Postimees Rr. 208. Esmaspäewal 20. septembril 1899. Hletjaskümneskotmas aastakäik. Tuleb iga päew wälja, üksnes mitte lüh apäewadel, suurtel pühadel ega kroonupühadel. Zgal nädatit itmuö eralisa. Toimetuse adress: toimetusel? Jurjewis' Wene keeli: Kl, rss. mees", lOpkesi. i vs. Toimetaja kõnetund: linna Raekojas, lehe talituses  kell I—2 l. „Postimehe" talitus ja trükikoda, kus ka muid rük.itöösid toimetatakse, on Jurjewis linna raekojas nsleminet Suure Turu i ookt. Tallinnas on abitali! tus Harju wärawas, Tesloni majas; Wiljandis abimlitus.  Lossi uul., Ellrichü majas, A. Tõllajepp'a raanlatukauplus. Narwas abitalitus, Maksal! uul. Leinbaumi majas. Tellimise hind on: Po?:iga 12 knu vääle 5 r. k., postita 12 kuu pä.ile tr .. . Ir. K 5 k., . 11 „ „ Sr. 70 w .. ir. 30 „ 10 .. „ »r. Z 5 o „ ..3 r. 8.5 . S „ „ Sr. 3 .. ~ zx. 15 k., 3 .. 2r. 70 7 „ „ 3r. 05 „ 7 „ 2r. S 5 0 ~ .. 2r. 60 , 6 2r. 5 . 2r. 20 t,. „ 5 , „ Ir. 70 1 .. .. Ir.Sl k. . 1 . ..1 r. 35 3 .. ~1 r. 35 .5, „ 3 „ „ Ir. 2 „ „ —r. «5 k,, . 2 „ —r. 75 1 „ « —r. 50 . 1 .. „ —r. Väljamaale 2 korda uädalis saates 6 rbl., iga piea? saates 1') rbl. Üksik nummer 3 kop. Kuulutustepetit-rida b kop., lehe eesotsas 20 k. Kell 11 e. !. ülesantud kuulutused wöiwad wee selsamal päewal ilmuda. Tellida wõib ainult iga kuu 1. päer-ast alates. Adressi muutmise eest tuleb 10 kop. maksta ja wana adress ülesanda. Saamata  jäänud numbrid saadab lehe talitus ainult siis maksuta järele, kui nende tellimine 14 päewa jooksu! pärast numbri ilmumist postile on pandud. Joodikute päästmisest ja joomakatku tõrjumisest. li. M isp ärast on joodikute päästmine nii raske? Siiamaani on joodikute päästmiseks  wäga maha tehtud ja nimelt sellepärast, et see töö nii wäga raske on. Ta on raskem, kui haigete rawitsemine haigemajades, raskem kui ülekätte läinud laste kaswatamine,  raskem ka kui rahwa eksinud tütane päästmine Magdalenumis. ' Mispärast aga on siis joodikute päästmine nii raske? 1) Sellepärast, et nende haigus nii mäga mitmesugune on. Alkohol rikub kõige esmalt ihulikku terwist. Kõigepäält jääb sisekond haigeks, siis maks, põrn, rahud, wiimaks tuleb weetõbi. Süda läheb raswa ja wõib rabanduse kätte lõhkeda; öhukõri ja kops saawad rikutud. Silmad, kuulmine, ihunahk jääwad haigeks. Et kõik keha haiguse mõju all seisab, sellepärast ei jõua joodik ka mitte külgehakkawatele haigustele wastu paana. Iseäranis koolera kätte sureb kõige rohkem joodikuid. Siis rikub ka alkohol ergud, pääaju  ja seljaüdi ära. Suur jagu joodikutest ehk nende lastest jääwad waimuhaigeks ja lähemad hulluks. Ja sääl ei ole wahet, kas keegi selge!  piiritust, napsi wõi õlut ja kallist weini joob. 2) Joodikute kombelik elu läheb ikka järk järgult pahemaks ja pahemaks.  Kui nende meelespidamine, mõtlemine, arusaamine, otsustamine, tahtmine püäaju haigusest ikka nõrgemaks  ja Maitsemaks muutub, siis ei ole imeks panna, et nad oma ametis ja töös laisaks lähemad ja et nende kätle ühtegi asja uskuda ei wõi, et nad ülematele wastu panemad, et nad teenistuses kõlbmatad  on, kodus riidlejad ja rahutud,  nõrgad ja kõige selle juures toored. 6. käsu wastu eksiwad joodiku kõige sagedamini, usaldamata  on mees naese ja uaeue mehe wastu. Ja Maletamine on neil enamasti wäga selge. 3) Kui lugu nii on, siis ei wõi ka majapidamine korda minna. Joodiku wara ei kaswa. Joodik ei saa rikkaks, sest joomine ou töötegemise  ja kokkuhoidmise waenlane. 4) Hirmus on joodikute lugu ka sellepärast, et lapsed joomisehimu ja wanemate käest pärimad. Joodikute lastel — olgu wanemad õlle, wiina ehk napsi joojad on sage- dasti trambid, langetõbi, nemad on rumalamad ja ka ihu hoolest nõrgemad kui teised inimesed 'ja saawad ka joodikuteks. . 