Saarlane .. - 'G«, UM Üleüldine ajaleht maa- ja lianarahlvale MM sls 5Ä Teisipäewal, 30. Detsembril 1897. XIV aastakäik. maksab: Ilmub igal ksistpA Kurefaares Kanbanulitfäs nr. I? Ajalehe "Saarlase" toimimise kuulutus 1898 aastaks. ilmub 1898 aastal «korralikult üks kord nädalas ja toob fgbkksti sünumiil Basi-e--msslt  ja tüktssmsicl sõnumilt lesugömatt isamaalt ja väljamaalt. „Basrlanö" toob püüle selle weel igas numbris õpetlikku jubtkirjasill, tuumukuicl mõttetkfssill,  mönllssugust (eimmisli teadusliku sisuga), ilusaili Isuiusicl. naljatiikasiii, tulullkks jubatusi.  aegajalt ka mitme suguseid mõistatusi ja ülesanilöicj. „Baaflanb" veab oma sihiks, rahwa elu paremusele edendada awitada, ja räägib sellepärast oma lihtkirjades asju läbi, mis lugejale igapnewascs elus juhatust ja õpetust annawad. „Baar>ank" püüab iseäranis ja rahwa seas voorusele teed awada ja kõigesuguste rahwa sekka tekkinud halbtuste kaotamiseks südistrlegcw olla. Ka rahwuslislcs küsimistes ei taha ..Saarlane" waikida, maid saab rahwa, nimelt Saare rahwa maimu õige rahwuslise seisukoha tundmisele äratama. „BooriSNk" paneb rõhku ka Eesti kirjanduse edenemise pääle ja toob teateiä ja erspoolktlllnsill Arvustusi uuema Eesti kirjanduse üle, kus juures ka toimetusele saadetud raamatud laiemat läbimaatmist  leiawad. ~Bssrlsns" tahab üleüldse kõigis asjus kristlikkus maimus ja selles meeles töötada, mis Eesti rahwale kohane on. „Bõsrlank" maksab: maa-paStiga saates ehk toimetusest ise äratuues aastas I rbl. 38 kop., poolesaastas I rbl.; kroonupostiga saates aastas 2 rbl., pooles aastas I rbl. 23 kop. Kes 10 lehte tellib, loob ühe ilma hinnata, ehk 10°/ o lehtede hinnast. 1898 aastal saab iga tellija ilma kinnoto kssssinlöks „Bssrlsste Kslenllri 1893 s." Aleksander Scheller, praeguse, aja üks tähtsam Wene kirjanik (warjunimega Mihailow), sündinud Kuresaares.  on sugupoolest eestlane, mida oma laulus poAi-" (Minu sugu) awaldab. Et oma sugurahwa kasuks töötada, seks astus ta St- Peterburi Eesti Haütegewa seltsi liik- mekS. Sille sündmuse mälestuseks tegi tähendatud  selts 8. Januaril 18W a- otsuseks, kolme  köigeparcma nimetatud laulu tõlke eest auuhinda määrata ja nimM 20, 10 ja S rlh Üleskutsed selle üle saiwad ajalehtedes awaldatud, aga sisse saadetud tõlgetest ei armunud selleks tähendatud kommission ühtegi auuhinna wääriliseks- Awaldati teine üleskutse. Selle üleskutse järelduse üle sai nüüd meile auuhinna kommissioni poolt aruanne saadetud, niida meie siin kohal mõnesuguste lühendustega awaldame: Kui minewal aastal St. P. E. Häätegewa Seltsi poolt awaldatud wõistluse kutse pääle saadetud tõlgetest ühtegi auuhinna wääriliseks  ei arwatud, wõttis Selts nõuuks uuesti üleskutset awaldada. WiiinasekZ tähtajaks pandi 1- September 1897. Selle päewani oli kommissioni juhataja Dr- P. Hellati kätte kokku tulnud 55 tõlget- 43 tõlkele oliwad nimekaartid kinnistes ümbrikutes millegi lipukirja all juurde lisatud ; 12 tõlkijat  oliwad ka awalikult oma täie nime nimetanud ehk jälle ümbrikud ilma lipukirjata  saatnud. Läbiwaatamisel ilmus, et tõlked üleüldse hästi paremad oliwad, kui esimesel korral, keele poolest õigemad. Paljud  tõlkijad oliwad tõesti waewa näinud ja, nagu aru saada, paremat teha püüdnud. Mvnedgi laulikud oliwad kaks tõlget saatnud. Kõige selle pääle waatamata ei leidnud kommiSsion ühtegi tõlget, mis ilma mitme suure puuduseta ei oleks olnud. Selle pärast ei arwanud ta mitte wõimalikuks  esimest auuhinda määrata waid ainult teist ja kolmandat. Selle kitsikuse pärast arwas kommission oma kohuseks E. Häät. Seltsi pääkoosolekule otsuse tegemisega  leppida ja esimene auuhind andmata jätta ehk jälle kommissioni ametist lahti Jõululapse anded. (Lõpp.) Nüüd tuli üks wanker maja ukse ette. Pea pääle selle tegi puukauplcja sulane, ta tundis Toomast, toa ukse lahti ja ütles: Hei, Toomas! Üks süld kasepuid sinule! Wõikfin neid küll tarwitada, wastas Toomas. Noh, siis aita mind päält ära laduda, ütles sulane; külm on kange.  