Postimees 44. Neljapiiewal, webruaril. Kolmaskümnesüheksas aastakäik KelWasliiuiltceiiheksas aastakäik. Tellimise hind on: Postiga aastas 5 r. k. Postita aastas 4 r. k. „ 2„60 „ „ V» „ 2„ „ »1 „ „ » tuus „50 „ tuus „ '» Iga üksik nummer 3 kop. Kuulutuste petit-rida b kop., lehe eesotsas 20 kop. Tellimisi ja kuulutusi wõtawad wastu: Jurjewis (Tartu s) : P. Schmidt. Mäesepp, Millistser, Reinbaum, Karja, Lell, Zirl, Weidemann, Kurig. Tallinnas: „ Postimehe "talit.Harju wärawas, K. Busch, Kluge Ströhm. Niphardt Tõnismäel, Troll. Pärnus: Treufeldt, Dreimann, Erikson, K. Kosorvwskn. Toris : A.Martson. Sindis: Kinckbaum.  Uue-Wändra : K. Tomberg. Kärus: H. Lemberg. Hallingas : Kuusk. Wiljandis: Karv», Leoke, Leppik. Waiwaras : J- Muthmann. Suureslaanis:  A. Hakkaja. Karksis: kirjutaja J.Jlwes. Põltsamaal : Leihberg, Jürmann, J. Terras. Qtepääs:  „Edasi" seltsi presid. C. Eisenschmtdt. Nuustakul:  Eichenfeldt. Wõrus : Vielrose, Gaffr»u. Malgas: Rudolff, P. Grünfeldt, K. Hiob. Nakweres:  Kuhs, P. Erna ja N. Erna. Kilingi- Nõmmes : J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kaupmees C. Grünberg. : J- Lammas. Paudiweres : Inglist. köster E. Peterson.  Jõhwis : A.Roht. Narwas: Grigorjew. Schönberg,  Wacker. luhkentalis : Paap. Kreenholmis: Kuusmann. Paides: Seidelberg. Kalles : Luuk. Keilas : Maaberg, Rosenwaldt, C. Tambach. Haapsalus  : N. Koppel, Kimberg. Kuresaares : Lange. Waikual : Weidermann. Peterburis: Seeland, Leopas, Aunbaum. Gatschinas : Wainow. Auleõ roÄjcl, üksnes mitte pühapäewadel, suurtel pühadel ega kroonupühadel. Toimetus on Peterburi uulitsas nr. 3 (Henningi platsi ääres) K. A. Hermann'i trükikojas. Tallinnas on 'Postimehe" talitus Harju Tesloni majas. Toimetus Aadress liht- ja rahakirjadele toimetusele, Dpi-eoi,; Wene keeles: Vi, ruveikt DpbvLi,, Naesterahwas ajaloos. (Lõpp.) 3 Sagedasti küllalt on sügawasti mõtlejad mehed naesterahwa tähtsusest  aru saanud ja seda selge sõnaga suul ja sulel tunnistanud.  Perekond on see kogu, milles end naesterahwa wõim awaldab, siin on tema mõju koht. Naesterahwas, kes perekonda ei jää, läheb hukka. Perekonnas on siis ka loomulikult naesterahwa  ajaluguline tähtsus, sest perekond on ajaloo konibline hallikas.  „Naesterahwas perekonnas"  on idu, millel „naesterahwas  ajaloos" wiljaks ja saagiks on. Ajalugu näitab wiletsat ja hukka läinud nägu ja sugu, kui perekond enam puhtal alusel ei seisa: Ega wili wöi hästi sigineda,  kui juba idu wigane on. Ema on perekonna waim ja elu, tütar perekonna ehe ja ilu, kui mõlemad õigel ja puhtal põhjal seisawad. Isa saab jõudu ja kindlust elu-marusid kanda ja perekonda elatada ema mõjul, see on oma naese armastusest ja truudusest, poeg ja wend kaswab  ilul ja kaunidusel õdede kõrwal üles. Peab elu hästi edenema, siis peab selle alus, perekond, kindlalt ja puhtalt rajatud  olema. Maja ja kodu peab kõikidele kõige armsam koht olema, kus isa ja ema ümber pojad ja tütred ning sulased ja tüdrukudgi endid koguwad. Majast  ja kodust kadugu kõik, mis mitte puhas ega karske pole. Hoidku naene oma puhtus mehele,  siis seisab ka perekond kindlasti,  ja rahwa ajalugu näitab lahkust ja jumedust. Paljud wiletsused ja kurwastused jääwad kandmata, mõnigi taud ja tõbi tulemata, see ja teine häbi ja häda ärkamata, kui perekonna puhtus puutumata on. See kõik sünnib iga rahwa kohta maailmas. Seni on ajalugu  seda näidanud, et elu sääl maal kõige ilusam oli, kus pe.  rekond kindlal alusel seisis. Iga ' kaswatamine