Postimees KSK, lök)v. Kolmaskümnesüheksas aastakäik. Kolwaskiimuesiiheksas aastakäik. Tellimise hind on: Postiga aastas 5 r. k. Postita aastas 4 r. k. », » 2„00 „ „ 2 » " " „ kuus —„ 50 kuus -- „40 „ Iga üksik uummer 3 kop. Kuulutuste petit-rida b kop., lehe eesotsas 20 kop. Tellimist ja kuulutust wõtawad tvastu? Jurjewis (Tartus): P. Schmidt. Mäoiepp, Millistfer, Reinbaum, Karja, Lell, Ziro Weidemann, Kurig. Tallinnas: „ Postimehe "talit.Harju wärawas, K. Busch, Kluge Ströhm, Niphardt Tõnismäel, Troll. Pärnus: Treufeldt, Dreimann, Erikson, K Kvsorvwsw. Toris: ".,^'.,^s^ baum. Uue-Wändra: K Tomberg Lemberg. Hallingas: Kuusk. Wilja""S - Leoke, Leppik. Waiwaras: J. Muthmann. Jaanis: A. Hakkaja. Karksis: kirjutaja Põltsamaal: Leihberg, Jürmann, J. Terr pääs: „Edasi" seltsi presid. C. Eisenschmidt. takul: Eichenfeldt. Wõrus: Vielrose, Walgas: Rudolff, P. Grünfeldt, K. suob- Ratweres:  Äuhs, P. Erna ja N. Erna. KilinNi- Nommes: J. Reimann, T. Tammann, * kaupinees C. Grünberg. Qldres: Lammas. Paudiweres: Inglist. Simonas: köster E. Peterson.  : Hl.3ioht. 9tarloas: Ekriaorjem berg, Wacker luhkeutalis: Paap Kreenholmis: Kuusmann. Paides: Seidelberg. KaUes: Luuk- Keilas: Maaberg, Rosenwaldt, C. Tambach. Haapsalus  : A. Koppel, Kimberg. Kuresaares: Lange Waiknal: Weidermann. Peterburis: Teelantz Leopas, Aunbaum. Gatschinas: Wainow. Tuleb igal püewal roälja. üksnes mitte PühaPüewadel, suurtel pühadel ega kroonuP ü h a d - l. Toimetus °n Peterburi uulitsas ur. S <H-uuiugt platsi ääres) K. A, trükikojas. Tallinna- °u ..Postimehe" talitus Harju wärawas. T-sloni majas. - Toimetus- adress liht- ja rahakirjadele) ..Postimehe" toimewsele, Dpooor.; Wene keeles! Li. poMmu» raseru ..Postimees", liipdoar., eluch-->u.tu,. Mis peame Angleri-tõuu ühesuguse kaswatamise edendamiseks kodumaal tegema.  v. B. K. järeke P. Obram. Et laatadel kõige rohkem häid loomasid Anglerisugu müügiloomade  hulgas leiame ja see nähtawus,  et see sugutõug meie maal sandemaks ei lähe, waid weel paremini edeneb, kui Anglerimaal ise, juhatab ja õpetab see meid Angleri-töuust suurt lugupidama. Köigeparemini  läheb meil Angleritõugu ema-loomade kaswatamine korda. Kasulikud nähtawused.,mis Jdaja  Lääne-Preisimaa loomade kaswatamise  seltsid ühisuguste loomodekaswatamisega  Jdafriesi,Hollanderi  ja Elbmarjchi- sugutõugudega  korda on saatnud, annawad  hääd tunnistust selleks, et ühemeelne ühisugune kaswatus  lühikese ajaga hääle eesmärgile  wiia wõib. Üksnes ei ole need seltsid Berlini ja Königsbergi  põllumeeste-näitustel oma hääde loomadega nende sugutõugude  alguspäraliste peremeeste üle wõitu saanud, waid nad laotasiwad  ka enese kaswatatud 100- mad Kesk-Saksamaale laiali, kus ühisuguse loomade kaswatamise tingimisi jalale ei olnud seatud. Kaswu- ja kasuloomadega on nad säälsamas nii mitmelgi põllumehel  sellel kibedal ajal ta elu alles hoidnud. Kas ei oleks nüüd ka ajakohane  meie kodumaal ühisugust  selgetwerd Angleri-tõugu kaswatama  hakata ja selleks otstarbeks  seltsi asutada? Sest ühifugust  kaswatamist ei ole weel siiamaani meil olnud. Peab nüüd edespidisel ajal ühele ainsale looma - tõuusugule laata peetama, et noortest kaswu-loomadest  hääd hinda loota oleks, siis oleks ühisugune loomade  - olek pääasi. Nende hulgas  ei tohi wäikesi peeneluulisi, kergeid loomasid ettetulla, weel wähem nende körwal raskeid laialuulisi loomasid kaswatatud saada, waid kõik peawad ühte laadi kaswatatud olema, nõnda, et nad wõimalikult isigi ühisuguse  karwalised on. Seda wõib üksnes kaswatamise  ühenduse mõjul ja abil korda saata, mis etterajatud otstarbele  ustawalt seadleb ja