läks ta tema kindluse wärawa juure ja katsus, kas riimid pidiwad ees olema. Kõik oli kordas. Üks mähi soldat kõndis malli paäl edasi ning tagasi. Pulko heitis ennast pitkali malli pääle, mille pääl paks rohi kaswaS. Ta mõtles oma isamaa pääle, mis kõige wähemalt  aastase meresõidu läbi tema nüüdsest elupaigast lahutud oli. Ta laulis tasakeste üht laulu omast armast isamaast. Häkiste jäi tema laul maitseks. Ta kuulis, kui koputaks  kedagi wärawa taga. Ta kuulatas. Jälle koputati. Nüüd hüppas ta ruttu üles ja maaras alla. Ta nägi üht naisterühmast,  kes arglikult enese ümber waataS. „Oled sina see, Maja?" küsis ta. „OH Pulko, tee wäraw lahti l" palus tema. Pulko tegi mürama lahti ja üks sirge käsmu ga Hindu tütarlaps astus sisse. „MiS on sündinud, Raja?" küsis korporal.  „Sa wäriscd ju. minu kallim!" „OH Pulko, õnnetus on meie peade pääle langenud," rääkis tütarlaps. „Miuu rvend, ksS Samorini teenistuses on, oli üht wäikest eksitust teinud. Ta pidi saama  äratappetud timmuka käe läbi, aga põgenes ära. Selle pääle laskis Samorin Minu isa mangi heita js on ähwardanud teda 24 tunni pärast laska äratappa, kui mitte Zadi, minu wend, selle aja sees tagasi ei tule." „Püha neitsi kaitsku meid", hüüdis Pulko, kui tema pruut oma juttu lõpetanud  oli. „SiiS oli see sinu wend, see põgeneja! Kes seda olek rõõmud arrvata." Nüüd rääkis ka tema, mis mõne tunni eest oli sündinud ja et Sadi esiteks sarjatud on. Raja oli smux osawõtmisega oma ar« mukese sõnu päält kuulnud. Nüüd, kui tema mait jäi, hingas ta kergemine. „Mina pean tema juure minema," ütles ta. „Pulko, kas sa tahad mind saata?" „Pagana pihta, minu tuike, ma ei tohi mitte," ütles korporal. „Ma olen wahi pääl!" „Pulko, sa ei tohi mind mitte maha jätta?" paluS Maja. „Ole nii hea, ja saada mind!" Tütarlapse keha sirgus meel kõrgemaks. Tema sõnade sees oli natukene käskimat tooni. „Minu esiwanemad oliwad ükskord ise siin kunningad," rääkis ta edasi. „See kunninga sugu on neid ära wõitnud. Meie langesime ikka rohkem, aga meite uhkus jäi meitele ja kuninglik meri meie soonde sisse. Pulko, sa hoidsid mind, kui üks Araablane mind tahtis orjaks  wiia. Jah, sa lõid selle miletsa maha.  S« armastasid mind ja mina kinkisin  sulle oma südame ja wõtsin sind enesele peigmeheks maotu. Nüüd aga tahad sina mind maha jätta? Ükski inimene ei saa seda ju teada, et sa seda kohta paariks tunniks oled maha jätnud. Kindlus on tugew. Kes mõtleb selle pääle, et Ma ärawõtta? Oh, Pulko, kui fina mind nõnda armastaksid, kui mina sind, siis ei laseks sa mind mitte nii kaua ennast paluda." „Ma tulen seltsi armas Maja! wastas Pulko, tasakeste Maja käest kinni mõttes, ja selle pääle üht musu muljudes. „Tnle, minu armsam, meie tahame ruttata! Korporalil oliwad paatide wötmed taskus. Tasakcsti lükkas ta kindluse mürama kinni ja kui wilud sammusiwad nemad paatide juure. Mõne minuuti pärast oliwad nad juba Ml. Maja hoidis tüüri, Pulko hakkas sõudma ja edasi libises paat, otse kohe laidu poole, kus põgeneja pidi olema. Tütarlaps oskas kenaste tüürida. Kui üks nool libises lootsik läbi laenete ja ühe weerand