Ta on ainult uimane. Ta lõi silmad lahti." „Ta elab? küsis manamees mürisedes hoidku selle eest jumalad!" „Jah, ta elab!" kordasiwad gootlased ja seadsiwad Mangi istukile. „Siis häda temale! ja minule! Aga ei! tema saada- Wad mulle Gooti jumalad. Guntamund seo ta hobuse selga, aga kõmasti! Ja kui ta ära läheb, siis wastutab ta päü eest sinu pää. Hopp, hobuste selga ja koju." Laagrisse jõudes tüsisiwad saatjad wanamehe käest, mis nad mangi tarwis muretsema pidiwad. „Kubu hõlgi täna ööseks, ütles mana —ja möll homme hommikuks." Nende sõnade järel läks ta kuninga telki ja andis omast õnnelikust käigust aru. „Wangide hulgas on meil lõpetas ta wihaselt ka üks Gooti jooksik. Tema peab möllas rippuma, enne kui hommene päew looja läheb." „See on kurb," ütles Witigis õhates. „Jah, aga tarwilik. Ma kutsun püülitud homme sõjakohut pidama kokku. Kas sa juhatada tahad?" „Ei, ütles Witigis jäägu see minust. Ma tellin Hildebadi oma asemele." „Ei, ütles manamees see ei lähe korda. Mina olen sõjaülem, niikaua kui sa telki jääd. Ma nõuan siis juhatamise õigust enesele." Witigis waatas talle otsa: Sa oled wihast ja külma nägu. Kas see sul mõni waenlane ei ole?" „Ei ole," üles Hildebrand. „Kuida mangi nimi on?" „Nagu minu nimi, Hildebrand." „Kuule, sa näed seda Hildebrandti wihkawat! Sa wõid ta üle kohut mõista, aga hoia liig waljuse eest! Ara unusta, et ma häämeelega armu annan." „Gootlaste hää käekäik nõuab ta surma, —ütles Hildebrand  rahulikult ja tema sureb." Seitsmestei st kümnes päätükk. Teise päewa hommiku mara wiidi wang kinnikaetud näoga mälja niidu pääle, laagri „külma külje", põhja, poole, kus päälikud ja suur osa wäemehi koos oliwad. , Kuule, ütles wang saatjale kas mana Hildebrand koosoleku platsil on?" „Tema on koosoleku juhataja." „Barbarlased on nad, ja barbarlasteks jääwad nad! Ole nii hää, sõber, ma kingin sulle see eest selle purpurist rätiku ja mine wanamehe juurde! homme Ütle talle, ma tean, et ma surema pean! Aga ta jätku mul ja weel enam mu sool kas sa kuuled? mu sool wõlla häbi! Ta saatku mulle salaja sõjariist!" Gootlane, Guntamund läks Hildebrandti otsima, kes koosoleku  ju awanud oli. Asjakäik oli lihtne. Manamees laskis kõige päält Regeeta seaduse ette lugeda,  siis tunnistajate poolt seletada, kuida wang kinni wõetud  ja siis selle enese ette tuua. Ikka weel kattis kott tema pääd ja ta õlasid. Praegu pidi see ära wõetama, siis tõttas Guntamund Hildebrandi juurde ja sosistas talle midagi kõrwa sisse. „Ei! ütles manamees, otsa kipra tõmmates Ma lasen talle ütelda, häbi ta soole on tema tegu ja mitte ta karistus." Ja walju häälega kõneles ta edasi: „Näidake äraandja nägu! Tema on Hildebrand, Hildegise poeg!" Imestamise ja kohkumise hääli oli kuulda. „Tema ense lapselaps!" „Wanamees, sina ei pea kohut edasi mõistma! Sina oled oma liha ja were wastu liig wali!" hüüdis Hildebad üles karates. „Ainult õiglane, nagu kõikide wastu," ütles Hildebrand, keppi wastu maad lüües. „Waene Witigis," sosistas krahw Teeja. Aga Hildebad kargas üles ja läks ruttu ära laagrisse. „Mis wõidsa oma wabanduseksütelda, Hildegise poeg „? küsis Hildebrand. Noor mees astus kiiresti ette. Ta nägu punetas wiha pärast. Mitte hirmu märkigi ei olnud näha. Ta pikad, kollased juuksed lehwisiwad tuule käes. Rahwal tuli ta wastu kaastundmus. Juba ta julge wastupanemise