ümberhulkumine hoopis ära kauks, sest see ei too kellegile kopiku eest kasu, waid tuhat korda ennem kahju ja muid õnnetusi,  mis oleksid tulemata mõinud jääda. Jäägu siis niisugune kolliks tegemine ja santimine tulewal aastal maal, kui ka linnas tükkis maha ja wõetagu selle asemele muud kasulikumad toimetused ette. Lapsed õppiwad  maal ka ilma kohutamata lugema ja iga peremees jõuab ise oma perega omad Mardi toidud ära süüa! C. Allik. isa ja ema oliwad juba woodise pugenud ja kohe magama jäänud. Ka Mihkel ja Juula oliwad põhkus wagusi jäänud; nemad magasiwad onnist Jõulu und. . . Ka Juri puges põhku ja heitis teiste kõrwa pikali. Weel mõned minutid käisiwad tema silmad tuas ümber. . . sääl hakkas korraga kõik nii segaseks minema. . . Mitmesugused imelikud kujud kerkisiwad, kord heledamalt, kord tumedalt tema silmade ette. See kõik nii pühalik za nõiduw. . . Korraga jäi tema ümber kõik nii wagusi. Ta oli uinunud. . . Kell lõi kaksteistkümmend ja Juri ärkas ülesse. . . Ruttu tõusis ta ülcsse, pani kübara pähe ja astus uksest wälja õue. Õues ukse ees seisis üks tundmata hall mehike. Niipea, kui Juri uksest õue jõudis, hakkas manamees tema käest kinni ja wedas seda mõistmata wäega enesega ligi. Nende tee ei läinud aga mitte naabri pere poole, waid hoopis teisele. Kuhu meie läheme? küsis Juri imestades. .. Mina tahtsin naabri peresse jõulupuud waatama minna. Ah, sellega on weel aega küll! wastas manamees lahke naeratusega. Mina tahan sulle aga ühte asja näidata ja pärast jõuad sa jõulu puu alla weel küllalt minna. Ja edasi, ikka edasi wiis ta Jürit, ei tea kuhu! . . . Juri meelest oli kõik nii nõiduslik ja imeline. Üks tundmata ivagi wangistas teda, ta ei suutnud wanamchele wastu panna. Lumi säras ja hiilgas nüüd weel hoopis iseäralises ilus. Näitas nagu oleks maa pind hõbeda, kulla ja diamanti waibaga üle kaetud. Aga see ilu polnud mitte ühesugune, waid imelik ja moondlik. Ka tähtis taewas säras hoopis teist wiisi ja imelikumalt, kui enne. Ümberringi oli kõik nii rahuline ja waikne. . . Korraga kõlas waikne hääl läbi õhu. .. nii armsalt, nii meelitawalt läbi pühaliku  waikuse. Aga mis see oli? .. . Õöwaimude kandle hääl. . . taewalik wõidu wiis, aimamata imede ilmutus, sell suurel ja õnnistud öösel. . . Jälle tõusiwad Petlemma wäli, karjatsed ja inglite hulk Jurile waimu silmade ette. Aga see polnud ju enam paljas mõtete mäng, waid awalikud kujud oliwad need. Tõesti, Ml oli jo Petlemma laut: Marie ja Joosep seisiwad sõime juures ja waatasiwad seda püha lapsukest Mis see on? küsis Juri. Mis imelikud  kujud need on, mis ma näen? . . . —Ei midagi, kostis manamees. Kõik on aga paljas mõtte kujutus, muud midagi. Juri ärkas nagu uimastusest ülesse ja sell silmapilgul kadusiwad kõik narrijad kujud tema silmade eest . . . Ei kestnud aga kaua Ml tuliwad need jälle endisel iludusel tema silmade ette, aga meel palju selgemalt kui enne. Kõik hakkas tema ümber särama ja hiilgama. TaewaS ja maa sulasiwad nagu üheks hiilgamaks  tulelademeks kokku. . . Juri tahtis seisma jääda, et seda ime iludust oma silmadele kinnitada, aga