koorilt niisamati. Kõige rohkem  sütitas Tomsoni harmoniseeritud  Eesti rahwawiis „Ketra Liisu" ja teda nõuti kahte korda kuulda. Niisamati meeldis rahwale K. A. Hermanni„Minge  üles mägedelle" wäga ja lauldi ka nõudmisel teist korda. Glinka „Elu tsaari eest lauldi ka kahte korda, mille järele Soome „ Porilaste marss" mängukooridelt wägewasti  kõlas. Kolmandal pidupäewal oli enne lõunat nende kooride proowilaul, kes wõiduluulule tulla tahtstwad- Sellel proowilaulul  jäeti II sega-, 7 meeste-, 4 naeste- ja r> mängukoori  wõistluse lauljateks ja mängijateks, kes ka pärast lõunat  siis järgi mööda ette astustwad.  Kui pärast lõunat pidumarsi järel segakoor Mendelsohni  Ataaliast oli wägewasti  kõlanud ja Tümpu „Koju igatsus" meestekooriga tundmuserikkalt lauldud, siis tuli esiti meeste-kooride Võidulaul.  Tartu maakonna Maarja- Magdaleena koor laulis Peetsu juhatusel Abti „Ju õhtu kellad",  Keila koor Maabergi juhatusel Stuntz'i „Priius", Ugaunia koor Wäljaotsa juhatusel  Wetterling'i „Täht", Sangaste Waalu koor Rosenbergi  juhatusel Läte „Ojakene", Rõngu koor Ernizi juhatusel Reichhardt'i „Kus on mu kallis  isamaa 2" Jlmatari koor Kapp'i juhatusel Witti „Põue põhjas" ja Tähkwere Kardla koor Karlsoni juhatusel.Wittt „Soowitus." Kõik koorid laulsiwad hästi, kuid kolm wiimastZ kõige paremini: Tähkwere Kardla koor sai 1., Jlmatari koor 11. ja Rõngu koor 111. auuhinna. Nõnda siis tuliwad kõik kolm auuhinda Liiwimaale ja nimelt I. koguni Tartu ligi, 11. Wiljandi  ja 111. jälle Tartu maakonda.  Ei oleks wõinud ar- watagi, et Kardla koor nii ilusasti  laulab. nõnda waheldusi ning puhke-aega lubab, et terwise ja meelelahutuse tasakaalus wiperusi karta ei ole. Nõnda kuda wälimine ehk kehalik tegewus liigutuste wahelduses tasakaalu  otsib, nii teeb seda waimline elu lõbusa meelelahutuse wahelduse läbi. Iseenesest mõista, on loodus meie pää meelelahutuse ja lõbu hallik, sest et meie wäljaspool loodust ju midagi ei tunne. Ometigi ei tunne meie enestes sinise taewa ehk ilusa metsatuka paale waadates seda iseäralist  hinge kosutawat meelelahutust, mis näit. osawa kunstniku walmistatud  pilt sinise taewaga ja metsatukaga  meile walmistab. Sagedasti läheme meie maha langenud poolkõdunenud  puutumist ojakese kaldal mööda, ilma et see meie sees iseäralist  armast tundmust ärataks. Toob aga kunstnik niisuguse koha oma ilnsa maali pääl meie ette, siis ole» me meie temast sagedasti waimustatud.  Sagedasti näeme meie elus sündmusi, mis meile alles siis lõbusad,  huwitawad waadata on, kui waimurikas näitleja nad näitemängulawal  meile ette toob, kuna meie muidu niisuguseid sündmusi tähelegi ei pa..e. Seejärel on kunstide abil idealiseeritud loodus meile suuremaks lõbuks, kui igapäew nähtaw loodns ise, ja osa idealiseeritud loodust, mille kohta meil meie elu ja oleku seisukohast waadates suurem huwitus on, mis otsekohe meie elusse näitab puutuwat. Puhas õhk on elu tarwitus, nagu leib, ega wöi meie neid kumbagit lõbuks nimetada, olgu küll, et halwast õhust pnhtasse minnes meel rõõmsamaks ja elu armsamini tuntawaks saab. Nõndasama on lugu inimesega, kes nälja järele leiba saab. Meele- lahutus, waimuliku tegewuse waheldus  peab enam olema. Meelelahutuse  läbi hoiame enda waimu wäsimise,  loiuks saamise ja mingi asja liiga maitsmise eest; ta on otse waimu elu toit. Lõbu laseb meie meele rõõmsaks ja lahkeks saada, annab  meile julgust, wärskust ja nagu uut jõudu; ta ei lase meid mitte