Saarlane Ulknl!>i«t xnlitikii «jaleht «mi- ja liaaarahwalc. X- ss. Neljapäewal, 9. Juunil 1894. Saaremaas pooles aastas 1 „ „ Postiga saadetud aastas. Ä „ „ Pooles aastas 1 „ „ Xl. aastakäik. Ilmub igal ..Saarlase" toimetus ja «väljaandmine Knrefaares kanbaunlitsas nr. 17. Kirjad käiwad: Saarlase to imetusele, Kuresaares. riim ehk selle ruum "See on wale!" Üks kõige külge hakkawamatest haigustest  on maletamine, mis praeguse aja laste külge mi kangesti ja rohkesti on kaswanud, et arstimiseks tublit rohtu tarwis läheb, et seda wähendada. Seda ei ole ialgi, et see haigus lapsele sündides juure on kaswanud, maid ikka tuleb see halwast kaswatamisest, wanemate kui ka laste hoidjate süü läbi. Efimist maletamist lapse suust, peab tubliSte  katsuma eemal hoida; on ta aga mäletanud, siis peab teda selle eest tubliste karistatama ja hoolega walwama, et seda mitte enam ette et tuleks. Keegi wanem ärgu ütelgu iial lapsele: See on wale, mis sa räägid, km wanem selgesti ei tea, et see wale oli, sellest saab laps kohe suure julguse ja ta katsub teise korra otse nalja pärast waletada ja kui see hästi juhtub minema, siis on see paha haiguS ta kulges ja peab siis tark tohter olema kes seda oskab ja jõuab ära arstida. Paraku leiame niisugust wanemaid praegus meel wäga palju, keS ise oma laSte ees waletawad, nagu näituseks: Ütle selle wõerale, kes ukse taga seisab, et ma mitte kodus ei ole! Ehk jälle: Ma annan sulle seda ehk seda asja kui sa seda tööd ehk senna lähed, aga wanem ei pea oma sõna, waid meelitab last ainult lubamisega. Juba niisugustest maledest õpib laps ennast kohe maletama. Ärgu keegi wanem mitte üht ainust asja ainult lubagu, kui ta seda mitte täita ei wõi, see on kohe hästi idanew seeme, mis ta õrna lapse südamesse külmab. Praegusel ajal on lapsi leida, kes tõesti kardawad tõtt rääkida, maletamine on nende eest palju ilusam ja kergem ja iga kümne sõna seest on üheksa malet. Mõni wanem wõi kaswataja ei pane ka seda tähelegi, kui ta laps waletab, maid kiidab meel päälegi naerdes: Meie Miku wõib aga hästi waletada, et kuula aga! Ons see nüüd kellegi õige kaSwatus! Mõni wanem kiidab meel: Natuke maletama ja natuke warastama,  pole sugugi suur patt, sest ilma nendeta ei sa sugugi ilmas läbi, aga neist natukestest kaswab aega mööda wiimaks suured tegewused wälja, et peab elu aja mangi rauad kandma. Waat natuke! Küll siis on silmad lahti aga paraku hilja! Kui halb on niisuguste inimestega läbi segamine käija ja elada, keda mitte tõeste uskuda ei wõi. Nendega peab alati tülitsema  ja see on piinlik. Kui palju saab praegus ligimisi selja taga räägitud ja kui palju ei panda senna malet juurde, mõnikord üsna häbemata kombel ja seda tegewad ka enamast laste manemad, täis ealised inimesed, kes peaksiwad  teistele noorematele eesmärgiks olema. Millal jõuab see aeg, et meie oma ligemisele mitte enam ütelda ei wõi: ma arwan see on wale mis sa räägid. Millal jõuab see aeg, et keegi laps karistuse eest hoides mitte „häda malet" ei pruugi, millest wanemad  suuremat tähelegi ei pane. Lootuse järele küll siis kui meie laste manemad ja kaswatajad ise enam ei maleta, siis wõib tõsidus tõusta ja wale wajuda. Jõuaks see aeg pea! Salakauba-wedaja poiss. 23 Franz Hossmann'i järele C. G. Kui ta sellel päcwal lauale tuli, leidis ta seda juba täidetud olewat, ja ta süda pekfiS waljuSte, kui ta nägi, et tänased laua-wõerad suurem osa wöerad oliwad. Härra Baringi ühel poo! istus üks Ameriklane,  ja teisel pool üks rikas kaupmees Lioni linnast, kes mõlemad juba sääl olnud olimad. Ta terwitas neid ja härra Baringit oma harjunud auupaklikul wiisil, ja istvS siis oma paiga pääle. Ameriklane ja Prantslane mõtsiwad sõbralikult tema terwituse waStu härra Banng aga nõtkutsS külmalt peaga ja tõmbas teda nähes otsa kortsu. Mõlemad «erad nähti selle Ae imestlewat.  