wilja hinnad oleks pidanud alanema, aga nad tõuswad ikka ja ikka kõrgemale. Praegu on Kuresaares wili õige kõrge hinna all. Ruki wakk maksab juba nüüd 3 rubla 50 kopikat kuni 3 rubla 90 kopikat, lciwa nael ZVs kopikat. Niisugust hinda arwa on keegi siin enne kuulnud. Mis asi ajab siin wilja nii kalliks, kui wilja puudust ei ole, kui sell aastal wiljasaak niisama hea oli, kui cndisdel aaStadelgi? Palju wilja saadetakse nende kubermangudesse, kus nälg on, selle lootusega,  et sääl kõrgemat hinda saada, siis jäeb wilja wühcm, hind peab siis tõusma. Selle wastu ei wõi midagi parata, keegi ei wõi -viljaga kauplejaid  ära keelda wilja näljastele saatmast Müümiseks wõi kingituseks. Wilja sellegi pärast jäeb nii palju, et teda kõigidele saaks; aga kardetaw  asi on see, kui see wili üksikute kauplejate kätte sattub, kui üksikud kauplejad kõik wilja rahwa käest oma kätte ostawad. On kord palju wilja nende käes, siis ootawad nad seda aega, millal teiste käest wili otsa lõpeb; selle järele teemad eneste wahcl lepingut, et selle ja selle hinnaga müüa, ja linna rahwas, tahes wõi tahtmata, peab seda hinda wälja maksma, mis nad pääle panemad, sest teisest kohast wilja saada ei ole. Mõned kaupmehed  linnas on juba oma tööd alganud, tahiwad wilja kõik ära osta: sõidawad maal ühest külast teise, annawad peremeestele käeraha wilja pääle ette, nõnda samuti ka pidawad nad wilja koormaid, mis homikul linna turule lähemad, linna taga kinni ja ostawad wilja ära . . . Turu pää! on arwa mõni koorm wilja näha. Turule peasewad üksnes need, kes loodawad turu pääl rohkem hinda jaawad, kui kaupmeeste sellid neile linna taga pakuwad. Ja nende lootus ei lähe tühja, turul antakse neile seda hinda, mis nad aga lüsimad. Kui asi nõnda takistamata edasi läheb, siis wõib kindlaste ütelda, et kewadc poole ruki wakk pääle 4 rubla tuleb maksma. Noh siis au ju näljaaeg käes ehk küll wilja kõikide jäoks küllalt on! Abi eneste kaitsmiseks nälja wastu on tarwis aegsaLtc otsida. Karta on kõige rohkem seda, et ükskord wilja kauplejad wilja ära ostawad ja siis kõrget hinda wiljale pääle panewad. Et seda mitte ei sünniks, tarwis wilja müümise ja ostmise  üle rohkem järel waadata, et keegi wilja koormaid linna taga kinni ei peaks, waid tnrul muritaks jne. Missugused teised abinõund selle juures wõib tarwitada, leiame meie Witipski linna kubernõöri hcrra ringkirjast linna walitsustele ja teiste ametnikudele.  Kubernõöri herra paneb ette: 1) Linna walitsusele, et linnades saaks tagawara wilja magasinid asutud, kus wilja nii palju sees oleks, et teda terwe linnale üheks kuuks saaks; selle juures, cl iga kuu (16. päewal) küpsetud leiwa hinnad saaks määratud (127 seaduse punkt rahwa tviduse muretsemisest) ja see hind awalikudes kohtades ülespandud. 2) Linna ja kreispolitseile, et nad hoolsaste selle järele walwaks (112 ja 121 s. p. rahwa toiduse murets.) et keegi wiljakoormaid tee pääl kinni ci peoks ja muu kohal ei ostaks, kui turu pääl, ning ka et wiljakauplejad eneste wahel lepingut ei teeks, et wilja hinda kõrgemaks tõsta. 