hõlpsasti üksikpoolsele mõtteteele sattuda;  ta harjutab meid kaasinimestega  isegi nendega, kelle arwamised  meiega mitte ühte ei lange läbi käima, ilma waheseinade pääle waatamata, mis igapäiwases elus läbikäimist keelawad; ta laseb meid kõlblikkusid rõõmusid parajates piirides  maitsta ja wiib meid sõprade seltsis looduse ilusse. (Pooleli.) „Piginäpud" postitaskus. Meie ajalehtede lugejatel on missisti  kõikidel wäga tuttaw, et palju lehe numbrid kaduma läheb. Isegi sääl. kus kihelkonna-post ainukesest  sissekäimise kohast läbi tuleb, on seda paha juhtumist sagedasti näha. Kõige p iinlikum wöib nõnda asi nimelt „Postrmehe" lugejatel  olla, sest et neid lehti palju on ja nad harilikult kihe lkonna-postiga saates, mis paar korda nädalis käib, ühes kimbus ja ü h e adressi all ära saadetakse. Selle läb i läheb aga kergesti  terwe saadetuse-pakk, s. o. poole nädali lehed, kõik korraga „pigi-näppude"  läbi kaduma, kuna üksikult adressitud lehed wahest üks haawal  ära jäiwad? Mis peame aga üleüldse räägitama asja wasta tegema?  Kõige päält oleks niisugust muudatust ja posti korraldust soowida, mille läbi postikandje ka enese pauna sisu kohta wastutaja  oleks. Postikandja peaks teadma kui palju ajalehti ta paunas on ja kellele nad lähemad. See ei olegi tal raske ülesanne, sest ta tunneb  ju oma ümbruses olewad lugejad ära ja kaugemate tellijate nimed jäewad  talle ju sagedast lugemisest meelde ja ta näeks kohe kui mõni nummer ära on „nälbatud" wõi kusgil „nälbata"  tahetakse. Üle selle aga, et postikandja ise igale poole adressi järele saadetused ära annaks, ei ole küll midagi. See peaks tema hool olema, et tc terasesti järele waatab, missugune pakk siia ja missugune  teisale sisse mineku raigale maha jääb. Postik andja, niisama ka lehtede ära andja, tunneb ju tellijad  nimede järele kõik ära,  missugune  asi peaks siis meel siin pahandust  sünnitama? ! Kuda wiisi wöib see ette tulla, et posti saadetus, mis näit. siia peab jäema, mitu wersta edasi, teise mõisa wõi malda wiidakse, ehk jälle ümberpöördult : mis siia pidi mlema, wõetakse ju enne, sääl kus posti-kandja kõige esiti sees käis, ära? See on küsimus, mis hädasti  Parandust ja läbirääkimist Ajalehtede ärajäämine teeb lugejatele palju tuska, häbi on toimetuselt uuesti nõuda, häda oma lehtedest koguni ilma jääda Teada on, et toimetus igale ühele korralikult kõik ära saadab, teada ka, et kroouupost  midagi kaduma ei lase. Pääsüü peab siis ainult kihel konna-postikandja ja postitasku pool- olema. Lähed sa postikandjalt kü sima: „Kuhu see ehk teine saadetus jäänud?" saad wastuseks: „Mina toon, mis mulle pauna pandakse." Küsid sa lehtede kättesaamise kohast, waetatakse: „Ei ole tulnud!" ja sa pead rahul olema ja kannatama! Tõesti, niisugune pölgduse wääriline ja tülitaw asi peaks kord ometi kaduma  hakkama. Mina, nende ridade kirjutaja, olen juba kaua aastaid ajalehti lugenud ja kannatan „Piginäppude"  piina juba tükk omast elueast,  selle läbi on mulle ta wõimalikuks  saanud, nii mõnegi isanda näppude  pääle waadata. Mõne aasta eest oliwad ka „piginäppudegi" omanikud  heldema südamega, wõi ei osanud  nad siis meel nii julgesti teise kahjust kasu nõuda nad lugesiwad enne lehed ise läbi ja saatsiwad siis, teise järgmise postiga, jälle ära, kuna aga uued lehed jällegi näppude külge kuni lähema postipäewani kinni jäiwad.  