Zllaadakc, nii on meie rahwaS selle wiimase saja aasta sees ennast muutnud. See on nüüd üks wäikene näituS mõnest asjast, mida palju rohkemal möödul küll nähja on, aga siin ometi mitte arutama ei maksa hakata ja mida igaüks ise oina silmaga nähja wöib, kes mõõda läinud pildi pääle korra tagasi waatab. Nii on ajad paranenud ja meie rahwaS elamisega paremale järjele tõusnud. Soowida oleks aga meel, et rahwas ka nüüd sellest uuema aja haridusest rohkem osa wõtaks ja mõistlikumaks saaksiwad,  et manad ebausu kombed wähencksiwad. Ajalehed töötawad praeguZ üsna tublist selle kosutuseks, aga mitmes kohas on rahwas  alles nii pimedad, et nad ei näe, mis nende rahule tormis läheb; sellepärast: Tõuske üles, kes teie meel maja lindude kuninga moodi, püsti jala pääl ja lahtiste silmadega magate, et teie pea ka üks rohkem haritud rahwas olla wõiksiteü Noor neiu kosus ka filmanähtawalt.stsj weerand tunniga polnud minestuse jälgedest tema näu pääl enam märkigi näha Kõige selle aja sees ei rääkinud ta palju, aga tema silmadest paistis lõpmata tänu ja armastus. Viimaks tõmbas ta minu käe õrnalt oma pehmesse peusse ja kõneles: „Teie hea teu eest, mis teie praegu minu mastu tegite, ei jõua ma teid mitte tänadagi, weel -vähem jõuan seda teile tasuda. Teie päästsite minu elu selle werekoera  käest, kes mind surmata püüdis, sellepärast et ma oma armastust temale ei lubanud, mis ta nii pööraselt minult nõudis. Tema wilets warastas mind minu -vanemate majast ja sundis mind omal naise asemel olema, kus mina paljalt oma põue odaga ! teda enesest eemal jõudsin peletada. Wiimaks j päafin ma tema juurest jälle punuma ja j nüüd otsis see -võrukael mind selle mõttega ! taga, et minu elu ärarikkuda; täna püüdis z ta seda korda saata, aga teie tegite seda j tühjaks! Millega jõuan ma seda teile kõik I tasuda? Paljas tänu oleks üksi liig nõder; ! oga kuidas oleks lugu, kui ma oma tänu teie waStu weel mõne teise asjaga täiendada nSiisin? Soowiksite teie warandust, siis wsiks sellega küll ka aidata, sest minu isa on rikkaS. Tema nimi on markii de Amalie; minu nimi on Fiurella?" „Teie raiskate oma ilusaid sõnu ilma- aSjata, auuStatud markiisa!" ütlesin mina. I .Seda mis teie oma päästmise juures heaks teuks nimetate, ei ole aga muud kui igaühe kristlik kohus ja taewalik armu saatus, kes mind just sell tunnil ja silmapilgul siia juhatas, mille eest teil ainult Jumalat tänada on; minu wastu ei ole teil tänugi I weel wähcm tasumist waja." j „ Mitte waSturääkimist!" ütles tütarlaps uhkelt ja käskiwalt minu otsa waadates. Teie olete tasumist ära teeninud ja seda peate teie ka leidma! Pääle selle palun teid, mitte wastu panna, ennast silmapilguks minu käsu alla andmast. Teie peate mind künni minu isa majasse saatma ja siis peate ka ennast minu isale, kui tema lapse clupäästjat, tutwaks tegema. Et tema sääl juures teie mehist tegu tasumata ei jäta, selle pääle wõite julge olla." Mina tahtsin meel midagi ütelda, aga üks wõrgutaw maade tütarlapse keelawaist silmadest suretas minu sõnad suhu. Mina tundsin ennast nagu nõiduse mäel selle, praegu hädaohust päeSnud ja alles waewalt j pool tundi tuntud tütarlapse tahtmiste ! alla wangistud olewad. Ka tütarlaps ise ! nais sellest aru saamad, sest