Postimees TeifipaeWltt, Kol«asküNMesüheksas aastakäik. Kolmaskümnesüheksas amstakäik. Tellimise hindan: P-oStiga aastas 5 r. k. Postita aastas 4 r. k. „ „ 2„60 „ »/» 2„ - „ « »» „ t „ „ kuus —„5O „ kuuS -„40 „ Iga üksik nummer 3 kop. Kllnlutuste petit-rida d kop., lehe eesotsas 20 kop. Tellimisi ja knnlntnfi wõtawad wastu: Jmcjewis (Tartus): ~Postimehe" trükikoda. Bares, Millistfer, Reinbaum, Lell, Weidemann, Kurig Tallinnas: ~Postimehe" talitus Harju K. Busch, Kluge » Ströhm, Niphardt Tõnismäel, Troll. Pärnus: Treufeldt, Dreimann, kaupmees Erikson. Toris : A. Marts»n. Sindis: Kisschbaum.  Uue-Wändra: K. Tomberg. Kärus: H. Lemberg. Hallingas : Kuusk. Wiljandis: Karow, Leoke, Leppik. Waiwaras : J. Muthmann. Suures- Jaanis: A. Hakkaja. Karksis: kirjutaja J.Jlwes. Põltsamaal : Lethberg, Jürmann, J. Terras. Otepääs:  „ Edasi" seltsi presid. C. Eisenschmidt. Nuustakul:  Eichenfeldt. Wörus : Vielrose, Gaffron. Walgas : Rudolfi, P. Grünfeldt, K Hiob. Rakweres:  Kuhs, P. Erna sa N. Erna. Kilingi- RõmmeS : J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kaupmees C. Grünberg. Oldres: J. Lammas. Paudiweres: Inglist. Simouas : köster E. Peterson.  Narwas : Grigorjew, Schönberg, Wacker. Juhkeutalis: Paap. Kreenholmis: Kuusmann. Paides: Seidelberg. Kalles: Luuk. Keilas: Maaberg, Rosenwaldt, C. Tambach. Haapsalus: A. Koppel, Kimberg. Kuresaares : Lange. Waik-nal:  Weidermann. Peterburis: Seeland, Leopas, Aunbaum. Gatschinas: Wainow. roä^jcl, üksnes mitte pühapäetvadel, suurtel pühadel ega kroonupühadel. Toimetus on Peterburi uulitsas nr. 3 (Henningi platsi ääres) K. A. Hermann'i trükikojas. Tallinnas on ..Postimehe" talitus Harju wärawas. Tesloni majas. Toimetuse adress liht- ja rahakirjadele: „Postimehe" toimetusele, Wene keeles: Li, ruöoiu ..Postimees", Kurjateod Balti talurahwa  seas. Selle päälkirja all on „Nom. W r m." ühe kirjatüki meie talurahwa  kohta awaldanud, mida keegi von Essen talle Riiast on saatnud. Selle kirjatüki sisu on järgmine: „Wissisti ei tule ühelgi teisel maal nii palju kurjategusid omanduse ja inimeste elu wastu ette kui Läänemere kubermangudes. Kohalikud ajalehed, iseäranis Eesti ja Läti keelsed rahwalehed kulusemad sõnumitest hobusewarguste,  warguste, riisumiste ja mõrtsukatööde üle. Wöib küll ütelda, et ühtegi päewa möhda ei Lähe, kus ajalehed sõnumid uutest ja jälle uutest maal mitmes  kohas korda saadetud kurjategudest  ei too. Iseäranis õitseb  maal hobusewargus, mida küll õigusega kohaliku talurahwa witsaks wõib nimetada. Need kurjateod, mis kõige päält talurahwa majanduse alusmüürid  alt ära öõnistawad ja elamise sim kaunis kardetawaks teemad, on wiimati tähelepanemist  leidnud. Näib, nagu tahetaks  selle paha wastu wõitlema hakata. Nagu niisugustel kor- dadel ikka kombeks on, uuritakse esmalt ta põhjuseid. Ühed annawad  siin süüdi endistele koolidele, mis oma kohusid  liig päälsikaudselt ja ainult kombe wiisil täitnud ning wäga wähe talurahwa laste usulikwooruslise  kaswatuse eest hoolt kandnud olla. Teised peawad jälle meie ew. -lutheruse kiriku-õpetajade puudulikku  kohust e-t äi tm ist kurjuse  pääpõhjuseks: pastorid olla sagedasti enam suured herrad kui hingekarjased, enamtschinownikud  kui kihelkonna waljud, aga armastawad isad. Kolmandad arwawad kurjategude päähallikateks  meie maa-kõrtsisid, mida siin nii palju olla, kui harwa kusagil mujal, mis oma ligikonnasse kõike sugu edawoorusi  wälja laotada ning wargatele  ja mõrtsukatele pelgupaigaks  