- Hea küll, siis ei taha ma ka mitte midagi ütelda, msstaS Hanka, maid tahan rahul olla za Jumalat tänada, et ts minule sinu ja Sultani läbi häda sees abi ''aatnud on. Sinu leib on mulle jõudu nn uut, i .'u J uu. u.noan, ma Köitsin . lau- -u. -ü-.d ---.me aitaksid. — ü",''t Utj ' lla.l, ja maewaga '"nu. - "k tnnn waral jalule, il uu " . - ai'.unud MUS waluu  U'".. tn "NNN.S hambad kokku ' "u- ,'NUNÜ U.uu Wiimati jõudis tn un—.u.n n : .'."UU tollis teda oääls, ouu. ud' iüudt - till- maha, mis ZM-e--unu.i  n UUO"- u. " u.uüd läks pitkale ja etumaullkul: Vrokcpi majakese poole, muu UU' . u'u nuu mn-.ker seisma jäi. Hanka all ualu oõ.tnü jälle äramineStmwd, ma tuua rntt-tm iant-.aniüaeg oli nüüd iõruu 'õuduud. u.üa wiidi woodise, ja mintõtuü". u.uu.a :a kosittawase vnese, mis künni aune psewavi tuuris, ja temale hea osa W kadunud jõust tagasi andis. 4. Umberpöörmiue. Vaene Hanka! - ütles ' Prokop mõne xäews pärast, kui nced mõlemad paranejad  Wszakefe ees soja Mkese-paistuse seeS iStusiwad, kus Hanka oma manale sõbrale täiesti oma juhtumisi sellel hirmu õA ja vaale selle jutustanud oli; waens Hauka, siis on sinu käsi õige pahast käinud, «eel pabemall, kui minu enesel. Oleks saminu nöuu järele Anud, Ai ma sulle ütlesin, sa ei peaks mitte salakauba  weuga tegemist tegema, mis üks wäga hädaohtlik ja waewaline tegewus sarnase noore poisile on! Nüüd oled sa ise seda tunda saanud ja tead, mis see sõna tähendab: „ies ei taha kuulda, see peab tunda saama." .Kas sa nüüd küll mõistlikuks saad, Hauka, ja sellest eemale jaed. See on ju ometi wilets waewaline elu, see salatauba-wedaja elu! Mis on nüüd meil sellest, et meie endid kuude pikkuselt waewanud, et meil ööl ega päewal rabu ei olnud, alalises kartuses olime, ja waewalt surma käest päesnud oleme? Pitkaldane põdemine ja kahju meel pääle kauba, sest pea terme aasta waewaga saadud teenistus on ühe napsuga piiriküttide saagiks saanud. Jäta järele seda pahat teenistust Hanka! Katsu oma igapäewast leiba teisel kombel teenida. Kui sa aga pool nii palju waewa tarwitaksid, auusa tee pääl edasi saada, nagu sa sala kauba weu juures tarwitanud oled, ei wõi sull ilma sees mitte pahaste minna. Usin tubli poiss leiab ikka oma leiwa, päälegi kui ta nii tark ja osaw on, kui sina! Mina ei taha nüüd ka enam mitte salakauba-weugu mingit tegemist teha. Aga sa tead ometi, Prokop, wastas Hanka, sa tead ometi, mikspärast  ma seda tegin. Sellepärast et nad finn isat surnuks paugutasiwao? Noh jah! Aga mis kasu on sinu isal sellest, kui sa wiletsalt ja waewaliselt  ilmaS elad? Teed sa teda selle Mi ehk jälle elamaks? Kas see teda mitte taewas ülewel rohkem ei rõõmusta, kui sa auusaste elad ja õiglane oled? Mine, mine, Hanka! Räegi kord kiriku-õpetajale selle üle, see saab sulle ütlema, mis sa tegema pead. Ta on mulle seda ka ütelnud ja mulle näitanud, et mcite töö päris patune tegewus olnud on, ja et meie kõik kaugemale jõudnud ja paremal järgel oleksime olnud, kui meie nüüd ega iialge ülemate ja seaduse wastu