aruanne, siis ta nime nimetamine ning wiimaks ta noorus ja iludus kõnelesiwad wägewasti ta poolt. Ta laskis silmad sädentawalt ringi käia ning siis uhkelt  wanamehe pääle seisma jääda. „Ma lükkan selle kohtu tagasi. Teie seadus ei puutu minusse. Mina olen roomlane, aga mitte gootlane. Mu isa suri enne sündimist, mu ema, auus Klöölia, oli roomlane. Seda metsikut wanameest ei ole ma ilmasgi sugulaseks  pidanud. Ta waljust olen ma samati põlanud, nagu ta armastust. Oma nime on ta mulle pääle sundinud, mind mu ema käest ära wõtnud. Mina aga jooksin ta juurest, nii pea kui sain, ära. Mitte Hildebrandiks, waid Wlaawus Klööliuseks olen ma ennast algusest saadik nimetanud. Roomlased oliwad mn sõbrad, Rooma moodi mu mõtted algusest saadik, Rooma moodi mu elu. Kõik mu sõbrad heitsiwad Belisari ja Tseteeguse nõuusse. Kas mina üksi pidin teisiti tegema? Surmake mind, teie möite seda ja teie teete seda! Aga tunnistage, ei see tapmine on, aga mitte õige kohtumõistmine. Teie ei mõista gootlase üle kohut, teie tapate manais roomlast. Sest Rooma hing on mul sees." Wailides ja segaste tundmustega kuulas rahwas seda kaitsekõnet. Siis tõusis Manamees tuliwihaselt üles. Ta silmad wülkusiwad, ta käsi mürises wiha pärast. „Wiletsakene! karjus ta sa ise tunnistad, et sa Gooti mehe poeg oled. Nii oled sa siis gootlane, ja kui sa enese roomlase tunned olewat, siis oled sa juba selle eest surma wäärt. Käskjalad wiige ta ära mölla!" Siis astus wang wecl korra ette. „Ära neetud olgu karjus ta sa metsik, toores rahwas! Ära neetud, kõik teie barbarlased ja ära neetud iseäranis  sina hundisüdamega rauk. Ärge arwake, et kõigest teie toorusest ja waljusest teile kasu tuleb! Kaduma peate teie siit ilusalt maalt ja mitte jälgegi ei pea teist siia järele jääma!" Wanamehe käsu püäle wiskasiwad teenrid katte talle jälle püha ja wiisiwad ta üles künka otsa, kus üks wana tamme puu kõigist oksadest ja lehtedest lagedaks oli tehtud. Siis pöörsiwad talt rahwa silmad ära laagri poole, kust tuliste hobuste kabjaplagin ligines. See oli salk ratsamehi kuninga lipu all, Witigis ja Hildebad ees otsas. „Pidage! hüüdis kuningas kaugelt halastage Hildebrandi lapselapse pääle, andke talle armu!" Aga manamees näitas künka poole. „Liig hilja, kuninga isand, hüüdis ta tugema häälega  äraandja on suramatud. Nii sündigu igaühega, kes oma rahwa ära unustab. Esiti, kuningas Wititigis, tuleb riik, siis naene ja laps ja lapselaps." Suur oli selle Hildebrandi teo mõju sõjamäe, meel suurem aga kuninga kohta. (Järgneb.) liste hulgast. Maa - elanikka on wähe, ainult Kõike seda on Wenemaa kohta weel liig wähe. Edenemist takistawad mitmed põhjused,  mida siin wõimalik ei ole seletada.  Kasulik oleks, kui wäiksemad  ühisusd kokku heidaksiwad ja üheskoos kaupa sisse ostaksiwad. Selle läbi wõiks kaupasid palju odawamalt saada. Igal ühisusel ei oleks püäle selle tarwis kaubatundjat  palgata. Selle ülesande kallal on Peterburis ja Moskwas juba töötatud ja kesk toimekonnad asutatud.  