Saarlane Ult«li>i«t politillii iijiilclst mi»- ja liaaarahiaale. Ks 46. Teifipäewal, 17. Nowembril 1893. lx. aastakäik. maksab: Saaremaal aasta Z.... I rbl. 30 kp Saaremaal xooleZ aastas j „ „ Pooles aastas 1 „ 33 „ Ilmub igal ksifijsä-05V«»t. Kuresaares kauba uulitsad nr. 7. Saarlase toimetusele, Kuresaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab S kop. Meistrite ja tööliste läbisaamisest. Ärge pange pahaks, '«mustud Saarlase lugejad, et ma paar sõna meie praegustest meistritest ehk peremeestest ja nende töötegijatest  tahaksin kõneleda; ehk see küll suuremalt osalt meie linna rahwa külge puutub, siiski on ka maal oma jägu peremehi  ja sulaseid, kelledele paar head sõrme näitust umbes mitte kahjuks ei saa olema. Ma olen peaaegu 18 aastat peremeest teeninud, ehk küll ainult kahe ainukse juures aga siiski tean sellest pitkast ajast nii mõndagi rääkida ja olen ka üsna hästi teisi tähele pannud, kuidas tööliste elukord maal nii ka linnas seisab ja kuidas peremehed omalt poolt nendega läbi saamad. Ma arwan, kui meie kõige Saaremaa peremeestelt küsiksime, kuidas nad oma töötegijatega  rahul on, siis leiame wäga mähe neid, keS oma töömehi kiidawad, ehk küsiksime jälle tööliste käest, neid on niisama mähe, kes oma peremehi heaks kiidawad. Ühel on see wiga, teisel teine ja nõnda kuuleme alati mõlemate käest. Aga waatame korra, kuidas seda nõnda seada, et mõlemad teine teisega hästi rahul oleksiwad ja kokku lepiksiwad,  nii et pahad tagarääkimised teiste inimeste kuuldes, nende mõlemate wahelt kauksiwad ja kokkuleplik meel ja sõna kuulmine enam aset wõtaks. Meie leiame linnas kui ka maal nii mõndagi peremeest, kellel alati töötegijate puudus on; üks on ühe nädala, teine teise ja igaüks tuleb paha meelega ehk mandumisega  säält ära. Kui nüüd terme aasta nii on mööda läinud, siis on tal selle aja sees wähemast kümmekond töölist olnud aga ükski pole kõlbanud ega kohta kinni pidanud. Peremees kuulukse kiruwad: kui ma paremaid töölisi ei leia, siis teen parem üksi tööd ja ajan läbi kuidas saab! Kui meie nüüd kenasti päält waatame, siis peame küll uskuma, et nende hulga tööliste seas tõesti mõni oli, kes oleks sõnakuulelik je auus omas ametis olnud. Kõik ei wõinud jo kölbmatad olla. Sääl peab peremehe oma juures üks paha wiga olema, mis töölised ära kohutab ja peletab. Mõni peremees wõib ehk ennast teab kui õigeks arwata ja kiita aga teine, kes päält waatab, näeb, et tal mõnigi suur wiga juures on, mis peaks ära kaduma. Kes tahab peremees olla, see peab enne kõik omad pahad wigad tundma, ära kantama  ja neid ilmaski oma töötegijatele näitama. On peremehi, kes muud ei mõista tehja, kui päewad läbi oma töölistega tülitseda ja riielda, ilma et sellest kopiku eest paremad tuleks. Tööline jääb wiimaks wastaseks ja sõnakuulmataks, tööhimmu kaub, armastus  ja auustus kaub, kuni wiimaks teine teisest enam midagi ei hooli. Juhtub kord, et peremehel ka õigus on, kas töö pärast ehk muu asja pärast, siis ei pruugi ta sellepärast alati mitte kiruda, nagu mõnel see päris wilunud moodikS näitab olewat. Mõni peremees on joodik ja teeb purjus peaga töötoas tüli, ilma et isegi teaks, kummal õigus on. Mõni peremees on wäga oma õiguse nõudja ja kange, et tal peab igas tükkis õigus ja wõit olema aga ometi juhtub kordasi, et ta ise seda küll näeb, aga järele ei anna. Niisugune olemine tuleb tööde juures, kui ka mitmes muus asjas. Mõni peremees on wisa palka maksma, ega taha sellest palju hoolida, et ta töötegijad niisama raha pruukisad on, kui ta ise, ehk wahest meel rohkemgi. Neid ja wsel muid suuremaid wigasi on peremeeste juures, mida kõik nimetada ei maksagi. Nüüd waatame ka töötegijate wigadusi, mis wist palju rohkem olema saab, sest inimesi on mitmesugust, halbu, laiskasi, rumalaid, hooletumaid ja joodikuid. (Järg tuleb.) Kalendri