Nõnda siis sain ma omad lehed,  kui ka küll lõhutukt ja mustaks müüritult, kätte ja wõisin nädali pärast  sedasama uudist leida, mis teised nädal enne mind — noh uudis on ikka igal ajal uudis! Aga minu naabritel käis käsi selle poolest palju halwemini. Nad ei saanud sagedasti  hulgal ajal ühte ainustgi ajalehe  numbrit näha! Meie postikandjal  oli ühest Balti raudteejaamast tulles, ainukene koht sees käia, enne kui kohale jõudis, kuhu meie saadetused  adresseeritud oliwad ja ma ei tea, kust see tuli, aga see koht oli minu arwates nagu kõiges räägitawas  patu sünnitustes süüdlane. Ja miks ta seda ka olla ei wõinud l Sagedasti  leidsin ma säälsest tiisleri töö-toast hulga igasuguseid ära määritud  ajalehtesid, millede seast ka mõnel  adressid ligi oliwad ja koguni kümme ja enam werstasid kaugemale pidawad minema, aga nende teereis oli otsas, nagu igal asjal siin ilmas ots peab kord tulema warem wõi hiljem!. . Igale arusaajale inimesele on siis ajalehtede ärakadumise põhjus teada ja abinõuu selle tõbe wastu oleks järgmine: Waadatagu kindlasti mõisade kirjutajate ehk kõikide nende meeste „pigiste näppude" pääle, kelle külge kogemata wõõra omandus hakkab, kui nad postitasku wastu wõtawad. See on nendele meestele otse teotan» liiategi, kus selgesti aru saadakse, et nemad,tõesti süüdlased  on! Kuhu wõib ometi postisaa detus, ajaleht jäeda, kui toimetus nad ära saadab, mis kindel tahab olla? Postikandjal on üks ainukene koht sees käia ja see koht on ju ometi kõigile teada, aga säält ära tulles ei too ta enam sellele ehk teisele ta omandust adressi järele ära. Asi "on ju nii awalik, et sest iga tapsgi wõib aru saada. Pääle selle peame kõiki auusmd postitasku wastuwõtjaid paluma,  et nad täie hoolega järele waataksiwad, et adresseeritud saadetused  õigele kohale jõuaksi.oad Sagedasti  tuleb rutulisel ja ettewaatamatal  kombel, ka nõnda nimetatud „ilma süüta" olekul, selle läbi segadusi  ette, et mõned asjad, mis edasi peawad minema, wälja jäewad ja teised,  mis siia wälja tuleks wõtta, edasi saadetakse. Ka postikandjalt on õigus igal ühel waljusti järele nõuda, kuhu kadunud asjad jäewad. Tema puudub  alati „pigiste ja pigita näppudega"  kokku, kus ta siis enese kitsikust  wõib awaldada ja asjaparanduseks  sammusid teha. Läheb aga asi ilma hoolimata edasi, siis ei ole enam otsa ega aru ja ajalehtede tellimise  ja lugemise mõju saab kujuliselt  wangistatud. Olgu ometi „piginäpud" wähemalt niigi wiisakad, et nad teise postiga lehed järele saadaksiwad, siis oleks ometi lugejal puuduw summagi käes, kui ka lõhutud ehk määritud. Üksgi lugeja ei taha naljalt ühest numbristgi ilma jäeda. Toimetusest ei ole ka igakord enam wõimalik lehti uuesti saada, nad löpewad mõnikord otsa ja postiga saatmisel wõib ehk endine õnnetus nuesti juhtuda, mis „piginäppudel" päris kerge asi on. Wennad! Selle poolest on hädasti parandust tarwis! G Kajak. Seda ja teist. Putkasse Püüdja. Ühel ööl sõitis Kuopios keegi kingsepa sell woorimehega polizei maja ette ja tõmbas waljusti kella. Kui mahtmeister  ust awas, palus ta öömaja, sest purjus pääga olla tal häbi koju minna. Temale seletati aga, et ilma süüta korterit ei anta. Mees oli kohe malmis woorimehega kiskuma hakkama, mis aga sündida ei lastud. Natukese aja pärast tõmmati jälle polizei ukse kella. Kingsepa sell oli omale juba gorodowoi küüdimeheks saanud, kes temale igatsetud öökorteri  kätte muretses. Naljaks. Ei löö ette. Õpetaja (last risndes): Mis lapse nimeks paneme? Isa: Karl Otto August Philipp Ferdinand. Õpetaja (köstrile): Olge