Moskwas on juba 36 wähemat  ühisust ennast kesk - seltsi külge andnud ning nende wolitatud saadikud  tegiwad oma koosolekul otsuseks, keskseltsile 20,000 rublalist kapitali muretseda. Kui wäiksemad ühisused, oma käe pääl kaupasid osta tahawad,  siis wõib kergesti juhtuda, et kauba hinnad poodides nii langemad,  et ühisus oma tegewuse seisma peab jätma, nagu seda ju mitmel pool ette tulnud on. Teistest lehtedest. „Põllumehe" septembrikuu  nummer on ilmunud, tema sisuks on: I. Wiljapuuaiad. Kooliõpetaja  H. Krikmann'i Wiru-Nigula  Põllumeeste Seltsis peetud kõne, mis esiteks Viljapuuaia luulelist tähendust enne Aadamat, maailma loomisest pääle hakates seletab, siis aia nelja jakku jaotab: 1) lille aed, 2) köögi aed, 3) ilu aed, park ehk puiestik, 4) wilja aed. Kõne lõpeb soowiga, et meie aedade asutamisega, oma koduseid kohte ilustatsime.  11. Hobune. Kuntze ajaloolikud  teated hobuse üle, mis ju mammuti ajast pääle hakates näitawad,  kust maalt hobune pärit on, missugused rahwad teda on tarwitanud  ja kust kaudu ta Europasse on tulnud. Siis räägitakse pikemalt  Arabia hobusest, mis wäga kallis loom olla. Edasi kõneldakse  Inglise ja muude põhjamaade hobustest, kirjeldatakse hobuste kaswatust  rohtlaantes j. n. e. ning lõpuks  näidatakse, mis kasu hobune saadab. ID. Tiisikus, Tuberkulose, prohw. Dr L. Steuerti järele, jutu kujul seletatud tiisikuse haiguse kirjeldus,  kolme pildiga. IV. Piimaloomad  ja piimatalitus. (Järg.) August  Laas'i laialine õpetlik töö. V. Juhatus juurewiljade harimiseks. (Järg.) Agronom Philipp Saalasti järele H. Schulzenberg. VI. Mõnesugused  juhatused. Seente alleshoidmine  kuiwatamise teel. VII. Põllu- pidajate kirjad. Nende seas on tähelepanemise  ja järelkatsumise wäärt A. C—t'i soowitus : elaja porgandid sügisel maha lülida. Kiidjärwe mõisas olla kõrwu seiswad põllud, üks sügisel, teine kewadel, külwatud. Sügisel külwatud porgandid kaswada  sääl palju lopsakamalt. Kroonu wiinapoodide asutamise kohta ütles „Olewik" teatawasti, et kroonu siis ei wõi wiinapoodi talu maa pääle asutada, kui ostukoutrahis see keelatud on. Selle pääle wastab „Rish. Mesinik":  „Sellel mõttel ei ole õieti mingit tähendust; kui kord on tunnistatud,  et Läänemere kubermangudes  eesõigusi ei ole olemasgi, mis wiinamüügi ainult mõisamaade kõrtside  omanduseks tunnistaksiwad, siis tähendab see, et mõisnik mitte ei Wõi keelata wiina ka talumaa pääl müüa. Sellega selgub iseenesest küsimus, kuhu tulewad kroonu wiinapoodid  awada: sinna, kuhu kohaline aktsiisi-walitsus kuberneriga kokku leppides seda tarwiliseks arwab. „Prib. Listok" lisab omalt poolt juurde: Asi ei ole täitsa nõnda. Aktsiisi-walitsusel pole nii kitsendamata  wõimu, et sinna wiinapoodi teha, kuhu aga tahab. Niipalju kui meil teada, ei ole wiinapoodi awamise juures mitte kusgil wägiwalla  abinõuusid tarwitatud; selle wastu just püüab monopol rahwa keskel karskust edendada. Senini ei ole aktsiisi-walitsus weel ühtegi wiinapoodi sinna awanud, kuhu kohaline rahwas seda ei taha. Enne kui wiinapood awatakse, kuulab  aktsiisi-walitsus järele, kas ümberkaudsel  rahwal selle wastu midagi  ütelda ei ole. Kui kogukonnad  rahul on, wõi wähemalt ei nurise, siis awatakse wiinapood. Aktsiisi-walitsusel poleks aga waja rahwa tahtmist kuulata, kui ise sinna wõib poodi awada, kuhu tarwiliseks arwab. Aktsiisi-walitsus wõib kroonu wiinapoodisid küll oma arwamise järele awada, aga ainult sinna, kus kohatised kogukonnad sellega rahul on. * „Rishskij Westnik" ja Eesti keeli uulitsa nimed. Möödaläinud aastal tuletasime meelde, kui tarwilik see oleks, et uulitsatel  meie ülikoolilinnas ka eestikeelsed  nimelauad üles pandaks,  sest et linnas kõige rohkem just neid inimesi liigub, kes ainult Eesti keelt tunnewad ja uulitsate ni- metusi käimise juhatuseks tarwitawad.  