tehti walitsuse poolt seaduseks, et söögimajades  ka kohwi, thecd, piima ja külmi söökifid müüa peab olema- õ. wähcmates Norra linnades kecldi kangete jookide müümine  täiesti ära- Laupäewa ohtudel pcawad  joogikohad juba kellu 5 kinni olema,  künni selle päeiva hommikuni, mis pärast pühapäewade on. Joogimajades peawad  trükitud lehed seisma, millede pääl joomise kahju ja karskuse kasu on kirjeldatud  Südi karskuse seltside tcgewuse, kui ka kohaste seaduste läbi on Norramaa peaaegu  joomisest wabastatud- Aastas tuleb igaühe hinge pääle umbes kaks liitrit wiina, s. o. «vähem kui 2 toopi- Üleüldse toetab nii hästi Rootsi- kui ka Norramaal riigiwalitsus  rohkesti karskuse tegelaste tööd. Kuningas ise on mitu korda karskuse seltsidele  oma kõrget tänu awaldanud- Ka suguwendade soomlaste juures «võiksime  meie karskuse asjanduses enesele kaunist  eeskuju leida ja «võtta- Karskuse töö on sääl täiesti õitsemas- Põletatud wiina müümine «väikeste mõõtudega on kangesti keeltud. Körtsisid ei ole sugugi. Maal on nad ära keelatud, linnades on nad aga rahwale söögimajadeks, milledes wiina wäga wähe mülldakse- Mitmetes linnades ei ole ühtegi seesugust kohta, kus alkoholi «võiks saada. Hiljuti tehti Soomemaa päewal  seaduseks, et iga kogukond enese piiris nõnda nimetatud „keelu seadust" wöib maksma  panna, mille järele kcllegile luba ei ole alkoholist jookisid «valmistada, müüa ega tarwitada- Mitmetes maakondades on ka seesugune seadus maksma pandud. Pääle selle on ka seaduseks tehtud, et igaüht joobnut inimest kui kurjategijat kohtu kätte peab antama ja nuheldatama. Et .joomine  Soomemaal nii kitsades piirides on, siis on ka igal pool eeskujulikku puhtust ja korda näha. WõöraStemajasid wõib kõige paremate wäljamaa omadega wörrelda. Linnades  uulitsate päll ei ole kusagil pool joobnuid inetuma naoga inimesi leida, mis meie juures igapäewane asi on. Maal kui ka linnades peetakse enamisti kõiksugu pidud ilma alkoholi joogita- Seda kõik on karskuse  seltside ja karskuse meeste töö jõudnud korda saata-» Karskuse seltsist on Soomemaal  rohkesti suure liikmete armuga- Ühel seltsil nimega: «Karskuse sõbrad" oli aastal  1896 ühes selle haruseltsidega umbes l 0,000 liiget- Sellesama seltsi sissetulek oli sel sammal aastal 34,753 rbl. Paljudel  seltsidel on omal suured ja uhked majad  Pääle karkuse seltside on ka koolid karskuse asjanduses tegewad, milledes karskuslist õpetust antakse- Isegi on ka sääl kooliõpetajate ja kooliõpetajannade poolt karskuse selts asutatud. On ka karskuse koolisid olemas, kus näitelikult piltide ja muude abinõude waral karskuse õpetust antakse. Ka üliõpilaste seas on rohkesti karskeid ja nende tarwis on ka oma karskuse  selts- Karskuse hääks töötawad Soomes  palju tähtsaid mehi «vaimulikust kui ka ilmalikust seisusest. Üks tähtsamatest oli Aksel August Granfeld, kes kõiges haritud maailmas kui suur karskuse «võitleja  tuttaw ; ja kelle siht oli, et iga soomlane  karskuse seltsi liikmeks pidi olema. Ameti poolest oli ta tohter. Kui südidusega  sääl karskuse hääks töötakse näitab ka see lugu, et sääl keegi könepidaja 8. Sept. 1893 kuni 