ta waatas ikka j uhkemalt ja wõidurikkamalt minu pääle. Mina i tundsin enese meeled nagu kinni wõrgntud I olewad, nõnda et ma selle maimu wägewlase eeS mitte ühte ainust sõna enam wastu rääkimiseks ei tohtinud koolda. WiimakS sain enese üle jälle mähe wõituja kõnelesin: .AuuStatud markiisa, teie soovi täitmata jätta poleks mull siis ka mitte võimalik, kui ma seda ka ise tahaksin! Pääle selle ci ole see minu ja teie seisuse wahel ka mitte ime, kui ennast telest käskida lasen. Ei maksaks teie seisus kohane olek minusse, siis ometi seda enam ärge pange pahaks, et nii otsekohene olen teie ilu! Uskuge seda markiisa de Amalie. Teie iseäralik ilu ja lahkus, julge ja südamelik olek mõeduwad minusse tõeste rohkem, kui teie I tõrge seisus: Mina olen teie käsu all ja l saan teid teie soowi mõõda, künni teie ! kodusse saatma, aga —" „Noh, mis aga?" küsis neiu ägedalt mahele ja õrn puna liikus tema marmori walge näu pääl. „Teie tahate wist ikka meel wastu tõrkuda, minu isa käest oma hea teu wastu kõige wähemalt tänugi wastu wõtmast. Mina pean küll teie auusat meelt tunnistama, aga siiski teeksite sellega ülekohut, kui teie minu isa, kes mind kui oma silmatera armastab, kui teie teda minu päästmise eest mitte ainust korda ei lase ennast tänadagi. Seda teie ei tohi!" Minu wastu rääkimise wõim kadus nüüd täiesti. Mahalöödud silmil seisin ma oma käskija ees ja pidin wii maks peaaegu wastu tahtmist tema soowimistele maad andma. „Sündigu siis ka sääl juures teie tahtmine,"  ütlesin ma ja julgesin siis alles esimest korda noore neiu kätt hästi südamelikult pigistada, mida ta ikka alles minu penS hoidis. Peaaegu ilma teadmata wiisin mina ka seda oma suu juure ja suutelesin seda palawalt. Neiu naeratas õrnalt, aga ta ei püüdnud oma kätt minu peust mitte ärakiskuda. Tükk aega olime mõlemad mait. Sääl juhtufiwad meie waated jälle waStatiku. Neiu waatas ühe niisuguse pilguga minu Pääle, nagu tahaks minu südamemõtteid ära näha. Minu palaw meri ei jõudnud aga neid wägewaid waateid ära kannatada ja lõin silmad häbelikult maha, nõnda et tütarlaps wiimaks ägedalt naerma hakkas. . (Järg tuleb). Isamaalt. Kuvefaarest. Pühapäcw, 10. Juunil mängiti  meie EeSti-Seltsis jälle näitemängu: Kroonu onu. Tükk läks muidu kaunis hästi, kuid mõnel nähti oma osa wähc õpitud olcwad, mis ka sellest tuli, et ühe nädalaga tükk ette «valmistatud sai Ka näitcpõrand on mäikeue, millega ühe mängule sugugi iludust anda ci mm. Ka laulis hr. Jäger paar naljakad soolu laulu, mis kuuljatele rohkesti nalja tegi. Lõppeks oli tants klaweriga, mida hr. Jäger kaunis osawasti mängida mõistis Soowime pea jälle midagi uudist meie seltsist; iseäranis weel nüüd, kus meie koolmeistrid kõik linnas on, kes wist rohkel arwul osa saamad wõtma. Ka ja eks wäga soowida, et need nimetatud koolmeistrid, kas ühe laulu kontserdi, ehk mõnda muud selle sarnast eteudust sellel ajal kusagil auuaksiwad, millest igaüks hea meelega soomiks osa mõtta. Tallinnas peetakse ka praegus koolmeistrite  kursust ja süült osawõtjad on juba korra ühe laulu kontserdi annud, mida 10 mees! kaasa aitasiwad. Noh, ega meie Saaremaa koolmeistrid siis ometi mitte magama ei jäe, jo nad ikka midagi uudist wälja mvtlemad ja sellega meid liuualasi