ära. Nii jääb wana tuttaw seisukord  - - stntus czuo kindlasti alale, kiidetud seltskondline alalhaidus  ehk konserwatismus elab eksitamata  edasi. Imestada pole siis selle pärast ühtigi. Kuid kahetseda küll. Kõige püält veaks Saksa seltskond just iseenese pärast kahetsust tundma: kui nad suwegi jooksul Saksa uäitelawa õigel wiisil ülewal ei suuda pidada mis teeksiwad nad tulewikus weel kunstnikkude külaskäikudel, kes ainult sinra wõiwad minna, kus tulud kuludest weel üle saawad! Wahest jõuaks meie ülikoolilinna Saksa seltskond  niisama kaugele, kui Wiljandi ja Mõru saksad, kus „paremad" kodanikud iga Saksa kunstniku-kontserdi  auuks linnaisade eelwõtmisel pidurongi wõiksiwad toime panna, et haruldase sündmuse mälestuseks  pidulikult linna raekoja torni eht korstnasse risti tõmmata . . . Kes kõrgel on, waadatu, et ta mitte kõrgelt ei langeks, sest see ei oleks iseenesest mitte sugugi lõburikkaks harjutuseks. Meie ülikoolilinna Saksa ringkonnad  on wähemalt oma arwu poolest  eksituses. Kui üleüldise rahwalugemise  teated põhjalikult tuttawaks saawad, siis wist tuulewad meie saksad mõndagi koguni ootamata uudist: Taarala 42,000 elanikust on wähemalt 30,000 niisuguseid, kellel kodukeeleks Eesti keel. Kuna rahwaulgemisel wäga paljud Eesti perekonnad mitmesugustel mõjudel meie kuulmist mööda Saksa keele oma kodu- ja emakeeleks üles on andnud, wõib meie linna Eesti sugust kodanikkude arwu kartuseta weel suuremaks lugeda. Et lugu nii, näeb ka iga erapooletu waatleja, kes just meie Saksa „Bürgermusse" ja „Handwerkerverein'i" liikmete nimesid ja sugukondasid lähemalt tähele wötab panna: need saksad sääl on kaugemalt osalt eestlased, puhastverd eestlased. Mõnel ei ole isa weel Saksa keele sõnagi mõistnud,  mõnel on küll juba paar põlwe esiwanemaid kohalikul surnuaial saksakeelse kirjaga risti all puhkamas, kuid eestlased on ometi kõik. Needgi on weel eestlased, kes mõnikord suwewaheajal  Thyringis käiwad esiwanemaid  otsimas ehk tundmata inimestele  wõtawad seletada, nende Wana- wana- wanaisa wanaisa olewat  Lübecki raekoja uksehoidjaks olnud ehk koguni bürgermeistrile kord mööda kõrwu andnud ja selle pärast Rootsimaale põgenenud, kust tema wanem poeg Tallinna kaudu Eestimaale rännanud,kuna selle järeltulijad Wirumaal lihtsateks Eesti talupoegadeks muutunud . . . Kui teine umbusklikult juhtub küsima, mille pääle siis Lübecki rusikamehe Wõsu oma sugu rajab, kuuled warsti: 25 aasta eest Tallinna raekirjakogus  leitud Lübecki 13. aastasaja kroonikal olla saba,kuhu jutustaja nimi selgesti üles olla pandud. —Enamasti ustakse ju samast seletust sõnasõnalt, meie aga usume, et Lübecki uksehoidja  Rootsi- ega Eestimaad ei ole näha saanud, waid saadud hoopide alla on jäänud, kuna meie kaimu esiwanemate lugu palju lihtsam wõiks olla: Wirumaa agar Eesti teomees andis kurjale opmannile asjata löögid  tagasi ja seadis siis sammud linna poole, et wiimane lugu mitte pahemaks  ei läheks, kui esimene olnud; kiire jooksu waral pääsis mees kibeda tagaajamise käest wana Tartu linna alewi rajadesse warju-õiguse hõlma alla, mis iseäranis keskajal rohkesti orjasid walju nuhtluse