peab siis püüdma perekonna-meelt noortes inimestes  äratada. Perekonna-elus on ka meie Eesti rahwa tähtsus maailma ajaloos. Meie ei suuda maailma  suurt ajaloo käiku muuta ega mõjustada, ei jaksa maailma liigutawaid sundusi walgele tuua, ei jõua uusi leidusi ega teadusi põhjendada, aga meie suudame, jaksame ja jõuame ilusasti ja puhtasti elada, p«rekonna-elu hästi pidada ja waimu-haridust nõuda. See olgu meie tähtsus. Siin on Eesti naesterahwa kaunid  kohused ja ilusad ülesanded, mille täitmises tal weel suurem tähtsus on kui meeste rahwal. Ei wöi salata, et meie Eesti rahwa meeste sugu enam rikutud  on kui naeste sugu. Seda näitawad meile tuhanded pahateod,  mis kohtute alla sattuwad ja kohtute läbi nuheldakse, seda näitab meile ka nurjatu joomaelu  oma häbitusega, seda näitab meile ka pettus, laiskus ja ligimese  kaela-lõikamine, mida paraku sagedasti küllalt juba leida on. Siin wõid sina palju abi ja ohtu saata, Eesti naene, noorik ja neiu! Siin on sinu tööwäli. Tõmba tagasi oma mees pahateelt,  Eesti naene; tee seda armastuse,  lahkuse, hääduse ja helduse  wttel. Pea oma poeg ja tütar puhtuse ja karskuse teel, sa Eesti ema! Wii oma wend wäärteelt õiguse juurde tagasi, sa Eesti neiu ja õde! Pea enese armastus mehele puhas, kellele sa oma käe elu-ajaks kingid õnne ja õnnetust, rõõmu ja kurbtust, lahkust ja leina kandma, oh Eesti neitsi! Ja komistab wöi langeb keegi, siis püüdku jälle puhtuse ja õiguse teele tagasi minna, milleks talle abiks oled, sa Eesti ema, naene, noorik, neiu. Teil on seks palju wäge ja wõimu. Meeste sugu ei ole teie wastu sugugi külm ega tähele  panemata. Tarwitage oma wõimu, mis teile Looja kinkinud, õigel wiisil ja kaunil kombel! Wiige meie meeste sugu õigele kohuse täitmisele! Näidake meestele  paradiisi, mis nendel teie kõrwal  saab olema, kus õigus, puhtus,  karskus, heldus, armastus elus walitseb! Teil on see ka wöimalik, et kõige kallim waimuwara,  mis meil eestlastel on, see on kirjandus, ehk selgesti üteldud, kasulikud raamatud, rohkem  perekonnas lugejaid leiawad. Tehke perekonna elu selle läbi lõbusaks, et teie kirjandust sääl edendate! Ärgu jäägu kasulikud raamatud riiulitele hallitama, waid loetagu neid rohkesti! Kui teie, EeSti naesed, noorikud, neiud, seda tahate ja teete, siis läheb kirjandus kõige paremini õitsma. Kui kirjandust ostetakse ja loetakse,  siis edeneb ta ka tublisti. Ärgu puudugu Eesti kirjandns perekonnas ega pidudel. Eesti naeste sugu, wötke see warandus eneste kaitsta! Kaswatage kirjanduse  mõjul meie rahwa noortsugu!  Eesti naesed, noorikud, neiud! Teie käes seisab meie rahwa mlewik.  Tehke ta ilusaks, et Eesti ajalugu teid mälestaks ja kiidaks,  auustaks ja ülendaks! Inimeste nimedest. 5 Florens, Florentin,  Florian, naese nimed Florentia, Florence, Florentina L. k. „õitsew." FortunatusL. k. „önne osaline." Frank, Franziskus, Francis, Frank, Prants w. S. k. „waba, prii." Sellest naese nimi Franziska. Friedegunde w. S. k. „rahu-wõitlus." Friederike w. S. k. „rahu-rikas", aga ka „kaitsja würstinna." Mehe nimi on sellest  Friedrich. Friedlieb Saksa k. rahuarmastaja."  F r i e d r i ch w. S. k. „rahurikas",  aga ka „kaitsja würst, kaitsja isand." Sellest nimest lühendused on Fritz, Prits. Prantsuse keeles on nimi Fre- Jutunurk. Walge haud. Inglise kirjaniku Hugh Convay roman. Eesti keelde P. Grünfeldt. (Järg). 