seaduse rikkumise üle kaupluste ja äride juures iseäralikku akti eht protokolli (349) Leha, aga nimelt: km kauplemise tarwis ei ole sugugi kaupluse dokumenti ehk selle piletit, 8) kui teegi piab kauplust teise nime pääle wälja antud  dokumendiga (336) ja 3) kui dokument ei ole kaubanduse SriS nähtawasse kohta ülesse pandud. § 26. Protokoll piab tingimata tehtud saama ja tui wõimalit on, siis just säälsamas kohal, kus üleastumine awalikuks tuli. § 27. Protokollid tehakse äriomaniku junreSolemisel,  eht nende sellide, wõi usaldusmeeste  juureSolemisel, aga kui niisuguseid ei juhtu saadawal olema, siis nende sugulaste ehk ta wõõraSte mimeSte juuresolekul. (360) K 23. Protokollis piab ülestähendatud olema: 1 j tegemise koht ja aeg, 2) kelle läbi, tunaS ja kuS pool on awalikuks tulnud üle' astumine, 3) millega on üleastutud 4) süüdlase  riSti, isa ja sugukonna nimi ja elukoht 6) tunnistajate ülesandmine, kui neid juhtub olema üleastumise awalikuks tulemise juures ja 6) süüdlase ehk tunnistajate tähendused ja waStu seletamised. (333) § 29. Protokoll kirjutatakse kõikide tegemise  juureSolejate isikute poolt alla; kes lugeda ja kirjutada ei mõista, nende eest kirjutawad need alla, keda nad selleks usaldawad 5455) § 30. tehtud protokollid saadetakse ilma ajawiitmata maksuinspektori kätte. K 31. Maksuinspektorid wdiwad, kus tarwis  arwawad olema, wallawanemaid iseäralist  järelewaatusi nendest tehtud protokollide põhjusel teha laSta ja niisuguseid täiendamise ja parandamise tarwis tagasi saata. § 32. Wallawanemad ju nende abid teewad  oma walla piirides järelewaatusi nende kauplnSte üle, keS kaupa laiali wiawad ja wälja kannawad. (llponssoMllMo» Li. u p»Moes (oi. 267 ) Tulekinnituse olu Balti kubermangudes.  Wiimasel ajal on tulekinmtuse asjanduse üle terwel Wenemaal palju räägitud, kuS juureS  mõlemad kinnitamise wiisid aktsia seltside  ja waStaStikku abiandmise seltside üle põhjaliku kriitika alla wõetud saiwad. Selle juureS jõuti otsusele, et Vastastikku kinnitamise  seltsid kinnitajatele palju kasulikumad on, kui aktsia seltsid, ja et felpõhjusel kõikide aktsia seltside tõrwale jätmine soowitaw oleks. Üleüldse  piab tulekinmtuse asjandus, nagu mõnelt poolt tungiwalt soowitakse, riigi omanduseks saama, millest niihästi iga üksikule kinnitajale, tui ta riigile suurt kasu loodetakse. Akrsia seltside poolt ei ole selle kohta wastuwaidlustest  mitte puudust olnud, kus praktikalistel põhjustel seletatakse, et sarnane monopoliserimine  täitsa wõimata on, ühtlasi juurde lisades, et Vastastikku abiandmise seltsid sugugi nii hääde järeldustega ei tööta, kui aktsia seltsid. Seda tähele panueS, et tulekinmtuse asja wäga tähtsaks peetakse, ja seda täie õigusega, siis tarwitab „St. Pet. Herold" Baltimaa Läti jaoskonnast saadud teateid, et nende abil järgmisi  küsimisi arutamise alla wõtta: 1) Kas on wastastikku abiandmise seltsid asutamise ja elushoidmise wäärt ja 2), kas saaks tulekmnituse  asjanduse riigi katte andmine loodetawat tulu tooma? Majanduslisest seisupunktist waadates on wäga tarwilik, et niihästi liikumata, kui liikuw  warandns