käest päästis. Sest linnade kosumise toetamiseks maksma pandud warju-õigust on ajalootunnistuse järele orjad hääl meelel tarwitanud. Oliwad nad esimalt alewites lihtsateks „põnhasenstteks"  ehk „wusseriteks"  aegamööda  tõusis nende tööosawus ja Warandus, nii et nad juba paari põlwe järele auusate käsitööliste ja täisõigusliste kodanikkude hulka Wastu wõeti. . . (Pooleli.) Hobusekasvatajatele. Selle lehe lugejatel on tuttaw, et nelja aasta eest Liiwimaal hobuse kaswatuse edendamiseks selts asus, mis nüüd juba üle terme Liiwimaa ulatab. Seltsi asutajaid juhtis see mõte, et kasulikum on, kui terwel maal wõimalikult ühesuguseid hobuseid  kaswatatakse, kui et laatadel hobused nii mitmekesised oleksiwad, et ostja terwe päewa jooksul kunagi nelja hobust ei leiaks, mis hiljem üheks sõiduks kõlbaksiwad. See on meie Liiwimaa laatadel tuttaw lugu. Esimeseks mõtteks oli seltsil siis seda püüda, et ainult üht seltsi täkkusid  kaswatamiseks tarwitataks, et aastate jooksul, kui ka mitte terwel maal, siis ometi üksikuis kohtadesgi hobuseid ühtlaseks kaswatada. Selts teab wäga hästi, et mitte ainult täku ega mära walimine warsale häüd kuju ei anna ega sünnita, waid ka toit ja hoolitsemine.  Mida enam wõi wähem paremad  söödimaad kusgil kohal on, selle järele on ka selle koha tulew hobune kas suur wõi wäike, tugew wõi nõrk. Ka hääd wanemad ja kõige parem toit ei tee weel hääd hobust. Selleks on, mis mitte wähem tähtjas ei ole, mõistlikku hoolitsemist  ja kaswatamist tarwis. Ei taha me siin mitte põhjendada,  miks selts just Jngliswerd meie maa hobuste sugutamiseks on walinud, see wiiks kaugele ja ei oleks mitte nende ridade eesmärk. Tahaksime siin aga lähedalt tähendada,  et selts on ära näinud, kuidas  meie maa hobusekaswatus selle läbi mitte ei ole paranenud, et mitmekesiste  hobuseseltsidega ilma eesmärgita  katseid tehti, millel muidugi  ka omad häädused olla. Koguni  selle waStaliselt: ta on halwemaks  läinud. Wüikesed Eesti hobused, keda aastakolme-neljakümne eest Wiljandimaal  ja mujal küllalt leida oli, on täitsa rikutud. Seda tõugu pole enam olemas. (? P. t.) Nagu teada, on umbes 200 aasta eest Wiljandi ümbrusesse Arabia täkkusid sisse toodud ja selle läbi saanud siin hää, tugew hobuste tõug. Kui see hobune nüüd aega mööda teiste tõugudega ära rikun, siis saadi aru, et ainult ühtlasest tõust täkkude tarwitamiseft abi wõib leida. Inglased on loomade kaswatamijes  meistrid; nad mõistawad seda paremini, kui üksgi teine rahwas. Et wigade eest hoida, on hobusekaswatuje  selts, kui ka rüütlitonna Tori hobusekaswatuse walitsus, selle poolest ühes nõuus, ennemalt meistritelt  õppida, kui et ise katseid edasi teha. Inglise hobused on üle ilma laiali laotatud. Nad harinewad nii hästi sooja kui külma kliimaga, hää ja halwa toiduga paremini ära, kui üksgi teine hobusetöug. Mitmesuguste maade järele on Inglise hobused kas suured, wäikekesed,  rasked wõi kerged, igalpool on nad aga hääd hobused. Sellepärast  nähtakje Jnglisewerd hobust ratsaniku all, suuretüki, raske koorma, põlluriistade ja kerge wankri ees kui ka wõidusõitudel. Seda ei wõi ühestgi teisest hobusetõuust  