Seda mõtet kiitis „Nordlivländische  Zeitung" põhjendatuks ja awaldas lootust, et linnawalitsus meie soowi tähele paneks ja uulitsatele  Eesti keeli nimed üles seaks. Linnawalitsus on tõsist tarwitust ära tundes otsuseks teinud, uulitsatele  Eesti keelsed nimelauakesed üles panna. Tööga tehti kewadel algust ja katsutakse röõmustawal wiisil edasi jõuda. „Rishskij Westnik," kes meie maa Wene ringkondade teatama osa häälekandjaks  on, awaldab nüüd esmaspäewases  lehes pea weeru pikkuse  kirjutuse, milles Eesti keelsete uulitsanimede  ülesseadmist naeruwäärilikuks,  ülearuseks, sündmatuks ja kahjulikuks püütakse kujutada. Et igaüks Wene häälekandja seisukohta  Eesti keele karmitamise kohta wõiks tundma õppida, paneme Lähendatud  kirjutuse mõttekäigu üles: Juba mõnda päewa liikumat kolm inimest rongi käigul meie ülikoolilinna  uulitsaid mööda, et kangesti  tõsise näoga ühte ja sedasama  talitust korrata. Rongikäijatest  hoidwat üks terme käpu - täie kardscid nimelauakesi kaenla all. Uulitsa nurkadel lööwat kaks teist rongikäigu osanikku tarmilikul pidukorral  kardlauakestest ühe üles, mille vääl uulitsa Eesti keelne nimi seista. Sel kombel saawat uulitsad nüüd oma nimed kolmekordselt selga: Wene, Saksa ja Eesti keeles. Seejuures armab Wene leht tarwilikuks kinnitada,  et uulitsate nimetused wäga sagedasti põrmugi lahku ei minewat,  ükskõik, kes neid oma keeli ütleks,  wenelane, sakslane wõi eestlane, näituseks „Mariengofskaja". . . Päälegi olla mitme uulitsa nimedel kirjutatult ainult mõni üksik täht teijeti, näituseks Wene lehe meelest olla see koguni huwitaw, et uulitsate nimed enne Wene keele maksmapanekut meie maal ainult Saksa keeli olnud ja siis arwatud sellest küllalt saawat, kui aga Wene keel tulnud, hakatawat kolme keelt nõudma. Kui aga linnawalitsus  tahtwat järjelikult toimetada,  siis olla Wene lehe meelest sünnis, et uulitsate nimetusi ka Läti, Poola, Juudi ja teistes elawates keeltes üle lastaks panna, sest et linnas  ju ka poolakaid, juulisid, tatarlasi  j. n. e. elawat. Leiduwat kä lätlasi,  prantslasi j. n. c. Wene lehe arust ei olewat wahest ka mitte paha uulitsate nimesid weel Ladina keeles üles lüüa, mis muistsel ajal ju teaduse keeleks olnud. Sellest süudiwat ju meie ülikooli asupaigal kui koolide ja igawuse linnakesel mälestust  alal hoida. Kui minne keele unustamine Wene lehe meelest mitte kentsakas ei oleks, siis wõimat sellel asjal wahest ka oma kasulikud küljed olla: eks saadumat  ju seeläbi ometi uulitsaid kirjute  sildikestega kaunistada; mitmesuguste  keelte, „tee!emurdekeste" ja „kõnekeelekeste" auustamine olemat ju õpetatud linna auule kohane; maaleritele, sildi maalimise meistritele  ja sildi ülesnaelutamise töömeestele  jaadawat seeläbi teenistust, mis ju tunnistust andmat, et linnawalitsus  linnaelanikkude üksikute liikide eest hoolt mõistab kanda jne. jne. Wene leht ujub, meie ülikoolilinnal olla mähe raha, mispärast seda otstarbe  kohasemalt nende asjade pääle tulewat kulutada, mida tõesti tarwis.  Nüüd aga raisatawat linna wiimsed penningid mitme keele uulitsanimede  pääle. Olla palju kasulikum  ja mõistlikum, kui uulitsate sildid  ainu üksi Wene keeles oleksiwad.  