raha oleks korjanud, et omast kapitalist edespidi elada wõiks, oleks ka weel midagit, aga kapitali mehi on wäga wühe, wõib olla ehk 50 püült üks ainuke; suurem hulk on kehwad ja peamnd siin oma waese terwisega leiba teenima, pole aga enam mitte täied, waid poole jõuga töölised. Eks see pole jälle kahju?! Kõik neid kahjusid wõikS ehk waewalt weel kannatada, kui nende asemele midagit muud head seia toodaks. Kui meie oma töömeeste üle laulda wõiks: „Kes palju käind, on palju näind!" Ning kes palju näind, see on ka palju õppinud, aga see pole sugugi tõsi. Meitc Ülemaa töömehed on küll palju käind aga wähe näind, s. o. nad pole mitte nägedes waatnud, mitte tähele pannud, weel wähem saäl juures midagi mõtelnud. Nad pole mitte mõtelnud, kas ühte ehk teist asja wõi wiisi ei wõiks ka meite maal pruukida? Kas nad pole sagedasti sääl näinud, kuidas heaSti põldu haritakse, sahaga küntakse,  kuidas enam edasi püütakse, talu kohti päriseks ostetakse, linu haritakse, karja kaswatakse, karja hoitakse j. n. e. aga nemad ei wõta sest kõigest midagi omaks, s. o. nad ei mõtlegi niipalju selle nägemise juures, kas meite maal ei sünniks ka nõnda tehja? Nad näeivad küll, kuidas Ülemaa töömees sui sojal ajal nahk pastlatcga käib, sest et need kerged ja odawad on, aga mitte ükski ei püüa seda kodu järge tehja, waid Mk kolistawad sui kõige palanuimal ajal oma suurte saabastega põllul ja heinamaal  edasi. Wana wilunud wiis ja see peab muutmata jääma- Minu teada wõikg mõndagi Ülemaa paremat wiist siin meite maal kasulikult pruukida, wõiks töömeeste -väljarändamise läbi mõndagi äratust Saaremaale tulla, aga seda ei ole mitte leida. Ma tunnen siin ühte meest, kes 10 aastat Ülemaal tööl käinud, sääl mõndagi näinud ja mitmesugusid  töösid teinud, aga siin elab tema täiesti oma mana Saarlase moodi, künnab oma põldu mana Saaremaa adraga, äestab seda nõnda, kuidas siin, ning ei püüa midagit nõnda tchja, kuidas ta ehk 10 aasta wältusel seda mujal on näinud. Ta ei nõua midagi uut, maid mana on tema meelest hea küll. Nõnda on lugu pea kõikidega. Kõiki neid -vigasid, mis ma siin awaldanud,  olen ma ammugi kahetsemisega päält waatanud ja tähele pannud ja mitu korda siin ja sääl neist kõnelenud, aga mis olen ma -vastuseks saanud? „Andke Saaremaal suuremat palka, siis ei rända siit keegi töömees wälja!" Andke suuremat palka! kust seda wõtta? Auustatud palga andjad! Teie ei ole siin mitte ilma süüta. Teie ei pane mitte heasti tähele, kuidaS palka määrate, kellele teie enam ehk wähem palka maksate. See on jo ometi wäga loomulik asi, et tublim ja tugewam töömees suurema palga «vääriline  ja «väetim maim «vähema palga osaline on. Seda wahet tehakse aga siin wäga mähe, iseäranis mõisate töölistega. Suilise palgaks antakse 40 rubla, kas see suiline üks l 5 aastane tütarlaps on, ehk üks rasket moodi naine, poisike wõi üks täis jõuga paras töömees, kõik on 40 rublalised. Waatke, see otsus hirmutab ka tüki töömehi  siit ära. Ning kui ka mõni parem töömees seia jäeb, see wilub siin otse laisaks. Ta peab poisikeste ja «väetima maimude seas siin tööd tegema ning see teadus, et ka temagi parema palga -vääriline ep ole kui teised, ajab teda ohjad lõdewile laskma ning nõnda -vilub mees -väetimate seas ka -väetimat moodi tööd tegema. Niipea kui aga meite mõisad siin paremaid töölisi nõuawad, jõuawad nende tööd paremine edasi ning töömeeste palgad tõusewad. Mõni ütleb jälle: „Kui need 3000 töömeest,  mis iga kewade -välja rändawad, kõik seia jääks, kus need kõik mahuks, siis kukuks töö palgad siin meel enam alla." Mina arivan jälle selle kohta nõnda: kui see töömeeste arm kõik seia jääks, siis jääks esiteks üks Hulk naisi ja lapsi kodu, kus nad ka kasulikult ära tarwitatud wõiks saada ning tublimad töömehed asuks nende asemele, tööd jõuaks enam edasi ning palgad paraneks. Teiseks saaks Saaremaa omad tööd paremine ja õigel ajal ära tehtud, põllud hakaks enam wilja kaswatama ning sest tuleks maale