21- Illimarini 1894 a. 120 karskuse kõnet Ida Soomes pidas, milledest üleüldse 11,400 kuuljat osawõtsiwad. Karskuse  kirjandust muretsetakse ja loetakse Soomes  wäga rohkesti. Nõnda oli sääl ühel piltidega karskuse lehel nimega „Acmunariut",  mis aastal 2 rbl- maksab 2200 lugejat- Isegi laste tarwis ilmub oma karskuse leht. Üleüldse muretsewad karskuse  seltsid ka karskuse kirjanduse eest. Aastast 1883 kuni siiajani on näituseks karskuse selts „Karskuse sõbrad" 100 mitmesugust  karskuse asjandusesse puutuwaid raamatut Soome- ja 70 raamatut Rootsikeekes  oma kulul trükkida lasknud. Siis laseb nimetatud selts oma kulul ühe karskuse  ajalehe, lendlehti ja muud trükkida. Karskuse seltsid laotawad ka karskuse sisulisi lendlehti joogimajadesse joodikutele wülja, nii et need, kes enesele karskuse kirjandust ialgi ei oleks ostnud, seda lugema saamad. Nii kaugele on siis meie sugu rahwas soomlased karskuse tegewuses jõudnud. Kui meie selle pääle ivaatame, et Soomemaal rahwas mitmest ja mitmest küljest meist palju paremal järjel seisab, ehk sääl küll maa ja kliima meie omast palju halwem on, siis annab sellele nähtusele suure tähenduse see, et sääl rahwas karskust armastab ja ja karskust edeneb. Karskusel on nagu teame ja näeme, rahwa hää käekäigu kohta tõesti suur tähendus, ja nõnda wöime küll tõendada etainultsellerahwa ühes niisuguses kauguses seisma, kus ta alati rügimenti auu marssimises endast mööda laskis käija. Saatekond arwas ka, et muntsertamine  lõpetatud ja auu-marsfimine algab,  mille pärast nad hariliku korra järele ennast keisri taha seadsiwad. Missugune kohutus täitis aga kõiki, kui keiser karjudes waljul toonil järgmisi sõnu kuuldawale laskis: „Rügiment, tähelepanemist! rongis ruttu paremat kätt pöörda . . . Siberisse asutusse sammu edasi marsch!" Nagu häkiline pikse müristamine, käisiwad kõikidest wihase ja ivägewa walitseja sõnad läbi. Üht häält ei olnud kuulda, kõik scisiwad tummalt mait, kuni keisri mööga näitusel ihu-garde-rügiment liikuma hakkas. Kõige ees toreda kilju hobuse seljas rügimenti  adjutant, selle taga üleni kullaga ehitatud trummilööja ja musikandid, siis rügementi ülem, ihu wäekomandecrja, kelle järel kaks noort praporstschikud sõitsiwad, nende taga rongis terwc rügement salkades iga salga ees ilusa tantsima hobuse seljas ohwitser,  mõõka auustamisekS käes hoidis. Kõik sõitsiwad tsarist mööda, keS wihase pilkudega  nende pääle waatas. Nüüd puhusiwad  trompcedid „wäljake" sarwed, wiled andsiwad rügemendi edasi marssimisele märku. Nõnda sõitsiwad õnnetumad sõjamehed  kurwalt ja pühalikult edasi, ootamata  ja tundmata tullwiku poole. Igale teretajale ohwitserilc wastas keiser külmalt oma kolme nurgalist kübarat puutudes. Tema saatekond, kelle pojad ja sugulased õnnetumate  hulgas, oliwad ehmatusest kahwatanud,  keegi ei julgenud õnnetuma rügimenti wabandamiseks sönakestgi lausuda. Jhugarde  rügiment sõitis aga edasi, rahulikult ja sõnakuulelikult; ei olnud säül üht häält, üht õhkamist, üht nurinat kuulda. Platsi ääres seisja rahwas, kes ette tulnud sündmusest  weel midagi ei teadnud, rõõmustas ennast kena rügimenti