tulekahju wastu kinnitatud saaks, et õnnetuse korral nende omanik kahju, wõib olla ta täielise puupaljaks jäämise eest kaitstud saaks. Kas neid asju wähe ehk palju on, see ei tee mingit wahet; kinnitatud piab kõik saama, kuid ainult seda tuleb järele uurida, kuidas sinnitamine kõige kasulikum on. Aktsia seltside asutamise ja walitsemise kulud  säewad asja nii, et need seltsid ainult sääl oma tegewust kasulikult laiali laotada wõi« wad, tus neil suurem ja kergesti üle nähtaw tõõpöld on; ainult sääl jõuawad nad oma hoolsaid ja kalliste makswaid töõjõuudusi kasulikult  ülewal pidada. Üksikult seiswate warauduste kinnitamist, milleks iseäralised walitsuse kohad sisse säetud piaksiwad saama, ei wõi aktsia seltsid mitte ette wötta. Kui aktsia seltsid sarnaseid enam ehk wähem kaugemates kohtades olewaid waran» dusi kinnituseks waStu wõtawad, siis juhtub õige tihti, et seltsi asja tundmatause pärast loodetama kasu asemel kahju tuleb. Niisugustel  juhtumistel, kus suured aktsia seltsid oma tegewust seisma panemad, astuwad wäiksemad, isegi õige wäikesed seltsid tegewusele ja saadawad  wäikese waranduse omanikudele, keS kõigist tähtsamatest kohtadest eemal asuwad, sarnast kasu, mis ta suurelt aktsia seltsilt mitte saada ei wõi. Häid ja täiesti ustawaid ametnikka wõiwad wastaStikku abiandmise seltsid igalpool oma liikmete hulgast kas wäikese tasumise eest ehk koguni ilma maksuta saada, kes kohalist asjaolust kõige karwa päälsemalt tunnewad ja kõrgete kinnituste läbi üles õhutatud kursatahtlisi  tulesütitusi peaaegu täitsa ära kaotada jõuawad.  Et wastastikku tulekaitse seltside tööpõld wäikene on, siis on selle liikmed enamiste ühtlasi  ka kohalised walla ametnikud ja muretsewad  juba selpõhjusel kõige suuremal mõõdul tuleõnnetust? ärahoidmiseks. Wastastikku abiandmise seltside wastu wõiks ehk seda ütelda, et nad küllalt kindlad ei ole, sest et mõni suurem põlemine wäikest seltsi maksu wõimetusesse ajaks. See wõib aga ainult sääl ette tulla, kus üks jõuu poolest wäikene  waStastikuline tulekaitse selts oma kohta liig kallid hooneid kinnitada wõtab, ehk kus kinnitatud warandused niisuguses järjes seisawad,  et tulekahju neis kergesti wäga laiali wõib laguneda, näit. tihedates külades ja halwaste  ehitatud linnades. Kus seda juhtumist aga olemas ei ole, sääl wõiwad ka kõige wäiksemad  seltsid just niisama töötada, kui suured. On ju selge, et ühe! suuremal seltsil, kuS näit. 1000 hoonet, ä 100,000 rbl. wäärt, kinnitatud on, niisama palju karta on, kui wäikesel settsil,  kus ka 1000 hoonet, 4 1000 rbl., kinnitusele  wastu on wõetud. Sellest selgub, et ka kõige wäiksemad wastastikku  tulekinnituse seltsid täitsa eluöiguslised on ja wäikese waranduse omanikude hääks kõige paremate järeldustega töötada wõlwad. Baltimaal on taluperemehed mitmel pool juba ammugi waStastikku tulekinnituse seltsid asutanud. Nende seltside tegewuS on: kinnituse maksust sisse wõtta, tule läbi kahju saanuid puhtas rahas aidata, tagavara kapitalist koguda jne. Mitmedes seltsides on küll ära määratud, et kinnitajad õnnetuse korral raha asemel materjalis  aitamist saawad, aga