kindel ja truu, kui ta ennast küll mitte endise aja lapselikus usalduses ei ilmuta. Oh, tänu, tänu teile Gertrud. Teie ei wõi aimatagi, kuidas mull sest puudus on ja kuidas ma ühe auusa südame sõpruse järele igatsen. Aga nüüd on aeg, kus peaks puhkama  minemise pääle mõtlema, hcrra kapten, ütles Gertrud, juttu teise asja pääle juhtides, ja helistas. Teie olete wist wäsinud, sest teie olete kiiresti reisinud. Home on meil teie terwet jõudu tarnns. Teie peate ennast siin Home peremeheks tegema. Kõik tulena  ad Home siia, teid teretama ja õnne soowima. Lossi herral on Home wõeraste wastuwötmise ja muude asjadega palju tegemist. Seepärast on see parem, et teie wara magama lähete. Beppo on wist teie reisipauna juba sisse toonud. Ah, Ml ta on ise oma laewamehe keelega! Wana teener astus sisse ja teatas, et reisiaõjad kõik ära koristatud olla ja et herra Kurt urm Wrainstein armulise herra jutule soowida. Südamelikult teretas Amerikaanlane uut lossiherrad oma toas. Mõlemad noored mehed seadfiwad endid läkitsewa ahju tule ääre, kohu mana teener kaks toolit nihutanud oli ja oma herra käsu pääle mõned pudelid wiina lossikeldrist toonud oli. Hea sõpruse pääle, armas sugulane! hüüdis Amerikaanlane klaasi üles tõstes. Kapten tegi sedasamma. Nüüd on aeg, kus see tükeldud ,valitsus siin lõppeb ja Wrainsteini lossi pärisherra walitsuse ise oma kätte wõtab. See suur koht ei wõi oma peremehe kätt ja pead mitte anda, ilma kahju saamata, ütles Kurt. Mikspärast olete nii kaua wiiwitanud oma siia tulemisega, kallis sugulane? Kuida teie teate, olin ma just ühe mere reisi pääle minemas, kui mu tädi surma ja testamendi sõnum mu kätte jõudis. Pärast tuuris see weel kaua aega, ennegu ma teenistust wäljaastumise luba sain. Minu siin olemist ei ole wist mitte nii hädasti maja olnd. Mõisa walitsuse üle olete teie, kuidas teie mulle tõutasite, hoolsasti  walwanud, ja minu õndsa tädi adwokat, kellel minul poolt woli on, toimetas kõik mölised aSjad. Kes teab, kui kauaks ma siia jään- Teie abikaasale ei näita Wrainsteini loss mitte iseäranis meelitaw koht olewat. Tema peab wist talwe kuudes Hispaania paljastest põldudest suuremat lugu, kui meie lumega kaetud mägedest? . Nõnda see on. Kaptemi lühike ja külm wastus keelis Wrainsteini selles asjas küsimistega edasi minemast. Ta hüppas järsku teise asja pääle ja jutustas surnud tädist, kes teda kahe aasta eest nii lahkesti wastu wõtnud, kohe ülema walitsuse tema hooleks annud, sest siis just olnud lossi walitseja plats tühi. Ta jutustas ka ise oma elu juhtustest,  oma wanematest, kellel kaugel Lääne- Ameerikas üht koht olnud ja kes sääl oma ainukese pojaga õnnelikult ja rahulikult elanud, kuni rõöwlite selts nende pääle tulnud, neid paljaks riisunud, ära põletanud  ja töö rahwa wõitlemises ära tapnud. Ka minu ema leides sell hirmsal päewal surma, jutustas ta edasi. Wäga hilja tulv naabrite poolt abi. Mind kanti haawatud, minestult tule leekidest wälja. Kui ma raskest haigusest terweks sain, olin ma kerjaja. Mitte midagid muud, kui see tühi koht, kus meie maja pääl olnud, oli mulle järele jäänud. Ma müüsin selle platsi ära. Selle eest saadud raha ulatas just ära sõitmiseks