Mis pean ma nägema, härra Varing küsis Ameriklane Inglis keeles. Teie ei ole oma noore kasumlikuga rahul? Muidu olite Teie ikka tema kiitust täis! Kahju küll, wastas härra Baring, ts on minu ootust wäga petnud. Aga knida nõnda? ütles Lioni kaupmees Prantsuse keeles wcchele. Kas ta on laisaks wõi hooletumaks jäenud? NÄU otse seda, wastas härra Barrag, tema hooleks antud toimetust ei jätta ta otse mitte hooletuse fiSse, aga ts « M krgenmlelwe pillaja! Dma palka raiskab ta linnas ära, kuida minu kassahoidja  ütleb, kes temale wiimast kopikat mälja maksnud on ja pääle selle kuulen ma, et ta nmbriku-töölistega ja muu halwa rahwaga ümber hulgub, selle pärast ei wõi ma temaga rahul olla, ja meel enam pahandab mind see, et ta üht märgu andmist, mida ma talle kaua aja eest andsin, mitte mõistnud ei ole. Ta on iga päew siin laual kõneldud saab, nagu Teie teate, cnamist Inglis ehk Prantsuse keeles ta ei mõista mõlematest keeldest mitte sõna, ja peaks sellepärast, arwan ma, mitte üksi igawust, maid ka häbi oma teadmise puuduse pärast tundma, aga mitte midagi kõigest sellest! Tal pole midagi tahtmist sees! Ta teab, et see talle aga üht sõna maksjaks,  ja ma oleksin malmis, temale õpetajad muretsema ja kõik wõimalikud abinõuud kätte andma ma panin seda talle koguni ligidale, sarnatse palwega minu poole põörda, kuna ma talle märku andsin, et ta mulle kasulikuks wõiks saada, kui ta need mõlemad wõerad keeled ära-õpiks aga ei, ta ei tahtnud mind mitte mõista, ja selle asemil et ta oma aega auusal ja ja kasulikul wiisil tarwitaks, raiskab ta seda ja oma raha maga laiduwäert kombel. Mõlemad wõerad waatsiwad pahase imestlusega  Hanka palgesse, kes oma mõlemate mõera keelte selge tundmise juures loomulikult  iga sõna mõistnud oli. Nad imestlesiwad.  Aga mis see on? Ales Amerik- lane. Teite noor kaswandik on kahwatu nagu surnu! Jah, ning tema nutab! räekis Prantslane. Wadake aga tema pisarad  weerewad tema taldreku pääle! Wiimati  peaks see noor inimene ehk meite juttu mõistnud olema? Päh, mitte mõtelda. Ta ei mõista mitte poolt sõna Inglise ehk Prantsuse keelt! ütles härra Varing külmalt. See oli waesele Hankalle, kes nagu piina pingil istus, wäga palju. Oh, härra Kingston, põõris ta ennast puhtamas Jnglis-keeles üle laua Ameriklase poole, ütelge minu armulise  härrale, et ta mulle ülekohut teeb, km ta usub et ma paha tee pääl käin! Ja Teie, härra Lawalette, rääkis ta Prantsuse  keeles edasi, lisage armulikult juure, et ma oma raha mitte ärapillanud ja asjata Mustuste eest ära wiskanud ei ole, maid oma õpetajaid linuas sellega ära-tasunud olen, et nad mulle õpetust andsiwad! Ütelge härra Baringile, et ma mitte hälwa rahwaga ümber ei hulgu, waid üksnes tublide wabriku töölistega segamini käin, kelledega kõnelemist ma tarwitafin, et omale Prantsuse ja JugliS-keele räekimist ladusast kätte saada, mida härra Varing minu juures leida soowis! Ei, ei, ma ei ole mitte tänamata, mitte pillaja ja kergemeelne inimene! Uskuge seda, härra Varing! Uskuge seda! - Uuest pisaraid maiades, läkastas Hankl hääl härra Varing ja tema külalised Isamaalt. Knresaarest. Pühapäew 22. Mail aStui Kärla kirikus õpetaja Kerg, kes 9 kuud ametist ära oli, jälle esimist korda ametisse, pühitseda. Ilm oli wäga ilus, ehk küll kiriku teenistuse ajal natuke kõue wihma sadas, mis aga kohe mööda läks. Kõik oli iluS, aga see mitte, et linna noored mehed õlle korwidega liiga palju sõbrust pidasiwad, mida neil linnast kaasa oli wõetud, mille järeldus pärast karwupidi kiskumine ja lõhkumine oli, nii et mõni näritud kõrwaga linna pidi tulema. Jo linna rätsepa sellid ja poe poisid sellega oma peenikest haridust ka Kärlal lastele tahtsiwad näidata, sest kes neid muidu tunneb ja kuuleb. . Pühapäew, 22. Mail oli Pöide pool kange kõue ilm olnud, mis palju telegrafi poStifi puruks löönud. Raske rahe rikkunud palju wilja põllul ära. Linna uulitsa poisid hakawad juba üsna wara oma rumalad tööd tegema, see on, üles pan-