15 Ajalehe, milles see sõnum seisis, kiskusin ma puruks ja põletasin tükid ära. Need päewad, mis ma sel ajal mööda saatsin, oliwad küll kõige raskemad  mu elust. Ma wärisesin, kui trepi pääl sammusid kuulsin, ja kui mõni tundmata mees minu akna alla seisma jäi, tõusis mul külm higi otsa ette. Kõige selle juures pidin ma aga rõõmsa näo tegema ja oma emale ja Philippale eesolewa reisi rõõmusid kirjeldama. Ah! kui meie ju reisi lõpul oleksime, kuis see mind oleks rõõmustanud. Weel kord pean ma ütlema: Kui teie minuga mitte kaasa tunda ei suuda, pange see raamat käest ära, sest rõõmu ta kellegile ei tee. Mina astusin seadusest üle, sest et ma üht kuritööd teadsin, aga üles ei andnud ja selle kurjatöö tegijat igapidi  päästa tahtsin. Aga see kurjategija,  see mõrtsukas, oli ju Philippa, ;a mina armastasin teda! Pääle seda oleksin ma iga silmapilk malmis olnud sir Mervyn Ferrandi wastu tulema ja teda maha laskma, iseenese elu Philippa eest pandiks panema, kudas wõisin ma siis Philippad hukka mõista, kes hullumeele jampsituses seda oli einud, mida ka mina olin teha tahtnud.  Aga mistarwis ma niipalju wabandusi otsin: Mina armastasin teda sellega on kõik öeldud. Hommik jõudis kätte ja meelgi ei tulnud ühtgi hukatusttoowat sõnumit. Ruttu sorisin ma ajalehed läbi, ei leidnud aga Rodingi kuritööst sõnakestgi  Warsti pärast kella 10 sõitsime  minema. Wankripõrin walas uut julgust mu soontesse. Põgenemise  tee oli alustatud. Meie olime kodust warem ära sõitnud, sest et ma oma pangapidaja poole sisse minna tahtsin. Ma olin nöuuks wõtnud suuremat hulka raha kullas kaasa wõtta. Paberiraha wõis taga ajajaid meie jälgile juhatada, kuld aga mitte. Kuna paberid ümber wahetati, küsisin ma, kas minu jaoks kirsasid ei ole tulnud. Kassahoidja laskis järelewaadata, ja kui La mulle raha kätte andis, ulatas ta mulle ka ühe kirja, mille päälkiri naesterahwa käekirja kandis. Ma pistsin ta taskusse,  et pärast, kui aega enam, lugeda. Meie sõitsime hommikuse Parisi rongiga Folkestone ja Boulogne kaudu. Ilm oli wäga ilus. Ma muretsesin oma kaitsealuste eest, nagu wähegi wõisin, et reisiraskusi unustada. Minu ema, kes reisimisega juba harjunud, oli koguni rahulik. Naljatades kaebas  ta minu üle, et ma teda Jng lisemaalt ära wiiwat, kuhu ta alles hiljuti tagasi tulnud, aga kõigest tema olekust oli selgesti näha, et ta minu pärast weel enam oleks malmis olnud tegema. Kui London selja taha oli jäänud, näitas ka Philippa rõõmsamaks saatvat.  Ta naeratas minu nalja üle ja kuulas põnewusega minu kirjeldusi Hispaniast. Kes meie wäikjet seltskonda oleks tähele pannud, kudas meie nii rõõmsasti  juttu puhusime, ei oleks aimatagi  wöinud, ct meie õiguse eest põgenejad  olime. „Kuhu meie õieti läheme?" küsis ema. „Mul ei ole sugugi lusti sinise õhu sisse wälja rännata, ilma et teaksin, kuhu!" „Esite sõidame Parisi ja siis His. paniasse; ükskõik kuhu, kus me aga päikese paistet ja soojust leiame, mida elamiseks tarwis on. Ei ole neid Hispaniast mitte leida, siis sõidame Afrikasse ja otsime edasi kas wöi maapoolitajani." „Siis peate teie noored inimesed küll üksipäinis reisima. Wabatahtliselt  ma Europast enam ära ei lähe." Ma waatasin Philippa pääle; tema silmad wiibisiwad põranda pääl ja ma ei saanud neid mitte näha, aga puna tõusis tema palgele. Ma tundsin ära, et see päew mitte enam kaugel ei pidanud olema, mil ta mulle mu soowide pääle igatsetud wastuse anda wõis, kui ma selle koleda öö juhtumised tema kõrwade eest eemal hoida jõudsin; juba nüüd oli kõik hää. Andgu taewas, et ta seda ialgi teada ei saaks, mis mina teadsin! Kui meie Folkestone