jagusid et üheks heaks wõikS ennast muudaks,  sest selle jäuks hoitakse ikka paremate lehmade piim, nagu niisugust, kellel need olud sees on: 1) Piima olud saamad esiteks ära proowitud, kaS ülepea ka sündlik wõikS mõtta, 2) kui palju koore jagusid piima sees on ja 3) kui palju koore sees wõi jagusid on. Niisugused jagude proowimised piimast, ja nende oludest wõib üht lehma täielikult hääks pidada, kui neid rohkeste piima sees leida on. Aga meie perc-memmedel ei ole meel praegu niisugust arwamcsi, et lehmade piimasid nõnda moodi proowida wõib, õnneks, aga et mõne toobi haput koort saaks ühtlasi petiga kokku mäkerdada, olgu hea wõi sant, see peab siis kõik aitama, õnneks aga, et mõne kopika jälle tagawaraks teeniks. ja tõi külmi toitufi ja ühe pudeli wiina, millega nad endid kinnitada wöisiwad. Siis tegi Rihter suure tule kolde üles ja selle paistel saimad nende riided tüki aja pärast kaunis kuiwaks. Nii wäfinud kui nad ka oliwad, siisgi ei tulnud neile kohe und silmi, sest nende arusaamata seisukoht tegi neid erguks. WaStu homikut uinusiwad nad alles ära ja kui nad jälle ülcsse ärkasiwad oli juba lai päewa walge. 111. Rihter astus uksest wälja ja tahtis natuke õues umber ivaadala. Kohe tema järele astus ka noor naiSterahmaS wälja. Udu oli ära lahkunud ja ilm näitas selgeks ja ilusaks minemat. Sinine taewaS wölwis ennast ära mõõtmata kaugusis tssakeSts lacnctawa ja päikse paistel hiilgama  merepinna üle ning sulasiwad silma ringil teine teisega kokku. Kusgil pool ei olnud üht hingelist näha, ci mere lindugi. ci ka ühtegi laewa ega loolsikut kaugel ümber kaudu. Mõlemad merehädalised nägiwad nüüd endid üksi ühe roduga kaetud saare pääl olewat ja pidiwad Robinsoni eluga kas tahtku ehk tahtmata  rahul olema. Nende imelised eluvüästjad oliwad jälgita kadunud. Tsiw wara, mida neile jäeti, wöis smewM ühe ainukse päewa jäoks ulatada. Nälja surm saaks neid tapma, kui mitte see ettekuulutatud ärapäästja aurulaew pea ei ilmu. Tundide kaupa wahtistwad nad ahastusega iga nelja ilma kaare poole. Kellu kümmne ajal nägiwad nad kaugelt LM walget laewa purju. Aga ses läks «ööda ja kaduS jälle peagi ucnde filmist. Kahe tunni järele lähenes neile aga tõesti ärapäästmine ja pani nende südamed rutemalt tuksuma. Nemad nägiwad lääne poolt suitsu pilwe üles tõusewat, mis rutusti suuremaks läks. See oli üks ilus aurulaew, mis täie jõuga otse kohe selle saare poole tormas. Kümne minuti pärast jäi ta juba kaugel seisma, sest ta ei julgenud mitte kaljulise põhja pärast ligemale tulla. Kaks lodja saiwad niaha lastud, kohu sisse hulk sõja riistadega ehitatud mehi astusiwad. Lodjad saiwad kiirusega kalda poole sõutud. Meie merehädalised jooksiwad mõlemad maale tulemise koha juure ja saiwad lodjadega ühel ajal senna. Sõjariistus mehed kargasiwad kohe lodjadest  wälja. Enemiste oli kõigil politsei ametnikude mundrid selgas. Esimine, üks wäike punase näo ja ergu silmadega mees, hoidis winna tõmbatud püstoli wälja sirutud käeS ja hüüdis: .Andke endid alla! Teie wastupanemine on ilmaaegu! Seaduse nimel wõtan ma teid kinni! Teie olete minu wangid!" Saara karjus ehmatusest ja oleks pea aegu ära minestanud. Rihtsr aga seisis üsna külma merega nende wastu ja ütles rahulikult: .Meie ei pane teile mitte wastu, nagu teie ise näete! Pääle selle saab see teile peagi selgeks, et meie mitte need ei ole, keda teie otsite." .Kus on siis need mehed?" .Nemad on ära põgenenud." .Millal?" .Minewal ööl, arwata kellu ühe ajal." .Oh teie lontrused! Siis oleme kaks- teistkümmend tundi hiljem fiia jõudnud! Kohu külge purjutasiwad nad?" „Lõuna lääne wahele. Nende peamees Pokamp ütles mulle wähemast, et nad senna poole tahta sõita." (Järg tuleb). Isamaalt. Kuresaarest. 1-16. Oktobril, homiku kellu 6. acgas, suri üks tähtsas mees Kuresaare linnast. See oli wist igale Saarlasele ruttaw, linna kümnafiumi ülemkooliherra Ho lzmayer, kes kaua aega ühes raskes haiguses põdes. Tema tegewus siin Saaremaal oli igale ühele juba iuttaw ja tähtis, sellepärast leinmvad teda ka palju taga. Siiski ei wõigi teda tema surma pärast nuriseda, sest ammugi ehtis juba hall juuks tema pead. Holzmayer sündis Saksamaal Mainzi linnas. 