olla. Neljandate meelest olla kurjuse pääpõhjus wane - mate pehmus laste wastu; wanemad olla ka sagedasti  lastele pahaks eeskujuks ning edendada seeläbi laste pahaid  loomu-omadusi. Wanemad jooda endid laste ees purju ja ütelda üksteisele kõikesugu kölwatuid  sõnu, nad joota sagedasti koguni oma lapsik ka tüdrukuid, wiinaga ja waadata nende kõlwatute  elNwiiside pääle läbi sõrmede. Wiimati ütlewad wiiendad  ametkondade nõrkuse  ja laiskuse kurjust siin maal edendawat. Walitsuse-ametnikud  täita oma kohuseid wäga hooletumalt, ennast jääl juures oma wähese armuga wabandades.  Räägitawate kurwade nähtuste  tähendatud põhjused jõuawad  tõele kaunis lähedale ja on seepärast seda wäärt, et neid kõige suurema tähelepanemisega uuritakse. Kool ja kirik wöiwad  ja peawad kõige päält need hallikad olema, kust kohaliku talurahwa  sekka wooruslikka kombeid  ju mõisteid wälja laotatakse. Seepärast vn hädasti tarwis neile wõimalikuid kõmasid nõudmisi  ette panna ja neid hästi kontroleerida. Kõrtside ja teiste wiina müümakohtkde wähendamine  maal on niHsma hädasti tarwilik asi. Nad on Zurjategude,  joomise-himu ja waesuse tekkimise paigad. Neid on siin maal hirmus palju olemas iga 2 —3 wersta pääl seisab kõrts. Kõrtsifid on kirikute, walla- ja koolimajade ligidal olemas. Kõrtsid on nende omanikkudele wäga kasulikud  asutused, sest et nende eest suurt renti maksetakse. Wiimsel ajal on hakatud aga ka juba ära tundma, kui üliwäga suurt kahju kõrtsid saadawad ning on seepärast nende wähendamine käsile wõetud. Iseäranis südi on selles asjas uuest aastast pääle Kuuramaa kuberner kammerherra  Swerbejew olnud, keda seepärast muidugi mõista need, kelle tuludesse siin puudutakse wiina- ja öllewabrikute omanikud  wäga pahandawad ja ta tegewust takistada püüawad. Kuuramaa kuberneri käsu pääle on tosinad kaebtusi senati antud.  Kõik ootawad nüüd suure põnewusega, mis saatus sellele, kõigile kubermangu elanikkudele tähtsale Kuuramaa kubermanguwalitsuse  käsule osaks saab. Wiimsel ajal on ka Liiwi ju Eestimaa kubermangu-walitsused joogi-müümakohtade wähendamist nöuuks wötnud. Meie arwame tarwilikuks lõpuks  weel mõni sõna walitsusametnikkude  wähese arwu kohta ütelda. Abinõuusid Balti talupoegade  kaitsmiseks wargate ja hobusewargate eest on tõesti wäga wähe olemas. Sisemistes kuber- mangudes on pääle urjädnikute weel dessjatskid, sotskid, küla- ja wallawanemad olemas ja ometi tuleb sääl küllalt hobusewargusi  ette. Vallimaal elawad talupojad aga üksikult, igaüks oma krundi pääl, küla-polizei on wallawanemast ja ta wähestest abidest kokku seatud ning urjädnikuid  on wäga wähe, nii et igaühe jaoskond umbes 50 wersta läbimõõta suur on. Kohalikud wallad püüawad järgmisel wiisil hobusewargatest lahti saada. Inimesed, kelle ülespidamine  kahtlane wõi teistele kahjulik on, mõistetakse wallast wälja ja antakse riigiwalitsuse kätte Siberisse saatmiseks. Nii on Liiwimaal üksi 1. oktobrist 1893, s. o. talurahwa asjade kommissioni awamisest pääle kuni 31. dezembrini 1894 wallawalitsuste  otsused 39. inimese Siberisse-saatmise  kohta kinnitatud. Pääle selle on seesama ametkond 149 otsust kinnitanud, mille järele  wangid, kes pärast iseäraliste  seisuse-õiguste kaotamist wangiroodus oliwad olnud, mitte enam walda tagasi ei wõetud. Kuid see karistusemood on iseäralik  ning tarwitatakse teda sagedasti  erawiha pärast. Pääle Jutunurk. India würsti warandus. Kriminal - r o m a n. Conan Doyle järele EduardWilde. (Järg). 