tunni pärast jõudis ta juba laidu juure. Mõlemad astusiwad maale, paniwad lootsiku kinni ja hüüdsiwad Sadi nime. Aga ei tulnud mingisugust wastust. Nad otsisiwad laidu läbi, aga mitte üht jälge ei olnud põgenejast leida. „Ehk on ta, et ennast rohkem marjata,  selle laidu pääle ujunud, „ütles Pulko, käega ühe musta kogu pääle näidates. Maja nikkutas peaga. Mõlemad läksiwad paadi juure tagasi. Jälle sõudis Pulko, ning Maja pidas tüüri; ja warsti oliwad nemad selle pääle jõudnud. Siin leidsiwad nad Sadi ühe põesa all sügawaste magawat. Kohkunud kargas Saadi maast üles. Kui ta oma õde äratundis, hakkas ta hõiskama. „OH kallis Maja!" hüüdis ta. „Oled sina tulnud mind päästma?" „Ei, Sadi," rääkis see kindlalt. „Sain  vrin on sinu isa mangi wõtnud ja on ähwardanud teda äratappa, kui sa mitte 24 tunni pärast pole ennast tema kätte mangi annud." „Helds Brahma*) missugune õnnetus," hüüdis põgeneja. „Mis saad sa tegema, Sadi?" küsis Maja ühe silmapilgu järel. Hindu oli mait. „Ta on sinu isa," maenitses tütarlaps. „Brahma tahab, et ma surema pean," pomises Sadi, „ma tahan ennast kuninga kätte äraanda." Maja hakkas menna kaela ümber ja andis temale suud- „Püha *) Ma Indu Jumal.) Nendele inimestele tormilisel mõõdul peatoiduse muretsemine kui ka üleüldse kõikide ikalduse pärast hädakannatajate kahjude eest hoidmine, peab riigiwalitsuscle  ülemaks ja tähtsamaks hooleks olema. Südamliku osaivõtmisega seda mitmcpidist aitamise tööd tähele pannes, mis seltskondade poolt kannatajate  hääks tehakse, pean Ma ajakohaseks neid kalli meelseid erahäätegemist, mis püha osja eest kristliku armastuse- tööna on ärkanud, seadlustuse ja ühisuse läbi kindlamaks teha. Sellepärast olen Ma wilja ikalduse kubermangudes olewate hävakannatajate  hääks ühe komitee seadnud ja Keiserlise Kõrguse selle komitee presidendiks nimetanud. Kuna Teie eelseiswale tööle Jumala õnnistust  palun, loodan Ma, et Teie neist tundmustest,  mis Teid ligimese ja isamaa wastu palamas armastuses täidawad, selle töö korda saatmiseks jõudu saate. Teid südamest armastaja Aleksander." See Keisri Majesteedi käsk, need sõnad ülewelt troonilt, on millivnisi rõõmu ja tanuga täitnud. Isamaalt. Kuresaarest. Ilmad on sell sügisel üsna imelikud, üks päew -külma, teine sula. Paari nädala eest oli mõni Päew üsna tore talwe ja saani pidu, kunas korraga jälle nii palju wihwa sadas, et kõik kuni wiimase tipuni ära sulatas. Teed on porised ja inimesi käib wähe linnas, ka ei saa postid igakord oma seatud ajal käia. Ei niisugune talwe pole ka kellegi meele järele! -- Kulda kuuldub, olla Põidilc ka kroonupost  käima pandud, nii et senna nüüd enam ilma margita midagi ei wõi saata. Kihelkonnale sea- tud post olla juba ära iväfinud ja saada pea jälle endiseks muudetud. 27. Nowembril kohutasiwad tulekahju kellad kõiki jälle kihama ja jooksma. Maalmeister  Kuumetzi majas oli tuleke lahti läinud, mida aga nad weel oma abiga jõudstwad ara kustuta, enuegu tulekaitse mehed senna jõudstwad. Õnnetus  tulnud jälle hooletuse läbi, sest lakk mida toas keedeti, jäätud ilma waatmata, mis aga wiimaks põlema läks ja seinde külge hakkas. Ettewaatust! „Postimehes" nr. 166 oli hiljuti awaldatud,  et keegi koha omanik, H. Luha Harjumaalt,  selle alguspäralise mõtte pääle on tulnud, elektri kellaga wargufi kõrwalistest hoonetest kaitseda.  