Saarlane ZZW Kleiildiiit politiiui lijalkht »«- j» limuirahiulllk. MM sl° 3. Esmaspäewal, 33. Januaril 1890. V». aastakäik. maksab: Ilmub igal nr. 17. Üks wäikene aruanne Saaremaalt. Joomise kohtameieSaaremaal, toob Kuresaare saksakeelne nädala leht ühe arwustuse, mida meie ka auustatud „ Saarlase"  lugejatele Eesti keeli tahame awaldada, mis nii käib: Meie Baltimaade rahwa üles lugemise järele 1881 aastal oli Saaremaal 56,573 elaniku ja nimelt Kuresaare linnas 3,454 ja maal 53,119; nendest oli Sakslasi 1,900; Wenelasi 600; Juntist, Lätlasi ja muid 400; wiimaks Eestlaste hulk linnas ja maal oli 53,700 hinge; usu järele oliwad 30,800 Ewangeliumi usulist ja 10,700 Greeka-Õige-usulisü— 1881 aastane rahwa üleslugemine ei anna meile mitte ainult seda aru kui palju ühestki rahwusest ehk usust on, ci, tema on seda parajat silma pilku tarwitanud ja ühtlasi ka muid asju wälja uurinud ja walge ette toonud, mis meie aegseid teadusi rõõmustawalt laiendawad.  Meie leiame sääl Balti rahwad ära jagatud olewad usu, rahwuse, keele manuse seltskondade, hariduse ja kutse (ameti), elamise koha ja päralt-olemise järele ja wiimaks haiguste järele, nagu: kurttummad, maimu haiged, kas sündimisest wõi pärast jäänud; ja ühes lisas leiame meie ka teadusi koguni elamise kohtade ja majade üle. Üks haigus aga, mis kõige surmawam on ja kõige rohkem laiale on lagunenud, on ometigi siin tähele panemata jäätud, see on jooma-haigus. Majadest linnas ja maal, ei ole mitte ära lahutud neid majasid, kus seesugust jookisi tehakse ehk laiale lautakse, nagu: wiina põletamise ja õlle pruulimise kohad, kõrtsid, trahterid, klubid jne. Mõlemad puudused oleksiwad ilma suurema waewata parandatud wõinud saada, kui seks aga head tahtmist oleks olnud. Suure tänuga oleksime ka seda wastu wõtnud kui rahwa üleSlugemine ühe aruande  rahwa aastase wäljaanni kohta seesuguste  jookide eest oleks toonud. Kas siis meie juures kasinusega tõesti nii wilets on, et selle kohta üleüldiselt peab tööd tehtama? Selle küsimise kohta andku järel seisaw tabell otsust. Siin tabellis on 1. reas kihelkonnad; 2. iga kihelkonna rahwa arw; 3. kõrtside arm kahes lükis: u) maantee kõrtsid —; b) mõisa õue päälsed ehk küla kõrtsid; 4. mitme hinge kohta üks kõrts tuleb; 5. kui palju kõrtsid renti maksawad; 6. kui palju patentid maksawad; 7. körtsmikude ülespidamine, 75 rubla kõrtsi päält; 8. rahwa aastane wäljaanne waimustawa jookide  eest; 9. kui palju läbistiku iga hinge pääle tuleb. Kui palju üks kõrts aastas ära müüb, seda saame sell wiisil kätte kui meie kõrtsi rendi, patentide maksu ja kõrtsmiku ülespidamise  kokku arwame ja seda siis neljaga kaSwatame, sest kasu, mis kõrtsmikud oma kõrtsi kauba müümisest saamad ja millest nad kõrtsu rendi, patentide maksu ja oma ülespidamise saamad, on 25 protsenti, ehk 4 osa kõigest äramüümisest. Mida madalamaks  meie körtsmikude protsendid paneme, seda kõrgemaks tõuseb ära müümise summa. 25 protsenti, ehk 4 osa müümise summast on see kõige kõrgem kasu, mis meie läbistikku rehkendada wõime. Mis kõrtsmikud tubakat, tikkusi ja saiju müüwad, see ei ole palju ja ei maksa siin rehnungi sisse üles Võttagi. Nüüd näitab see tabell igast kihelkonnast ühe aruande. Tark Elsa. Kuu paistis praegu heledaste jõe pääle, ning ühtlasi ka tõlla aknast sisse, Elsa kahwatanud  näu pääle, kes sügamas mõttes enese ette maha waatis. Praual, kes oma kitsa kleidi piinast õnnelikult pääSnud, oli nüüd jälle aega oma tütart tähele panna, kes hoopis oma loomuse wastu waikne täna õhtu oli. „Mis pääle sa mõtled mu laps?" küsis ema osawõtlikult. . Elsa kohkus. „Mina mamma? ma ci mölle millegi pääle, mina waatan ainult