tegemise wastu ei pea inimene mitte nurisema.  Kogu ennast mu laps! Toibu jälle! Üht isa oled sa kaotanud, aga meel ikka elab teine isa täis halastust ja igawest armastust jääl ülemal üle piwede. Tema poole maata ülesse! Tema saab sind trööstima  ja sulle jõudu andma, seda hirmust lööki kanda! Lui nuttis ja ringutas käsi, ilma maotust  andmata. Pisarad jookiiwad mähet pidamata tema kohmetanud põskede üle Sa pead ennast katsuma kinnitada, kallis laps! rääkis hcrra Shandelle poissi silitades edasi. Mõtle oma ema püüle! Sa oled praegu tema parem troost, sa pead talle toeks olema, mille waslu ta ennast omas sügamas kurwastuses toetada ja kinnitada wõib et omas õnnetuses mitte ära nõrkeda. Tõuse ülesse, Lui! Tunned sa ennast tugema küllalt olewat, jälle oma hobuse selga astuma? Ei mingi wastust. Üksnes kurwalt maalis  poisikene taewa poole. Siis räägi kord ometi! tungis herra Shandelle. Räägi aga üks ainus sõna, mu laps! KaS sa tahaksid parem enne oma isa järele maata kes sügamisesse kukkus? ütle mulle oma soowimisi, ma tahan ju hää meelega su tahtmisi täita! (Järg tuleb.) Tähelepanemise wäärt köne. (Lõpp.) Wiimasel rewideerimise käigul juhtusin ma mõnes kohas ka pühapäewa wallamajas mööda saatma. Ühes kohas kutsus walla kirjutaja majaperemehena kõik oma pererahma,  kelle hulgas ka mina olin, pühapäewa  homikul kokku, luges, laulis ja palwetas,  Kõrge, pühalik tundmus woolas minu rindu. See oli tõesti iseäralik päew nädalis, jah, see oli pühapäew. Minule tuletas see hommik päälegi weel mu armast isamaja meelde, kus ma lapsest saadik ja ka nüüdgi kui sinna lähen iga pühapäewa  homikul oma elatanud, praegu juba 85 aastat wana isa kõrwal põlwitan. Jätke siis ka Teie oma lastele nii kallis mälestus kodusest koldest; pidage palwet pühapäewa hommikul, pidage pühapäewa puhkase päewaks argipäewa töödest. Siis weel walla kirjutajad. Ühe kohta teist käib jutt, et tema teise mehega seltsis öhta, pärast lubatud kauplemise aja möödaminekut kõrtsi läks, jõi ja pahade himude kihutusel kõrtsi naest kiusama hakkas sel ajal, kui kõrtsimees ise kodust ära oli. See jutt helises üle mitme walla kohtu jaoskonna. Pidin ma sarnast lugu kuulma weel pärast seda, kui aastate jooksul kus teiega seltsis töötan tuul haganad teie hulgast on wälja puhunud ja ainult terad järele jätnud, Te,st, kelle pääle juba uhkeks hakkasin minema ja suuri lootusi panin? Km wäga haawas mind see jutt, mis kaugele wälja on lagunud! Teie küsite ehk, miks ma siis südame walu kannatan ja ei tarwita mitte enese kätte antud wõimust? Teie ise olete näinud, et ma oma wõimust ainult siis tarwitasin, kui wennaliku armastuse ja õpe- tuse sõnad enam ei aidanud. Wõimuse ees murdub ju iga üksik inimene nagu klaasist pilbas. Aga eks ole iga inimene, see looduse imetaoline ehe, kõige päält oma wanematele üles arwamata palju muret ja waewa maksnud? Kes tahaks neid öösid lugeda, mis tööst waewatud ema oma lapse pärast uneta mööda saatis? Kes «võtaks isa hoolt ja muret üles arwata? Ja sääl seisab siis see mure- ja walulaps nüüd ometi kord omal jalal, see wanemate lootus ja uhkus, wahest ka abikaasa tugi ja lapsetoitja!  Ja nüüd peaks mina oma wöimuga  nagu torm tulema ja teda puruks murdma! Eks see ole raske, eks löö ka wõimumehe põues soe ja inimlik süda? Aga teiselt poolt nõtrus ja pehmus inimeste wasta, kes awalikus ametis seisab eks see ole ülekohus ja kurjategu kõigi nende wasta, kes ameti meestele palka maksawad, kes ametimeest tarwitawad? Ei hooli nii ametisseisja mitte wennalikust armastuse  õpetusest jah, siis tuleb kül ütelda: parem on ühte ära häwltada, kui et kõik hukka lühemad. Usun küll, et nüüdsel kottpimedal ööl, kus tuul räästas hulub ja wihma akna wasta rabistab, kole ja külm on üksi korteris  olla, kui küll ahjud küdewad ja lambid laual põlewad; seltsi nõuab inimene ja läheb seda ehk kõrtsi otsima. Aga teie istute ise kohtu lauaS ja teate sellepärast kõige paremini, missugused need inimesed on, kes kõrtsis käiwad ja missuguseid töösid sääl kohal korda saadetakse. Pole ma näituseks  jalgagi Hellamaa, Waikna, Silla, Sooääre jne. kõrtsidesse saanud, aga «vaatamata  sellest tunnen nende ruumisid santide  kohtu asjade