jõuda püüab. See kaswatamise otstarbe  oleks meie aru ja nõud- nüse poolest: piimarikkad, wõimalikult  rängad Angleri-karilvomad hääde kehawormidega enestele muretseda. Kui meil siis ka käe järele ei oleks kasulikku hästi tarwitatawat  sisekonda saata, on see et seda aega mööda lei«. Praegusel ajal armastawad kõik riigi sisekonnas Simenthali-töugu, sest see on kord mõõduks. Neid nõuetakse taga, ilma et keegi enesele aruande teeb, kas see mood ka kohalikkudele  nõudmistele ja tarwitustele sündsa on, ja see on nähtawus, mis igal pool, kus põlluharidus weel lapsekingades on, ennast kordab. Kudas oli selles asjas weel 30 aasta eest lugu? Loomade  kaswatamise - seltsi mure saaks see aga olema, kaswatatnd selgetwerd Angleri-sugutõugu loomadele  teesid ida poole awada; mis ainsal wõimalik ei ole, seda aga wõib ühendus kergelt korda saata. Muidugi peawad Wenen.aa  sisekondsed wäljanäitused, kuhu meie korrapärast kaswatatnd  Angleri-tõugu loomasid järjest  läkitatakse, kaasa töötanw, ja kellede saatekulud ühenduse kanda oleksiwad, mis aga palju ennem häälee esmärgtle wiiks ja kiituse osaliseks teeks, kui et üksikud kaswatajad neid sinna saadaks. Mitte üksnes riigi sisekonnas, waid ka kodumaal leiaksiwad needsamad  rohkem tarwitust seeläbi, et siis wäljamaa müüjatele piir ette oleks tõmmatud. Niisugust ühenduse-seltsi arwame  meie Liiwimaa loomadekaswatamise  - seltsiga ühenduses. Loomade kaswatamise ja pidamise  seadleja (instruktor), kes ühisuguse kariloomade kaswatamist  juhtima peaks, on meil juba õnneks. See amet on praegu mehe käes, kes täitsa Angleritõugu  loomade kaswatamiseks ja pidamiseks igapidi haritud on. Kui see meil selle soowiga korda oleks läinud ühenduse asutamiseks järelenõudmisi tekitada, siis wõiks ju seda asja juba eestulewal kodumaa  karjatas watamise ühenduse-seltsi  koosolekul läbirääkimise  alla wõtta. Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. Bulgaria praeguseid olusid kirjeldab  „G er l. Tgb l."' i kirjasaatja järgmisel wiisil: „Bulgaria asjad on praegu kõige wiletjamas korras. Näid, nagu ei oleks jääl kellelgi seadustega ja õigustega tegemist. Würst. kelle kohus Bulgaria Pöhjus- seaduste järele on rahwast ülekohtu eest kaitsta, waatab täiesti rahuliselt päält, tudas ta pailapsed Stoilow, Natschewitsch ja Petrow Bulgaria Põhjusseadusi mlge alla tallawad, ja laseb neid üleüldsi teha, mis nad aga tahawad. Walitsusega ta palju tegemist ei tee, waid laseb nimetatud mehi oma eest walitseda. Wõib küll julgesti ette ütelda, et prinz Ferdi. nand sedamaid Bulgariast plagama Pistab, kui sääl kusagil mäss lahti peaks pääsema, kuna aga Stoilow neil päiwil ühele oma sõpradest ütles, et t e d a üksnes merine mäss walitsuse-pukilt  maha wõib tõugata, et ta säält muidugi kunagi ei tagane". Sofias ilmuw leht „Narodni Prama," mida endise ministri Radoslamowi leheks peetakse, on neil päiwil saladokumentisid Stoilowi walitsuse-ajalehest trüki läbi awaldama hakanud. Esimesed awaldatud dokumendid  on kaks lühikest kirja, milles kahele shandarmile käsk antakse salaja Karawelowi üle walwata ja temal alati kannul olla. Huwitaw on teada, et neil kirjadel shandarmiülema,  ritmeister Morfowi, ja Sofia polizeimeister Minko Radoslamowi käed all seisamad, kes Stambulomi süüdistuses Beltscheioi tapmise pärast päätunnismehed pidiwad olema. Tä-. hendatud leht lisab siia juurde, et tal dokumentisid olla, mis tõendawad, et Stoilow ja Natschewitsch salakäsküsid  olla andnud, Stambulomi, Karawelowi ja Zankowi ära kihwtida;  üleüldsi olla Stoilow üks kõige suurematest kurjategijatest, keda maakera  kunagi oma turjal on kandnud. Jutunurk. Walge haud. Inglise kirjaniku Hugh Convay roman Eesti keelde P. Grünfeldt. (Järg). 