Praegusel ajal olemat Wene keel kohtu ja kooli mõjul juba igaühele arusaadaw, järjelikult mõistmat siis igaüks Wene keelseid uulitsa nimesid lugeda. Kui aga mõnikümmend inimesi Wene keeli ei mõistmat lugeda, siis ei olewat sellest ka suurt lugu. Jurjew olla nii pisitillukene  linn, et igaüks ka ilma uulitsasiltideta sinna jaamat, kuhu temal tarmis. Jurjewi linnawalitsus olla oma püüetes pisut kaugele läinud. Meil oleks selle harutuse kohta palju ütelda, kuid ei saa. Päälegi on eelseisew kirjutus ilma seletuseta igale eestlasele selge meie waikime . . . Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. Transwaali asjast. Juglise kaubanduse  minister Ritchie pidas Londonis  kõnet ja ütles, kui parlament kokku astuwat, siis toetawat ta seda politikat, mille järel walitsus Lõuna- Ahwrikas käinud. Ritchie ütles, see ei olewat õige, et walitsus kahte erakonda, sõja- ja rahuerakonda langewat.  Walitsus olla rahu alalhoidmise  ja Lõuna - Ahwrika edenemise  poolt. Aga tarwilik olla, et Transwaalis kõigil walgetel ühesugused  õigused olelsiwad. Walitsus ei tahta Transwaali iseseiswuje kal- lale minna, see on sisemiste asjade iseseiswuse kallale. Kui küsimus: rahulikult õiendada ei saawat, siis langeda sõja eest wastutamine Transwaali presidendi Krügeri kaela. Dundees jälle seletas riigiwara esimene lord Balsour, Inglise walitsus  olla kaua aega Lõuna-Ahwrika  raskusi rahulikult ära õiendada  püüdnud. Kui küsimust rahu. likul auusal wiisil ei saawat õiendada,  siis ei langewat selle eest wastutamine  mitte Jnglisemaa pääle. Sellega ei tahtwat ta aga ütelda, et ta kõik rahu lootused ju kõrwale olla heitnud. Aga ometi pidada ta nüüd koguni teisiti kõnelema, kui kuu aja wõi isegi kahe nädali eest. Nüüd olla ju nii kaugele jõutud, kus Transwaal enam järele ei andwat  ja Jnglisemaa taganeda ei tahtwat  ega wõiwat, sest et seda Lõuna- Ahwrika ja hariduse kasud, ega ka maa anu ei lubawat.  Neljapäewal  oli.Jnglise ministerium koos ja otsuseks  tehti, Transwaali käest weel kord nõuda, et kõigile walgetele ühesugused  õigused antaks. Edasi kuuldub Pretonast, et Kapmaa kuberner  Milner Transwaali walitsusele  nõudmisi ette pannud, mille sisu lühidalt see olla, et Transwaali kohtud Inglise mõju alla antaks. Transwaaali wäe ülem juhataja kindral Joubert arwab, et ta Trans- Waalist 18,000, Oranjest 16,000, Kapmaalt 8000 ja Naatalist 2000 sõjameest saab, Pääle selle weel 6000 Vabatahtlikku. Newcastles peeti hiljuti Lõuna- Ahwrika sõja wastu koosolekut, millest kolm Transwaalist tulnud töölist osa wõtsiwad. Neist seletasüks järgmist: Kõige päält pean ma tunnistama, et ma Transwaali ainult rahateenimise pärast sõitsin. Ma sain teda rohkesti,  sest päewas teenisin ma enam kui naela (10 rubla), kuna ma Wälja enam ei andnud, kui ainult neli shillingtt. Matsudest ei ole minu kõrw ialgi kuulnud. Midagi ei olnud mul tarwis maksta ja ülekohut  ei teinud mulle ta teegi. Mis aga Transwaali jäämisesse puutub, siis ci ole ma selle pääle ialgi mõtelnud  ja ma kinnitan, et mu seltsimeestest  90 protsendil ialgi sinnajäämise  uõuu ei ole olnud. Kõik see waeulus Transwaali wastu on ainult  rahameeste poolt käima pandud,  töölistel ei ole sest osa wõlta Wähematgi põhjust. Austriast. Kraakaus pidasiwad hiljuti Slaawi ajakirjanikud koosolekut,  ja sääl nõudis jlowaklaste ju- Nr. 207. PosLi m e e s. 1899.