ole, siis korja teda hoolega kokku, pane paigale „musta päewa" tarwis, sest kes kopikat ei korja, see rublad ei saa! W. Mägi. küsib. Wanduge ehk, —ta tõstis oma tuleriista jälle üles üks kuul paneb teid waikima. Gertrud tegi oma suu lahti, aga enne kui säält üht sõna wälja tuli, oli kõlawat wilistamist kuulda ja järgmisel silma pilgul astus politseiametnik põesaste wahelt wälja, seesamma, kes mähe aja eest surnu aidas oli. Hüüdmisega, et ta peab ennast alla andma, kargas ta kohe mehe pääle, kes tüdrukut ähwardas. See pööris ennast ümber, saatis tagaajajale kuuli wastu ja jooksis minema. Politsei ametnik, kes õnneks mitte wiga ei saanud, pruukis ka oma tuleriista. Jälle kõlas pauk läbi metsa, selle pääle oli karjatamist kuulda. Wõeras põgenes edasi, tema käsiwars, mida ta enne lahas oli kannud, rippus nüüd nõrgalt kaudu külge, kui ta puude wahele ära kadus. Nüüd algas metsik jaht. Wöerast kihutas meele ära heitmine edasi; õiguse teenrit sundis anuahnus taga, et seda nurjatumat inimest kätte saada ja ära teenitud karistusele wedada. Gertrud oli üksi jäänud. Ta toetas pea ligema puu najale ja hingas raskesti. Ta sai peagi jälle julgust. Ta ei tohtinud mitte puhkada—ta pidi edasi minema kapteini ähwardas hädaoht teda pidi ta hoiatama. Ta pidi temaga kokku saama, enne kui walitsejale seda kirja kätte saab. Kui kõik see asi ilmuda ähwardas, siis oli Valitsejast  Lige pahamat karta. Tuule kiirusel ruttas Gertrud kõige otsemat teed lossi poole. Ähkides, surnult wäsinud jõudis ta lossi juure. Tema rutuline küsimus käis kapteini kohta. Armuline herra ei ole mitte kodus, wastas teener. Ta wajus trepi astmete pääle maha ja wöitles minestusega. Murelikult astus teener tema kõrwale, aga ta tõusis ise jälle üles, ütles et ta silmapilk haige olnud, aga see minna jälle mööda. Ta küsis nüüd, kas keegi kerjajat poisi Peetrit siin on näinud. O jah, wastas kärner, kes siit just mööda läks, see kelm kerjas paari minuti eest walitseja käest, kes temale ka midagi näis andwat. Selle pääle jooksis poiss kohe siit ära. Ja kus on praeguS walitseja herra? Wist omas toas, arwan ma. Wälja ei ole ta tõesti mitte läinud, sest muidu oleksin ma teda pidanud nägema. Gertrud teadis küll, et weel ei olnud midagi paha sündinud. Ta tahtis walwata. Peaks see kurjategija põgenema, kui aga tema sõbra elu ilma hädaohuta oleks. Mikspärast oli Alfonsu seda kurjategijat nii kaua usaldanud? Mikspärast ei olnud ta ise Alfonsule mitte kõik jutustanud, mis ometi ta kohus oleks olnud. Ta oli Amerikaanlase poolt küll alatumat kättemaksmist  kartnud, aga margaks, petjaks ja rööwliks ei pidanud ta teda siisgi mitte sest kas tema ei olnud seesama, keda tema kasuema kaks aastat usaldanud ja temast suurt lugu pidanud oli? Oh ta oli ses asjas kibedasti eksinud. Kas saab temal weel korda minema, need pahad tagajärjed oma sõbra päält ära pöörda? Gertrud läks aida ja otsis omale see suguse koha, kust ta nii hästi jalgtee kui ka maante pääle, mis Wrainsteini wiis, selgesti näha wõis. Ta istus ühe põesa marju pingi pääle ja pani igast küljest hoolega tähele. Tema nägu, mis muidu rahuline, oli nüüd rahutu ja tema silmist paistis ahastus  wälja. Palaw palme, et taewane Isa ise kõik õnnetust wõtaks ära pöörda, tõusis tema hingest üles taewa poole. 9. Walitseja oli surnu kahwatuks läinud, kui ta selle sedeli lossi õues poisi käest wastu wõttis. Suure hoolega oma kohkumist teenrite silmada eest warjates oli ta pitkamisi  astudes oma toa poole läinud. Siia jõudes kiskus ta kirja lahti ja luges need sõnad: Meie oleme ära antud. Põgene! Iga silmapilk on kallis. Nime asemel kirja all oli muidu üks kõwerik, mis temale wäga hästi tuntud oli. Ta tampis jalgadega wihaselt waStu parandat; aga selle nõuu wõttis ta siiSgi wastu, põletas kirja mitme teiste paberitega, mis ta omast kirjutus laua shahtlist wälja wõttis, tõmbas siis ühe rahaga täidetud  koti wälja ja pistis oma tasku. Wähe küll, kiristas ta läbi hammaste; ilma selle põrgu kirjata mõiks enam olla! Ta wõttiS oma kübara kätte ja tahtis toast wälja minna, kui ta oma nägu peeglis silmas, ütles ta pilkama naeratusega: Walitseja herra lahkub siit. (Järg tuleb.) Isamaalt. Knresaarest. Romassaare uue sülla ehitamine läheb praegus üsna kaunis jõudsasti  edasi, nii