öelda. Wiimsilt wõib Jnglisewerd  täkkusid, olgu nad küll kallid,  ikka tarwilikul arwul osta saada; teisi aga mitte. Ka Eesti- ja Kuramaal on nüüd hobusekaswatuse seltsid asunud, kes niisamuti Jngliswerd laiali laota- Wad, nii et mõne aasta pärast terwel maal enam wõi wähem ühtlased  hobused leida wõiwad olla. Siis saadakse meilt ratsawäe hobuseid,  ja ka wõõrad saawad meilt osta, nii et meie hobusekaswatus meile palju raha sisse wõib tuua. See näitab ka kõige õigem tee olewat, mida hobusekaswatuse selts käima on hakanud, sest harwa on era-ettewõtlel  nii usinat ja suurt mõju olnud, kui sellel. Inglise täkkusid toodakse iga aasta tosinate wiisi Saksamaalt, Austriast ja Inglismaalt meie maale; tembeldatud  mürasid on tuhandeid, ja igaüks  teab, et nüüd juba hääd hobused  on kalliks läinud. Selleläbi on põllumehel hääd sisetulekut, ja see ongi, mis hobusekaswatuse  selts tahab. Kõigil maadel, kus hobusekawatust  korralikult toimetatakse, nõuab kauplemise juures ostja müüjalt kirjalikku  tunnistust selle üle, mis tõugu ehk seltsi hobune on. Ka meie laatadel  on nende ridade kirjutaja sagedasti  küsimist kuulnud: kelle wõi missuguse täku jaost loom on? Müüja, kui ta ise kaswataja on, kostab harilikult: selle ja selle mõisa täku jaost. Sellest wõib aga ostja waewalt õiget aru kütke saada. On ta aga hobuse ise juba ostnud, siis ei tea ta midagi wastata. Ainult harwa on müüjal mõni tähekene  eitenäidata, aga see ei ole kellegi õige tõendus. Hobune ostetakse ära, kui ta mõni noore mära eest häämeelcga enam maksaks, kui ta teaks, er loom hüüdest  wanematest on sündinud. Lugu wõtab nüüd pea teiseks minna ja ostja ikka warsa tunnistust nõuda. See on kindel, et 5 ehk 6 aasta pärast suurte näituste pääl ainult  need hobused auuhindasid saawad,  kes Inglise täkkudest ja tembeldatud  märadest on sündinud, muidugi  neid hindasid, mis hobusekaswatuse  selts aimab. Ka tembeldamiseks  wõetakse ainult neid mürasid wastu, kes hobusekaswatuse seltsi mõtte järele on kaswatatud. Ainult nõnda läheb asi edasi. Teisiti ei lõpe meie mitmekesine hobusetõugude  segi. Et nüüd õiget hobuse sündimise tõendust saada, see on, mis tõuust ehk wanematest loom on, siis ei ole sellest küllalt, et sugutamise eest makstud  raha kwiitung ette näidatakse, waid ka warsatunnistus peab äramärgitud  olema. Warsatunnistuse numvrn järele kirjutatakse kõik warsad hobusekaswatuse seltsi ehk Tori hobusekaswatuse  raamatutesse. Kui ka niisugune tunnistus peaks kaotsi minema, siis wõib teda säält igal ajal jälle saada. On ka küllalt ostjaid, kes hääde põhjustega niisuguse  tunnistusega hobuse eest rohkem maksawad, kui ilma selleta. Igaüks peremees, kes oma mära täku juurde wiib, saab sugutamise tähe. See tõendab aga ainult, et mära sellest ja sellest täkust on sugutatud,  warsa kohta ei ole tal ühtegi  makswust. Alles siis, kui tunnistuse teine külg õieti ära on märgitud, maksab see warsa kohta. Warsatunnistust wõib aga ainult siis äramärkida ehk kirjutada,  kui wars ema järel on, see on esimestel kuudel. Kui wars ärawõõrutatud on, ehk koguni järgmisel aastal, ei anta enam ühtegi