sõjaliku wälja nähtuse  üle. Kui wiimane rong keisrist mööda sõitnud oli, sõitis ta ise tummalt, sõna lausumata kõrwalist puiesteed mööda lossi poole. Pilkamise otse, kui ehmatusest kangeks  jäänud, sõitis talle saatekond järele. Üleni tolmuga kaetud kihutas üks keisri käskjalg ihugarderügemcndile tee pääl järele ja andis ühe pitseeritud kirja rügementi komadeeri kätte. Kinni pidamata murdis ta kirja lahti, kartuse ja rõõmu wahel, ikka lootes, et andeks andmist ja käsku saab, kasarmuse tagasi pöörda. Kurwaks saawa pilguga luges ta sõnumiku läbi, kus ette oli määratud, mil wiisil ja missugust teed kuni Nowgorodi sõita ja säält jälle edasi Siberi poole. „Köik teie peate ilma tagasi hoidmata aun-marssis käima," oli kirja löppul keisri poolt juure lisatud. ..Keiserliku Majesteedi käsk saab punkti päält täidetud," ütles rügemendi komander kätt teretamiseks kübara külge pannes ja käskjalg sõitis troikaga tuldud teed tagasi. Päew pärast seda imelikku juhtumist, istus krahwinna Elisabeth Karitonow, preili Katharina N lidowi toas laua ääres ja rääkis keiserinna õhtusest selga pantawast ülikonnast, kui tema kammerteener hõbe waagna pääl, halwa halli paberi pääle kirjutatud ja waskrahaga kinni pitseeritud kirja kätte tõi. „Ühelt iseäraliselt kirjakandjalt toodud," lisas teener juurde ja läks auupakkuwalt kummardades toast wälja. (Järg tuleb.) Möndasugust. St. Gothardi mäele ehitatati Wene -valitsuse poolt mälestusesammas, mille pidulik  awamine selle kuu 14. päewal on. Mälestuse sammas ehitatati selle tähtsa sündmuse  mälestuseks, et 14 septembril 1799. aastal Wene sõjamäed Suworowi juhatusel nimetatud mäest üle läkfiwad. Päälinna lehtede järele oli walitsuse poolt saatkond määratud, kes mälestusesamba awamisepidust käis osamõtmas endise Suworowi polgu kommander polkownik Malishemski, kapten Shawrow ja weltweebel Sjubin. Esmalt  pidi mälestusesamba awamine 14. Septembril 1896. aastal olema, kuid mitmesuguste  takistuste põhjusel jõudis ehitus alles tänawu aasta lõpule. Kõige rohkem päikese paistet Europas  on Hispaniamaal. Sääl paistab päikene  aastas läbistikku 3000 tundi, see on 700 tundi enam kui Jtaliamaal. Saksamaal  on aastas neid tundisid, kus päike paistab, ainult 1700 ja Jnglisemaal ainult 1400. See on arusaadaw, sest Jnglisemaal  on ilmad alati pilwised ja wihmapäiwi  palju. Shotimaal sadab wihma aastas  üle 8000 millimeetri, kuna teda Preisimaal  näituseks ainult 500 millimeeteri sadab. Daani kuningas Friedrich VI. käis kord külakooli katsumas. Lapsed oliwad terased ja andsiwad pea iga küsimise pääle õige wastuse. Wiimaks küsis kuningas Daani kõige suuremate kuningate nimesid. Ruttu wastasiwad lapsed «Kanut Suur!" „Waldemar!" «Kristjan IV!" Üks pisukene  tüdruk, kellele koolmeister midagi kõrwa  oli sosistanud, hoidis sõrme meel püsti. «Noh, tütreke, kas sa weel mõnda tead?" küsis kuningas sõbralikult. „Jah Friedrich VI!" wastas tüdruk. „Mis see siis nii suurt on teinud?" küsis kuningas lahkesti. „Seda ma ei tea," wastas tüdruk nutma hukates. „Noh, selle pärast ei ole sul tarwis häbeneda, „sest seda ma ei tea isegi." 39 Saarlane 1898