tulekust ara kaotab, nõnda et ta ehk mõne aja pärast ka juba korratu wallamaksu maksja on. Mõni ivallawanem seletab ehk siin juures.  et see pruuk üsna õige olla, sest puumaa  mehed pidada puud metsast wästa wallamaja juurde wedama ja wabadikud, kelledel ka maa tükk pruukida on, neid katki saagiwad ja löhkuwad. Sarnane seletus oleks siis küll õige, kui walla ülewel pidamine maade pääl seisaks, aga mitte praegusel juhtumisel, kus walla ülewel pidamine  üleüldiselt walla liikmete kohus on, ning seega ci ole maade pidajad milgi teel kohustatud kõige walla liikmete kasuks iseäralist  tööd tegema. Oleks ju palju kergem  ja õigem, et see, kellelt wald puid ostab, neid ise walla maja juurde tooks, nii kui seda juba mõnes mõistlikumas wallas  tehakse. Olgu küll, et wallal wedawise tarwis puude eest natukese rohkem hinda tuleks maksta, kui muidu, ometi oleks see terwele wallal hoopis kergem, kui üksikutel  inimestel ja pääle selle oleks asi õige igaühe silmas. Mõnes wallas on juba nimetatud tööd õigema korra järele seatud, mis näitab, et wallawanem asjale õigeSti aru saab ning tema hoole alla ustud walla liikmete hää käekäigu eest püüab hoolitseda. Neis waldades  aga, kus see pruuk alles walitseb, pcaksiwud wallawanemad seda ära kaotama. Elise andis kirja sõbranna kätte, kes teda kaswawapõncivusega lendcs läbi waatas. „AH teie waesed, teie õnnetumad!" hüüdis ta kaastundmusest osawötliku elamusega  ja kargas elaw-hõbe kiirusel oma töö juurest üles. Millepärast on nad nii hirmsaste  karistatud? . . . Weel täna peab seda keiser teadma! - Mina wõtan seda oma paale ..." „Oh, kui kallimeelelins Teie olete, Katharina,  päästke neid waefid, kui meel wöimalik  on!" hüüdis Elise ja langes oma sõbranna ümber kaela. „Südamekene! . . . Teie armastate? teda? Kas armastate? ütles Katharina kelmlikult ja musutas sõbranna otsaesist. Mina" . . . wastas Elise häbelikult silmi maha lüües, „kuni selle silma pilguni ei teadnud ma õieti isegi, . . . praegu usun ma, see peaks küll nõnda olema . . . ta on nii armas, nii tubli . . . Päästke Teie teda, päästke teda, Teis wõite seda üksnes!" Selsamal silmapilgul oli körwalises toas rutulist, kindlat astumist kuulda, mis preili Nelidowile küllalt tuttaw oli. Ta wõttis ennast kokku ja hakkas ruttu Elise käest kinni, nagu tahaks ta seda trööstida . . . Selsamal silmapilgul saiwad rasked ukse kardinad  bäkitselt tahti löödud ja tüwele ilmus keiser ise. Ta waatas imestades mõlema naestcrahwa paale. Elise oma sõbranna kaenlas, mõlemad liigutatud näol ja lahtine kiri preili Nelidoivi käes! „Juinal saadab Teid ise, Majesteet," hüüdis preili Nelidow keisrile wasta kargadeS. „Ohoo! mis sääl siis on, et Teie nõnda liigutatud olete?" küsis hääs tujus olem monarch, (keiser), harjunud kombe järele oma Md tagasi wisates. „Üks wäga lihtne, aga siiSgi wäga tõsine  asi Majesteet; siin on, lugege, kiri seletab  kõige paremine," wastas Katharina ja andis Tscherepowi kirja keisri kätte. „See kiri on Teile?" küsis Paul otsaesist kortsutades. „Ei, see on minu sõbrannale Majesteet," wastas Katharina kohmetanud krahwina Elise pääle näidates, kelle silmis ikka weel pisarad  seisiwad. „Mis Teie nutate?" küsis keiser. ..Lugege majesteet, lugege." sundis Katharina.  „Teie lubate, krahwinna?" küsis Paul auupaklikult. „Wa palun seda wäga, Majesteet," sosistas  Elise punastades ja auupaklikult kumardades.  Keiser hakkas lugema. Esimeste ridade juures läks tema tähelepanemine põnewakS. Nähtama uudishimuga luges ta edasi. Loomuse poolest kergcliste tujude pärast, andis Paul ennast esimese walitsuje austades häämeelega teiste juhtida, millega preili Nelidow ka juba ammu harjunud oli, et temale wooruslikku kasu mõnes tükkis meele tuletada. Preili Nelidow, kui ka tema perekond, oliwad Paulile Gatschina lossis kõige truuimaks sõbradcks. Juba sellest ajast saadik kui ta suurwürst-troonipärija, oma ema Katharina lil. walitsuse all oli. Katharina Nelidowi püüded olid tähtsad ja tema õiguse nõudmine tähelepanemise määrt, et ta neid ikka ainult keisri kasuks  tarwitas, ilmasgi aga oma kasu eesmärgiks. Ta oli ka praegusel ajal Pauli ees rüütliku auustuse osaline ja ta käes kõige parem koht keisri majas. Niisama  oliwad ka kõik tema heldusest ja armastusest.  kui ka tema taewaliku meele omadustest  waimustatud- (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. 