Saarlane lk l il. Teislpäewal, 13. Mail 1893. IX. aastakiitt. maksab: Saaremaal aastas. . . . l rbl. 80 kp. Saaremaal pooles aastas l „ „ Pooles aastas l „ 28 „ Ilmub igal toisipÄSAvcrt. KnrcsaarcS kaubamllitsaö nr. 17. Saarlase toimetusele, Kuresaarcs. Kuulutuse rida ehk selle ruum UU Klciildiiie Politiks lljoleht maa- ja liaaarahmale UM Hoiu-laenu kassad Liiwi kubermangus.  „Liiwimaa Kubermangu Zeitungis" on järgmine sõnum ära trükitud: Riigiwalitsuse asutuste hulgas, kelle eesmärk rahwa elu korda tõsta ja kindlamaks teha, on ka hulk hoiu kassast posti ja post-telegrahwi kunturite juures. Nende kassade eesmärk on silmanähtaw waeste inimestele wõimalikuks  teha kehwa aja tarwis raha kopikut korjata selle täie lootusega, et see kopik mitte kaduma ei lähe ja kindlas kohas seisab. Kõige wähem sissemaks, mis kassadesse wastu wõetud saab, on nii wäikene, kõigest 25 kop., et iga üks waene inimene wõib neist kassadest osa wõtta. Tagawara korjamist on aga kõige rohkem meie talurahwa seisusele tarwis, kelle hea elukord rohkem kui kõigel teistel rahwa seisustel mitmesuguste juhtumistega ühendatud  on. Kahju aga, et talurahwas wäga wähe nende kassade kasutoomisest aru saamad  ja neist wähe osa wõtawad. On tarwis ainult alustust teha ja kassa liige hakkab juba ise katsuma esimese maksule teist, kolmandat juure teha ja n. ed. Nägemata wiisil koguwad kokku rublad kümned ja wõib ka olla et sajad rublad, ja mõistlik peremees on kinnitud wõitlemise tarwis õnnetuste waSta, mis tema pääle maha langeda wõiwad. See kindluse tundmus rõõmustab teda, ta püüab tahtmata  kõigest jõust oma wäikcst warandust suurendada, hoiab ennast kasutoomata kulude eest ja ei joo ära, nagu enne, iga kopikat, mis tema taskus aga liigub. Wilja puudus, loomade langemine, tulekahju  ei ole juba enam tema meelest nõnda hirmus, kuna need õnnetused aga, olgu nad kui wäikesed ühes enesega talumehele waranduse hüwitamist ja waesust toomad, millest tall jällegi üles ajada ilma teiste abita wäga raske on. Aga mitte üksi talumehele, põluharijale ei ole seda tagawara  korjamist tarwis, maid ka üleüldse igale ühele, kes ennast oma käte tööst toidab.  Päewalisel, wabriku töölisel, käsi töölisel, sellil on wõimalik töö puuduse ajal kui koht kautatud on oma perega kokku korjatud tagawara abil rasket aega ära elada. Muidugi mõista niisuguste korjetawa  tagawara hoidjad wõiwad ainult Riigi asutused olla ja niisugused on ka hoiu kassad postkunturite ja nende jauSkondade  juures. Ja kui käepäraline kõigile see kokku puutumine on: posti ja telegrahwiga  on igal ühel toimetust. Linna ja alswite elanikudest ei maksa siin rääkida, nende tarwis on kassa alati lahti, aga ka talurahwal, kes kaugemates külades elamad, on wäga kerge omad sissemaksud walla walitsuste läbi ära saata, kellel ikka postiga tegemist on. Niisuguste kassade arw kaswab kord korralt ikka suuremaks, nõnda on 1. Küünla kuust saadik selle aasta hoiu kassad ka Saaremaal Kihelkonna  ja Orisaare post - telegrahwi jauskondade juures asutatud. Mida jõudsamine  asutatud kassad tööd tegema saamad  seda rohkem saab neid weel juure asutatud. On waja ainult soowida, et Liiwi kubermangu rahwas rutemast selle arusaamisele tuleksid, km kasulikud Riigi hoiu kassad rahwale on. Ülemal tähendatud kutümuse läbi kohalise  rahwale hoiu kassade >imamist saaremaal  teada andes, on kman-nangu waiitsus  tarwiliseks arwanud ka üleüldiselt Liiwi kubermangus olewate post telegrahwi hoiu kassade nimekirja teada anda: 1) Walk, 2) Wönnu, 3) Wöru, 4) Wolmar, 5) Tartu, 6) Lemsal, 7) Pärnu 8) Riia postikuntor, 9) Riia 1. linna postikuntur, 10) Riia 2. linna postikuntur, 11) Riia 3. linna postikuntur, 12) Lomeskalu, 13) Wiljandi, 14) Ruen, 15) Mustwe alew, 16) Schtokmannshof, 17) Marienburg, 18) Alt Schwanenburg, 19) Kwellenstein, 20) Smilten, 21) Kihelkond, 22) Orisaar. Emeliine Mayres. L Kirjutanud Karl Loikeii< „See on küll nõnda