edendamiseks. Üleskirjutada tuleksiwad kõik külad, pered ehk talud, saunad, jõed, järwed, sood, rabad, heinamaad j. n. e. kui neil wiimastel iseäralik nimi ülepea on antud. Korjanduse kohta tahan edespidi sessamas lehes aru anda, et igamees toaks, mis ju tehtud ja mis wcel tehja on. Ma loodan, et Saarlasedki selle töö hoolega käsile wõtawad, nagu Suuremas mehed seda tööd juba teinud on. Adrefs: RpoiimraMm, M. J. Eisen. Eesti rahwa mõistatused. Sest saadik on paar aastat juba mööda läinud, kui minu „Eesti rahwa mõistatuste" esimine anne ilmus. Esimise andesse saiwad kõik seni tuntud mõistatused ära trükitud. Minu nõuu on aga kõiki Eesti rahwa mõistatusi wälja anda; sellepärast on pärast raamatu ilmumist  korjamise tööd hoolega edasi tehtud. Mõnedki Saarlased saatsiwad mulle selle tarwis omalt poolt lisa nagu stnä. O. Kallas, M. Kipak Ansekülast, kurt Mihkel Kolm Walljalast ja K. Loiken Kärlalt. Suurelt maalt saadud mõistatustega kokku, kaswis minu mõistatuste kogu seega enam kui 1000 nummert suuremaks. Sellegi pärast ei ole kõik mõistatused weel ammugi koos, mis rahwa suus leida on. Pääle selle on Saaremaal kihelkondi, kust weel sugugi pole mõistatusi üles kirjutatud. Tööd läheb siis weel küllalt tarwis teha. Ärge pandagu imeks, kui Saarlastele jällegi palwe ette panen, et Saarlased seda isamaalist  tööd edasi teeksiwad ja mitte soiku jätaksiwad, nagu wiimasel ajal sündinud.  Ühtlasi tähendan weel, et kõigi Eesti mõistatuste ja nende korjajate kohta praegu Soome keeles kirja tööd tehakse ja selle kohta edespidi raamat wälja antakse. Omalt poolt tahan ka Saarlases mulle Saaremaalt saadetud mõistatuste üle aru anda. Adress: KxoumruMa-, M. J. Eisen. Isamaalt. Kuresaarest. Loomade märgus siit karjamaadelt  näitab üsna tubliste päewakorrale ilmuwat.  Minema! suwel warastati Paadla küla karjamaalt linna lihuniku A. Treffen'i nuum härg ära. Küll on teda tänapäewaui taga otsitud, aga pole meel leida; ehk küll leidjale 10 rubla leiupalgaks on lubatud, siiski jääb ta kadunuks. Paari nädala eest kadus linna karjamaalt  üks hobune teiste hulgast ära. Et see loom ilmaski kusagile pole jooksnud, sellepärast on see arusaamata, kus ta jäänud on. Juba on kõik kohad läbi otsitud aga ei kusagil. Niisamuti on maalt mitmest kohast seda nurinat kuulda, siiski pole keegi meel selle kadumise põhjust leidnud,  maid igaüks jääb selle juure kindlaks, et niisugune  töö ikka pitkanäpumeeste toimetus on. Kas pole paha kuulda, iseäranis meel meie Saaremaalt! Auujärje pärija Oisu linna? õnneliku pääsmise mälestuse päewa, 6. Mail, peeti siin üsna toredasti. Homiku wara oli juba meie wäike Kuresaars linn ilusas lipu-ehteS. Kellu 10 algas mõlemis kirikus Jumala teenistus, mille lõppuks meie musiku koor mõisniku koja Galeri pääl riigi laulu mängis. Õhtul põlefiwad tähtsamates kohtades ilutuled. Jumal kaitsegu  Keisrid ja tema perekonda ikka edeSpidi meie alamate kasuks ja õnneks! 