warsatunnistust. Kahjuks tarwitawad meie wäikepöllumehed  seda sisseseadet weel õige wahe. Et hobusekaswatajatel mitte hiljem eneste kahju pärast kahetseda ei oleks, siis oleks wäga soowida, et nüüd weel igaüks, kellel wars on, enne kui teda emast lahutab, seda wäikeft waewa wõtaks näha ja mära ühes warjaga warsatunnistuse saamiseks sinna wiiks, kus loom minewal aastal  on sugutatud. Maksu ei ole selle juures ühtegi. Hobusekaswatajad awitaksiwad iseendid  ja ka täkkude omanikku selles, et näha saada, missugustest täkkudest rohkesti warsu on saadud ja missugustest  mitte sugugi. Täkkusid, kes wähe wõi halba järelsugu annawad, wõib siis ära kasida, kuna ilma selleta täku omanik sest sagedasti midagi ei tea. F. von Sivers Heimthal. Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. Hollandi päälinnas Amsterdamis oli teisipäewal 25. augustil (6. septembril)  kuninganna Wilhelmina pidulik  ametisse seadmine. Uues kirikus  oliwad riigi tähtsamad mehed ühes parlamendiga koos, ja nende ees mandus noor kuninganna ametiwannet.  Kuninganna pidas esiti wäikese kõne, kus ta ütles: „Orania walitseja sool ei saa Hollandi hüäks töötegemisest millalgi küllalt. Ma palun Teilt abi rahwa aun ja hää käekäigu hääks ühiselt töötamiseks. See olgu minu elu eesmärk. Jumal õnnistagu Teie ja minu tööd isamaa  kasuks." Kuninganna puhkas pisut ja mandus siis walju häälega: „Ma wannun Hollandi rahwale, et ma põhjusseadusi ikka saan kaitsma ja alal hoidma, et ma kõigest jöuust riigi iseseiswust ja riigi maid saan kaitsma ja alal hoidma, et ma üleüldist ja üksikute mabadust ja kõigi alamate õigust saan kaitsma ja et ma kõiki abinõuusid, mis mul olemas, saan tarwitama, et üleüldist hääd ja üksikute häüd alal hoida ja edendada, nagu hää kuningas tegema peab. Seda aidaku kõigewägewam Jumal!" Koosolijad oliwad sügawasti  liigutatud, paljud nutsiwad isegi. Esiti Malitses maikus, siis mõne minuti järele kõlas kuningannale  kolm korda waünuStatnlt „elagu." Parlamendi ülemkoja president astus siis ette ja ütles: „Meie wõtame  Teid wastu ja seame Teid kuningannaks Hollandi rahwa uimel põhjusseaduste järele." Ta wanduS siis parlamendi nimel trunduse-wannet,  mille lõpusönu kõik parlamendiliikmed  üksikult kordasiwad. Käskjalad  kuulutasiwad kirikus ja wäljas, et kuninganna ametisse seatud, ja waimustatud „elagu" anti kõigilt poolt wastuseks. Kirikukoor laulis „OH wõtlem Jumalat," kuna kuninganna  parlamendi liikmete saadetusel kuninga paleesse tagasi läks. Rahwa rõõm ja waimustus oli kirjeldamata suur. Saksa keiser on Westfalenimaal pidulauas teada andnud, et tema sel aastal riigipäewale seaduseplaani saadab, mille järele igaüht, kes tööd reha tahtjaid töölisi seda tegemast takistada katsuwat, wõi koguni  streikima kihutawat, sunnitööga karistada tuleb. Kareda seaduseplaani kuulutus leiab ülielawat rähelpanemist. Kreeta saarel Kandias on muhamedlased  mässamas. Linna majadest  on nad suure hulga maha põletanud.  Linnas olewast Inglise wäest on nad 20 meest surnuks lasknud,  50 haawauud. Teisipäewa õhtu laskis Inglise sõjalaew linna suurtükkidega.  