Saarlane Ik 3S. Teisipäewal, 39. Septembril 1893. IX. aastakäik. Saaremaal aastas .... I rbl. 30 kp Postiga saadetud aastas. A „ „ Pooles aastas I „ S 3 „ Ilmub igal Knresaares nr. 17. Saarlase toimetusele, Kuresaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab Ä kop. UM Üleüldine pnlitikn njnlcht man- ja linnarahvale. UW Seltslik elu Saaremaal. (Järg.) Muidugi mõista, nimetan ma neid lõbu seltfifi, kellel omal juba korterid ehk ruumid  on. Neis seltsides peawad raamatu kogud ka jalal olema, niisamuti ka mitme sugused ajalehed- Lõbu seltsid peawad alati ka kasuliku meele lahutust pakkuma, mida nad ka osalt tegewad, aga kas meie rahwaS oskab sellest ka omale kasu saata. Waewalt küll! Suurem hulk ütleb: Ei tea mis ma seltsi majasse ehk seltsi liikmeks lähen, mull on kodus seltsi küll; soowin ma natuke lõbustust, siis lähen kortsu ehk trahteri, säält leian ma ka seda; Nõnda mötlewad enamast kõik meie Saarlased ja nõnda umbes tegewad nad ka. Nad on seltsliku elu kohta tuimad ja külmad, ilma selle pääle waatamata, et see neile lõpmata kasu wõib saata. Seltslik elu kautab riidu, seltslik elu ühendab ja teeb sõbrust, seltslik elu kautab joomist j. n. e. aga ikka ainult siis kui igaüksmõistlikultüheteisega  armastab kooS käija. Niihästi maal kui linnas on meie Saarlased  üheteise wastu jõnnakad, üks hojab teisest emale, kunas suurem hulk ka iseennast  täis on. Niisugune elu walitseb ka perekondlikudes seltsides, oma pere keskel, kunaS neid kohti wäga wähe on, kes ühel meelel elawad ja kokku seltsiwad. Kui wäga raSke on niisugustega siis ühte seltsi asutada ja seda ülewel pidada. Niisugune ilma ühendamata ja külm olek asub juba maast madalast iga ühe juure ja jääb künni elu lõpuni ilma parandamata. Millal see kaub, on praegus teadmata. Selle külma oleku läbi tuleb meie rahwale ka waesus, nagu praegus nähja on. Igaüks kurdab ja kaebab, et keegi teise hädast kunagi osa ei wõta ehk kaastundlik ei ole. Et hulga nõuu ikka suurem on kui ühe, selle pääle ei panda suuremad rõhku ja nad ei wõigi seda, sest millal ja kus kohas saamad inimesed ühe teisega kokku, wahest kõrtsis ja see on kõik! . KaS Saaremaal ei oleks praegus üks põllumeeste selts hädasti maja, sest igaüks teab, et meie rahwas põllu pidamisega Ülemaalastest taga on. Ikka isaisa wiisi, mingu kuidaS läheb! Saaks see selts praegus küll asutud, siis on jo selge, et selle elu sugugi parem ei saa olema, nagu praeguS mõne muu seltsiga juba on. Seltsi elu jääks paari aasta pärast kängu ja lonkama, liikmed tuimaks ja hooletumaks, nii et seltsi nime wiimaks enam ei kuule. (Järg tuleb.) Kahtlus ja süü. 9 T. Or»y järele. Nüüd saamad küll lossi preili kiitused kord otsa lõpma. Siin on sull tunnistus, kohu pärandusest puuduwad wäärtpaberid jäänud on. See salalik, uhke, külm, kinni suuga waranduse petja on . . . Wait, hüüdis adwokat, kui ta pilku selle paberi pääle heitnud oli. „Kust oled sa selle saanud?" küsis ta waljult. Warastanud ei ole ma seda mitte, wastas ta oma sõbrannade sisse astumise läbi julgemaks minnes. Mina ei warasta mitte. Mis mull on, seda olen ma auusal wiisil oma wanemate käest pärinud. Mis ma sulle seltsi toonud olen, oli tõesti minu omadus nii palju ei olnud seda mitte, aga . . Kust sa said selle paberi? küsis ta waljemine.  See oli nende raamatute wahel, mis neiu Gertrud oma kasuema haiguse ajal minu käest wiis. Beppo tõi nad selle tähendusega täna minu kätte, et need olla prõua surmast kiputamata seisnud. Kas see pole selge? Kes wõib küll muud seda paberid selle mõttega senna pannud olla, et pärast Me ära wõtta, kui neiu Gertrud? Tema ei tee ennast neist midagi teadma, ei ütle neid näinud olewat, ega teadwat kui suured nad olnud on, ja ometi petab ta nende nimekirja ära! Kes oleks ühe nii suure summa pääle mötesnud? See puhas inimene wõib küll Schweitsis omale ühe suure koha osta. Sellepärast tahab ta ka ära minna ja ta