hääd, Looge natuke mett lisaks. Kõma õnn. Sõiduwoorimees, keda liiast kihutamisest trahwiti: „Küll mul on aga kõma õnn! Oleks ma nüüd wõidu sõidul olnud, kohe oleksin esimese auuhinna wõitnud. Soe w a s t a w õ t m i n e. Seda ei pidawat mitte imeks pandama, et prantslasi Moskwas soojalt wastu wõeti: neile on sääl juba waremaltgi jooja tehtud. Hää mälestus. Abielumees räägib oma kadunud Leisestpoolest pisarad silmas: „Minu wa' õnnis eit oli ütlemata hääsüdameqa inimene: millagi ei löönud ta mind luua warreza,  waid aina luua pehmema poolega. Kokkuhoidmine. Emand Ihnuskoi saab wiisteistkümmend aastat  ühe paari sukkadega läbi, igal talwü kovb ta aga ne.le uued labad, igal sügisel uued sääred. Mõtted laiali. Kas Teie mehe mõtted ikka endist wiisi aina laiali on? Kas ta oma wihmawarju  ikka linna maha unustab? Professori proua: Ei enam nõnda. Nüüd ta toob aina wõõra wihmawarju kaasa. Uueaja wastutamine: Neiu: Kas pilt ka üsna minu nägu saab olema? Päewa - piltnik: Selle eest wõin terwe aasta wastutada. Asjata waew. Professor prouale): Tead ka, Karoline, ct aurumasin 220 aastase sõidu järele päikese pääle jõuaks? Proua: Ah, kuda sa wiitsid niisuguseid rumalusi  wälja mõtelda, päälegi wa kitsaroopalisest raudteest. Paraadi marssi l. Vabatahtlik  soldat (higistades) : Jumal hoidku seda päikese körwetamist!  J? aina öeldakse, et soldati seisusel ka oma warju-Züljed olla! Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid Hispania senatis nõudsiwad mabameelje  erakonna liikmed Comes ja Jimeno, et Hispania walitsus kõik need lepingud Ühisriikidega tühjaks tunnistaks, mille põhjusel Ühisriikide alamaid Kuubas säälse.sõjamäe kohtu kätte ei wõi anda. Ühtlasi pidada Hispania walitsus Ühisriikide wakitsuselt  tungiwalt nõudma, et ta oma wõimu piirides abiandmise Kuuba mässajatele wõimatuks teeks. Marschall  Martinez Campos, kes ju Kuuba olusi hästi tunneb, saab senati nöuupidamistest  osa mõtma. Riigiwalitsus andis asumaade mi. nistrile luba kortesitelt (parlamendilt) luba paluda laenuks Kuuba sõja tarwis.  See kord tahetakse nmbes 500 miljoni pesetat laenata kui wõimalik  omamaalt. Sõda maksab praegu iga päew umbes IV- miljoni pesetat, Hispania riigi kassa on aga tühi. Persia lugude kohta schach Nasr- Eddini tapmise ajal on Wieni leht „Neue Freie Presse" oma Teherani kirjasaatjalt jurgmtsi teateid saanud, mis näitawad, kui iseäralikud weel olud selles Asia riigis on. Schach Nasx.E>,dini mõrtsukal raiuti, nii pea kui ta kinni wõeti, üks kõrw ära. Kui üks polizei-ametnik niisamasugust operationi ka tema ninaga  ette tahtis wõtta, astus suurwesir  wahele mitte selle pärast, et ta niisugust tegu liig tooreks arwas,  waid et ta kartis, et mõrtsukas ära wõib surra, enne kui ta kaassüüdlased  üles on andnud. Juba teisel  päewal pärast Nasr Eddini surma algasiwad rahutused rahwa seas, mis ainult sette pärast suuremal mõõdul laiali ei lagunenud, et riignvalitsus õigel ajal igale poole söjawäge saatis.  