7 Tunnid läksiwad mööda, aga Philippa  ei tulnud. Mu süda läks rahutumaks,  luna ma wälja tee pääle wahtisin, mida mööda Philippa pidi tulema. Ilm läks pimedamaks, öö jõudis kätte, mu rahutus muutus ahastuseks. Ma läksin toast wälja ja jalutasin aias edasi tagasi. Ma heitsin  enesele ette, et Philippa soowi olin kuulda wõtnud ja tal üksinda tulla lubanud. Aga mil wõisin ma Philippa soowi täitmata jätta? Oh, oleksin ma ainult s e e kordgi kindlaks jäänud! Möödaläinud õhtune lumetorm ei olnud mitte kaua wäldanud, mitte niikaua, et kõiki kohtasid walge waibaga kinni oleks katnud. Päew oli selge ja külm olnud, aga pärast päikese loojaminekut märkasin ma, et tuul pehmesti puhuma hakas. Ilm läks soojemaks, ja ma nägin juba ette, et lumesadu wõi wihm tulemas oli. Minut läks minuti järele mööda; mu süda hakas wäriscma. Mispärast ei tulnud Philippa? Ma olin kindlasti  lootnud, et Philippa tuleb ja et ma siis teist ülesannet wõin täitma hakata. Mispärast ei tulnud ta mitte? Aeg, kallis aeg woolas mööda. Lootes, et ta ehk mulle wastu tuleb, läksin teed mööda tüki maad talle wastu. Mispärast wiibis ta? Ma ohkasin waljusti nüüd juba oleksin  ma pidanud Rodingi poole teel olema, kui ma Ferrandiga tahtsin kokku saada. Kulla taewas, on see wõimalik, et Philippa mind oodata laseb ja ehk ise weel selle mehega kokku saada tahab? Ei, ei, kasi minust kaugele, jõle mõte! Juba selle palja mõtte juures hakasin wärisema. Wiimaktz ei jõudnud ma enam kannatada. Sada korda waatasin ma kella. Kümne minuti pärast seitse. Sel ajal oleksin ma pidanud Rodingi poole minema hakkama, aga ei suutnud  oma maja juurestgi ära minna. Iga silmapilk wõis Philippa tulla mis oleks ta pidanud mõtlema, kui ta mind mitte ei oleks leidnud? Jälle läksiwad wiis kallist minutit mööda; ma olin täis otsata rahutust. Oli, nagu oleksin ma ainult oma ülesande kerget oja täita wõinud ja nagu oleks pidanud raskem osa täitmata  jääma. Aga kas oleksin ma ülepää midagi teha wõinud? Rong pidi ometi Rodingi jõudma ühe tunni pärast oli ehk kõik juba hilja. Ferrand saab Philippaga kokku, meelitab  teda, juhib teda teistele mõte- — Philippa usub tema sõnu ta on teda ju kord armastanud! Ka pidi Ferrand Philippad kord armastanud  olema, ega ta muidu Jumala käsu wastu ei oleks teinud! Ja õnnetu mõte Philippa oli teda armastanud, ja ta oli ometi paljalt üks naene I Nii piinasin ma iseennast, kuni ma enam kannatada ei jõudnud. Ferrand ja Philippa ei pidanud kokku saama! Ah! mispärast ei tulnud ta, nagu ta lubas. Oli see wõimalik, et teda ehk wastu ta enese tahtmist kinni peeti? Ma ei usaldanud proua Wilsoni.  Ma pidin kõrwale heitma, et Philippa poole minna. Kui ta mulle teel mitte wastu ei tulnud, tahtsin ma proua Wilsoui käest järele pärida, kus Philippa  nii kaua wiibmud, ja, kui muidu mitte wõimalik ei olnud, Philippad wägisi ära wiia. Nende mõtetega pöörsin ma kodu tagasi ja kutsusin Williami wälja. Ma ütlesin talle, et ma teed mööda õele wastu lähen. Kui Philippa ehk kudagi minust ilma nägemata mööda pääseb, siis pidi ta teda wastu wõtma ja mind wabandama. „Teie peaksite laterna ühes wõtma, sir," arwas William; „öö on pime ja tee halb." „Mina ei taha teda kanda," wastasin  mina. „Aga wõtke wäike taskulatern parem ikka kui ilma," sõnas Wil> liam, ja ma tegin seda. Nii ruttu kui wõimalik, ruttasin ma Miljoni maja poole; poole tunni pärast jõudsin sinna ja tõmbasin kella. Toatüdruk tegi ukse lahti ja ma küsisin proua Farmeri järele, sest teenijad tundsiwad Philippad ainult selle nime järele. Jmekspanemisega