12. Juulit 18S9. Ehte pidas ta koolmeistri  kohta Birkcnruhes, kunas teda 1864 aastal Kuresaare kümnasiumi mana keelde ülemaks kooli õpetajaks kutsuti. Siin cli ta nüüd igast tormilisest  asutusest osawõtja ja ühtlasi ka tcgew, iseäranis  manamara korjamistes. Kuresaare linna tulekaitse seltsi asutas tema 23 aasta eest, mis praegus kaunis tegewal järjel kõnnib. Tema niini on igal pool kuulus ja ta töötamine anu sees, selleparast sovwib igaüks teda tundja temale rahulist hingamist haua põhjas! õndsad on need keö Issandas surewad, sest nende tcud käiwad nende järele! Hinga rahus! 15./17. Oktobril pidas Riia ringkonna kohus siin oma teist koosistumist ära. Ostmisel varmal oli potissep Lubergi ja kingissepa Steinbergi asi kasil, mis homiku kellu 10 algas künni õhtu kellu S. Mõlemad tumüstosiwad endid selle juures süüdlaseks, et nemad need olla, kes, Steinbcrgi maja põlema süülafiwad. Stcinbcrg  ajas Ml suuremad süüdi Lubergi päälc, kunas wiimane „süü ühte patt pooleks" tunnistas. Kohus mõistis mõlemad eluks ajaks Siberisse ja Sieinbergi naist kolmeks aastaks siia mangi. Kurb oli küll nähja, kuidas Sleinberg oma süüdi kahetses ja walu pisaraid walas, aga mis senna enam parata! Kuidas töö nõnda palk! ütleb ju mana sbna. Paari nädala eest oli Tori külas mõnel mehel nii suur ja rohke kala saamine, mida nad isegi ei mäleta, millas nõnda palju enne saanud on- Üks mees saanud efimise hvmiku pääle sada külimitu suuri särgi ja nõnda pea iga päew, kunas teistel midagi pole olnud. Wiimaks läinud teised selle ühe pääle kadedaks ja nõudnud et tema pidada kümnist maksma, mis aga hilja aja eest säält hoopis ära oli kautatud. Lõunati nähti mehi mere ääreö vlewad ja üks teisega tülitsewad. kurb lugu, et nad ikka kohe kadedaks lähemad! Eks see sõna peoks neil ju peab seisma, mis ütleb, et i wiha wõtab wilja põllult, kadedus kalad merest! Kihelkonnalt. Septembri kuu keskel olnud ühel päewal jälle wäga kange torm, mis palju kahju teinud, iseäranis kalameeste -võrkudele. Reed olla nad teise päewa muist kaldalt katk; kSrisend leidnud, kunas ka palju hoopis kaduma olla läinud. Ka uppunud üks mees J. P. ära, kes naist ja wiis wäikest last leinama jätnud, kõige wanem olla ILmaStane tütar. Leinajate kurbtus on otsata suur. Kuulu järele olla see juba kolmas meeS, mida Pidula laht tänawu sui omale on pärinud. Kurb lugu! Karjast. Rõuge h a igu Sei pea tahtma säält mitte wäheneda, maid pidada alati edasi möllama ja omale ohwrid pärima. Kurb peab olema neid inimesi waadata, kes haigusest pääsenud ja kellede nägu ära rikkutud on saanud. Nooremad ehk kaSmataivad seda küll wälja, aga wanematele  jääb see külge. Enne olnud ka palaw tõbi sääl liikumas, kunas see nüüd wähenemaS olla! Suine töö on sääl pool ka pea lõppemas, kunas mõnes kohas wecl kõrt künda olla. Põllumehel  on nüüd aru käes, kui palju tema töö teda sell aastal õnnistand on. Nukid olnud keskmised, kunas odrad wiletsamad olla ja millede hinnad rugidsst kõrgemas olla. Kartuhwlid pidada kangesti mädanema, millede hinnad kemade poole wäga kalliks minna. Mis see pole üle Saaremaa nõnda! Tartust. „PoStimees" kirjutab järgmiselt: Or. M. Weske matus peeti 21. skp., nagu ajalehtedes kuulutatud, wäga ilusasti ära. Kell 2 pärast lõunat kogus end kõik matuserahmas uude ülikooli kirikacda. Matnfeliste seas oli saadikuid wäga mitmelt poolt Eestimaalt. Ka ülikooli poolt oli prorektor prohm. vr. Brückncr ja prvhw. vr. Leo Meyer, Õpetatud EeSti-seltfi president, kicikaiale ilmunud. Rahwahulk, kes osa wõtma oli tulnud, oli arwamata suur ja mõis küll kümme kuni kaksteistkümmend tuhat olla, sest uus kirikaed oli pea otsani täidetud. Kirst õndsa suguwenna kehaga toodi Holstre, WeSke sündimise walla, meeste poolest luukambrist wälja, wiidi haua juure ja lasti hauda. Sel ajal laulis „Wanemuise" Mõistatud No 15. E. Kunskiill, Need tähed tarwis nii kokku seada, et keskmine põik ja ülemalt püst rida ühe suure pealinna nime Euroopas wälja annawad' otsitawad sõnad on järgmised: 1) Üks kirja täht 2) Mida alati tallatakse 3) Isa ema laps küll aga mitte nende poeg 4) Meesterahwa nimi Piiblis 6) Linna enese nimi 6) Linn Saksamaal 7) Naisterühma nimi 8) Jumal tänatud, mis enam ei ole 9) Üks kirja täht. Seletus tulemas numbris. .M 44 Saarlane. 1890,