Tallinna Sõber 18. KakSleiMmneS aStakZil Tallinnas, 1 Lehekuu Mwa! IM. Uleüldnt aealcht Eesti cahivale maal ja liaaades. Tuleb ükskord nädalis walja. ' Maksab Tallinuas Lindfors'i pärijate trlikimasos: saStaS S rubla, 40 kop.— pool-aaStas 1 rubla 40 kop. Koju ihk postiga saadetud: aastas! ......... 3 rubla pool-aaStas l rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea eD selle aseme pealt S kop. Tellimised wSetakfe wasra: : Lit«i>sors'! pärijale lrlikimalas. " NtlerSargis! H. SeeiaAdi, v»Z!avpaTaL H V 4. Zarlu»: Laakmann. - Ziallwerts: J. Auhs. Mides: A. Seidetöcrg. »»Kapsas»» i K. Kalllerg. Liyttias j A. Nilll«cr't psodia. " ISttjaadi»i K. Kars«'t raamakapood. Nar»aa: W. NSdcr. - Möms: Umua Melrose. Maikas! M N«idsisi A»Maa«» l As, - Maali, tuida istiirantt taaiutalse. Wastaja redaktor W. F. Eichhor n. Älab - Nrlad m ?ar> Bani-ki (P°nischpo« Register: Hobuse-warguse küsimise kohte. Ülcüldiftd söaumid maciilmast. Ovnttt maal! Tallilsnasi! Taga. wara-wäe sisse küttimine, Kookide asjust. Paberraha tundemärkidest. BalNma põhju seaduste j , - maamaksude-korrq mutmisest, Tallinna Linnapea wvhe-aeak. Rahnkoheu mqrkid. Wake-paberrah >d, WoorimseS:c ülevaatamine. Õnnetus, WarguS. BaktiSkist: Ilmad. Mere sõnumid' Maas!' ' — Tukkohzu- Ralwenst i L ahitud loomadk — HspsU'ust - lkina-mfl. - Rarwast: E.Bsglf.— Pärnust: Uni! siiiknopttai» " Hiiglast! AZarga?. «lUitawaatt! Lübawi. löeasabam' Saar piiravas.  Pelrrvarsti  st : Mtrilsiast. Mnnõwrist. - J «billi»». —.SiagltaS laagilt m.ast. Sroduost Mojlrvast. - Nsivgorodist.— Krlk-W«,kmaal>- IMralW U- surmab — Msnba. Hobuse-warguse küsimise kohta. Selle pealkirja all seisab Saksa-keeli Zeitungi'' Nr. 100 lisalehes, Jürikuu 10. pääwast, järgmine  sissesaadetud kiri: ,Hiljuti tõi ,St. Pet. Zeitungi Lilwimaalt ja Krimmist,  sedawiist kahest piir-maakonnast, mis üksteisest nii Kaugel eemal seisawad, jälle kord kaebtufi üle-käte minema hobuse-warguse, selle kõige Wene riigi weike-põllumeeste nuhtluse üle, mille üle juba nii palju kaevatud on, ilma et selles asjaS ennast selle läbi midagi muutnud oleks. Ikka jälle tungib küsimine peale: kas tõeste mitte midagi ei wõiks tehtud saada, seda kardetawat paha asja juurtega häwitada, ehk kõige wähemast nii palju koomale pingutada, et see mitte ühetasa häwitates talurahwa elukorra  ja loomakaswatamise kohta ei mõjuks? Tõsise tahtmisega ja õige äramõistmifega wõiks selles asjas wist küll lootust kindla järje peale olla, aga ka siin piab liikuma-panemine  ülemalt tulema, sest et oodata ei ole, et maarahwas selleks tarwilisi seadmist omalt poolelt ette wstta ja igal poolel maksmaks teha wõib, Kui. kõige tulusamat abi-nõuu, hobuse-margake ametit täieste seisma panna ehk kõige wähemast nii palju takistada,  et Varastatud hobuste ärakauplemiue palju raskemaks tehtud saab, tahaksime fiiu seda uueste meele tuletada, mis juba aastate eest ette pandud, mis aga kahjuks tänine  paljaks ettepanekuks jäänud ou. Sel aeal sai selle peale tähendatud, et hobuse-margust ühel teisel wiisil häwitada ega raSkenda ei wõi, kui selle läbi, et 'igale hobusele üks plomb laka sisse pandud saab, mille keskpaika üks sügawast sisse leigatud kiri (et seda kergest wälja nühkida ega rikkuda ei wõi), kõige parem selle küla nimi, kuS hobuse nüüdne peremees elab, ehk kõige wähemast selle Valdkonna (wolosti) nimi, milles see küla seisab; iga ilma plombika eh? rikutud plombiga hobuse müüja, kust kiri wälja nühitud ehk tundmataks tehtud on, plaks kui kahtlane kinni peetud saama. Peale selle piaks ühe plombi äramõtmise ja külgepanemise üle külades tunnistus raamatusse pandud saama, et seda igatahes järele Vaadata  wõib, ja iga kord, kui hobune wäljaspool küla piiret teise peremehe kätte saab, piaks ostjale üks tunmstus-kiri antud saama, et igatahes selgeks teha wõiks, kust need loomad päritud ja kuhu need wiimaks miidud ou. Kõige paremini mõjukfiwad need paberid, kui neile sunnitama!  