seesugune aitamine tuntakse igalpovl koormaw olewat ja on igas seltsis pärastiselt see püüe elule tõusnud, rahalise  tasumise pääle üleminna. Seniajani kinnitasiwad  wastaStikku kinnituse seltsid ainult liikumata  wara, kuid nüüd on paljudel vanematel seltsidel nõuu, ka liikuvaid varandusi kinnitama hakata. Kuuramaal on sarnaseid seltsist praegu umbes 40. Et nende tegevusest õiget pilti saada, võtame näit. köigepäält Miitawi kreisis clewa „Kroonu Behrshofi" wastastiku seltsi, mis 1882. a. asutatud sai. Esimese 10. aaSta jooksul oli liikmete arv umbes 169. 1892. aastal olivad selles seltsis 1197 hoonet 352,902 rbl. eest kinnitatud, milledest täh. 10. aasta jooksul 51 maja maha oli põlenud, nimelt 16 loomade lauta, 13 aita ja vankri küüni, 9 rehte, 8 sauna ja 5 eluhoonet. Kõige nende hoonete eest oli seltsil 11,089 rbl. 31 kop. kahjutasumist maksta, mis iga aasta kohta umbes 3 rbl. 14 kop. iga kinnitatud tuhande pääle välja teeb. 1892. aasta algul oli seltsil  2522 rbl. eest mitmesugust tagavarast ja praegu on see summa vistist küll juba kolmekordseks  tõusnud. Teisel sarnasel kreisil Bauske kreisis oli 1894 aasta pääl 3. aastal ist tegewust,  95 liiget, kus 520 hoonet 89,985 rbl. eest kinnitatud olivad ja ühtlasi selle aja sees 1105 rdl. 38 kop. kapitali kogutud. Kinnitatud  tuhanda päält maksetakse 5 rbl. Siis on Tukkumi kreisis üks sarnane selts, kes 14 aasta jooksul juba 8276 rbl. kapitali on kogunud  ja praegu ainult 2 rbl. 50 kop. iga kinnitatud tuhanda Päält nõuab. (Järgneb) Juba nihkub Z (Kiri wäljaspoolt Eeüti piiri.) Ikka rohkem ja rohkem awaramat tähelepanemist  hakkab Eesti eln-olu wäljaspool Balti piiri, naabri rahwa juures, Wene ringkondades  leidma. See on samm üleüldsusele! Mõni aasta tagasi, oli Eesti asi päälin. nas ilmuwate Wene ajalehtede weergudes koguni  wõhi-wõõras ja tundmata tume, kuna see praegu tähtsamate Wene ajalehtede kestel  juba üleüldist riigirahwa kasude kohta käiwat  asja arutamist ja nendele Viletsuseks olewate  puuduste seletamist on leidnud. On mitmel  pidi näidata püüdnd, mis Eesti elu edendamiseks  tarwis läheb. Iseäranis rohkesti luetaw, pää-linnas ilmuw  Wene wabameelne ajaleht «LnMesus on Eesti asjus südikalt wälja astunud.  Ta on tänawn aasta igast Eestielu walukohast, „kust saabas jalga pigistab —" juttu teinud ja asjalikku seletust andnud, mis selle parandamiseks tarwis läheb. Tähendatud Wene leht tegi juttu puudulijest  arsti abist Vallimaal ; näitas ka seda, kuida endisest ajast edasi kestaw maa-maksude korraldus, rahwa keskel, mitmel pidist praeguse aja nõuete kohalist parandamist Baltimaal nõuab, jne. Tänawu aastase U 64-mas tõi «Lups. LbMN.» päälkirja all: »Ja on ja ei ole," Väikese pildikese sellest puudusest, mida praegusel  ajal Baltimaa talupojad oma põllupidamise  juures, laenu asjus piawad kannatama; sellepärast, et nende jaoks ei ole ühtegi poilupidamise  olu kergitajat laenu- ehk kreditkassat  olemas. Soowitakse Väga, et Riigi talupoegade  põllupank oma tegewust ka Baltimaa talupoegade majapidamise kergituseks piatselt awaks, (selle pääle Vaatamata, et keegi Tallinnas  ilmuw Eesti ajaleht tähendatud kroonu panga abi Baltimaa talupoegadele käsuliseks ei kiitnud). 