5) Joodikute arm on wäga suur. Jnglisemaal armatakse 145 inimese pääle üks joodik. Saksamaal arwntakse  neid enam olewat, aga ka selle aru järele oleks Eesti- ja põhjapoolsel  Liiwimaal umbes 9 kuni 10 tuhat joodikut. See arm on linnade kohta liig wäike; sest Jnglisemaal armatakse läbistikku üle kõigi linnade ja üle terme maa 145 inimese pääle 1 joodik. Mida suurem joodikute arm, seda raskem on neid muidugi päästa, sest seda suurem peab ka päästjate arw ja seda rohkem päästmise  abinõuusid olema. 6) Raske on päästmine ka sellepärast,  et selle töö juures palju wastalisi on. Kõrtsipidajad ja omanikud,  wiina ja õlle müüjad, wiina ja õllepruulid, maapidajad, kes kartulid  müüwad, ja palju töötegijaid., kes selle töö juures tegewad, on enamasti karskuse asja wastased, sest suur hulk neist jääks korraga ilma teenistuseta, kui kõik joodikud, ehk pool osa ehk ka kolmas jagu just karsklaseks saaksiwad. Sellepärast  ei ole loota, et õlle ja wiina hallikad kuiwaks jääwad. 7) Mis meie tööd takistab, on ka rahwa keskel walitsewad eksiarwamised.  Rahwa hääl on mitmes kohas joodikute poolt. Wähe on neid inimesi, kes awalikka häbimajasid  hääks kiidaksiwad, ehk mõned  paraku küll arwawad, ilma nendeta ei saadawat mitte läbi, aga üleliiga joomist näeme meie igal pool, haritud ja harimata inimeste juures, rikaste ja waeste seas seda arwatakse aga hää, kombeliku, ja lubatud olewat. Et liig joomine  patt on, seda mõistawad wähe inimesi. Joomise ja joodikute üle naerdakse, tehtakse nalja, aga neid ei põlata ega wihata miile, nagu see õige ja tarwis oleks. Kus. ial wõimalik ehk ka wõimatu on, wöetakse  õlle ja wiinaklaas kätte, et ennast rõõmustada ehk trööstida. Ristimise juures, pulma ja matuse päewal, pühapäewal, kolmandal pühal,  töö hakatusel ja lõpetusel, wana aasta lõpul, uue aasta hakatusel,  lahkumise ja jällenägemise juures, sündimise, risti- ja nimepäewal  joodakse. Sellepärast kaswawad  kõrtsid ja trahterid kui seened  maast, aga kohwi- ja theemaja ei taha keegi käima seada ja üksikud karskuseseltsi majad ei suuda endid mitte ise ilma abita ülewal pidada. 8) Meie päiwil nõutakse haritud ja harimata inimeste käest tihti liig palju ja rasket tööd. Sagedasti wäsitab neid töö ära; et aga oma tööd lõpetada, tahawad nad oma ihu karastada. Kõige parem rohi nende arust on siis petja wiin. 9) Kui nüüd asjalugu nõnda on, siis oleks wäga hää ja tarwilik, kui riigiseadus kõiki neid waljuma nuhtluse  alla paneks, kes joobnud olekus ümber täiwad, et rahwas sellest aru saaks, kuidas liigjoomine mitte lubatud  ei ole, waid ülekohtune ja nuhtluse wäärt asi on, aga pandakse kurjategijatel, kui nad joobnud olekus  oma kurjategu talitanud, wähemat  nuhtlust pääle. See on terwes maailmas nõnda. Ainult Inglismaal  on teadawasti uus seadus walmistatud, mille järel neid, keda korda joobnud olekus on nähtud, eestkostjate ülewaatuse alla pandakse. Meie loodame igatsusega ja põnewusega,  et monopol meile paranemist  toob. Eelminewad üheksa punkti näitawad meile siis, mispärast  joodikute päästmine nii raske on. Lühidalt kvlkuwõetud  sellepärast,  et joodikute ihu- ja waimubaigused  ja nõtrused wäga mitmesugused  on, et mõned joomise himu wanemate poolt pärinud on, et joodikute päästmise töö juures wäga palju waenlasi on ja et liiga joomist n nuhelda. R. W. Wõitlus Rooma pärast. Ketis Z>astn'i ajalooline romaan. Ümberpannud J. Itwes. Wiiesraamat. 