Saarlane Ultiildine politika ajaleht Naa- ja linnarahvale sl° W Teisipäewal, 31. Detsembril 1891. VIN. aastakäik. maksab: Saaremaas pooles aastas I „ „ Postiga saadetud aastas. A „ „ Pooles aastas I „ Sg „ Ilmub igal toi.stpÄS»Vt»r. Kuresaares kaubauulitsaö nr. 17. Saarlase toimetusele, KuresaareS. —4— Isamaalt. Kuresaarest. Rõõmuga loeme igakord ajalehtedest,  kuida rahwas siin ja jääl oma armastust ja heldeid käsi, nende mastu ülesse näitawad,'kes tänawu aasta Wencmaal suure wiletsuse ja häda sisse langenud on. Mitmel wiisil läheb armuõnnele  korjamine näljahädaStc heaks ikka rõõmuStawalt  edasi ja ka teisedgi riigid wõtawad sellest aitamise tööst osa. Nii on Berliinis selle tarwis komitee asunud, keS juba teist üleskutset awaldauuv ja ühe ainsa kuu jooksul 21,553 .marka Wenemaa näljahädaliste heaks kokknkorjanud.-, Nõndasama on Põhja-Ameerika Ühisriikidest 13 vaguni täit jahu Wenemaale tulema saadetud. Wiimasel ajal on Keiserlik Kõrgus Suurwürst Aleksandrowitsh 5000 rubla näljahädaliste heaks kinkinud. Liiwimaa kubermangu Teataja kuulutab et mitmed Tartumaakonua  wallad kokku 421 puuda rukkid naljahädaiiste  heaks on anuud jne. Tga pöörame siis kord. ka oma Saarlaste juure ja waatame, mis nemad selle asja heaks on teinud. Ka on meie Saaremaalt kan.iis summa raha kokku korjatud, mida kommissaare kätte sai antud, kes seda näljahädaliste kätte saab toimetama. Nõnda kinkifiwad järgmised wallad'. Ühendud Pihtla walla wolikogu . . 100 rbl. „ Kogula „ „ . . 100 „ „ Uue „ „ . . 100 „ „ Laimjala „ „ . . 100 „ „ Wana-Lõwe walla wolikogu 100 „ „ Kaarina Suure „ „ 100 „ „ Kaarma Loona „ „ 100 „ Maasi „ „ 100 „ „ Muhu Suure „ „ 100 „ „ Muhu Helkama „ „ 25 „ ja Ühendamata wäikene Leisi walla wolikogu t . 75 „ Kokku 1000 rbl. Weel on Sõrwe, Kihelkonna, Kärla ja Karja pool waldasi, kes looiuse järele teistest Saare wendadest maha ei jäe, waid niisama kristliku meele ja halastaja südamega oma kopikaid „häda- UiM" altari pääle weeretawad. Seega on siis Ma ule Saaremaa terme 1000 rubla raha jälle torku tulnud, muud wähemad korjandused meel nimetamata, aga mis see on kõik nii mitmele, kus sajad ning tuhanded abi ja armu nõuawad. Wcel, meel on abi tarwis, sellepärast: Armas Saare wend ja õde! Kui sa meel ei ole nende waeste nälja-.kannatajate pääle mõtlenud, siis tee seda marsi. Avwa järele meil oliwad rõõmsad Jõulu pühad, kus meie sojas toas oma sõbradega inagust juttu wõisime westada ja kõige paremaid suu täisi maitseda, aga mis tegid need waesed näljast waeivatud ja kurnatud inimesed Wenemaal, kes suwel kase lehtedest ja rohu juurdest walmistud toiduga oma nälga kustutasiwad, aga nüüd on loodus neile sedagi keelanud. Mis ütleb armas isa ja ema su süda sees, kui su oma lihane laps sinu silma ees nälja ja külma kätte peab surema? Sellepärast ruttagu igaüks, kellel wähe wõimalik ja aitagu neid, sest meile ütleb ka püha kiri: „Sina pead oina ligimest armastama, kui ise ennast ja mis teie ühe nende sinastc mu wähemate wendadele olete teinud, seda olete mulle teinud." Abi on tarwis enestele. Tänawune  talw on kõikidel raske ära elada; puudust ja häda saamad tunda mitte üksnes need kubermangud,  kuS päris nälg on, waid ka mitmed teised kohad, kus wili kaunis heaste oli kaswanud, ja kõige rohkem weel linna rahivas, kellel omal wilja ei ole, aga kõik, mis elu ülespidamiseks tarwis läheb, peab raha eest omale ostma. Wilja wälja miinune teiste maadesse on küll ära keelatud, seega 4 Unustatud kindlus. Wiimaks teegi Samorin selle jutule otsa, millest tema midagi aru ei saanud, ja küsis: Kuidas tohtisid sina, kristlane, üht minu palastist põgenejat kurjategiat ära marjata. See ei ole mitte sündinud, wastas Palästro. Minu teenrid rääkisid mulle sedawiisi.  