et ehituse otsa juures ligi 6 jalga mett juba on. Ligemast 100 inimest leidsiwad terwe sui säält teenistust, kus hästi rohkest ka meie linna kehwemad inimesed ülespidamist saiwad. Ehk töö küll natuke raske on, siisgi peab mõtlema, et magaja kassi suhu keegi hiir ei jookse! Nüüd anti mõne nädala eest käsk maja peremeestele, et igale majale niihästi  ka tallidele, mille sein uulitsa pääle läheb, peawad wee-torud wõi rennid pandud saama, sest enne jooksis mesi katuselt kaela. Kena uuendus! < — Sõrme taatide aastased kalad, räimed,  on see sügise üsna odawad, nii et 7—B kop. 100 maksab. Ka on nad hästi suured ja rammusad. Kuresaare linna kõrtsipoisid, wõi praegused „nurga adwokadid," tegiwad ühel õhtul jälle uulitsal ühe salaja tembu ära. Nad olimad ühe talu poisi kätte saanud, kes paljaste jalgadega nende käest oma saapaid kätte nõudis, mille pääle teine neist poisile ühe mööda silmi andis ja ise plehku pistis. Talu poiss, muidugi arg ja linnas tundmata, läks nuttes uulitsat mööda edasi, wist ei tunnud ta neid kelmist, sest muidu oleks ta jo kaebama läinud. Kahetsemise wäert on see küll, et niisugused praegus ümber hulguwad, kes miskit tööd ei mõista ega wiitsi tehja! Need on ikka teiste auusamatele tüliks ja ristiks iga tee pääl ees. Rahwa raamatust. Kuida kuulda, olla üks Saaremaa töömees ennast Lihula ligidale metsa ülespoonud, kus ta pärast ülesleidmist weel nädala päewad kolkunud, kuni kohaline politsei tuli ja teda waewast päästis. Kõik ta kraam kotiga, olnud puu all maas. Mis asi teda oksa ajas, on küll teadmata. Seiamaale pole weel kuulda, kust kihelkonnast ta pärilt on. Kärlalt. Mõne nädala eest Kaarmõisa sõites, nägin ma halba asja: UmbeS Jumala teenistuse ajal oliwad Jrmuste mäest alla tulles paremat kätt tee kõrwal arwata 50 60 inimest ühe taluniku põllu pääl kartuhwlid  üles wõtmas ja peremeest ennast nähti õlle lüpsikuga nende ligi tulewat. Kolm noort naisterahwast tuliwad weel korwid ja koogud käes mulle wastu ja ruttasid teiste hulka. Ma küsisin: Kuidas teie umbes pühapäewal ja just kiriku teenistuse ajal niisugust tööd teete? Näh, kes seda siis ometi näeb! anti mulle wastuseks. Peaks ometi kohalised kiriku õpetajad niisugust maenitsema, et nad pühapäewal tööd ci teeks, sest Jumal on jo kuus päewa seadnud, et inimene wõib oma ihu eest hoolitseda aga hinge tarwis ainult ühe ja inimene rojastab sedagi ära, oma hinge ihnuse läbi. —r. — Jamajast. Noorte meeste kisa ja trallimine läheb sääl õhtutel ikka suuremaks, sest neid tuleb nüüd igal päewal Ülemaalt ikka juure; suwel oli ometi natuke rahulisem  elu kuid nüüd tahawad tuulest ära minna. Hiljuti kuulti mõnda küla taati kaebawat, et aidadest naerid ja muid sarnast asju olla ära kadunud, mida muiduge  nende öö hulkujate teuks armutakse. Ühtegi ööd ei saa enam rahuliste magada. Soowida oleks, et kohaline walla «valitsus  kõwamiue nende järele waataks, et ükskord ometi see paha orjapõlwe pruuk lõpeks! —r. — Karjast. Muriku randas on Tallinnast mehi tulnud, kes wäikesi räimeid üles ostawad ja kilude nime all sisse soolawad, rubla maksawad  nad külimitust. KaS Saarlased ei wõiks ise seda toimeta, ja kauba turule neid wiia, minu pärast kas ka Saksamaale, kus E. Wilde üteluse järele kilude kauplus hästi õitsema peab! Järwamaalt. Amblae tehti neil päiwil kuritegu ära, mille põhjuste üle weel täit selgust ei ole saadud. Üks talupoeg astunud kaupmehe J. poodi, tõmmanud nua wäija ja pistnud kaupmehele,  kes midagi kurja ei aimanud, mitu rasket haama. Kuulu järele olla talupoeg juba mõne aja eest kaupmehele surma tõutanud. Läänemaalt. 14. ja 16. Oktobri wahel uhtusiwab laened 65 waati Kymmcli ja Waldschlõschen'i  õlut Wormsi saarele ja 8 waati Hiiumaa  rannale; aruldane mere kingitus on wist wiimne tcrwitus Riia aurulacwast „Hurricane," mis 12. Oktobril Hiiumaa lähedal hukka läks. Waadid saiwad kõige sisuga oksjoni wiifil ära müüdud. 19. Oktobril sattus purjulaew „Anna Marie" kaptein Julle, Wöilaidi saarekese juures paksu udu sees kalju otsa ja läks kõige prahiga 12,000 puuda rukid) hukka. Laewamehed pääsimad  maale. Peterburgist. Nagu „Nowosti" kuuleb, tahctawad tubaka aktsiisi 2 rubla puuda päält kõrgendada. Tubakas olla sell aastal Wenemaal wäga lopsakalt kaSwanud. 1892 As 45 S aa r l a n e.