72, «KnMev. leiame päälkirja  all: , Kõrts Baltimaal," tükikese sellest asjast, kui suurteks rahwa kurnajateks praegusel  ajal kõrtsid on saanud. -- Armude waral näidatakse sääl, missugust lõikust kõrtsid rahwa  kestel, tema Varanduse põllul koguwad. Enne manast, kui raudteesid ei olnud ja kauba moorid maanteedel kiikusi wad, oli kõrtsidel oma tähendus, aga nüüdsel ajal on kõrtsid selle poolest  oma tähenduse kaotanud ja on kahjulistekS rahwa kurnajateks saanud. Selle iuureS on siis tarwis, mõistlikku Võitlust rahwa elu õnne eest, mis rahwast waimulise kui ka waranduslise  seisukorra poolest piaks paremusele wiima. «LllpWöLlls ötzAOAoeill» oma 75. tootvad  ka päälkirja all: „Kuida paha  eemale  hoida" Põltsamaa juhtumisest kirjelduse: kuida jõledad naefed kirikus õpetaja kallale tormasiwao. Sellest asjast, juhtumisest rääkides heidab tähendatud Wene ajaleht pisut pilku Balti luteruse usuliste usuelu lõdwaks jäämise pääle, mis üks osa sellest tulla, et tihti pandawat (jäetawad) niisugused kiriku esinikud, õpetajad suptMiAüuieail Wpüen) Baltimaa!  ametisse, kes mitte rahwa soowimise järel  ei ole ega rahwaga mingisugust ühendust ei pia. sMn. e»u3n MNA)' u gep- LoLMeasWuieauZiln.) Need on kõik walusad tõeterad, mida tähtjas  Wene ajaleht oma weergudesse tvälja laotab.  Kõik see äritas ja pahandas Tiitust. Pisut tasumist  selle eest andis tale Neero sõbralik olek tema «aStu. See isemeelne walitseja tuli, ei tea, mil põhjusel,  sellele otsusele, et Tiitus tema täielist usaldust ära teenib. Isegi joobnud olekus ei ähwardanud ta teda piitsadega ega ristiga; koguni selle waStu ütles ta igakord,  kui ta pärast purjutamist oma kambridesse läks ja Tiitusele wastu juhtus: Mees, kes Tseesari peksis, on tubli poiss!" Kaines olekus näitas Tseesar Tiitusele mõnikord oma armu, sellel oma laulu kuulda lastes ja noormees, polgtust ja igawust warjates, pidi tänulikku meelt üles näitama. Mõnikord wöttis Neero teda enesega Watikani  amfiteatri kaasa. Keiser armastas wäga hobustega  sõita, kuid sel ajal oli õnnetuseks sellekohane haridus  weel madalal järjel. Hobustega Võidusõitjad oliwad selle aja roomlaste silmis kui inimese suo Väljaheited  ja terwe maailm kohkuks, kui keisert tsirkuses hobustega wõidu sõitmas näeks. Aga Neerol ei olnud mitte jöuudu, eneses seda tahtmist maha suruda ja sellepärast  lasksiwad Geneka ja Vurrus temale Watikanis ühe tsirkuse ehitada, kus ta ilma silmade eest warjul oma luSti wõidusõitmise kohta kustutada wõis. Akteeja, kui Greeka naesterahwas, kes kehalikuid harjutusi auuStaS, SSsitaS teda selleks taga ja waatas tihti palkoni päält, kui Neero ja Tiitus wõidu sõitfiwad. Ceneka ja BurruS waatasiwad ka tihti päält ja plaksutasiwad  kasa, kui keiser rutemine, kui harilikult, ringi ära sõitis. Ükskord, kui Akteeja ja mõlemad ametnikud tsirkuses  kaasas oliwad, pooris Neero hobuseid ühe samba ümber ja waatis selle juures Akteeja poole, nagu ütelda tahtes: tubliste, e?S ole õige? Kuiv sel silmapilgul hüppas üks hobune körwale, ratas