Kaupmehed tehaksiwad sedamaid toidukraami hinnad, mis muidugi küllalt suured on, kõrgemale kruuwida;  aga rugiwalitsus awaldas selle wastu walju käsu, nii lõigati näit. ühel leiwaküpsetajal selle eest mõlemad  kõrwad paä küljest ära, et ta oma kaupa kallimalt hakkas müüma. Kaupmeestele keelati ära ühele inimejele  enam kui seitse naela riisi korraga  müüa, et keegi seda Persiale tähtsat toidukraami suurel mõõdul üles ei saaks osta ja seeläbi tema hinda kõrgendada. Persia riigibank peab nüüd kiiresti wana paberiraha, millele schach Nasr-Eddini pilt pääle on trükitud, uute wastu ümber mahetama,  sest et ta rahwa arwamise jm rele nüüd wäärtuseta olla. Kreeta lugude ülc oli neil põimil   kirjasaatjal  Greeka ministrite-president Deliannis'iga  juttu. Deliannis'i arwamine selles asjas olnud järgmine: „Kreeta küsimus on üks kõige keerulistemast  küsimustest greeklastele. Kreeta saarel asub umbes 300,090 risti usku greeklast. Mõni aasta tagasi oli neid sääl koguni 590,000 hinge, aga türklaste wägiwaldjed teod sunniwad säälseid wälja rändama. Praegune mäss wõib kaua kesta, sest et kreetalastel palju sõjariistu ja sõjamoona on. Wehete wahel saab ta küll waikima, aga algab pea jälle uuesti. Meie olek Kreeta küsimuse kohta on wäga raske. Meie peame kõigest jõuust püüdma rahwast, kes kreetalastele  appi tahab minna, waigistama;  wõib aga kergesti juhtuda, et meie sunnitud saame olema Kreeta küsimusest tegewalt osa wõtma. Greeka rahwas nõuab meilt ühel häälel, et meie kreetalastele appi tõttaksime, et meie Kreeta saart Greeka riigi külge wõtaksime. Wõib kord aeg kätte tulla, mil meie rahwa nõudmisele wastu ei suuda panna. Kreeta mässul on palju põhjuseid. Kõige enam on siin juures süüdi Türgi polizei. Türgi walitsus ei ole oma polizei ametnikkudele Kreeta saarel juba kolm aastat kopikatgi maksnud. Polizei kisub seepärast oma ülespidamise rahwa käest ja teeb talle sääl juures palju ülekohut. Maksud, mis kreetalastelt saadakse, wiidakse tõik Konstantinopolisse; kreetalastele ei tehta nendega midagi hääd. Türgi walitsus ei täita kunagi  oma lubadusi, mispärast kreetalased  usalduse tema wastu täiesti on kaotanud. Kreeta mäss toob meile palju tüli ja raskuseid kaela: iga päew tuleb meile Kreetast põgenejaid, kes abi tarwitawad; wast eila pidin ma dokumendi kinnitama, mille järele meie riigikassast 600,000 franki Kreeta wäljarändajatele wälja jagada lubatakse. Minu arwu järele peaksiwad kõik ristiusulised riigiwalltsused kreetalastele  appi tõttama; aga Europa suurriigid  waatawad rahuliselt päält, kuda türklased Kreeta saarel kristlasi ta» pawad. Kui aga meie kord nendele kristlastele abi hakkasime andma, il. musiwad suurriikide jõjalaewad meie sadamatesse ja ähwardasiwad meie linnasid bombardeerimisega. Seda teemad suurriigid selle pärast, et „politine tasakaal" Europas ei saaks rikutud." Sizilia saarel on rööwlid ühe katoliku piiskopi wangi wõtnud ja oma pelgupaika mägedesse wiinud. Nad nõuawad tema eest 2 miljoni j?) franki lunastamise-maksu. Parisis ilmuw leht «kleinorial teatab, et uegus Menelik  käsu olla andnud Abessinia suuremaid  linnasid telegrafi ja telefoni läbi ühendada. Meneliki palee on Sõnumitooja. L. Mrsle wõta doduuo soiäa Baclula3 otBs 80110 loBBi pool, XuB KuuiuZa3. Lüül Utiuo talli Balasa küsi tallilueo3t: ou juda pruut tütarclo3t? Xui ütlod ta, ot ruuLtpüü ou, Loo toata ruttu ruull, Xui aZa, ot ou >valAopZ.ä, LÜB küll ou Bull. Xui uaoä 3ÜB 3a, ot ootad siuiuH Leo l<urdlilc 80uumi!c, LÜB köiomoiZtri too tudli odolil^. Hoiatus. laula, neiukene, lbabkelt kuul, nii kurnajal. Xnmavr kuu ou suuroru ?etja balli taevva all! lakkelt kuldad tema pale, bläib kui sulle naerataks, Xuid ta lakkus lausa : lLi ta lälie soojemaks. lerna pinnal dää ja lurui valitsed, Lee p see biilZus, lapsukene, lAis sind luuleliseks teeb. Xui su sõbrad kõik uii pet- I^jaä, luZu kuuZa näib, Liis su käsi iZas asjas lõpeks üsna ballast käib. M 129. Postimees. 1896.