69 Witigis tundis, palju mõjusamaks wanamehe nõudmine  selle ohwri tõttu oli läinud. Ja selle tundmusega, et wastupanemine palju raskem, pööris ta telki tagasi. Ja Hildebrand tarwitas seda meele olu. Ta läks õhtu Teejaga üheskoos kuninga telki. Waikides, käsi käes iStusimad abielurahwas sängis. Nende ees laua pääl seisis must kruus ja selle kõrwal ohukiwi  moodi kuldkarbikene sinise lindiga. Wäike Rooma prongslamp  andis ainult tumedat walgust. Kui Hildebrand kuningale kätt andis, waatas see temale  näkku. Otsekohe nägi ta, et Hildebrand selle kindla nõuuga oli tulnud, oma mõtet nüüd iga tahes läbi wiia. Kõik koosolejad waikisiwad ja näisiwad tulema hingewõitluse  mõju ju ette tundwat. „ Emand Rautgundis, algas Manamees mul on kuningaga raske asja pärast kõnelemist. Te ehk ei taha seda kuulata." Raesterahwas tõusis üles, aga ta ei asunud minema. Ta jättis parema käe abikaasa kätte ning pani tasa ta õlale pahema. „Kõuele aga pääle, Hildebrand, mina olen ta naene ja nõuan sest raskusest poolt enesele." „Emand", ütles manamees meel kord. „Lase ta jääda! ütles kuningas kas sa talle oma mõtteid suu sisse ütlemast kardad?" „Ei karda! ja kui ma ka mõnele jumalale suu sisse peaksin ütlema, Gooti rahwas on mul enamaks kui sina ma teeksin seda ilma kartuseta. Tea siis" „Kuida? sa tahad? Ole ta wastu hellam!" ütles Witigis ja pani käe oma abikaasa ümber. Aga Rautgundis waatis talle suurte silmadega kindlasti  otsa: ~Witigis, ma tean kõik. Kui ma eila õhtu laagrit mööda pimedas kõndisin, kuulsin ma, kuida wäemched wahitulede ümber sind laitsiwad ja seda manameest taewasse tõstsiwad. Ma kuulatasin ja kuulsin kõik, mis tema nõuab ja mis sina ei luba." „Ja sa ei ole mulle midagi ütelnud?" „Ei ole ka tarmis. Ma tean ju, et sa oma naest minema ei kihuta! Ei krooni ega ka selle imeilusa tüdruku pärast. Kes tahab meid lahutada? Lase manameest ähwardada, ma tean ometi, üksgi täht ei seisa taewas kindlamini, kui mina su südames." Manamees tõmbas otsaesise kortsu: „Mitte sinuga ei ole mul tarwis õiendada. Witigis, ma küsin sult Teeja juuresolekul sa tead, kuida lood on. Ilma Rawennata oleme meie kadunud. Nawenna annab sulle ainult Matasunta käsi. Kas sa tahad sest käest kinni hakata wõi mitte?" Siis kargas Witigis üles: „Jah, meie waenlastel on õigus! Meie oleme barbarlased! Siin selle südameta wanamehs ees seisab naene, kelle ustawuse wastu keegi ei saa, siin seisab meie tapetud lapse põrm, ja tema tahab meest selle naese ja selle lapse juurest ära muude abielusse sundida. Ei, ei ilmasgi!" „Tunni aja pärast oliwad terwe wäe asemikud ju su telki tulemas, ütles rauk. Nad tahtsiwad seda, mis ma nõuan, sundusega wõtta. Ainult waewaga sain ma nad tagasi saata." „Tulgu nad! hüüdis Witigis nad wõiwad ainult  krooni wõtta, mitte aga mu naest." „Kes krooni kannab, on rahwa päralt ja mitte enam iseenese päralt." Siis wõttis Witigis krooni ja pani tema Hildebrandi ette laua pääle: „Weel kord, wiimast korda, annan ma teile krooni tagasi. Mina ei ole teda ihaldanud, seda teab Jumal. Ta ei ole mulle midagi muud andnud, kui selle tuha kruusi. Wõtke ta tagasi laske kuningas olla, kes tahab, ja Malasuntat kosida." Aga Hildebrand raputas pääd. „Sa tead, sellest tuleb ainult hukatus. Juba nüüd on meid kolm erakonda. Paljud ei wõtaks Arahadi ialgi wastu. Sina üksi oled, kes weel kõik koos peab. Lahkud stna, siis oleme me nagu lahti päästetud kubu hagu, mis Belisar ilma waewata katki murrab. Kas sa seda tahad?" „Emand Rautgundis, kas sa ei wõi ennast ohwerdada oma rahwa hüäks?" ütles Teeja lähemale astudes. „Ka sina, suuremeelne Teeja, oled mu wastu? kas see sinu