manamees talutas teda äramõistmata jõuga ikka edasi. . . Korraga seisis nende ees suur lai lagendik,  keskel mängis suur kirju rahwa hulk. Need inimesed oliwad nii mitmesugused ja imelikud. . . . Kas meie nende juure lähme? küsis Juri. Ei, kostis manamees, meie tee läheb hoopis teisele. Sell silmapilgul käänas ta ühe metsa nuki sisse, mille all paks pimedus walitses. Ilm pidi wist käre külm olema, sest puud helendasiwad paksus lume härmas, nagu hõbelehtedega kaetud, aga ometi ei tunnud Juri külma, ehk ta küll palja kamsuliga ja paljaste kätega oli. Temal oli nii hää ja armas. Lumi ragises ja karjus nende jalgade all. Aga ei . . . see polnud jo enam lumi, maid selge kruusatud tee, kus pääl nad edasi käisiwad. Nad astusiwad halja muru pääle, kus kõik nii ilusasti kaswas ja õitses. Puude lehed kohisesid tasakeSti ja puuoksade pääl laulsiwad kirju sulgedega linnud. Oli siin jo talw?... Nõiduslik Nemad läksiwad ühe kõrge kalju seina ümber ja korraga sinas nende ees lage meri . . . Päike hakas just looja minema ja tema wiimased kiired külwasiwad merepinda,  nagu kuld litritega . . . Manamees talutas Juri ühe kitsa kalju lõhestiku juure. Siin jäi ta järsku seisma ja ei liikunud enam paigast. . . (Ots tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Teisipäewal 17. Noivembril käifiwad karskuse seltsi saadikud Saaremaa talurahwa  komissare herra juures ja paniwad järgmise  tänukirja temale ette: „KõrgeSti auustatud hcrrale, Saaremaa kreisi talurahwa asjade komissarile, Saaremaa karskuse seltsi poolt. Saaremaa karskuse selts saadab Teile kõrgelt auuStud herrale, üks eksemplaar oma põhjuskirjadest  ja palub Teid seda südameliku tänu wastu wotta, selle kiiduwäert tegewuse eest/ mida Teie liiajoomise wähendamiseks meie rahwa seas juba olete teinud. Teile peab selle eest tänu andma, et wiimasel ajal mitmes waldades ja iseäranis kohtu majade juures tahjutcgew joomine on wähenenud ehk ka tükkis ära kadunud. Teie seate talitajateks ja kirjutajateks karske elu wiisidega mehi, muidugi sell põhjusel, et walla ameti asjad korralikumalt  toimetatud saaksid, ometigi olete seeläbi paremaid mehi tegewuSse kutsunud, kes oma karske elu eesmärgiga rahwa seas karsket elu toctawad ja seega kahtlemata kasu toomad. Meie selts julgeb usaldada, et Teie, kõrgelt suustud härra, kui ligem talurahwa asjade juhataja, ka cdeSpidi ei saa meie seltsi töö kohta oma armuliku kaaStegemust tagasi wõtma, rahwa seas liigjoomise -vähendamiseks, mis niihästi rahwa -varandusliku jvmidu kui ka nende maimu elu rikub." Komissari herra -vastas selle tänu awaldamise  pääle lahke kõnega, mille sisu järgmine oli: Tänan Teid ivaga herrad, minule karskuse seltsi poolt awaldatud tundmuse eest ja olen südamest rõõmus, esiteks selle üle, et joomine, mis talurahwa hea käe käigule suurt kahju toob. Saaremaa talurahwa keskei tähtsal möö dul on wähenenud ja et selle -vähenemine aeg ajalt weel edasi -vältab, ja teiseks, et kõiges selle uueste ühendatud maldade ametnikud kaastegewad on. Minul on wäga meelepärast, meelitawat aivaldust minu walitsuse all olewate