hoopis suurem kasu kätte kui -väljast raha toomine. Ma tunnen siin ühe walla, kus kewade 15 töömeest wäljarändasid. Suil oli maldas kui ka mõisas suur tööliste puudus. Kas need 15 äraläinud töömeest poleks wõinud seda ära täita? (1. U. keda ta paari kuu eest laadal oli näinud ja keda ta praegu ikka weel tüdimata taga otsis. Seesama ta oli . . . Tõnise südames hakkas kohe kange armastuse  tuli põlema, aga ta jõudis seda marjata. Km csiminc torm möödas oli, jäi ta üsna rahuliseks, sest ta teadis, et nüüd linnuke tema Küsis oli. Ta astus teiste noorte meeste hulka ja hakkas nendega kibedasti juttu ajama. SSSI okgi ka juba marsi miina ja õlle maim kõikide pääle maha tulnud. Tõnis jõi ka, aga ainult möistliu!:,  sest ta püüdis ennast parajas löbuduscS hoida. TaaSitas täna wäga naljahimmulins olewai ja iseäranis püüdis ta neidudega juttu alustada, ehk ta küll isegi ei teadnud, millest ts jutssmMS pidi. Aga kus hulk koos, stsl süRMh ikka juttu; marsi asusiwao ka teised poKd Neidude hulka ja nüüd ei tahtnud naermine ega naljategemine enam lõppeda. Sõrmuksed faiwad neidude käest kõige päält Sra röõwitud, mida need ka just mitte ei keelanud. Tõnis ei teadnud, keda ta omale kätte pidi tõmbama; ta kahmas pea stzte ja pea teist oma kütte mahcle, aga laskis nõndasamuti jälle lahti ja näitas ise Ml juurrS, nagu oleks neiu tema käest mägist äraläiuud. Wiimaks oli seesama sein :cms kätte juhtunud, kes tema mere estte kema ojas : küll püüdis ka see ennast tema käest Vabastada, aga Tõnis surus teda nn tugewaSti oma kaenlasse, et see ess» Likudagi ei saanud. ,A«, sa pigistad mind lohk!" hüüdis seis pchsel toonil. „Pole siga/ lällatas Tõnis, aga ma kartsu, er is muidu plehku lähed." muidugi! See pole ju sugugi moodls, et ma siin finn wang pean olema. Lase mind nüüd jälle lahti " „Mitte nõnda ruttu! Kuhu sa selle kiirusega siis tahad jooksta? Meie wõime ju ikka ka teine teisega natuke juttu ajada?" Selle pääle istus ta pingi pääle ja tõmbas neiu oma sülle istuma; ümberringi oli meel suurem hullutamine lahti ja nõnda ei pannud teda keski tähele. „Mis sull siis mulle rääkida on?" küsis neiu maheda häälega, tungiwal pilgul Tõnise otsa waadates, kuS juures ta ise mähe pilkawalt naeris. „Ega sa seda ometi tõega ei küsi?" sahkaS Tõnis, „meie wõime ju siin täna igast asjast juttu ajada!" Neiu naeris. „Kõnele siis, mina kuulan!" ütles ta. „Mis sinu nimi on?" „Minu nimi? Mis tarwis tahad sa seda teada? „Üsna lihtsal põhjusel; kuda wõin ma sind muidu nimetada?" „Haa! Wöi siis sellepärast! Minu nimi on Liisu." „Ja weel?" „Seda ma ei ütle." ~Sa pead ütlema!" Ei." „Ja miks?" „ Ennem pead sa mulle kostma, miks sa seda küsid?" Tõnis lõi häbenedes silmad maha. „Noh ütle nüüd!" ütles neiu pilkawalt. „Ma tahan seda teada." „Seda ei saa sa iialgi!" ütles neiu ägedalt naerdes. (Järg tuleb). Isamaalt. Kuresaarest. „Head uut aastat, head uut aastat!" Nõnda kuuldi mana aasta öösse kellu 12 aegas juba inimeste suust uulitsal. Kõik kohad kihisesiwad noori kui ka manu täis. Wahest kuuldi ka küsimist: „Mis su nimi on?" Mille pääle mõne käest niisugune «vastus tuli, mida keegi auus inimene kuulda ei tahtnud. Aga mis tehja, see pruuk on siin ammu juba heasti päewakorrol, mille tagajärg mõnikord alb on, aga pruuk peab Ülesande No 1 seletus. Ülesanne No 2. R. Rebane. ävr, Aer, Ag., xu, lu, lu, llur, mus, uu, uus, nuu. uu, tus, vu. Nende 14 silbi ette tarwis weel 14 silbi seada, nii et 14 kahe silbilist sõna wälja tulewad ja sõnade algustähed ülewelt alla lugedes, ühte Eesti hariduse paika tähendawad.  Nõuetawad sõnad on järgmised: 1) Naisterahwa nimi, 2) Kodu loom, 3) igal inimesel on ta armas, 4) ihu kate, 5) maiuse toit, 6) põllu-meeste riist, 7) linn Peterburgi ligidal, 8) jõgi Europas, 9) tähtjas  kauba linu Wenemaal, 10) mida naisterahwad ihkawad, 11) üks endine Eesti kirjanik, 12) naisterahwa nimi, 13) ligidalt  sugulane, 14) ühe Eesti seltsi nimi. Seletus tulewaS numbris 3, Saarlane, 1891