sõprus on?" „Rautgundis, ütle 5 see rahulikult ma auustan sind enam kui kõiki teisi naisi, selle pärast nõuan ma su käest ka suurt asja." Hildebrand aga algas: „Sa oled selle rahwa kuninganna. Ma tean ühest kuningannast, kes sel ajal elas, kui meie esiwanemad alles paganad oliwad. Nälg ja taud waewasiwad ta rahwast. Ta mõõgad ei toonud wõitu. Jumalad oliwad wihased gootlaste pääle. Siis küsis Swanhild metsa tammede ja merewoogude käest nõuu ja nad kohisesiwad wastu: Kui Swanhild sureb, siis elawad gootlased. Kui Swanhild elab, siis sureb ta rahwas." Ja Swanhild ei pistnud enam jalgagi koju. Ta tänas jumalaid ja kargas merde. Aga see oli paganaaeg." Rautgundis oli liigutatud. „Ma armastan oma rahwast, ütles ta ja sest saadik kui Atalwinist ainult see juuksetutt järel, ta näitas  karbikese poole arwan ma, et ma elu oma rahwa eest annaksin. Jah, surra tahan ma, hüüdis ta aga elada ja seda oma südame meest teise kaenlas näha ei." ~ Teise kaenlas! hüüdis Witigis kuida sa nii kõneled! Kas sa siis ei tea, kuida see piinatud süda ainult sinu tarwis tuksub? Kas sa siis ei ole tundnud, siin selle põrmu juures ka weel mitte, kuida meie südamed igawesti ühendatud on? Mis olen mina ilma sinu armastuseta? Kiskuge mul süda rinnust wälja ja pange mul uus asemele, siis wahest jätan ma selle naese. Jah, tõesti, ütles ta meestele teie ei tea, mis te teete. Teie ei tea, et minu armastus selle naese wastu ja selle naese armastus minu wastu waesest Witigisest kõige parem osa on. Tema on minu hää täht. Teie ei rea, et kui teil minust midagi meeldib, teie temale  tänu wölgu olete. Tema püüle mõtlen mina lahingu käras, ja tema pilt kosutab mu käewart. Tema pääle mõtlen ma, tema selge ja rahulise hinge ja ta laitmata ustawuse pääle, kui tarwis on nõuukogus kõige paremat mõtet leida. See naene on minu elu hing, wõtke ta ära, ja teie kuningas on ainult weel õnnetu ja jõuetu wari." Ja kirgiiselt tõmbas ta Rautgundise kaissu. See imestas ja ehmatas. Teistest lehtedest Wiljandi Eesti Põllum. Seltsi tä näivusest näitusest kõneledes tähendab „Sakala," et näituse  kord, minewikuga wõrreldes, koguni  parem olnud. Iseäranis auuhinnamõistmine  ja wäljaandmine ol- nud kõigiti hää, nii et waatajad ja näitajad mõistmisega täiesti rahul olnud. Leht arwab, et kui näituse korra eest katsutakse hoolitseda, siis Wiljandi näitus peagi suurel mõõdul  wõib Laswada. Seesama leht kurdab Wiljandi woorimeeste üle. Need nöörida rahwast,  sest nad wvtta hommiku kella 5 ajal waksalisse sõidu eest 50 kop. kuni 1 rbl., taks olla waksalisse sõidu eest 20 kop. ja säält linna 35 kop., kuna ööse kella 12 kuni hom. kella 5 kahekordne hind on. Ööseti ei olla woorimehi ühtainustgi uulitsalt  saada, et neid hädakorral tarwitada.  Kroonu wiinapoodide asutamise asjas teatab „Prib. Listok" „Rishsk. Westniku" ja „Olewiku" sõnumite õiendamiseks, et aktsiisi-walitsusel, nagu lehele teatatud,  wiinapoodide awamije paikadest maakondades mitte puudust ei ole; aga aktsiisi-walitsus cl püüdwat mitte wiinapoodide arwu rohkeks teha, waid just joowastawate jookide müügikohte mahendada. Kõrtsidele antawat ainult neis kohtades wiina kommisjvni pääle, kus kroonu pood rahwa nõudmist wiina muretsemises ei suuda täita. Nähtawasti wäheneb  sel kombel wiinamüügi kohte õige rohkesti, aga ka õllepoodide hulka ci jäetawat monopoli tulekul . endiseks. Riias, kus praegu umbes 500 õllepoodi, jääwat monopoli ajal 100 wäljamüümise- ja 50 seesjoomise-öllepoodi  alles. Säülsed suured õllewabrikandid olla mures, ning mõtlewat aktsiisi-walitsuse otsuse pääle kaebtust tõsta.