Niipea kui põgeneja Portugali maa pääl oli, seisis tema meite seaduse all, wastas kommandant. Kuidas, hüüdis würst wihaselt, teie tohite omast piirist rääkita? Meite õigus seisab mööga otsa pääl, wastas Palästro uhkelt. Kes andis sulle, Samorin, luba öösel minu kindlust ära wõtta? Kas sa ei ole meitele rahus seda maad müünud. Sellesamma õigusega saamad minu maamehed  seda tegu sulle kätte maksma. Hoia ennast! Sina tohid mind minu palaStis ähwardada, wilets kristlane? hüüdis Samorin  tulises wihas. Wiige teda wangikotta tagasi. Ta peab minu wõimust tundma õppima! N Teenrid wiisiwad mängid jälle ära. Samorin kõndis, meelest ära wiha pärast, omas palastis. Mis olimad temale kõik ette walmistamised Midagi. Portugaalase uhkust ei wõiuud tema mitte maha rõhuda. Palastro nägi ennast warsti jälle omas pimedas kojas. KuS wõiwad minu maamehed ometi jäeda? õhkas ta ja wiskas ennast laia pingi pääle, mis tal woodi asemel oli. Ühes nurkas oli mee kruus ja üks pott riisiga; ainumad toidud, mis temale iga päew saimad antud. Palästro ei olnud mitte wähe oma korporali pärast mures. Ta ei teadnud, kas tema surnud wõi mängis  oli. Ehk oli ta siis surma saanud, kui ta ehk oma waenlastele hakkas waStu panema, wõi surmas teda üks hoop nuiaga, kui ta magas. Waene Pulko, nõnda õhkas kommandant,  siis ei näe meie enam ühte teist! Olid mulle üks truu seltsimees juba mitu aastad, seisid ikka minu kõrwas, kui kuulid ümber meite kõrwade wihisesiwad, nüüd pidid sina üht niisugust autumat surma saama. Häkkist kuulatas tema. Ta kuulas, kuidas üks tema pea kohal ühe wahe rauaga üht auku lae sisse puris. Nüüd kukkus üks wäikine kiwi. Selle pääle jäi kõik wait. Oleks, kui kuulaks see kes auku tegi, kas ehk kedagi selle kiwi mahakukkumist  tähele oleks pannud. Warsti hakkas ta jälle tööle. Palästro armas, et see wist üks kaaswang  on, kes põgeneda katsub. Üks ta meestest see ei wõinud olla, sellepärast et ta näinud oli, et need ühte kambri wiidud oliwad, mis tema tua kõrwal oli. Kui Palästro selle üle järele mõtles, kes see ometi olla wõiks, tehti ülemal tubliste tööd. Wiimaks wastu õhtut oli auk nii suureks saanud, et üks inimese keha säält läbi mahtuda mõis. Kaks jalga tuliwad nähtawale. Nemad wenisiwad ikka pitkemale.  Wiimaks tuli keha nähtawale. Ta rippus ühe silmapilgu las külges, siis hüppas ta põrmandu pääle ja seisis warsti kommandandi ees, kes ruttu üles karganud oli. Põgeneja suust tuli üle huulde maharõhutud ehmatuse hüüdmine. Warsti kargas ta kui tiiger oma arwatud waenlase pääle. Palästro nägi ennast mahawisatud ja tundis warsti üht kätt oma kõri külges. Pime kogu kummardas ennast tema üle ja tahtis sellesamma nuaga, millega  tema augu lae sisse oli teinud, kommandanti  rinnust läbi pista . . . Häkkist aga tuli üks ehmatuse hüüd üle Hindu huulde, ta lasi Portugaalase kõri lahti ja tõusis üles. Andke andeks, Herra Portugesi, ütles ta, mina arwasin üht oma waenlastest oma käte all olewat. Nende sõnadega aitas ta Palästro jalgade pääle ja see tundis nüüd seda Hindut, kes mere poole oli põgenenud ja kelle pärast  tema nüüd wangis oli. Ajalehe ~Saarlase" Mlimiae onalganud. Tellimist palutakse nüüd pea ära toimetada. M Lehe hind on: Saaremaal aastas ... 1 r. 50 k. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Krooira postiga aastas. 2 „ „ Kroonu postiga pooles a. 1 „ 25 „ Tellimisi wõtawad wastu: Kuresaare linnas „Saarlase" toimetus, kaubauulitsas nr. 17 ning maal: kirikuõpetajad. Rohkem tellijad saamad iga kümne lehe kohta ühe ilma hinnata ehk 10 protsenti lehtede hinnast. „Saarlane" Kr. 1 ilmub kesknädalal 8. Jauuaril 189 Z. 'MU