19 „Ja muidugi, Teie seletasite meile ju oma arwamisi." „Paraku pidin ma neid uuesti järelmõtlemise  alla wõtma. Mina olin oma wõrgu tugewasti herra Scholto ümber põiminud, kui ta mul korraga wörgust wälja lipsas. Ta mõis näidata,  et ta 100 sündimise ajal mujal oli olnud. Sest ajast saadik, kui ta oma wenna kambrist lahkunud, ei olnud teda mitmed tunnismehed silmast  kaotanud. Nii ei wõinud tema mitte see olla, kes üle katuste ja läbi luukide oli roninud Lugu on wäga tume ja minu nimi on ohus; seepärast oleks wäga hää, kui mulle keegi appi tuleks." „Ja kes see „keegi" on. „Teie sõber Sherlok Holmes on imeline mees," kõneles Jones oma kähisema häälega sõbralikult edasi. „Tema wastu ei jaa keegi. Iga asja üle, mida ta läbi katsnb, oskab ta walgust laotada. Tema tegewuse. wi>S pole mite kindel ja tema otsustamine  liig rutuline, aga üleüldiselt mõeldes oleks temast tubli ametnik saanud jeoa ma ütlen igaühele, keS kuulda tahab. Täna hommikul sain ma tema-t telegrammi. Tema «aitab Scholto asjas rada leidnud olewat. Siin ta telegramm on." See oli Pop ärist kell kaksteistkümmend  ära saadetud ja käis nii: „Minge kohe Bakeriuulit„sasje;  kui ma jnäl ei ole, siis „oodake mind. Olen Scholto „mõrtsukatel jälgedel. Teie wõite „meiega kaasa tnlla, kui püü„gist  osa tahate wõtta." „Sõnum on hää. Holmes on wist jälle õigel teel," ütlesin mina. „Siis oli tema ka sihi kaotanud," hüüdis Jones nähtama meelehääga. „Ja jah, kõige osawamad ratsutajad kukuwad wahel ka sadulast. Wöimalik  on, et ka see jälle muud ei ole kui tühine lärm; aga minu ametikohus  sunnib mind iga asja natist kinni hakkama. Aga säält tuleb keegi üles. Wahest on Holmes ise." Trepilt oli rasket jala-astunist kuulda ning walju ähkimist ja puhkimist  nagu kellegilt, kelle! hing rinnus kinni. Kaks wõi kolm korda jäi ta seisma, nagu ei juudaks ta edasi astuda.  Wiimaks jõudis ta ukse juurde ja astus sisse. Oli madruse-riides manamees. Paks willane jakk oli tal kurgu alt kõwasti kinni, ta selg oli küürus, ta põlwed wärisesimad. Jämeda kepi najale toetades  jäi ta paigale seisma ja tõmmas hinge tagasi, kus juures ta õlad waewa pärast töusiwad. Kirju shall, mille ta kaela ja lõua ümber mässinud,  marjas tema nägu nii, et sellest palju muud nähagi ei olnud, kui kaks terawat, mustjat silma, mis paksude, walgete kulmukarwade alt wälja wahtisiwad,  ja pikk, walge pöskhabr. Ta näitas mõni tubli, mana meremees olewat, kes waesuse sisse sattunud. „Mis Te tahate sõber?" küsisin mina. Ta wahtiS pikkamisi ja uurimalt ringi. „Kas herra Sherlvk Holmes kodus on?" „Ei. aga mina olen tema asemik ja toimetan iga sõnumi talle kutte, mis Teie talle toote." „Temale enesele tõin ma sõnumi." „Aga ma ütlen Teile ju, et mina siin tema asemel olen. Kas asi Mordecai Smithi paadi kohta käib?" „Jah. Mma tean just, kus paat on. Ma tean ka, kus need mehed on, keda ta taga ajab. Ja ma tean, kus warandus on. Ma tean kõik." „Siis ütelge seda minule ja mina tahan HolmeSile teatust saata." „Mina tahan tema enesega kokkusaada,"  kordas mees manade inimeste jonnakusega. „Hää küll, siis peate teda ootama." „Ootama? Kas ma pean wahest terwe päewa siin ootama kellegi muu kasuks? Kui herra Holmes siin ei ole, siis peab he«ra Holmes lse kõik wälja otsima Ma ei usalda Teid mõlemaid  hästi ja ei lausu sõna." Ta lonkis ukse poole, aga lones sai talle ette. „Oodake weidi, hää sõber," ütles ta, „Teil on tähtsaid teateid, ja Teie ei tohi ära minna. Meie jätame Teid siia