pahandab weel iga sõna üle, mis ..." Küllalt nüüd, hüüdis adwokat tugema häälega wahele, muljus oma abikaasa kohkunult  tooli pääle maha, wiis teised naisterühmad,  kes tahtsiwad ära leppida, kesk tuppa, pani ukse kinni ja ütles külmalt ja kindlalt: Auustud prouad! Juhtus on need paberid teie kätte mänginud ja teid seega ühe saladuse kaasteadjaks teinud, mis üht häbistawat kahtlust ühe noore tüdruku pääle juhib, kes siit saadik laitmata ennast on ülewel pidanud. Kahtlus, mis mirte pole tõeks tehtud, ei ole kellegi süü. Ma ei kässi teid, mitte selle teaduse üle waikida, maid ma ütlen teile järele mõtlemiseks, et see, kes teie seast seda laimawat kahtlust laiale lautab, peab kohtu ees seda mustutama.  Tema peab siis tõeks tegema, et neiu Gertrud need wäärtpaberid, mis selle kirja sees nimetud on, omale on wõtnud, ehk muidu langeb ta ise trahwi alla. Ta pööris ennast oma kirjutuse pulti poole ja wõttis sule kätte. Sõna lausumata läksiwad kõik naisterühmad  toast wälja. Adwokat pani paberi tüki ühe kirja juure, kus wäljasmaa postmark pääl oli ja pani nad mõlemad ühe iseäranis shahtli sisse, mida ta hoolega kinni lukutas, wõtis siis oma kepi ja kübara ja läks toast wälja. Lossi mäge mööda üles astudes mõtles ta järele ja tuli wiimaks selle otsusele, neiu Gertrudile hakatuses sest leidusest midagi ütelda. Tema ei wõinud Gertrudist midagi paha mõtelda ja tahtis kapteini herra tagasi tulemist ära oodata, temale seda paberid siis ära anda ning temaga ühtlasi selle asja üle nõu pidada. Nüüd oliwad nende paberite numrid wähemast teada ja see on üks kardetaw sõjariist selle warga wastu. Lossi juure läks ta nüüd ühe teise asja pärast. Ta astus lossi õue ja pööris selle maja poole, kus walitseja elas, ning kloppis all ühe ukse külge. Sisse! hüüdis toast üks hääl ja wilistas siis oma laulu wiisi jälle edasi. Järgmisel silmapilgul seisis adwokadi herra walitseja ees, kes temale naeratades tere tulemast waStu hüüdis. Teid näeb nii harwa, herra adwokat, ütles ta oma wõerale ja wiis teda ühe wanad moodi sohwa juure. Kui walitseja üle meie mõisa walitsuse, peaksite endid ikka sagedamine näitama. Misga wõin ma teid nüüd teenida? Raamatud seisawad teie rewideerimiseks malmis. Poole aastast aruannet wõite ka järele waadata. Leikuse saak on hea. Põllu wiljadest ei saa midagi enne ära müüdud, kui peremees ise koju Isamaalt. Kuresaarest. Linna laat peeti 15. ja 16. Septembril hästi ilusate ilmadega ära. Rahwast oli hulgana kokku tulnud, kuid loomade hinnad oliwad kõrged, mis sellest tuleb, et heina kasw sell aastal hea oli. 14. Septembril wõeti kuulus maras A. Klauson Kihelkonnalt kinni ja toodi linna. Ta oli wiimasel ajal kaupmeheks hakanud, oli omale hobuse ja wankri muretsenud ja rändas majast majasse, kust ta aga oma õnnetuseks näppu sattus. Kolera kartuse pärast ei saa wälja teeninud  soldatid see sügise mitte nii wara kodusse tulla. Tagawara mehed jõudsemad 15. Sept. linna, kus nad oma harjutustega pääle hakasiwad. Eesti seltsi maja sai neile kasarmik» sisse seatud. Mõne nädala eest toodi selle mehe seltsimees  Riiast seia, keda hiljuti llppa küla wahel ära tapeti, teda arwatakse wist selle jäleda teu juures süüdlaseks. 15., 16. ja 17. Septembril pidas Ria ringkonna kohus siin oma koosistumist ära. Wene külas on nüüd jälle kolm jooma kohta, mis küll natuke halb näitab. Ülepea on sääl 16 maja, kus arwata sada inimest, lastega kokku elawad, need wacsekesed peawad nüüd need „elu tilga" poed ülewel pidama ja päälegi weel rikastama, sest kaugemalt käib sääl wäga mähe inimesi. Sääl peawad küll elanikud mägise jooma wiluma! Meie uus politsei ülcwaataja näitab wäga wali olewat. Paari nädala eest maksiwad mitmed majade omanikud trahwi, et õued ja kõrwa kohad puhtad ei olnud. See tegi küll mõne rinna aluse punaseks, aga käsku peab kuulma! Jamajast. Jälle kuulukse sääl pool pitka näpumehed jalal olewad. ühel ööl waraStanud