kuulsin ma, et Philippa juba widewitu  ajal majast wälja läinud. Ma kahetsesin, et kodust ära olin tulnud. Philippa pidi minust nägemata  mööda läinud olema. Aga see ei olnud wõimalik. Tee oli ahtakene; ma oleksin pidanud teda nägema. Ei, seda teed mööda ei olnud ta mitte läinud. Aga kus wõis ta olla? Kust pidin ma teda otsima? Wiimaks tulin ma selle arwamise juurde, et ta ehk Ferrandile  wastu on läinud. Teist seletust  ma ei leidnud Wahest oli ta küll selle mõttega majast lahkunud, et minu juurde tulla, wõttis aga wiimaks  teise nõuu, et Ferrandile wastu minna, missuguse mõttega, oli teadmata. Mu süda hakas wärisema, sest nüüd tuli mul meelde, et ta juba eita ütles, et tal enne weel midagi toimetada olla. Mis see „midagi" oli, wõisin nüüd aimata: ta tahtis Ferrandiga nelja silma all rääkida. See ei pidanud mitte sündima! Jlmasgi ei pidanud enam Philippa tema häält kuulma, ilmasgi enam tema silmadesse waatama I Ma pidin talle järele minema ja nende wahele astuma. Eaiwad nad kokku, siis wõis see nurjatu jällegi Philippa südant haawata; Philippa uhkus wõis ärgata ja Ferrand wõis uusi abinõuusid pruukida. Ta wõis Philippad  paluda ja wanduda, et ta teda weelgi armastab, et ta teda alati on armastanud; Philippa hakas wahest jälle uskuma ja andis talle järele. Kui asi nii läks, siis olin ma Phllippa  igawesti kaotanud nüüd oli ta mu meelest weel niisama puhas kui ennegi. Sellepärast talle järele nüüd, nii ruttu kui wõimalik, et teda hukatuse kurgust Päästa! Kui ma Wilsoni majast wälja astusin,  .nägin ma, et ilm muutunud oli. Öö oli pilkane pime. Ma wõtsin laterna taskust ja panin põlema. Siis hakasin ma ruttu minema. Tuul oli mulle otse wastu, äkitselt  tundsin ma, et mulle külm lumi wastu palet lõi. Torm hulus wahetpidamata  ja kihutas lund mulle wastu silmi. Mulle tuli kõigest erutusest hoolimata meelde, et ma weel millasgi niisugust lumetuisku Jnglisemaal ei olnud näinud. Ja nagu mina, seisis ka Philippa praegu selle tormi käes. Issand Jumal! Kui ta teelt ära eksis ja terwe öö tuisu käes pidi olema I See kartus kihutas mind weel rutemale  edasiminemisele. Minu kätte- tasumise plaan oli mul koguni meelest  läinud. Ainuke mõte oli, kuda Philippad leida ja minu kodu wiia saaks. „Ta ei wöi meel mitte kaugel  olla!" ütlesin iseenesele troostiks, kuna nia edasi ruttasin. Kõige sellejuures wahtisin ma hoolega  ümber, niipalju kui keerlew lumi seda lubas ja jäin iga mähema kahina juures hinge kinnipidades kuulatama. Laternaga walgustasin ma pea üht pea teist tee äärt, arwates, et ehk Philippa tormi eest kuhugi warjupaika  maha on istunud, ilma et ta mind ehk mina teda näha wõiksin. Ma pidin hoolega waatama, sest ühe niisuguse eksituse tagajärg mõis surm olla. Ah! mispärast ei olnud Philippa sõna pidanud ja kuda tohtis ta sellele nurjatule mehele wastu minna, kcs talle niipalju ülekohut teinud? Kõige selle järele, mis oli sündinud, ei wõinud  ega tohtinud ta teda enam armastada.  Mulle tuliwad meelde need sõnad, mis Philippa eila ütelnud: „Basil, kus Teie olete kord mõnda inimest põlganud?"— Ei, Philippa ei armastanud teda mitte enam! Need mõtted tuletasiwad mulle mu kättetasumise - plaani jälle meelde. Kus wõis Ferrand olla? Minu armumise järele oleks ta mulle juba pidanud wastu tulema. Aga wahest ei tulnudgi ta? Wahest jäi ta paha ilma pärast Rodingi ööieks? See mõte tegi mind pööraseks. Oleks Philippa marjul olnud, ma oleksin õnneks armanud Ferrandiga siin tee pääl kesk tuisu ajal kokku trehwata. Aga kus oli Philippa? Kusagil ei olnud tast mingisugust märki leida. Ma kohkusin. Mis sündis, kui ma ehk kogemata temast