ligidale jõud. sime, tuli mulle see kiri meelde, mis ma pangast olin saanud. Ma wötsin ta wälja, et teda lugeda, aga sõna „Roding," mida poststempli päält leidsin, sundis mind seda praegu te. gemata jätma. Mulle tuli meelde proua Wilsoni lubamine mulle kirjutada  ja sellepärast tahtsin ma kirja üksi olles läbi lugeda. Et Philippast kirja sees jutt oli, see oli kindel. Warsti pärast seda istusime aurulaewa  lael ja purjutasime minema. Ülesõit oli õige lõbus. Ma saatsin oma ema ja Philippa alla kajutisse ja otsisin ise ühe waikse koha, et kirja eksitamata lugeda. Ja see oli hää, et ma nii ettewaatlik olin, sest juba esimeste sõnade juures tundsin ma, kuda 'ma ära kahwatasin. Kiri oli järgmine: „Ma tean, ehk õigemini: saan kõigest aru! Ma tean, mispärast sir Mervyn Ferrand sel õhtul minu maja juurde ei jõudnud; tean proua Ferrandi imelise eru- Luse põhjust; tean, mispärast ta minu majast enne lahkus, kui Teie weel sinna ei olnud jõudnud; tean, kuda sir Ferrand surma sai, mida ta oli ära teeninud. „OH, Philippa oli julgem kui mina! Ta on seda teinud, mida mina juba aastate eest olin mandunud  ja teha tahtsin, milleks mul ikka aga julgus puudus. Ma olin nõrk ja jätsin oma kättemaksmise ikka edasipoole, wahest selle raha pärast, mis ta mulle iga aasta maksis, wahest ka laste pärast. Ma langesin wiimaks nii sügawasse,  et ma ennast sir Ferrand'ile tööriistaks andsin, et ma järele leppisin ja naese, kes ennast tema abikaasaks pidas, oma katuse alla wötsin. Ja, Philippa on julgem kui mina! Eks ta ole ka suuremat  ülekohut maitsta saanud. Ainult iseennast pean ma hukka mõistma, et ta mind ära heitis, sest minuga ei olnud ta mitte laulatatud. „Ärge kartke midagi oma õe pärast, kui ta tõesti Teie õde on. Ütelge talle, et minu suust sõnagi ei pea langema, ja tänuks tema wahwa töö eest teatage talle järgmist: „Sir Mervyn Ferrandi esimene naene on 18. juunil. 186 . . surnud,  see on umbes weerand aastat enne kui Teie õde sir Ferrand'iga laulatati. Ta suri Liwerpolis, Silwerstreet sja on surnuaeda Lucy Ferrandi nime all maha mae- tud. Mõned tema sugulased ela» wad weel, tema perekonna uimi oli King. Ferrand hakkas teda wihkama, nad lahkusiwad koost ja Ferrand andis talle hulga raha selle tingimise all, et ta ühelegi ei tohtinud ütelda, et ta tema abikaasa on. Ferrand unustas ta warsti ära, aga mina mitte; ma ootsin ta surma, lootes, et siis Ferrand minu enese naeseks wõtab. Ma ei teatanud Ferrand'ile mitte kuupäewa,  mil ta naene suri ja sellepärast  tahtisgi ta sel õhtul minu poole tulla, et minu käest seda wäljapärida. Aga teada ta ei oleks La saanud. Üksgi teine naene ei oleks pidanud ta naeseks saama, seni kui mina seda weel oleksin keelda wöinud. Nüüd aga, mil ta surnud on, wõite Teie oma õele teatada, et ta tema waranduse ja nime pärija on, ja et ta tuleks seda wastu wõtma. Minu poolt ei ole tal midagi karta, mina olen wait kui haud." Põgenemine. Weel kord ja weel kord lugesin ma selle kirja läbi, lugesin seda rõõmu ja jälestusega; aga rõõm oli suurem kui jälestus. Kui proua Wilson sõna pidas, ei olnud Philippal midagi  karta Ei keegi, Pääle proua Wilsoni, wöinud tunnistada, et sir Mervyn Ferrandi surmapäewa õhtul üks meeltheitja, pool meeletu naesterahwas  öö ja tormi sisse oli wälja rutanud, naene, kelle eluõnne selle nurjatu kelmi tegu oli häwitanud. Oleksin ma selle ainsa tunnistaja waikimise pääle wöinud julge olla, meie oleksime wõinnd kartuseta Londoni  tagasi minna. Ma wiiwitasin;