Ka teiste riikide poolt on söjalaewu sinna saadetud. Mässu ligemad sõnumid on wäga mitmesugused. Mõned ütlewad, laskma hakkajad olnud inglased, teised jälle, muhamedlased. Mõne järel on inglased  taganema pidanud, teised jutustawad,  et muhamedlased alla jäänud. Mässu põhjuseks oli, et rahwa käest kümnist wõtma hakati ja kümnise ametnikkudeks kristlased seati. Kui need ametnikud jutustab üks sõnum Türgi ja Inglise kaitsega sadamasse läksiwad, olt sääl muhamedlasi  tuhande kaupa koos. Neid kästi laiale minna, aga nad ei wötnud  seda kuulda. Inglased wõtsiwad  sõjariistad wälja. Muhamedlased  läksiwad kristlaste kallale, ja nüüd tõusis kõigilpool uulitsatel wõitlus.  Inglise wüele ei suutnud muhamedlased  wastu panna, selle pärast läksiwad nad ja pistsiwad sadamaaguli  mitmest paigast põlema. Mitu sada maja pölesiwad ära, ka kõik konsulite majad pääle Wene ja Austria  oma. Muhamedlastest üteldakse 150 langenud  olewat, kristlastest õige palju. Türgi kuberner pakkunud riikidele oma sõjawäge appi, aga admiralid lükanud selle pakkumise tagasi. Kolmapäewal  on Kandia all juba riikide  poolt 9 sõjalaewa olnud. Laewade kommandandid andnud Türgi kubernerile teada, lastawat weel üks pauk, siis wiidawat wõõrad  kõik laewadele ja hakatawat linna suurtükkidega laskma. Kolmapäew  olla siis kaunikene rahu walitsenud.  Marokko hakkab uuendusi ett<e wõtma. Sultan Abdul Asis tahtwat oma wäe tarwis Europast õpetajaid tellida ja osa noori mehi Europa sõjawükke teenima saata. Ka laewastiku  asutamise nõu olla sultanil. Uuenduste mõtted olla sultan Saksa saadikult saanud. Põhja Amerikas katsutakse Hispaniale  hirmu teha, et ta rahukommisjoni  saadikud rutemini ära nimetaks. Senator Morgan seletas hiljuti, wiiwitawat  Hispania edasi, siis saatwat  Mac Kinley wiimase nõudmise, et saadikud kolme päewa jooksul ära nimetataks. Nõudmisega ühes saadetawat suur laewastik Europasse. Wenemaalt. Kaugemalt riigist. Peterburist. Wladimiri magasini akna pääl linna wolikogu majas Newskil on suur hõbedane loorberi pärg näha pandud, mille püüle kirjutatud:  „Wabastaja Tsaarile kestade  jaoskonna tööliste poolt. 1898 a." Päülinna lehtede teatel pandawat see pärg Keiser Aleksander 11. hauale Petropawlowski kirikus. Kõigekõrgemalt kinnitatud  katku tõbe wastu wõitlemise  selts annab „Nowosti" järele teada, et katk Indias mitmes paigas lahti pääsenud. Iseäranis palju ohwrid nõudwat ta Hubli linnas;  12. augustil jäänud sääl 47 inimest haigeks, kuna 44 ära surnud, 14. aug. jäänud haigeks 71, surnud 70, 15. aug. jäänud haigeks 80, surnud 71 immest. Haigete hulgas olewat ka 12 curoplast. Nii suuresti  ei ole katk weel kunagi lõunapool  Bombaid mässanud. Hinnata raamatukogusid  tahab Peterburi karskuse turatorium päülinna lehtede teatel kord korralt kõigis waldades awada ja suuremates külades lugemise  õhtuid ühes udupiltide näitamisega  toime panna ja rahwarikkamatesse  kohtadesse raamatuladusid asutada. Püälinna uulitsate elektriga walgustamise kohta on linnawalitsus „Birsp. Wed." järele „Helios'e" seltsile seletanud, millega tal sellekohane leping tehtud, et elektri-wlesid mitte majade seinte külge ei pea pandama, waid kesk uulitsat