läks kiwi otsa ja keiser, tasakaalu kaotades, lendaS wankrilt maha. Tii- tus, kes tema ees seisis, jõudis seisma jääda. Nende järele tormas aga teine wanker, millel kolm peru hobust  oliwad ja mida üks ori juhtis; mõne silmapilgu pärast oleks nad keisrist üle sõitnud. Ori tõmbas asjatalt  ohje pingule ja oli täitsa, nii ülelda, oma pää kaotanud. Ta haaras nua, et roome katki raiuda, aga kui ta ka seda teha jõuaks, oleks hobused ikkagi keisrist üle jooksnud. Tiitus sai imelise kiirusega asja olust aru. Waewalt jõudis Neero maa külge puudutada, kui Tiitus maha hüppas ja seisma jäi. Ta haaras Tseesari jalgust kinni ja pööras teda tee päält eest ära. Weel silmapilk ja perud hobused tormasiwad ühes kangeSti kohkunud orjaga mööda. Neero, enam ehmatanud,  kui kukkumisest wiga saanud, astus palkoni pääle, ennast Tiituse õla najale tuetades. Akteeja, kes peaaegu  mõistust pidi kaotama, tormas tema kaela ümber ja suuteles teda palawalt. Mees, kes Tseesari peksis, on tubli poiss," ütles Neero, Tiituse otsa waadates. Akteeja wöttis Tiituse käest kinni ja hakkas teda palawalt tänama; ka Seneka ja Vurrus kiitsiwad tema Mehisust ja osawust üliwäga. Kuid nende nägudest arwas Tiitus lugema, et nad sugugi nii rõõmsad ei olnud, kui nende sõnad tõendasiwad. pKas Seneka tõesti tema surma pärast rõõmustaks,"  mõtles Tiitus. „Kuid see ei ole minu asi. Muidugi on ta esimest sorti kelm, aga ta on minu Tseesar ja ma täitsin ainult soldati kohut." Pärast seda juhtumist sai Tiituse elu lossis lõbusamaks.  Neero käis temaga, kui sõbraga ümber. Kõige oma möllamiste juures oli tal hää läbinägemise wõim. Tal oli riigi walitsejate kohta kallis loomuanne, kõlblikuid inimesi äratunda. Äratundes, et terwes maailmas  teda keegi, pääle Akteeja, ei armastanud, hakkas õnnetu Tseesar iseäralise soojusega Tiituse pooole hoidma. Tsirkusesse minnes wõltis ta igakord Tiituft enesega kaasa ja tihti ilmus ta temaga ka senatisse. Kõrged ametnikud markastwad muidugi keisri sõbrust  Tiituse wastu ja nüüd oli tal meelitajaid iga sammu pääl, kuna nad igaüks mõni aeg tagasi ukse tema nina ees kinni oleks löönud. Mitmed wihkasiwad teda, kuid ainult üks awaldas warjamatalt oma wiha. See oli Tigellinus, Neero seltsimees selle hullamiöte ajal. Tigellinus  oleks wiha pärast wöi nahast wälja hüppanud, kui ta nägi, kuidas Neero tublit soldatit auustas; ta märkas oma kõige suuremaks ürituseks, et Neero teda ainult kui tööriista oma lõbude juurde tarwitab, Tiitust  selle eest aga nähtawalt auustab, selle eest, nii palju, kui wöimalik, oma hullamist warjates. Tigellinus  plaanitas juba werist kättemaksmist, kuid Tiitus läks rahuliselt oma teed edasi, ei kedagit wihates ega ka kedagit kartes. Tema kummardajate hulka ilmus ka juut Jakob, kes ükskord lossis temaga kokku juhtus, kuhu ta Meejale  mõnesugust ehteasju müüma oli tulnud. Jakob tuletas noorele mehele meelde, et ta warematel  aegadel wahest waese juudi majas käinud ja sellega tema majale aun teinud, kus juures ta alandlikult  palus, et temale uuesti seda armu näidata. Tiitus surus oma pölgtust Juuditi pärast alla ja weel selsamal