28. ja 29. Septembril oli Riia ringkonna osakond KuresaareS kohut mõistmas. Läbi waadatud asjade üle saame tulcwal korral pitkemalt rääkima. 25. Septembril jõudis Saaremaa asetäitja talurahma asjade kommissar hr. Sander siia. Praegune kommisar hr. Rudenko sõitis sel samal päewal üheks kuuks siit ära. Wanad 25-, 10- sa 5-rublasid paberirahad  aastast ISS7 kaotcnvad 31. Dets. 1839 oma ivöärtuse. Püütagu seda parajal ajal meeles  pidada ja neid rahasid renleides uute wastu Käes olema aasta algul andis polisei wallawancmatele käsku, et wärawad, mis maanteede pääle ehitatud, kas ära kaotatud  pcawad saama ehk nende juurde maht pandama, kes kohustatud on mööda sõitjate eest igal ajal wärawat ilma maksuta lahti tegema. Et wärawaid siin Sõrme posti maantee pääl õige trobikond on 25 werSta pääl 17 tükki, siis rõõmustas igaüks sille seaduse üle ja lootis parandust, kuid liiga wara, sest see käsk sai selle kasuga täidetud, et endised 17 wärawat wanat moodi jääti ja üks weel juurde ehitati, aga käsu järele nõutawat wahti ei näinud mööda sõitja silm kusagil, muud kui sõida aisakellaga, mille helin lapsed eemalt wärawa juurde kutsub „saija saama." Juhtub ehk mõnes kohas wärawa juures mõni wärawawahi nimeline olema, siis tüütab see oma alatise ~kopika" nurumisega teekäija nii ära, et parem tee juba ise wäraw lahti. On aga wärawawaht seda waewa juba jõudnud oma pääle wõtta ja sää! juures ilma kopikata  jäänud, siis on halwad sõnad teekäijat eemale saatmas. Nüüd kordas politsei oma käsku uuesti. Eks näeme, kuda nüüd selle tagajärg on. Pühast. Pühapäewa õhtul 20. Septembril oliwad Pihtla kõrtsi juures mõned meie kihelkonna noored kangelased oma rusika osaivuses proowi teinud. WõitluS olnud õige äge ja mõned sellest osawõtjad olla lahkudes selle mälestuseks isemoodi märgid kaasa saanud. Kui ruttu aga näitas see samma koht. kus mõne minuti eest waprad noored mehed üksteist rusiku ja kiividega terwitasiwad,  koguni teist pilti! Waewalt oli „kangem sugu" oma töö lõpetanud, kui „õrnem sugu" säälsainmas rõõmsalt tantsu hakas keerutama. Noh, ega siis sarnase nähtuse üle palju ei wõigi imestada. Andwad ju selles asjas meile Austria riigipäewa ja Prantsuse parlamendi liikmed eeskuju, kes uhkesti haritud rahwaste eesotsas kliimad,  aga omad tähtsamad küsimused ikka rusikate abil setetawad. Sama lugu on ka tantsuga. Meie kodumaal on ju enamisti iga awaliku pidu wõi basari juures „Iõppeks tants," ja nii oli ka PihtlaS „lõpeks tants". Püha tantsijatele ei wõi seda aga mitte kõige suuremaks süüks lugeda, sest kui rahwas paremat lõbu ei tunne, ehk kui temal süntsamat kohta ei ole, siis tantsib tema kõrtsis. Ja kahjuks on asi Pühas kord nii! Hiljuti kirjutas „Saarlane", et wallawalitsused oma päätcgewuse, see on rahwa elu tõstmise, üsna mitte niisugust walla ametnikku olnud, kes ka ajalehte  toeks. Millest saab aga siis inimene õpetust ja äratust, kui tema midagi ei loe! Iseenesest on mõista, et niisugused walla ametnikud rahwa elu tõstmise jaoks midagi teha ei jaksa. Siiski Möndasugust. 13-tollisest suurtükist kõneldakse tihti, aga wähe teatakse, missugused häwituse- riistad nad on. Mõtelge üht laskmise-riista, mis kaalub 136,000 naela ehk 34,000 puuda ja mis 40 jalga pikk on! Seesugune ,Mk" sülgab terasest pommi wälja, mis 1100 naela kaalub, 13 tolli läbi mõõta ja 41 tolli ümber mõõta jäme on. Üks ainus pauk nõuab 520 naela püssirohtu, aga siis lendab kuul ka mitu peenikoormat. Peenikoorma pikkuse lennu järele tungib kuul weel 21 tolli paksusest terasplaadist läbi. Ka 12-, 10-, 8- ja 6-tollised „tükid" ei ole mänguasjad. 13-tollisest suurtükist wõib iga kolme minuti sees pauk anda, aga wäiksematest mitu ühe minutiga. Ei ole imeks panna, et suurtükid „wägewat keelt" könelewad. Kui mõned nendest täiesti tööl on siis on küll „põrgu lahti." Naljaks. „Teie siis tahate ühte minu tütardest naescks wõtta? Noorem saab 250 rubla kaasawara, kestmine 500 rubla ja wanem 750 rubla." „Kas teil weelühte kõige wanemat pole?" Kooliõpetaja: „Kes teie hulgast wõib mulle kolme Ahwrika looma nimetada?" Jüts: Mina!" Kooliõpetaja: „Noh, ütle siis!" Jüts: „Üks elewant ja kaks ahwi!" „Prohwessori herra, teile on poeg sündinud!" „Ütelge seda prouale, mina ei sega ennast kodustesse asjadesse!" Kerge wõit. Kosilane: „Noh, wäike Juku, mis sa arwad, kas su õde ikka tuleb mulle wõi ei?" Juku: ,-Oi jah, ta ütles täna emale, et ta igaühele läheb kes aga kosja tuleb, kui tal aga kübar pääs on." 5K 40 Saarlane 1898