5. Mail, pärast lõunat, kargas siit mangi hoonest jälle see kuulus maras A. Klausson ära, keda minewal suwel mitme märgust töö pärast sai kinni wõetud. Ta on alles üsna noormees, ilma habemeta, millest teda kergesti wõib ära tunda. Tähtsamaid Saaremaa poegi soowiksime selle mehega rohkem ettewaatuses ümber käija. Juhtub ta kusagile inimeste sekka ennast näitama, siis pärigu igaüks tema käest passi ehk walla tunnistust, mida tal jo ometi mitte ei ole. Aitagu igaüks omalt poolt politseid, niisuguse kelmi jälgede pääl saada, siis wõib meie rahuline Saaremaa kord jälle rahulikult hingata! Meie linnalastele tahtsime meele tuletada, et nad turu pääl wõi ostmisega natuke ettewaatlikumad  oleksiwad. Talu moorid on wiimasel ajal päris meistriks õppinud, wõile niisugust halba märki hulka segada, mis sugugi süüa ei kõlba. Päält nähja on wõi kaunis ilns aga seest ei kõlba kusagile. Mõne nädala eest ostsiwad jälle paar liimalast niisugust kaupa, kes pärast küll kirusiwad, aga mis see aitas. Mine otsi enam müüja üles! Igaüks leigaku wõi keskelt pooleks, külap siis pettus kohe awalikuks tuleb ja wanad memmed kautawad edespidi seesuguse solkimise ära. Kuida uähja, saamad see kewade kõik lagunenud trotoarid parandud, mis tõesti üks tubli tegu on. Mõnes kohas oliwad need nii ära lagunenud, kas wääna jalad ära. Hapsalust. Tallinna ringkonna kohtu kriminal  osakond saab 18.—22. Maik. p. Hapsalus koos istuma, mille seas ka õpetaja Hermann Leziuse süüasi, kiriklik toimetamine Öigeusuliste juures, ette tuleb. Peterbuvgist. Prantsuse õhusõitja olla, nagu „Herold" teatab, koguni uue sisseseadega õhulaewa wälja mõtelnud, millega ta juunikuu sees pealinnas mitmed sõidud tahab teha ja nimelt oma abikaasaga seltsis, kes ka julge õhusõitja olla. Nagu omal ajal Leruu, nii tahab ka Gibert sa minust arwad. Mitte tema iludus, waid tema ärdad palwed wõitsid minu südame. Tühi wabandus! torises manaks. Tema palwetele oleksid sa wastu waielnud, aga tema kenadus tegi seda Võimatumaks. See wõib küll ka natuke nõnda olla, ütles Juulius järele andes; aga mis sinul siis selle wastu on? Et see läbi Pentsaloona kogu oma seltsiga meie kaela saab langema, kui meie ühte tema otsitawat warjame ja kui päälegi weel sina . . . Ah jäta! hüüdis Juulius pahaselt wahele. Aga mis sa sellega tahtsid ütelda? Sa tahad, et meie selle õnnetuma tütarlapse  üksi tema oma juhtuste hooleks jätame ja ilma abita oma majast wälja saadame? Ei seda mitte! ütles wanake. Ma arwasin, meie saadame teda Palärmo, minu wenna majasse; sääl on temal parem elada, kui siin, ja sääl on tema ka Pentsaloona eest julgem, kui meie juures. Juulius jäi nende sõnade pääle mõttesse; ema nõuu näitas mõnus, aga mitte sugugi tema plaanide sarnane. Wiimaks ütles ta: Mõistlik mõte see, aga kahju, et mina mitte sellega sisse ci wõi minna! Mina tõutasin selle õnnetuma tütarlapsele oma abi anda ja oma sõna ei taha ma mitte tagasi wõtta. Päälegi oleks see üks wäga põlastaw kombe ja saaks teda wäga kurwastama, kui meie paljalt kartuse pärast, ilma miski tähtsa põhjuseta, teda enese juurest ära ajaksime. Ei, seda kombet ei tohi üks Juulius Elieson mitte sallida! Pentsaloonal