poStide otsa. Andijhamst teatab telegrahw 28. augustil. Ferghaua peab nüüd nuhtlust kannatama, mis rewadel märatsejad tema kaela tõiwad. Kui kindral - kuberner neil päiwil maad mööda ümbersöitis, palusiwad tuhanded  kohatised elanikud armu ja tuunistasiwad üles, kui wäetid nad Suure Weneriigi ja Tsaari wõimuse ees on. Kui kindral Duhowski neile teada andis, et maale nuhtluseks  maks püüle pandakse ja Mm- Tjube ümbruses tükk maad Wene rahwa asumiseks lagedaks tehtakse, awaldasiwad elanikud selle kohta tütt rohulolemist ja tänu armu eest, et kohus lõpetatud ja enam üleastujaid taga ei otsita. Üleüldse on 18 eestwedajat ära hukatud ja 350 inimest wangi saadetud. Maksu suurus olewat 1 miljon rubla. UuS Wene asundus ehitatawat 200 perekonna tarwis. Kodumaalt. Rõngust. Möödaläinud nädalil käis punane tukk meil kahel korral kurjaks möõraks. 24. skp. põles Uderna wallas Wigla talu ühte ehitatud  rehi ja eluhoone põhjani maha. Talu rentnikule tegi tuli simre kahju, sest kõik maja koluk ja rehealusel seisew wili oõles terweni ära. Tulehakatust  arwatakse kange tuule süüks, mis rehe ahjust sädemed lakka kandnud.  37. skp. häwitas tuli maani Kirepi mõisa moonatare, kus püüle Kril e pere mitmed üksikud inimesed elasiwad. Ka siin olla tuli elanikkude  hooletuse läbi tekkinud. Paari waese lese ja ühe tüdruku kraam, mis pööningul oli, põles täitsa ära, kuna teiste majapooliste warandust weel päästa suudeti. Kange tuule tõttu oleks ka moonameeste laudad ja küünid tulele roaks langenud, tuid õnneks jõudis naabriperemees G. Rõngu tuletõrjujate seltsi weepritsiga appi ja jaksas juba mitmel korral põlema hakanud hooneid kustutada ja. kaitsta. —ie— Äkstst. „Kaitsja" karskuseselts, mis wahe pääl nagu kadunud oli, hakkad elu awaldama. Lühikese aja sees oli Elistwere walla piirides juba teine pidu toime panna. Wedu Kondi talu ruumides peeti 23. aug. s. a. suur lõbu-pidu ära; ta oleks wist tõesti suurem olnud, kui hiline kuulutuste  laialilaotamine ja piduks walitud kitsad ning wiletsad ruumid teda poleks wühendanud. Pidul laulis Tähkwere meestekoor ilusasti hulga ilmalikkusid laulusid, mängis kohaline Wedu munsikakoor, millele ka süüd ei wõi lugeda. „Maja maantee  ääres" etendus läks ladusasti, nii palju kui wüiksel näitelawal hääst etendusest juttu wõib olla.  Elistweres  oli 1. augustil s. a. walla wolikogu koos ju neljat korda arupidamas  ministeriumi koolimaja ehitamise  pärast. Puumaja tuleks eelarwe  ja plaani järele umbes 6400 rubla maksma. Kaugelt suurem osa wolikoguliikmeid oli nimetatud ehituse  wastu ja nõudsiwad, et asi lõpetataks  ja ehitus katki jääks, mis ka häälte enamusega otsuseks wõeti. Kolm Wallakoolimaja on wanad, nõuawad ümberehitamist ja korralist parandamist.  Rahwakoolide inspektor saatnud  ringkirjad kohalistele koolmeistritele  kätte, et igaüks oma kooli puuduste  üle teataks. —ik. Sõnumid Tallinnast. Puuwilla kedramise wabriku asjus, mille ehitamiseks  wolikogu konsul John Elsenbeinile  Telliskopli tee äärest 50 tessätini maad lubas, wõime weel järgmist teatada: Wabriku asmaja on aktsia seltsi nime all „Balti puuwilla Nr. 195 PgsLi m e e ? 1898.