õhtul astus ta pöksuwal südamel Via Lõnga uulitsal olewasse majasse. Kuid Juudit oli ennast ülemal omas kambris luku taha pannud ja ei isa ähwardused ega palwed wöinud teda säält wälja tuua, nii et Tiitus imestades ja tusaselt lossi tagasi pööras. Sellest ajast saadik üritas teda teenistus Akteeja juures seda wähem. Ta ei hoolinud enam Rooma laisklejatest, kes Neero tuakoera  ja tema saatja üle sosistasiwad, kui ta Akteeja kandetelgi kõrwal käis. Wöimata oli selle neiu silmade wõimu wastu wöidelda. Tiitus mäletas ühte wanaaegset muinasjuttu, mis ta kord Greekamaal oli kuulnud, nimelt ühest hirmsast imeloomast, kes ilusat maad laastas ja keda ainult selle läbi rahustada mõis, kui temale ilusaid neiusid ja poisikesi söögiks anti. Kui ta siis Akteeja pääle maatas,  tuli tale tihti mõte ilusast neiust, kes riigi hääkS metsalise roaks oli antud, pähe. Mõnikord oli ta kuulnud,  kuidas Neero selle õrna olemusega toorelt ümber käis ja teda koledaste ähwardas. Tseesari kõige armsamaks  naljaks oli, olgu kas purjus olekus ehk kurjas tujus. Äkteejat kas piitsadega ehk ristiga ähwardada ja selle juures nende nuhtluste piinast kjrjeldada. Ta puudutas  mõni kord tema õrna, walge naha külge ja jutustas,  kuidas naelad sääl läbi tungimad. Akteeja ei annud tale ilmaski järele, ehk küll sipelgad tema keha mööda jooksma näisimad. Tiitus pani tihti tema mehisust  imeks: tema nägu lõi küll kahwatuks, kuid ta ei löönud Neero ees silmi maha; kordagi ei tulnud ette, et ta hääl mürises, kui ta Neerot tema waljuse pärast noomis ehk hullamiste pärast kõige terawamalt pilkas. Tiitus armas ära, et niisugust naesterahwaft kaitsmata  jätta Rooma soldati auule kohane ei oleks. Ta oli Seuekale sõbrust mandunud ja sai peagi aru, et Akteeja tema wöimuse nurgakiwi oli. Pääle selle oli ta nõiduslik ilus, seda pidi ta tunnistama, ilma et ta Juuditi äraanda pruugiks. Ta oli juudi neiu poolt sügawalt haawatud, kuid siiski ei kadunud Juuditi  kuju, mis jumalate poolt tema südamesse oli istutatud,  kuna Greeka neiu ainult tema silmadele lõbuks oli. Siiski pidi ta tunnistama, et mõnikord, kui Akteeja  tuliseid pilkusi tema pääle heitis, tema süda waljumine  tuksuma hakkas, kui muidu. (Järgneb.) Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumed. Hispania on Kuuba mässajatele sõjariistade  rahu kuulutanud, et sellega ühtlasi täielise rahutegemise üle läbirääkimisi käsile wõtta. Kõige wiimane, mis Hispania rahu alal hoidmiseks tegema saada, on Kuubale niisamasugust  omawalitsust anda, kui see Kanada!  on, ja nagu seda ka kuubalased nöuawad. Kui aga Uhisriigid ka sellega rahul ei ole, siis saab ta mõõka wälja tõmbama.  Selle kohta kuulub aga Washingtonist, et ameriklased otsekohe selle pääle wälja minna, et hispanlased Kaubast ennast täitsa wälja koliks.  Nii on rahu lootust koguni wähe. See arwamine on ka Htspanias igal pool kindel, mis ühtlasi kõige kuumemaid isamaalise waimustuse  tunnistusi erte on toonud. Üliõpilased  nõuawad, et söjakorral ülikoolad seisma jäetaks ja neid sõjaplatsile minna lubataks, kuna sõja tarwis luured summad raha kingi- 16. Sakala. 1396.