pole jo tarwis sellest midagi tääda, et meie ühte tuikest tema silmade eest warjame. Selle pääle on minul juba plaan malmis; seda pead sa kuulma ja sellega rahul olema, kas anna andeks ema tahtes, ehk tahtmata! Lugu on järgmine: See maike kamber, kus see ilma süüta inglike meel praegu oma onnist taewa und magab, on küll pisuke, aga maga kena, ja ema, just ühe kena neiu tarwis loodud. See kamber on nii kõrwaline, et mitte wäljast märgatagi ei wõi, et seda meite majas olemas on. Senna sisse peab meie kaitselane korteri wõtma ja nii mähe, kui wõimalik, wäljas käima, et sala spionid temast haisu ninasse ei saa. Oma näpu tööga jõuab ta jo ennast küllalt toita ja üles pidada. Sellega on siis kõik takistused wõidetud ja meie wõime see läbi rööwlite peenikesed ninad wäga osawasti kõrwale juhtida. Nüüd aga armas ema palun ma sind, mitte enam pikemalt selle wastu waielda, sest minu ettewõtmine on kindel. Hää küll, urises wanake pahal tujul, mina ei taha sinu kange kaeluse wastu enam midagi maielda, sest et sinust üks mees wanema sõna kuulda ja pühaks pidada, kadund on. Aga Jumal hoidku sind kahetsuse eest! Weel ütlen ma, nagu su ema, sulle: saada see kihwti taim ära oma majast! Ei iialgi! hüüdis Juulius kindlalt. Aga, armas ema, kuda sa üleüldse selle pääle tuled, niisugust sõnu ütelda, mida sa õigusega ütelda ei tohi? See on mulle arusaamata! Pääle selle pean tunnistama, et mari sind on petnud ja et sina selle tütarlapse üle eksiteel oled, sest tema on täiesti puhas ja ilmasüüta. Tahad sa aga oma tuju pääle kindlaks jääda, siis pean mina Jumal paraku, küll tunnistama, et sinu südames see, nii elawalt leegitseja ligimise armastuse tuli juba soutumaks kustunud on! Wanake jäi mõttesse; Juuliusel näitas tema arwätes õigus olewat; ta oli omas ägeduses ligimese armastust unustanud. Mis nüüd teha, ligimist pidi saama aidetud, aga rööwlid pidi ka saama kardetud? Asi näitas kahtlane. Wiimaks näitas ta otsale saanud olewat, sest äkitselt tõstis ta pea üles ja hüüdis: Sinul wõib õigus olla Juulius; hääl meelel tahan ma eksinud olla! Siiski ei tea ometi, kuda ma sinu sõnad tegudega kokku säädma pean? Ma ütlesin sulle juba korra: saadame teda Palärmo, minu wenna majasse; tema on rikkam kui meie ja tema saab paremini selle õnnetuma eest muretsema, kui meil seda wõimalik oleks. Pääle selle oleme meie siis, ja ka tema ise rööwlite eest julgemad. Ära waewa mind asjata; armas ema, ütles Juulius kurwalt. Sinu nõuu on küll mõnus, aga seda täita ei wõi ma mitte miski hinna eest. See wõeras neiu, kelle pärast meie waidleme, lõi kohe ostmisel  silmapilgul ühe niisuguse haawa minu südamesse, mis keski teine ei jõua parandada,  kui tema ise! Kas kuuled nüüd? Püha Jumala ema, hüüdis wanake. Siis ei eksinud ma mitte, et tema kenadus sinu südame wõitis! Sa armastad teda, Juulius? Ma ütlesin sulle juba korra, et see natuke nõnda on, ütles Juulius. Minul pole küll suuremat meele järele, et sinule seda kohe seletama pean, aga ei saanud parata. Nüüd wait! tema tuleb! (Järg tuleb.) Saarlane. 1892. 20