3) Talurahwale, et nad ettewaatlikumad oleks, oma wilja wäljaStc kohtades müües ja ei laseks ennast meelitada kaupmeestest, et neile üksnes wilja müüa. ' Kaarmalt. Möödaläinud 12. Nowembril kell 2 h. lahkus Meedia mõisa päris-omanik ja kaua aegne Saaremaa Landrathi härra Balthasar Adolf von Poll raske haiguse järele 76. eluaastal waikse surma läbi siit ilmast ära ja tema ihu sai 16. skp. Kaarma kiriku surnuaeda oma päris matusehauda oma suguwõsa juure maha maetud. Tema lahkumise läbi on talitanud ta särele jäänud leskproua oma armastaja abikaasa, ta lapsed, wäimched ja lastelapscd truui isa, sõbrad truui sõbra ja mitmed, aga iseäranis Meedla wald ja Kaarma kogudus tähtsa mõisa härra. Oma pitkal elueal on lahkunud härra siin Saaremaal mitmes awalikns ametis oma Keisrit, Isamaad ja Kaarma kogudust teeninud: Oma noores eas oli ta 14 aastat järistiku Kaarma kiriku woormiinder ja ühtlasi ka Saarema Sülla ja Kreis kohtus abihärra. Pärast oli ta mitu järku Saaremaa 11. Kihelkonna kohtupca, kuuni ta wiimati meel Saaremaal  Landrathi härraks (Maanõunik) oli. Et temal niihästi ülema kui ka alama rahwa seas auustajaid ja armastajaid rohkel mõõdul oli, paistis tema maruse päewal igaühele silma, kes sellest matmisest osa wõtmas oliwad; sest teda oliwad  tulnud hauda saatma esmalt Kuresaare linnas  igast seisusest wäga palju rahwast. Linnast künni Kaarmale saatsiwad teda pääle tema ligema sugulaste weel palju Meedia ja Wõhkst walla peremehi leina riietel Kaarina! wõtsiwad teda Saaremaa Seminari kaswandikud oma koolmeistriga  waimulikusi leina laulust lauldes wastu, ja saatsiwad rohke osawõtmisel hauale. Haual pidas meie õpetaja esmalt Saksa ja pärast Eesti keeli liigutaivad leina kõned ja palwed- Wiimati lahkus see kokkutulnud armastaja ja auustaja leinarong selle soowiga: Hinga nüüd mullas rahulist iwake. Lootuse pääle sa pandud hauasse. Oota sa, ingsid hauasse hüüdwad. Usklikud kõik rõõmuga siis tõusiväd. —S- Karjast. Rõuge haigus pidada sääl pool jälle liikuma, aga mitte nii kardetawalt, kui minewal keivadel. Sell sügisel kurdawad talumehed, et sead WiieZ peatük. Põgeuemme. Palästro tahtis esiteks selle õnnetumaga tappclda, aga ta sai enese üle wvitn. Sadi on üks-õnnetu inimene, ütles põgeneja, tema ivõitlcb oma elu eest. Kes wõib tiigrile pahaks panna, kui tema haawasid kisub, kui ta elu kallale kip-- putakse? Sul on õigus, maSiaS Palästro. Aga nüüd räägi mulle, mis sinu nõu on? Home on minu surma päew, tvaslas Sadi. Samorin on nõuks wötnud mind surmata. Härra Portugesi teab nüüd küll. Weel ükskord tahan ma katsuda ennast  päästa, üks õnn, mis mulle sagedaste wastn naernud on. Mina olen nüüd tee pääl priiusele. Tahab hcrra mind saata? Mina tunnen Sainonni palasti kui oma peu-pesa ja tesn, et mähid magamad. - Hea, mina saan sind saatma, ütles Poriugaallane Hindule kät andes, mida see sojalt piigistas. Mina olen sõjameeste hulgast, hcrra, rääklS ta. Minu csiwanemad oliwad ise Mongolide tormis käutasiwad