wiifil üks hobuse hinna kohaline stempelmark peale pandud saaks, kus juures Riigikassa, ühe raske häda kõrwalesaatmise kõrwas, mis Wene weike-põllutöö peal rusub, ka tähtsat aastast sissetulemist saaks. Wastarääkimised, nagu see, et selle läbi talupoegadele kulu ja hulk tülitamist sigiks, ei wõi selle räägitama suure häda kõõmas tähelepanemist leida; niisamati Miks ju siis ka tule ja teiste õnnetuste kaitsemaksusi asjatuks ja talupoegade koormamiseks ja tülitamiseks pidada. Tulekahjud  ja teised seesugused õnnetused tulewad Wenemaa külades läbistikku mast ühel inimese-pölwel üks kord ette, kuna waewalt üks aasta mööda minna wõib, kus mitte igast Wenemaa külast hobuseid ei warastata. See ast tarwitab sellepärast üht suuremat tähelepanemist, kui iga teine, mis läbi talupojad oma waranduse poolest kahju saamad, et see neid keelab, üht tõeste hindlikumat hobust pidamast ehk kaSwatamast, sest et nemad wäga heaSte teadwad, et see ka nende tallist ära waraStakud saaks ja sagedast ka nende lähemad naabrid hobuse mmrgake juhatajad  ja kaitsejad ou, keS, kulda aSjad nüüd kord seisawad,  isegi kättesaamise juures ühe nuhtlusega peasewad. mis kaugelt mitte tehtud kahju kohaline ei ole. ülemal antud nõu»de tarwitamise kõrwas läheks siis ka hobusemargate  nuhtluse raskendamist tarwis. mis nende himu ajaks, seda ametit edasi talli toda. mis, kuida aSjäd nüüd kord seisawad, neile õlge kasusaatja olla wõtt'V Nenda tähendatud lehe kirjasaatja kiri, mida tõsidusega tähele panna kibedast tarwiS läheb. Õmalk poolelt oleks meil aga paar tähendust selle tulnsa nõun juure lisada. Esiteks ei saa meie õieke aru. mikS plo mbid  hobuste lakkade sisse plawad pandud saama. Wõib olla, et need ehk nende puudus marastaiud hobuste ärakaupkemisi omast kohast raskeinaks tr eksi rao ja lakis taksimad, aga Ühel! poolelt oleks, lni jlmve wargale-selts koud, keda ju teadust mööda ou. vtiinieb holntsed kokkn- Varastanud on, nende plombide ärasega mine ja ümberwahetaiuine  kerge ast, kus need siis enam kirjades üles pandud plomberitnd hobuste wanudusega, suurusega, karmaga  ja teiste tähtedega ühte ei läheks ja sedawiist pärast ühe Varastatud hobuse kättesaamist ja ärawõttnist. ja selle hobuse õige peremehe leidmist ennemini raskendaksiwad, kui kergendaksiwad. Teiselt poolelt raskeudaksiwad aga seesugused plombid hobuste õiguslikku kauplemist wäga kangest, nimrl! laaiadel. Mis piab siis ühe müüdud ehk mahetatnd hobuse plombiga lehkama? Kas piab see wna laka seest koguni ära wõetnd saanla, kus silS see hobune ilma plombita oleks ja peremees kahtluse alla langeks ? Wõi kas piab hobuse unS peremees hobusele uue plombi oma küla eh? Valdkonna uimega laka sisse panema? See keeks nimelt laatadel, kuS nii palju wõeraid inimesi kokku tuleb, keda seal mahest keegi ei tunne, Mk ja segadust,  mille otsa raske on ette arwata. Keegi ei w'M ju piombifl oma küla ehk Valdkonna nimedega kaasas kanda, ja kui temal neid ka oleks, siis ei elekS j» enam-st kedagi laadal, kellel mõimus ou plombi-kohalisi knnnistuSkirjasi  juure anda, ilma milleta jälle plombid asjata oleksiwad. Seesugust plombisi wõlksinwd aga ka hobusemargad  oniale hulga kaupa tagawaraks muretseda ja iga Varastatud hobuse laka sisse riputada. Weel mitmel tüli ja segadust wõiks ueisi plombidest tulla, mida kõiki üles arwata meie lugejate hooleks jätame. Plombide Me mõiksiwad küll külade ehk Valdkondade nimed iga küla ehk waldkouna enese flempllga sügawast löödud saada, aga kes wõib pärida, et igaüks neid isewiiü flemnleid ära piab tundma? Meie arwame ka, et neid plombisi koguni mitte tarwis ei ole, maid et tumustuS-kirjadest, hobuste - p a s s! d e st, küll oleks, kui neid sunmtawaks  iga hobuse kohka tehakse. Peremehed piaksi oad juba iga warsa wallakohtuS üles andma, raamatusse üles panna ja hobuse