Aastal 1883 korjas nende ridade kirjutaja  Wiljandi Eesti põllumeeste seltsis peetawa näitemiiügi heaks Kroonlinnas andeid, nende seas oli üks elcktrikell, mida J. Wetto (lukusep kroonlinnas kroonu miini wabrikus) ülewel nimetatud H. Luha alguspäralise mõtte otsiarbcks oli walmistanud ja seda selle nõuga Wiljandi Eesti põllumeeste seltsi näitcmüügile, ühe tarmiliku  elektri-saatja traatide ja kirjaliku üles seade õpetusega kinkis, et keegi Wiljandi põllumees ehk mõni muu mees seda üles seaks. Kes selle elektri kella sääl näitemüügi pääl ära ostis ja kas ta seda ka kusagile üles seadis, on mull teadmata, kuid niipalju on selge, et selle algupäralise mõtte pääle juba teised enne H. Luhad oliwad tulnud. Härra Wetto ütlemise järele maksis see elcktrikell S 6 rubla. Ou kõrwalised hooned üksteisest kaugel, siis tuleb maaaluste traatide panemine lüll mõni hea sada rubla maksma. Maa pääl, telcgrahwi traatide kombel, tuleb see töö kull wäbe odawam. Nõnda tahab siis mõni ennast kuulsaks tehja, aga on paraku hiljaks jäänud! .4.. K. Oh sa kallike, on wilja hinnad praegus kõrgeks tõusnud, pääle 370 kopikat küsitakse ruki wakast, mis üsna uudis aga kohutaw kuulda on. Kui asi nii moodi edasi läheb, siis küll head järge loota pole. Linnas hulguwad praeguZ wäga rohkest inimest ilma tööta, kust peawad need waesekesed  ülespidamist saama, kui leiwa paluke nii kalliks läheb! Kaugemates kubermangudes on praeguS suur nälg, aga kui meil aeg ei parane, siis on siin pea seesama sugune lugu oota. Leiwa nael maksab linnas juba !Ü/s kopikat kunas töömeeste palgad odawamaks tikuwad minema. Saab nähja, mis tulewik toob! Tallinnast. Bladti wöeraste maja aeda Narwa uulitsasse tahetakse tänawu talwel jää paleed ehitada, nagu seda Peterburis eunewalt tehtud. Sarnane ehitus pakub elutulede walgustusel  nõidusliku pildi ja saab wististi suur hulga waatajaid ligi meelitama. Ülemiste järwest loodetakse  seks materjaali saawat, kui aga Jumal külma annab. Õnnetustest raudteede pääl toomad ajalehed sagedaste koledaid sõnumeid. Mull juhtus neil päiwil asja olema Tallinna raudtee waksalis käia. Sääl nägin, et mitmel auru katlal isesugune märk juurde oli tekkinud ja nimelt see, et suurel aurukatlal  wäikene kakal pääle oli pandud. Selle minu arust asjataks ehtes peetud tükist seletas mulle keegi asjatundja järgmise tüki wälja, mis igale Balti raudteel reisijale suureks troostiks wõib olla. Nimetatud raudtee pääl ei ole enam rongide kokkupõrkamist karta, see on, kui massinist just magama ei peaks jääma. Wäike kallake wõi tonnile  aurukatla turjal olla nõnda nimetatud õhutsilinder,  mille abil massinist raudteerongi jooksu päält kinni mõib pidada, nii et rong waewalt paar sammu pärast pressi pääle laskmist edasi läheb, kuna ta endise pressiga mitu magu maad meel jooksis. Seda uut leidust on Balti raudteel 50 Saarlane, 1891.