Euroopa. Ma otsisin oma isa wenna üleS, tema oli surnud, aga ta lesk halastas oma waese, õnnetuma sugulase pääle ja wõttis teda oma katuse alla. See on minu kurb elulugu. Ma ei jutusta seda mitte hea meelega. Soow, et ma teile ennast igapidi tunda annaksin, sundis mind, seda tegema. Kapten andis temale kätt ja ütles: Teie ei pea oma usaldust minu wastu mitte kahetsema. Mina tahan teile truu sõber olla. Nii kaua kui see teile siin meelepärast  on, wõite oma koha pidada. Ma tänan teid, et teie mind kui üht merehädast pääsnud wastu wõtate. Ma pühendan teile selle eest oma truul teenistust  ja loodan, et ma ialgi siit sadamast ei saa ära aetud. Ma igatsen rahu järele, ehk enam weel ühe rahulise töö järele tema õhkas, ühe rahulise koduse elu järele. Mis ma ses asjas teie kasuks teha wõin, peab sündima, tõutas kapten südamelikult.  Nüüd hakka? ta Gertrudest rääkima, ja awaldas kahetsust selle üle, et tema tädi wiimasel ajal mitte teist testamenti ei ole teinud. See pärimine tuleb mulle nõnda ette, nagu oleks ta selle tüdruku käest warastatud, lisas ta juure. (Järg tuleb.) hirmsasti ära, ct mees praegus hospidalis parandamisel  peab olema. Tohtrite armamise järele pidada haawad wäga elukardetawad olema. Kas pole hirmus kuulda! Kolera kisa ja kartus teeb praegusel  ajal suurt hirmu, et siit turu päält ühel homikul kõik marjad müüjate käest ära wõeti. Pärast anti jälle tagasi, sest luba on osta ja müüa ainult, mis küpsed on. Hiljuti annud üks Berlini linna tohter ühe wäikese raamatu wälja, kus terme köögi sedel sees on, mida ka Kuresaare saksakeelne leht ära trükkis; sääl seisab, mida peame praegusel kardetumal ajal sööma. Kõik on wäga hea, kuid üks alam inimene ci jõua niisugust wälja walitsetud roogasi endale muretseda, meel wähem süüa. Tarkade meeste nvuu on hea aga rahwa jõud nõrk selle järele tehja! Hiljuti oli Litsent-uulitsas tulekahju, kus meie wapper tulekaitse selts jälle oma terawust ülesnäitas, et warakult tule üle wõimust saadi. Seda waatas üks sääl elaw Baronesse v. Nolckcn päält ja auustas mehi sellega, et neile nädala pärast 25 rubla raha saatis, üteldes: „Seda kingin ma tulekaitse meestele ühe rõõmsa päewa tarwis!" Selts awaldab oma tänu auusa prouale kuid kahetsedes, et seda „rõõmust päewa" küll näha ei saa, sest kuida kuulda, pidada seda raha ühe teise otstarbe tarwis pruugitama. Paari nädala eest oli Loodes jälle üks rahwa pidu (wist wiimane sell suwel). Aid oli wäga toredasti kirjude tuledega walguStatud, rahwast oli kaunis rohkesti, kunas pärast tore tulewärk kõiki metsa ahwatleS, mida herra R. Lange walmistas. Kõik oli ilus ja lõbustaw, kuid see mitte, et puhwetis „õrnem sugu" kauplemisega  tegemist teeb. Meie maa posti talitus on praeguS  üSna „mässas". PoStimchi käib enamast igapäew talituste pärast linnas, aga kirjad ja ajalehed jääwad kas hoopis wiimata ehk kaduwad ära. Iga nädala tulewad siit ning säält suured nutu hääled, et jälle paar ajalehe nummert kaduma läinud, mida peab uuest saatma, Hiljuti saatsime Karja W. Mägile ühe raamatu: „Würst Taameti kojast," aga kuida kuuleme, pole ta seda jälle mitte kätte saanud. Oleme küll järele küsinud aga keegi surelik