rõõmuötawad. Pühapäew, 10. Juunil kukkunud keegi noor neiu Loodes kiige päält maha ja murdis jala luu katki. Õnnetus tulnud seeläbi, et kiik katki läinud. Wist oliwad jälle wäga palju korraga pääle läinud. Õnnetu toodi linna, kus tohter jala läbi waataS ja lahaSse pani. Jah, õnnetus tuleb wahest säält, kust meel ei mõtle! Mai kuu sees on Ülemaa linnades wäga suurt ja rasket rahe sadu olnud, mis initmcS kohas suurt kahju on sünnitanud; wilja põllud ja loomad maha lõhkunud. Kahju olla nii suur, et armu audisi korjatakse. Linuupidajatc koosolek, peetud  Kuresaares Linuapääl, 29. Mail 1890, kell 11 enne lõunat. Koosolekule oliwad tulnud rohkem pooled linnu pidajate liigi liikmed ja mõningad wõerad. Et sell ajal just mesilaste perctc tegemise aeg oli ja seeläbi mõnigi mesilaste pidaja sai keelatud koju jääma, sellepärast wõeti nõuks, cdeSpidi kewadcst koosolekut waremine ära pidada, kas Aprilli kuu lõpul ehk Mai kuu algul; sest nii wara pole ilmaski perete heitmist karta. Mesilaste pidaja J. Ratas, Kihelkonnalt, oli kaks looga korwi koosolekule toonud, ühe kõrge ja teise madalas suuruses, mida sääl läbi rääkimise alla wõeti. Põidi õpetaja v. Nolcken arwaS mõne teise linnupidajaga, et kõrge looga korw meie külmal maal mitte weel küllalt suur ei ole, siiski on selles ümber käimine mesilastega palju raskem, kui madalas korwis ja seda kaudu wõib madalast korwist suuremat kasu loota. Nüüd seletas J- RataS, kuida mesi, mis sügise lahtiselt, ilma kinni kaauctamata, mesilastele taimetoiduks  jääb, et see nendele kahjuks olla. Lahtine mesi sünnitada mesilastele kõhu tõbe ja tchja puude sisse hallitust, et ta rohkest niiskust oma sisse tõmbab, siis saada see kewadcks wedelaks ja hakata kärje toopidest põrandale jooksma, nii et mesilased mee sisse kas npuwad. Sellepärast wõetagu lahtine mesi sügise kõik pundest wälja, pandagu tühjad karjed asemele ja söödetagu perele nii palju kristal sukrust walmistatud sööki kätte, kui neile talwc waraks tarwis läheb; et seda kõik wõiks toiinetada, selle tarwis peaks siis linnu pidajad omale püüdma rohkesti tühju kärgesi tagawaraks seisma panna, et sarnasel korral wõtta oleks. Selle kohta tähendas Joh. Kingissepp, Marienthalist,  et wiimast abi nõuu mitte tarwis ei ole. Tema olla oma lahtise mee lasknud mesilased iie kärgedest wälja wõtta ja jälle uuesti sisse panna, nii kaua kunas mesilased seda on kinni kaanetanud. Nüüd soowis J. Ratas, et liigu märkis linnu pidajad sügise paku puudes mesilaste pidajate käest, need mesilaste pered, mida nad mee wõtmisel ära tappa tahawad, paku puude seest wälja ajaksiwad, liigu wärgi puude sisse tühjade kärjede päälc paneksiwad ja kristal sukrust walmistatud sööki neile kätte söödaksiwad. 10 naelast sukrust walmistatud.  söödiga olla ta ühe pere üle talwe elatanud. Pärast lõunat räägiti ja peeti nõuu, kuidas mett kõige kasulikumalt müüa tuleks; woeti nõuuks ühte uut mee müüma kohta seltsi poolest läbi katsuda lasta. Sellega lõppes koosolek. Maasikaid oli selle aasta juba kolm nädalat enne Jaani päewa müüa nähja. Aruldane! Imelik asi on meie linna pekritega, see on, et nende kringlid nii wäga wäikeseks kniwmoad. Mõistatuse seletus Nr. 5. Uhkus tuleb enne langemist. Saarlane 1890 26