nemad oma riigijamalitscja põgenesiwad lõuna poole. Mis oleme meie nüüd? Wilupildid, orjad wiletsa Samorini käes? Sahib tahab siis minuga seltsis tulla. Wõib tema ujuda? Kommandant nikkutaS wastusekS veaga. Hea, ütles Hindu, siis saab meite põgenemine  korda minema. See aken wiib müüri paale wälja, mis ühest laiast kraamist  ümberpiiratud on. Oleme seda läbi ujunud, siis oleme priid. Oh priius, sa kallim inimese warandus, mulju mind ometi ükskord täieste oma rinna wastu l Siin jäi Hindu wait. Tema katsus akent. Kerge waewaga saame selle eest ära ütles ta, siis aga tuleb kraaw. See ei näita wäga lai olewat, arwa Palästro. Aga wäga häda ohtlik. Mikspärast? Tema kubiseb krokodillidest. Püha neitsi! hüüdis Palästro Oleks Sahib katsunud põgeneda, mida kawal Samorin ka arwas, ütles Hindu, siis oleks ta pühade elajate roaks saanud ja Samorini käed oleksiwad puhtaks  jäenud. Tema oleks Portugaalastele ütelnud kui nad tulnud oleks: Mina wõtsin teda paraku  kül wangi sellepärast, et tema üht kurjategiat kaitses, aga tema põgenes öösel ning sattus krokodillide kätte. Oh, ma tunnen seda kartliku petist. Palästro wärises, kui ta selle pääle mõtles, et põgenemine läbi kraami nii hädaohtlik on. Selle aja sees oli Sadi imekspanemise wäärt osawusega akna wälja tõstnud. Mitte kõige wähemat kobinat ei olnud kuulda, ka siis mitte, kui tema akna gzääle kargas ja kommandanti ka aitas. Akken wiis müüri pääle, mille ääres kraaw oli. Ligi kakskümmend jalga wöis müür kõrge olla kuuni weepinnani  Sadi oli ennast kõhu pääle lasknud ja roomas ligi poolteist jalga laia müüri mõõda; PalLstro tegi ssdasamma, aga Wähema osawuscga, sest tema kartis ikka, et ta krokodillide kätte wõiks kukkuda, keda ta all armas nügewat. Wiimaks pidas neid üks pime asi kinni; see oli wäraw. Ettewaatlikult waatas Sadi oma ümber, kas ehk wahtisi näha oleks. Siis põöris ta ümber ja roomas Palästro poole. Wahid on ülal, rääkis ta, meie ei tohi üle silla minna. . Pööra ennast, Sahib. See oli kergem ööldud, kui tehtud Palästro katsus küll, aga see ei tahtnud temale korda minna, sest et ta igal silmapilgul  maha kukkuda wöis. Kui ta mittu kord ilma asjata oli katsunud ennast ümber pöörda, tuli tale Hindu abiks. Seekord läks tal korda, aga mitte ilma kabinata. Wärawa wahid wõisiwad seda kuulnud olla, sest nemad tuliwad tuast ja waatasiwad enese ümber. Mõlemad põgenejad oliwad ennast pitkali müüri pääle lasknud ja hoidsiwad ennast wagusi. Sa ei ole wist midagi kuulnud, ütles üks. Mina kuulsin selgest, kuidas üks kiwi müüri päält maha kukkus, rääkis teine. Katsub ehk Portugesi põgeneda? Siis saab ta krokodillide roaks, ütles esimene. Pühad elukad näikse täna iseäranis nälgas olewat, sest nemad laksutawad  ja rägistawad oma hambud ja teemad nii suurt lärmi sülla kõrwaS, kus nendele ikka süüa saab antud, nagu oleksiwad  nad täna hullud! On üks pagana kole öö, rääkis teine. Ka Samorinile ei tule und silma, sest palastis põleb alles tuli. Lähme ära ütles teine. (Järg tuleb.) 32, Saar I a n e 1891