pole seda näinud. Mis peame tegema, et seesugune kole kadumine kord ära kauks? Kellele peab süüd mõistma? Nõnda kurdab igaüks, kellel wähegi postiga tegemist on. Maalt saadetakse meile sõnumeid aga ühtegi ei saa meie kätte. Kuidas saaks meie maaposti talitus kord paremale järjele! Maalt tulewad enamast igast kihelkonnast kaebawad sõnumcd, et wilja kasw selle aasta nõnda ütelda kidew olla. Kas see peaks just üsna tõsi olema; sest siin linna ümberkaudu kus wähegi põllud on, walendab oder ja ruki nii, et lust waadata. Iseäranis seesugust odra wilja pole ammu enam nähtud. Niisama on ka lugu kaugemataS kohtades, kus ise näinud oleme. Arwamise järele wõib see aasta küllalt iseäralikult Kõrgemale tänu anda ja mitte seda sõna lasta ütelda: „Millal patuse tahtmine täis saab!" Walljalast. Kui kaugele ligemisc armastuse puudus, wõi õigem öölda wihkamine ka wendade wahel wõib minna, näitab järgmine lugu: Kewadest saadik, käeSotewal aastal, hakkasiwad kaks ühe küla meest wennaksed walla kohtus käima; esite ikka ka asjalikult, milleks kohtusse minemiseks põhjust oli, aga pärast kasmis miha ja wihkamine nende wahel nii suureks, et hoopis wäiksete asjade pärast igal kohtu pidamise päewal ees oliwad; paar korda nimelt sellepärast, et kui teine oma warandusest tulekahju läbi ilma jäi, siis teine temale mõnda wäikest kraami oli kinki- mid, mida ta nüüd jälle kohtu teel tahtis tagasi saada, kohus mõistis aga selle kaebtuse tagasi. Mehed ajasiwad aga sääl juures nii kangest oma sõnni, et kohtul tegemist oli neid waigistada. Wennakesed, pange tähele, et wiha wõtab wilja põllalt, kadedus kalad merest! —näi— Karjast. Säält kirjutakse: Kartus kehwa heina kaSwu üle näitab peaaegu ilma suurema järelduseta olewad, sest ilusate ilmade mõjul, mis Heinakuu esimiscl poolel oliwad, sai rahwas kõrgmate  kohtade päält heina, ehk küll natuke hiljem kui igal aastal, walmis tehja. Mõnxs kohas on ka soo-maadel heina tööga lõpul. Kartus, et loomad peab kõik odawalt ära müüma, on täitsa kadunud, sest kui Jumal hojab, siis saab sell aastal seesuguse hulga põllu põhku, kuis seda ammugi meie pool enam pole nähtud. Mitmes kohas on odrad pääle neli jalga pitkad ja igapidi rahul oldawad; ka ruki saab hea olema, kui Jumal iseäraliste  õnnetuste eest hoiab. Kartuhwlid ei luba küll suuremat saaki, sest et liiad wihmad maad liig kõmaks tegiwad, kunas madalates maades wcsi hoopis põllud ära häwitas. Ka ajawiljad on kehwad, sest et liig wihm pank taimed kiduma. Puu wiljad on wäga aruldased leida, sest kõik on ussidest ära söödud, iseäranis õuna ja tikerperi puud, milledel enam lehtegi pääl ei ole. Mesilased kuulukse sell aastal õige sigijad olewad, mõnes kohas olla mitmed pered kolm peret heitnud. Mõned nooremad koolmeistrid hakawad meie pool küsima: kust see tuleb ja mis wiga see on, et meie pool nii wähe lauldakse. Meie Karja kihelkond ei olegi kõige wäiksem kihelkond, aga laulu poolest oleme meie Karilased pea kõige järele Saarlaste seast. Teistest Eestlastest ei maksa rääkidagi. Waatame nüüd, kust see tuleb, et Karjas nii wähe lauldakse: Selle paale peaksiwad küll kõik koolmeistrid ise kõige sündsama wastuse Snar l a n e 1892 ij4>