tahtke wöi ei, kuni meie sõber koju tuleb." Manamees rühtts ukse poole, aga kui Athelney lones oma laia selja ukse waStu seadis, siis nägi mees ära, et wastupanek asjata „Kena lugu!" karzus ta, kepiga wastu põrandat lüües. „Mina tulen Holmes'i herrale külaliseks, ja Teie mõlemad, keda ma esimest korda eluS näen, Teie wötate mu kinni ja käite minuga sel kombel ümber!" „Kahju ei pea Teil sellest saama," ütlesin mina. „Meie tasume Teie wiidetud aia ära. Istuge sinna sohwa pääle. Teil pole kaua oodata." Ta astus tusaselt tagasi ja istus maha, pääd käe najale toetades, kuna lones ja mina oma sigurid edasi suitsetasime  ja uuesti juttu hakkasime ajama. Häkitselt kajas aga üsna meie kõrwal Holmes'i hääl: „Ma arwan. Teie wõiksite mulle ka ühe sigari anda." Meie kohkusime mõlemad oma toolidelt üles. Sääl istus Hslmes naerwal näol, rahulikult sohwa pääl. „Holmes I" hüüdsin mina. „Teie siin ! Aga kuhu siis manamees jäi?" „Siin ta on," ütles Holmes ja tõstis pihutäie walgeid juukseid kõrgele.  „Siin ta on parrukas, habe, kulmukarwad ja kõik muu. Ma pidasin oma uut nägu küll ka kaunis hääks, aga seda ma ei uskunud, et ta niisugust vroowi kannataks. „OH, Teie naljahammas!" hüüdis lones hääl tujul. „Küll oleks Teist tore näitleja saanud! See oli ju Päris õige raugakese köhimine, ja need wärisewad põlwed on üksi nädalis  kümme sterling naela wäärt. Wälkumad  silmad oliwad mulle aga siisgi tuttawad. Teie ei oleks meie käest, nagu näete, nii kergesti pääsenud." „Ma olin terme päewa selles ülikonnas  tööl," ütles Holmes sigarit põlema süüdates. „Kelmid tunnewad mind juba wäga hästi, iseäranis sest saadik, kui minu sõber siin mu lood trüki läbi laiali laotas. Ma wöin ainult meel mööras mundris sõjateele minna. Teie saite minu telegrammi kätte?" „Jah, selle pärast olengi siin." „Noh, kui kaugel olete siis juba asjaga?" „Ei mitte kusgilgi. Ma pidin 2 mangi priiks laskma, ja kahe teise wastu pole tunnismehi ega tunnistusi."  „Jäagu pääle needgi. Meie muretseme  Teile 2 uut asemele, kui Teie meie nõuu järele tahate teha. Auu ja kiituse wõite pärast päälegi omale wõtta, aga Teie peate tegema, mida mina Teile ette kirjutan. Kas olete rahul?" „Täiesti; kui Te aga nad raiped kätte muretsete." „Hää küll. Esiteks on mul kärmesti  söitwat politsei-aurupaati waja, mis kell 7 Westminstri trepil peab olema." ' „See on kerge teha. Sääl küljes on ikka üks; aga ma wõin traadi teel käsku anda." „Pääle selle peab mul 2 tugewat meest olema wastuhakkamise puhuks." „Kaks kuni kolm saamad paadis olema. Mis meel?" „Kuni me mehed kinni wõtame, siis on meil ka warandus käes. Minu sõbral saaks wist hää meel olema, kui ta kasti wõiks preili Morstanile ära wiia, kelle pärast waranduse pool osa on. Tema peab esimene olema, kes kasti awab kas pole tõsi, Watson?" „Teeks mulle suurt rõõmu." „See käib nüüd küll politsei-korra wastu," ütles Jones pääd raputades. „Aga terme asi on korrast wäljas, seepärast peame küll ühe silma kinni pigistama Pärast peab aga maran - dus muidugi politseile ära antud saama kuni kohtuliku ülekuulamiseni." „ Muidugi. See on ker;e teha. Mul on aga meel teine asi südame pääl. Mulle oleks maga huwitaw terwet lugu Jonathan Smalli oma huultelt kuulda saada. Mul on, nagu teate, wiisiks, keerulisi kuritöö, sid kuni wiimse tippuni selgeks teha. Ma loodan, et selle waStu kellelgi midagi ei saa olema, kui ma Smalliga  enne erawiisil kõnelen, kas siin minu toas »öi mujal, kui ta aga kindla walwamije all on."