kaSwü-aeal igal aaStal, umbes Jüripaamal,  kõrwa tähendada laskma, kuida warsa karm ennast säluks- ja hobuseks-saadeS muutnud, kui suureks loom kaswanud, missugused tundemärgid saanud j. n. c. Saab loom siis warsana, säluna ehk hobusena müüdud, siis on wallakohtufl raamatu järel tuuuiStuS-kiri wälja wõtta ja kaasa anda, niisamati ka laadale-wiimise juureS, ek neld seal uuele peremehele kohe looma kaasa anda slekS. Iga müüdud ehkärawahekatud hobune ou fllS wallakohtu raamatust lähendusega maha kuSlutada ja üles anda, kuhu teda müüdud ehk Vahetatud. Niisamati oleksiwad jälle kõik oõtetud eht sissewahetud hobused kaasasaadud paberitega une peremehe poolest wallakohtus üles anda ja raamatusse pauna lasta. Sellest tuleks ka meel see amallk kasu, et hobuste kautouide  eestseisjad igatahes oma aruandeid mallakohtu raamalii  järel õiendad- wõiksiwad. Tuuniötus kirjade, hobuSte-passi de, kohta oleks meel lahendada, et need Vallimaa  kubermangudes Wene keeles ja ühes kohalises maakeeles,  Saksa, Eesti ehk Nii keeles, piakstwad üles pandud olema Tuti keeks küll ka see muidugi ja stempclmarkid  teeksiw.id nalukeue kulu, aga see kaukS tähtsa kasu kõrsvas täieske ära. Teiseks arwame meie et selle tähtsa aSja esimene Mkuma-pauemme küll maarahiva  enese poolt wälja uriuua wõiks. Meie ei wõi mitte pärida, et MgiwalWs igat häda ja igat wiga ise pjab üles otsima tulemg ja selle wasla ka kohalist abi teadma, mida ainult äranägemised tegemas elus juhatada wõiwad. Meil on jn MgiwMsufe poolest kinnitatud PsllumeeSte.sellstd, kelle kohus oa kõiki arutada, mis rahwa põllutöö ja majapidamise külge puudub. Tähtsam EeSti PõllukZZ.seWdest on meie teades Tartus, millest ka juba mõnda mitja ivälja kaSmauud ou. Kas ei wõiks seal mitte selle asja kohta üks märgukiri tehtud, tanvitust mööda ka tciZte Psllutöö-seltside heaksarvamisele ja tähenduste  juurepanemisele saadetud ja siis Ühes kohalise palrvekirjaga  kohalikes palkas sisse antud saada? Meie arwame, et see lahket waStawõtmist ja tähelepanemist leiaks. Meie kodumaa põllumehed on ennast wiimastel argade! M rohkest liigutanud ja mõnda uut on algatud ja kasutatud Seda hooletuse-waimii, mls kõiki parandust mätjaSpoolt ja , ülemalt poolt", oma kätt ja suud lubatud piiretes Mgukamata, ottab, ou aga ka meel küll. Kõnest peeti omal aeal küll, peetakse ka meel, aga kõnedest üht kindlat nöliu wälja koorida ja selle nõuule kohalisel musil ja seaduslikul teel mõnu otsida, sellest on puudust olnud ja on ka meel. Kardetum haiguS ,insineuza" on meist Jumala ablga ilma suurema kahjuta mööda läinud, ühe kekse mana haiguse, ,ludol-mp," jnur ou aga meel paiguti õige sügamast sees. Jumal andku, et see õige Pea taieste wälm kistud saab Jumala abiga oina käega t Meie tähendame ka meel, et hobuse-margad Eesti rahwa sekka wast kahe wilmaSle aaSta-tümnete sees siginenud on. kuna need seani meie kodumaal tundmata oimad ja nendest, kui siin ehk seal wahefl armast ühest seesugusest teust kuuldi, kõige sügawama põlastusega räägitud sai. Omal noorel põkwel oleme ulmelt naeSlerahwa poolt mahetegemist  kurjategijate wahel kuulnud, kus ,hobuss-wargad ja mehe laojad" iseäranis , suurte kurjategijate" sekka laetud ja ühesuguseks peetud saiwad. Tel aeal saiwad ka hobuse-margad. kui neid iganes ilmus, pärast amalikku ihunnhklusi Siberisse saadetud. Nahwas oli aga oma hobuste pärast nii mureka, et neid loomi hobuse-töö wahe-aegadel sagedast ilma karjatscla pitkemaks aeaks wiidi. Kui stks omal aeal hobust seal et leitud, siis wõeti päitsed wamast ja mindi,,hobuseid otsima", keda ka paigast-paika järel parkdeS ikka Viimaks leili, kui ka kümmekonda merstade takka. Kellel nüüd enam kadunud hobuse kohta seda koolust oleks? Kust see suur meie rahwa Ma tulnud, selle üle mSktlgu need järel, kes kõiki liikumist  meie kodumaa! segamata silmaga tähele pannud ja segamata mõistusega arutanud on.