kui ilusaste kuu jõe pääle paistab." Elsa rääkis praegu niisama mähe tõt, kui ta ema mähe aja eest; sest kui üks noor tüttarlaps seda kinnitab, et tema mid õgid ei mõtle, siis tema umbest mõtleb, ning sellepääle wõib seesugusel korral kindel olla, et see mis tema mõtleb, midagi iseäraliku  on. Ja, ning Elsa mõttetel oli ka ühe iseäraliku  asjaga tegemist, tema pidi -vahetpidamata  oma wenna Kurist sõbra pääle mõtlema, keda Kurt täna palli pääle kaasa toonud oli. Mis see põhjus ometi oli, mis teda nõnda iseäralikuks tegi? teiste meelest ei olnud tema muud midagi kui üks liht Hans Schlichting, aga Elsa arwaS ikka omal enam inimeste tundmist ning nende tundmuste üle suuremat arusaamist olcwat kui kõikidel teistel inimestel. Ei, ei kui teised küll midagi iseäraliku Hans Schlichtingi juures ei leidnud, Elsa teadis ometi et asi teisiti oli, tema oli ometi inimeste tundja, ning oli Schlichtingitõhtu otsa tähelepannud, ning leidnud et tema pooligi nõnda palju ei rääkinud ega kõige asja üle naernud kui teised noored mehed, iseäranis Flitsner. Niipalju oli selge, et temal üks raske mure südant koormas, mis tänini weel mitte enesele üle huulcde teed leidnud ei olnud. Hcrra Schlichting oli ometi noor, tugew, terwe jt ilus, oh kui ilus miks ei olnud tema siis ka mitte nõnda kui kõik teised mehed, keda Elsa tundis, kui teda mingit asi waewanud ei oleks? tema ei tõstnud peaaegu silmigi üles kui ta temaga (Elsaga) rääkis, ning kõik tema liigutamised olid arad, peaaegu osamatad, oleksiwad wähem tähelepanijad inimesed ütelnud kui Elsa oli, aga selle eest oli tema ometi peenikene inimeste tundja, ja see ei lasknud teda mitte nõnda eksida kui teised surelikud. Tema teadis, et see hingewalu oli, kui Schlichting häkiselt jutu pooleli jättis ja silmad teisele pööras, kui Elsa kogemata tema otsa juhtus waatma. Tema pidi seda ise ka üratundnud olema, et Elsa teda äramõistnud oli, ning sellepärast oli tema ka nõnda arg. WagusaS Wittsurti linnas läks elamine aastate kaupa ikka ühtewiisi edasi, siin ei tulnud ilmaski iseäralikust asju ette, ning sellepärast ei teadnud Elsa ka mitte Schlichtingi olemisele põhjust leida. Õnneks tuli temale meele kuhugilt raamatust õnnetu armastusest lugenud olla, ning nüüd oli kindel et tema wenna sõpra ka õnnetu armastus rõhus. Oli tema ehk tuleb aeg juba naisemees, ning temal oli üks tige naine? wõi oli tema ühe naiSterahwaga, keda tema mitte sallida ei wöinud, kihlatud? See oli tõeste ainult õige tee, ning nõnda pidi asi olema, et temal üks mana isemeelne aga wägew onu wõi tädi oli ning see sunnib teda, ei tea mis wõimusega oma elatanud tütart wõtma. Ja, ja, nõnda see asi on, mõtles Elsa. Süld kahe Wittfurti jäu wahel pidi pitk, ja jõgi kaunis lai olema, muidu ei oleks Elsa mitte nii palju mõtelda jõudnud, sest süllast künni koju oli nõnda lühike tee, et midagi enam mõtelda ei jõudnud. Lühikese aja järge jäi tõld ühe suure halli maja ees peatama. Arnswaldi perekond  oli kodu. Walitsuse nõunik keeras ukse lukust lahti ja astus praua ja tütrega majasse. Praua Charlotte saatis Elsad kohe magama, ning läks oma mehe juure sööma tupa tagasi. „Soh, nõnda on ilus papa," ütles praua lahkelt. „Nüüd oleme hulga aja järge kord üksi kahekeste." Siin pean auuStatud lugejale üsna oma all awaldama, et walitsuse nõuniku ristinimi  Euscbius oli, ning, et nime EusebiuS, ilmasgi armsalt ja pehmelt, km armaStaw Teadaandmine. Meie palume oma auustatud lugejaid wabandada, et see nummer  mitte teisipäew 16. Januaril waid täna ilmus. Wiiwitus tuli selleläbi, et kerge post omal seatud ajal üle wäinade siia ei jõudnud ja sellega ka trüki luba. Saarlase ilmetus.