Minule  ära laduda, sa eksid tõepoolest Mrs tõepoolest, ütles woorimccs. Sul peab häid sõpru olema. Üks kaetud näoga herra on täna enne lõunat minu peremehe juures neid sinule ostnud. Sul pole muud midagi tarwis anda ega teha, kui aga ahju pista. Jumal tasugu sellele hcrrale! ütles Toomas liigutatult. Ma ei saa küll aru; aga ma ei taha ka suuremal uurida. See on Jumala and, mida mu sõsara õnnistus mulle saatnud on. Nüüd peate soojemat tuba saama, poisid. Natukese aja pärast tulge ja aitage sisse kanda. Äraladudes hüüdis õnnelik Toomas sagedasti! ilusad puud ilusad puud! Tasugu sulle Jumal, sa tundmata häätegija! Suure usinusega kandstwad wäiksse maja elanikud puid, nagu sipelgad, kuuni pea üks pea teine neist kolmest rääkis: Kes peaks see olnud olema? Sellel wõib palju raha olla! Nüüd pole meil enam tarwis külmetada. Need kuuS halgu, ütles Toomas tunni pärast, jääwad õue- Ma tahan neid kohe pooleks saagida ja peeneks lõhkuda, et meie pühade aja soojas istuda wõime. Teie lähete wahe ajal sisse ja ehitate oma sõimct. Kui ma malmis olen, ämarus saab pea kätte tulema, läheme meie weel turu pääle. Seda ei oleks ma mitte mõtelnud,  et ma weel täna ise enese puu-lõhkuja ja nõnda rikaS olema pidi! Wend ja õde suure maja ees waatfiwad  südameliku haämeelcga tegenmse pääle pisukese maja ees, mitte selle pääle uhked olles, et nad wacsuselc abiks tulnud oliwad;  waid et waesed rõõmsad oliwad, mida neil õnneks oli läinud korda saata- Kui aga ämaruS pimeduse eest taganenud  oli, walmistafiwad nad wäikcsele majakesele  andid ja riided, mida nad sääl juures tarwitada tahtsiwad, ühes tagumises tuas. Käsi-korwis pühklate pääl oliwad meekovgid. Ühest saia-kakust oliwad kaks pisemad ja üks suurem saanud; sest Karl armas: auns Toomas ei tohiwat mitte tühjade kätega jääda, kui ta ka küll seda kergelt äru kannaks. Emale oli ettcwõte pidanud teada antama, et ta seda parem teiste eest wõiks marjule jääda. Tal polnud midagi selle wastu ütelda, palju enam rõõmustas ta waeSte aitamise pärast, sest, ehk ta küll maga hoidtik oli, siisgi ei wõind ta kaastundmisele mitte wastu panna, ja kui Anna palwed ja Karli hääsüdamelised nõudmised sinna juure tuliwad, siis tegi ta ennem rohkesti, kui wähe. Anna, nõnda arwati riiete pärast, pidi üsna walgeS riides ja üleüldselt looriga kaetud olema. Üle uulitsa minnes pidi ta, külma pärast, isa nahkse kasuka ümber wõt- ma, mida siis Karl tuppa minnes oma ümber pidi tõmbama. Temale seisis juba pruuni karwaline näokate korwi juures. Enne kui nad minema hakkasiwad, pidi Karl üle uulitsa jooksma, ja järele waatama, kas nad minna wõiksiwad ehk mitte? Wahe ajal oli ToomaS, külmetawate paistega turult tagasi tulnud, tugewasti kiitnud, ja istus nüüd ahju juures laua ees, mille taga lapsed ahju pingi pääl aset wötnud oliwad. Oh, ütles Benjamin, wanem poiss, oliwad need ilusad asjad! Kuida kõik hiilgas ja läikis! Kellel ometi, lisas noorem wcnd Johannes juure, ka selle sarnast oleks! Need asjad, rääkis Toomas, makswad palju raha, ja on aga rikaste jaoks tehtud; meie tappa nad koguni ei sünniks. Kui teie ema weel elaks, saaksite teie küll ka midagi sündsat püha jõulu-lapse käest saama; aga teda on armas Jumal tacwalikule jõulu-pühale kutsunud; ja mina, kui haämeelcga ma ka teile rõõmu teeksin, ei wöi seda sell aastal mitte. Waheft ehk on tulewal aastal parem järg. Kurwad aga ei pea teie ka mitte olema! Meil on puid, et endid soendada wõime, puud, mis meile kätte saadetud on, nagu tuleks teie enia käest, kes, teie ja minu püäls mõteldes, üht hääd inimest äratanud on. Olge rõõmsad, lapsed! Meil on rohkem  kui häda pärast tarwis, pühade ajaks leiba, wõid ja kartohwlid; pääle pühade saab jälle tööd leida olema ja nüüd ja rasketel päewadel wõime meie ennast sellest rõõmustada, et Jumal waefid inimesi, kui