seletuse põhjal peaaegu nõndasama nagu oma korteritgi. Mingu siis auus inimene ainult nii kõrtsi, nagu seadus seda Wene preestritele lubab, s. o. kui ta teed käib, ja ärge minge mitte kõrtsi seltsi otsima. Inimesele on Jumalast selfid loodud see on tema armas abikaas õitswate  lapsukeste keskel; niisugust seltsi otsige ja pidage kalliks, pühaks. Teil on nüüd lahked elukorterid; Teil on kui ka mitte wara kogumiseks ometi nii palju sissetulekut,  et armastaja paarikene, kellel isegi onnikene loss näitab olewat, mureta wõib elada. Toogu siis ka need Teie hulgast, kes seda meel mitte ei ole teinud, pea omale kallis kodukanakene kodu. Selle järele seltsige oma ametiwendadega, käige läbi walla koolmeistritega, kes Teist sissetuleku poolest wahest küll kehwemal järjel on. aga selle asemel kõrgel seisawad selle töö pärast, mis nende õladele on meere  katud. Heitke pääle selle seltside liikmeteks üks puha, missuguse, sest et kõik riigi walitsuse  poolest kinnitatud seltsid auusad ja hääkombelised on. Suurema ehk wähema waewaga olete Teie rohkem tarkust saanud, kui paljud teised Teie ümber. Jagage seda tarkust teiste elu kergitamiseks wälja. Tehke seda hää meelega pahemale ja paremale poole. Ärge nõudke iga õpetussõna eest mitte tasumist; Teil on ju palk läbisaamiseks,  ja sarnase töö wili on ise palkadest kõige suurem. Kui hoolas põllumees suwisel soojal päikese paistel oma lopsakalt kasivama  põllu äärt mööda käib, rõõmul paisub siis tema rind; aga temal ei tule sääl juures meeldegi sellest mõtelda, kui palju kaupmees temale sügise selle ehk teise põllu-wilja eest maksaks. Mis on aga tühine taimepild eluwate inimeste körwal! Kes kirjeldaks seda rõõmu, mis tubli töömees tunneb, kui tema tegewus inimeste wäljal õitsina hakkab?  Paistab päike rõõmust põllu- Möndasugust. Kõigekõrgemal. Kord käis Suworow kSige kõrgema mäe Mont-Blanc'i tipul. Alpi mägeStikus. Kui ta sinna oli jõud- nud, waataS ta rahulikult ümber ja ronis siis oma teejuhi õladele. „Mis see tähendab?" küsis teejuht imestades  „Nüüd wõin ma ütelda, et kõrgemal olen olnud, kui Mont-Blanc," wastas Suworow. Millalkuningad üles tõusewad. Pääle Inglise kuninganna Victoria ja Walesi prinzi on kõik Europa kuningad wara-ülestöuSjad;  nii kõneleb wähemast „WestministerGazette"  oma lugejatele. Keiser Wilhelm  on hariliselt kell 3 hommiku jalul ja ja Hispania kuningana kell 7 juba riides. Kuningas Humbert tõuseb kellu 0 ülesse; tema eesmärgi järele teemad Rootsi kuningas  Oscar ja Rumänia kuningas Karl, kuna kadunud Brasilia keiser Don Pedro Europas juba kell 3 ajal üles tõusis ja oma sõpru ning tutwaid kellu 4 ja 5 wahel waatamas käis, nii siis hariliStele inimestele  kõige parajamal magamise ajal. Kuninganna  Victoria ei tõuse ialgi enne kell 8 üles ja Walesi prinzi juures Marlborongh  Houses ning Sandringyamis süüakse harwa enne kell 10 pruukosti. Naljaks. Sõprade wahel. „Kui ma midagi lollust ütlen ehk teen, stis naeran ma ise kõige päält selle üle. „OH sa õnneseen! küll -võib sull aga siis alati rõõmus elu olla. „Appi, appi! Juhan kukkus rabasse! „KaZ sügawasse?" „Umbes põlwist saadik." „Põlwift saadik? Noh, wennas, küll ep ta siis isegi wälja paterdab." „Ja ta kukkus pää alla poole? . . . Uurmaakri juures. „Teie müüsite mulle uuri, mis ainult kümme päewa käis ja siis ülestõmbamisest hoolimata seisma jäi." „Noh kas see siis nii ime on? Katsuge ka kümme päewa wahet pidamata ära käia; külap jääte weel ennemgi seisma! Mulk linnast koju jõudes: „Ma sai täna sassa tüssata, kaits rebunahka üte hinna eest är' müwwä." Pimeda lootus. „Noh, kuda on nüüd su silmadega lugu. Pime: „Tänan küsimast. Tohter ütleb, et ma juba wähe paremini nägewat." - Kingissopa loogik. Ostja:  WaSsak  saabas on on liig kitsas. Kingissepp: Sest ei ole wiga, jalas wenib ta suuremaks.  Ostja: Aga parempoolne saabas  on liig lai. Kingissepp: Sest ei ole wiga, küll ta end jaias kokku tõmbab. Mõtte terad. Kui Jumal oleks naesterahwa mehe isandaks teinud, siis oleks tema teda inimese  pääst loonud, kui orjaks, siis oleks jalast loonud; aga et ta teda seltsiliseks ja mehega ühesugnseks oli loonud, siis tegi ta teda küljeluust. > -,1 Saarl a n e. ZB9S