahule ei jätta, siis tahan ma teda poisikest õpetada! Aga ettewaatamist on selleks hästi tarwis! . . . Nii mõtles see noormees, kes keegi muu ei olnud, kui kirjutaja Arnold Kuldkepp. Pidu oli wäga lõbus. Rahwast oli palju osawõtma tulnud. Pääls pidu algas tantS Almale oli tantsu ja ringmängude aja tellimise kuulutus 1898 aastaks. „Bssrlsns" ilmub 1838 aastal korralikult üks kord nädalas ja toob rotikssti sõnumil! Baavömaalt  ja tslitsamsill sõnumil! kaugemalt lssmsalt ja väljamaalt. „Bsarlsns" toob pääle sell- weel igas numbris öpstlikka jutitkirjasiö, tuumsksill mõttotorasill,  münässugust (enamisli teadusliku sisuga), ilusaili Isulusill, naljstilkasiü, tululikka juhatusi,  aegajalt ka mitme suguseid Mõistatusi ja ülosaniieili. „Basrlano" veab oma sihiks, rahwa elu edendada awitada, ja räägib sellepärast oma juhtkirjades asju läbi, mis lugejale igapäewase- "elus juhatust ja õpetust annawad. ,saarlane" püüab iseäranis ka rahwa seaö voorusele ieed owada ja kõigesuguste rahwa sekka tekkinud halbtuste kaotamiseks südisti tegew olla. Ka rahwuslisies küsimistes ei taha „Soarlane" waikida, maih saab ka siin rahwa, nimelt Saare rahwa maimu õige rahwuslisc seisukoha tundmisele äratama. >,Bsgslsnv" paneb rõhku ka Eesti kirjanduse edenemise pääle ja toob testoiä ja erapooletumalt! arvustusi biuema Eesii kirjanduse üle, kus juures ka toimetusele saadetud raamatud laiemat läbiwaatmist  leiawad. „Bssrlgns" tahab üleüldse kõigis asjus kristlikkus maimus ja selles meeles töötada, mis Eesti rahwale kohane on. „Bsarlsns" maksab: maa-postiga saates ehk toimetusest ise äratuaes aastas > rbl. 88 kop., poolesaastas l rbl.; kroonuposliga saates aastas 2 rbl., pooles aastas I rbl. 28 kop. Kes 10 lehte tellib, saab ühe ilma hinnata, ehk 10»/o lehtede hinnast. WL" IKW aastal saab iga tellija ilma Klnnsts kasssnõeks „Bssrlssts Kalendri ILBL a.si toimetas Kuresaares, Kaubauulisas, nr. 17.