kogukonna walitsuse ametnikude kohta selle üle kuulda, et nad oma tegudega head -voorusliku eesmärki talurahwale annawad, ja oma eelminijate jälgedes ei käi, kes suuremalt osalt endise! ajal oma hiinmu sunnil kangete jookide järele, et talurahwa woorusliku olekut, ega ka nende oma -valitsust -valla kogukonna  asjus õiete tähele ci pannud. Pärast seda küsis komissari herra seltsi minema  aastase töö ja liikmete arwu üle järele ja andis mõnda head juhatust, näituseks, kuida liikmete  arwu kaswatada ehk kuidas mõjuwamalt maalt joomist mahendada. Pühapäew, 29. Nowembril pühitses meie noor Karskuse selts oma korterid, Pidula kojas pidulikult sisse. Saal oli toredasti lipvudega ja männikutega ehitatud. Kellu S pärast lõunat hakkasiwad juba pidulised hulgana saali kokku tulema, nii et wiimaks kõik need ruumid, mis küll kaunis suured on, suurt inimeste hulka oma sisse ci jõudnud mahutada. Paljud pidiwad tagasi minema. Sisseminik oli priitahtlik, mida pärast korjatud sai. Esiteks lauldi musikantide kaasmänguga „KeS Jumalat nii laseb tehja," mille pääle ülemõpetaja Lemm kaunis sündsa kõne enamast waimulikuS olekus pidas, kus ta ka joomise kahjust lühidelt kõneles, siis lauldi jälle: „OH wõtkem Jumalat." Sellega oli waimulik teenistus mööda. Esimees H. Baron Sass pidas kõne, mille lõppuks Keisri laulu lauldi. Kolmandaks pidas hr. G. Markus nalja kõne, mis ka karskuse seltsi kohta kohalik oli. Waheaegadel  lauldi mõned segakoori laulud, mida selle tarwis harjutud sai. Ka puhweti kraami eest oli hästi muretsetud, kust igaüks theed ja muid karastawaid jookisi kui ka söömist saada oli. Kellu 8 aegas oli lõpetus ja igaüks tõttas rõõmsa meelega sellest kaunist pidu kohast kodusse. Nüüd on karskuse seltsil ka oma ilus korter, kuhu liikmed wõiwad alati koos käija ja kasulikult oma aega wiita. Kuida kuulda, tahta selts edespidi hästi rohkel mõedul kasuliku lõbustuse eest hoolt kanda, millest kõik auusad wõerad wõiwad osawõtta. Ilus pruuk on weel see, et kõik niisugused õhtud warakult pääle hakawad, et igaüks kellu 10 aegas jälle kodusse saab minna, see ei rikku kellegi une aega. Meie omalt poolt soowime, et nüüd ka rohkest inimesi selle seltsi liikmeks heidaksiwad ja nii igaüks omalt poolt nõuu ja jõuuga hirmsa joomise haiguse paranduseks abiks olcksiwad. Seltsile soowime  aga õnne ja tugcwat jõuudu, et ta tüdimata  ja wäsimata oma ülesannet täita jõuaks. Karskus kas w a, kosu sa. Saare rahwast paranda! Nõnda oli sell pidu õhtul ka ühe transparenti pääl lugeda. Naljakas lugu juhtunud siin ühe kingissepaga,  mii üsna aruldane kuulda oli. Ta wõtnud omale ühe selli, kes teda pidanud aitama tööd tehja. Töö alustuseks toonud peremees ka poole toopi seda wa' kibedat, mis aga mõlemate Möndasugust. Raudtee õnnetuste läbi on üle terwe Wenemaa a. isgZ-90, aasta kohta läbikaudu 672 in. surma ja 1259 haawatud saanud. Teede pikkus on sell ajal 27F00 werSta pöäle armatud. Saksamaal tulewad 40,000 kilometri teede kohta aastas läbisti 634 surnut ja L2OS haawatud, Austrias 24,000 kilom. kohta 292 surn-, 622 haawatud. A 5 50 Saarlane 1892.