ei oleks teinud. Temal on küll õigus! Kui meie ööd ja päewad tegemad oleksime olnud heas asjas, ja mitte pahas, siis elaks sinu isa meel ja meite igapäewane leib oleks meile ka olnud, wahest parem ja rohkemine, kui praegu. Pat on rahwa hukatus, Hanka, ja ülekohtune tee wiib wiimati õnnetuse sisse. Hanka waikis ja istus järelemõteldes sääl. Peaaegu sedasama oli päälik ütelnud, kui ta teda sellel korral öösel öönesteel salaja kuulanud oli, ja ta oma südametunnistus  oli selle poolt. Üksnes mõtte oma isa pääle eksitas teda. Ta oli iseomale  tõutanud, tema surma eest kätte maksta ja nüüd oli ta meelest, nagu teeks ta ülekohut, kui ta seda tõutust murraks. (Järg tuleb.) teist leida meremeeste ilust ja juhtumistest (Minewal aoStal oli sääl Eestigi meremeeste  poolt terwitusi.) Eestlastel jõudu ei ole oma kaugete poegade eest niimiisi muretseda, ci ole ka wähcmatki tänini teha püütud. Nimetatud Soome õpetaia, hra. V. Durchman, on tänuwäärilisel kombe! ka EcSti meremeeste eest hakkanud hoolt pidama ja neile abiks ja nõuuks olema, nii kaugele, kui ta jõud ulatab; sellepärast ilmutas ta ka ülemal nimetatud palwe Eesti raamatute saatmise pärast. Ühes erakirjas kirjutab õpetaja O. D. ta tohtivat niipalju kui mõiwat, ka Eesti meremeeStelegi „kodumaa käeks" olla. Ta palub neid, kellel omakseid merel sõitmas, et nad tema kaudu, neile omad kirjad saadaksiwad, ehk jälle neile nõuu annaksiwad  tema jutule tulla, kui abi waja; sell kombel oleks tal hõlpsam Eesti meremeestega kokku saada ja neist wahete wahel ka Eesti lehtedes teatust anda. Pangu seda need tähele, kes soowiwad, et poeg, wend ehk muu omane ka kaugel wõeral maal ustama sõbra ja nõuuandja eest leiaks! Lõpeks kordame meel palwet raamatute saatmise pärast. Soomlaste poolt on see juba suur lahkus, et nad lugemise toa ruumid lubawad, raamatute ja muu lugemise  materjali eest köigewähemast peaksiwad Eestlased ise muretsema. Lõbulirjanduse kärmal oleksiwad, nii kui õpetaja V. D. erakombel kirjutab, iseäranis soomitamad: Laulu raamatud, Uued Testamendid ja Piiblid, neist olla sagedasti suur puudus ja see puudus mõjub ülihalwatt inimeste päale, kes aastate kaupa omasse kirikusse ei saa, ka mõni Vaimuliku sisuga ajaleht nii siis „RiStirahwa pühapäewa leht" wõiks suurt kasu saata. Loodame, et see palme, kui mitte teiste, siis ometi nende poolt täitmist leiab, kellel omane pitkal teel wiibib. Raamatud, ajalehed oleksimad saata järgmisel  adrcZsil: Amerikü, Vvl k, siinniZli-Lalimens Lllurek. 23. vili Biip. pastor Väino vuroliman. Isamaalt. Kurcfaarcst. Pühapäew, 27. Märtsil peeti mitmes kirikutes tüuu-jumala teenistust, 75aaStase priiuse mälestuse päewaks, niisama ka Kaarmal, kuhu õige rohkest linnalasi ilusa ilma tõttu oliwad  jalutama tõttanud; kirikus tuletas kohaline õpetaja kogudusele selle päewa tähtsust meelde, kunas kiriku laulukoor mitmed ilusad laulud laulis. Selle sui. Juuli kuu hakatusel, tahetakse siin jälle kaua aja järele üht põllu-töö wüljanäitust  ära pidada, mille tarwis