tarwitajadele. Kalender on aasta raamat, mis igas majas ja peres peab olema. Kes kalendrid ei pea, see pole sugugi parem, kui üks pime inimene, kes kepiga teed otsib. Nüüd jõuab marsi see aeg jälle kätte, kus aasta number 1893 kirjutakse ja sellega läheb siis meie mana kalender wõi aasta raamat senna tolmu riiki, kus enamast kõik lähemad,  mida enam ei pruugita; üks paneb 16 Kahtlus ja süü. T. Or»y järele, Wande sõnadega astus walitseja toast wälja. Oma toa wöttint pidas ta omas käes ja wiskaS teda wiimaks karja õue kasusse. Hoolega igasse poole waadates läks ta ümbert maja nurga, jalgwärawast läbi, aida ja säält põesaste marju kaudu hakkas ta mäest alla minema. Korraga jäi ta seisma ja kuulatas. Rataste mürinat oli kuulda, jäi aga pea jälle wagusi. Õliks see muidu ta kõrwade ees, wõi oli kapten püält maha astunud ja tuli jala mäge mööda üles? Ta seisis hulga aega puutüwi taga wagusi ja waataS tee poole, siis läks ta tasakesti säält meel edasi ja tuli trepist kaudu kalju künkale. Siin tahan ma oodata, kuni wäljas kõik rahuliseks jääb. Siin wõin julge olla. Ta pühib higi otsa eest ja wajub laua ääre ühe pingi pääle. Mõned minutid on kõik mait. Ta tõuseb üles ja läheb kalju serwa pääle. Mures seisab ta sääl ja waatab alla orgu, sääl kuuleb ta jõe ääres walju rääkimist ja hüüdmist, korraga kõlab säält püssi pauk, mis suure mürinaga kaljudelt wastu kostab. Mis see on? JSleStadeS ja ärakahwatadeS astub Amerikaanlane meel enam kalju ääre poole; ta kummardab ennast poolest saadik üle üüre, et aru saada, mis Ml all on korraga wajub raske küsi tema õla pääle sa üks hääl hüüab: Pidage! Mis teie teete siin? Kuulaja kohkub kangesti ära, aga ta toibub jälle. Kapteini pitk, tugew keha seisab tema ja selle ainukese treppi tee wahel, ning waatab ähwardawa ja leegitsema pilguga tema otsa. Palaw ahastus langeb süüdlase pääle aga siisgi ainult rahuline olek, külm meri wõiwad teda päästa, Tema mölab oma jõu kokku ja püüab harjunud kartmata wiisi! öölda: Ma waatsin muidu alla, ma tahtsin aru saada, mis fee püssi laskmine pidi Ml tähendama. Kapten pani terawaSti rääkijat tähele ja ütles külmalt: Seda wõin ma teile öölda. Sääl aetakse  seda lurjust taga, kes jõe ääres sääl wanas urtsikus ennast marjul hoidis. Tema peab oma tagaajajate küüsis laugema, sest ta on juba haawatud. Walitseja püüdis ennast ikka meel rahulise  ja kindla pidada ja kogeldas: Mis see mees siis paha teinud on? Tema on oma abimeestega mu jõe äärtse magasini ära rööwinud. Ka sissemurdmine  siin lossi pääl oli tema töö. Meie tunneme kõik tema abilised ja kõik nende plaanid. Manamees sääl urtsikas on kõik üleS tunnistanud. Tema on kinni wõewd saanud, niisamuti ka tema poja poeg, keda need kurjategijad käskjalaks eneste wahel tarwitanud oliwad. Nõnda rääkis kapten külmal ja waljul toonil, ähwardawa pilguga kurjategija otsa waadates mille ees see omad silmad maha lõi. Wabisedes seisab walitseja tema ees. Tema pale on surnu kahwatu. Aga ta wõtab kõik oma jõudu kokku weel ei ole kõik kadunud weel ei ole ta ilma sõjariistata. Tema astub ühe sammu treppide poole. Kohu? küsib lossiomanik waljult ja ta silm paneb igat liikumist teise juures tähele. Jõe ääre tahan ma minna. Ma tahan kinniwõtjatele abiks minna, waStas Amerikaanlane järsult ja püüdis kapteinist mööda minna. See aga ajab ennast sirgeks, tema suur keha ulatab terwe pea teisest üle ja tema hüüab müristama häälega,  Amerikaanlast kalju seina wastu tõugates: Tagasi, lurjus! Sina oled oma mängi mänginud. Sina pead aru andma oma häbemata tegudest. Pettus on otsa lõpnud. Nüüd tuleb kättemaksmine ja ära teenitud palk. Arwad sa, wilets! kähistas walitseja ja tõmbas rewolwri tasust wälja, enne kui Alfonsu teda takistada sai, pööris otsa tema poole ja hüüdis: Mine põrgu! Kohe selle pääle kõlas läbi tungiw kisa