wõimalik, ja annaks Jumal, et see nõnda oleks, „ütles wanake, „aga kes wõib seda tõendada, et nemad siiski ei tule? Ja kui ka just merine Pentsaloona ise meie waese maja mähe wäärtuse pärast meie pääle tungima ei haka, siiski wõib mäga hõpjalt mõni tema werejänulistest meestest siia juhtuda, ja niipea, kui meie waikese maja ilu neile silma on hakanud, on rööwimine, tapmine ja põletamine lahti!" See armumine on küll õige," ütles Juulius, „ka mina olen selle pääle mõtelnud,  aga ka ennast selle wastu malmistanud. Kui nüüd mitte korraga rohkem rööwlid meie pääle ei tule, kui wiis ehk kuus meest, siis wõime nendega mäga hõlpsasti malmis saada." Walmis saada? Kuidas nõnda?" hüüdis wanake. Jah ema, wiie ehk kuue mehega saame mäga hõlpsasti walmis. Aga kuidas? See on arusaamata Juulius, kuidas sa seda mõtled? Eks meil ole üks püss, paar püstuli ja üks kuue pauguga rewolwer majas? Minu hea Damaskuse mõek meel arwamata. Nendega wõib jo ka ometi midagi ette wvtta. Mis sull nüüd pähe tuleb Juulius! hüüdis wanake ehmatades. „Ega sull ometi nõuu ei ole, wägewa rööwli Pentsaloonaga  wõitlema hakata?" Wõitlema hakata, jah muidugi!" kostis Juulius. Hirmus!" hüüdis wanake. „Seeei lähe korda Juulius! Kudas sa sellega malmis saad? Üsna hõlpsalt, ema, ütles Juulius, Ukse kõrwas seina sees on mõned hangud ja säält on wäga mõnus nii kaua rööwlitele  püssidega sooja teha, kuni nad ukse lõhkumist toimetumad, mis nemad, muidugi teada, kõige esmalt ette wõtawad. Tükk aega saab uks ikka wastu pidama ja mina ütlen meel korra: kui rööwlid mitte korraga rohkem ei tule, kui wiis ehk kuus meest, siis peawad nemad tõesti ise ennemine minu paukude all, kui meie uks nende hoopide all langema!" Aga kõige selle juures oled sa ikka üksi ja pole sull kedagi teist, kes sind mõne takistuse juures aidata wõiks. Pääle selle on rööwli kelmid wäga kawalad ja seda ei ivõi teada, mis nõu nad meitega õieti ette wõtawad; minust pole mitte rohkem kasu, kui ei ühtegi." See on küll kerge rääkida, aga raske täita! õhkas wanake. „Tapad sa wastu pannes rööwlitest kedagi, siis saaks Pentsaloona kogu oma seltsiga meie kaela langema ja kõik ma tasa tegema. Jah, tema saaks kogu Sitsiilia ära häwitama! See oleks hirmus. Juulius püüdis küll wanakest trööstida ja neid mõttid teisele teele juhtida, aga see ei tahtnud suurt mõjuda. Tükk aega oliwad mõlemad wait; wanake näitas asja järele mõtlewat; wiimaks ütles ta jälle: Sinu nõuu Juulius on küll wäga hea ja läheks siis ehk waewalt korda, kui meie rööwlite nõuu ette ära näeksime, aga mis wõib see siis aidata, kui rööwlid meie maja põlema pistawad, ja meie siis majast wälja, otse kohe nende kurku peame jooksma, kui mitte elusalt põleda ei taha!" Armas ema, ütles Juulius, ära maali enneaegu kuratit seina pääle. Meie räägime jo Pentsaloonast, nagu oleks see juba meie pääle tulemas, meie wõime parem muust asjadest rääkida. Täna õhtu on ilm wäga ilus ja mull on himmus.korraks wälja jalutama minna. Et sulle troosti otsida, tahan ma ligema mäe kingu otsa ronida ja säält silmad Tondi kuristiku poole sirutada, kas säält ehk midagi iseäraliku  peaks silma hakama." See on muidugi kõikse parem nõuu, et hästi ettewaatlikud oleme," ütles wanake rõõmsalt. „Mine siis Juulius ja Jumal andku, et sulle säält midagi hädaohtliku asja silma ei hakaks. Aga püha Jenoweewa  juures, ära sa püssi unusta ligi wõtmast! Jumal teab, kui mitu häda sind sääl wõiwad Varitseda!" Isamaalt. Kuresaarest. Laewameeste eksaamid saiivad Kuresaare meremeeste koolis, tänawu aastal 23. ja 24. Aprillil, esimist korda pärast kooli asutamist  sellesama kooli ruumides ära peetud. Katsumise  kommissioni esimees oli Oberst v. Glinski ja liikmed: Kuresaare linnapea Rehsche, kohatised meremeeste kooli õpetajad hra. J' Prinz ja W. Koustantinow, kapten Thomson, kapten F. Wildenberg,  laewa omanikud konsul Schmid ja FõrSter, kaupmehe saadikud Th. Lange ja Ferd. Rosenfeldt,