juba paari nädala eest linnapääle palkifi ja laudi wädama hakati. Wiimasel ajal sigineb meisrite arw meie linna kaunis jõudsasti juure: kes õhtu meel selli nime kannab, on homiku juba meister, kes tohib shildi üles riputada. Saab nähja, mis see muudatus  wõi ausamaks tõusmine tähendab. Alati kuuldakse rahwa keskelt küsimisi: Miks kirjutakse ajalehtedes alati ikka halbtusi, aga mitte häädusi? Neile wastame: Sellepärast et häädust liiga harwa leida, kunas halbtust iga päew ja tund nähja on. Waatame need armamata Margused  ja aitade lõhkumised, mis wiimasel ajal siin wäiksel Saaremaal päewakorral on, kuidas wõime seesugust tegusi kiidu sõnadega kirjutada. Waatame  kord meie Saaremaa, nimelt linna kõrtsidesse,  mis kiidumäörilisi pildi wõime sääl nähja. Ühes nurkas tukub mees, teises nurkas tuigerdab naine, wiiua klaas näpu mahel: mis saab säält kiita. Nõnda on ülepea igas kohas ikka rohkem halba kui head leida ja sellepärast katab efimine wiimase peaaegu üsna kinni. Peaks rahwas enam priiusest lugu pidama ja seda armastama, külap siis rohkem wõiks kiiduwäert kõnest kõneleda ja paremaid piltisi rahwa keskelt leida. Soowida oleks aga, et kõik rahwas nüüd endid sellest tähtsast  75 aastase priiuse mälestuse päewast saadik muudaks ja kõik seesugused pahad pruugid hoopis kautaks, nimelt joomise, sest see piinab rahwast kümmekord hullem kui endine orja aeg. Loodame, ehk paranewad wiimaks ikka kõik pahad wead nii, et kellegist enam ei pruugiks halba kirjutada. Et ju kõik mitte halba ei tee, seda teab igaüks ja ometegi jääb see sõna tõeks, et pisut haputaignast  kõik taigna hapuks teeb! Mis meie üksikud  rahwa liikmed tegewad, eks seda pea ju kõik rahwas kuulma, nii hästi head kui ka halba! Walljalast. Siin on nüüd mõne nädala jooksul mitmed pulmad ära peetud, aga enamiste kõik lõppefiwad „tulewee" ja „odra wirde" tõttu naljakal ja haledal kombel. Ühes pulmas olnud üks tuntud tüli mees kaunis jõnnakaks läinud ja teised „kaivaleerid" 'pistnud mehikese heina nwtfi sisse ja sidunud aja teiba külge kinni natuke „jahtuma." Teada muidugi et mõrtsi seest „tore" wälja maade mehel oli, aga rusika õigus jäi ometi pruukimata. Armsad Walljalased, kas poleks palju wiisakam, kui sarnased tähtsad pidud, nagu pulmad, ilma põrgu laketa saaksiwad peetud. Wäga soowida.  Parandust! nrät. Kewade kesi magus, sügisel ei maitse pehme leib, sellest sõnast näikse meie Wana Lõwe walla pereisad õige suurt lugu pidawat. Minewal sügisel õnnistas Taewa Taat põllu saaki korralikult,  aga suurem osa peremehi pruukisid Jumala andi selleks, et nad sellest kauni osakese kõrtsi papadele tassisiwad ja nõnda ei maitsenud neile enam pehme leib, maid tahtsiwad meel pehmemat üsna wedelat. Nüüd saiwad inimeste palme pääle wilja magasinide uksed kommissari herra lubaga wilja laenuks lahti tehtud, muidugi selleks'hääks otstarbeks,  et leiwa puudust kautada aga mehed tahawad jälle wedelat ja selleks otstarbeks teemad nad õlut! Kui palju parem ja kasulikum oleks Saarlane. 1894. M 15