Saarlane UU UlciiliuZe zslitika gjaleht »»»- j« I'iiüatthVlile. UU sls A 6. Teisipäekml, 38. Junnil 1894. Xl. aastakäik. maksab: Saaremaal aastas. .. . R rbl. kp. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Postiga saadetud aastas. Z „ „ Pooles aastas. ..... 1 », L 3 „ Ilmub igal ..Saarlase" toimetus ja wäljaandmine KuresaareS kaubauulitsas nr. 17. Saarlase toimetusele. KuresaareS. Kuulutuse rida ehi selle ruum maksab 2 kop. —S— Puuduwad asutused. Meil Saaremaal puudnwad praegns weel wäga palju asutusi. Iseäranis waesed on Saaremaa Eestlased mitmesuguste asutuste  poolest. WiimaStel ei ole näituseks ei põllumeeste-, waeste abiandmise-, laulaega  muud seda sarnast seltsi. Ka Eesti seltsigi ei ole nüüd enam. Ehk meil küll mõnel pool laulu koorist on, siiski ei wõi neid seltsideks nimetada, sest et nad walitsufe  poolt kinnitnd ei ole ja ilma põhjuskirjadeta  töötawad. Ma ei taha see kord aga mitte neid põhjusi kirjeldama hakata, mille läbi Saaremaa  kasulikud? asutuste poolest nii maene on, ega ka kõikide nende asutuste sisseseadmist  nõuda, maid ma tahtsin see kord üht teist asja arutamise alla wötta. Nimelt  tahtsin ma meie walla-waeste üle natuke rääkida ja nonde elu paremale järjele seadmiseks midagi soowitada. Praegusel ajal on meie waeste elu maal õige waswalme. Ei ole neil tarmilikusi elamise ruumist, ega saa ka nende ülemal pidamise eest nõnda kui kord ja kohus on muretsetud. Enamiste elawad nad teiste inimeste saunades ja peawad oma pead osalt kerjamise läbi toitma, sest et abi, mis nad oma wallakogukondade käest saamad,  iga päewaseks ülespidamiseks puuduline  on. Olgu nüüd toitmisega lugu kudaS tahes, toitku waene ennast kerjamisega wõi muu abiandmistega, kõige suuremat wiletsust aga tunnewad nad puuduliste eluruumide läbi. Enne mõnedes pruugitud waeste eest hoole kandmise wiis, et neid taluperemeeste juurde korda mööda korterisse  pandi, ei ole nüüd enam mittelubatud.  Heameelega ei taha aga üksgi peremees  üht waest oma elatis tubades pidada. Waene peab kõige halwemate elukohtadega leppima ja wõib siis rõõmus olla, kui kusagil saunas oma eluaset sisse wõib seada. Missugune  elu on aga ühes talu saunas, iseäranis  weel talisel ajal! Ja missugused on maal meie saunad! Need on niisugused, et nad kõige waesemale inimesele elamiseks mitte kohased ei ole. Meie näeme, et walla waeste elu parandamist nõuab. Kõige Kõrgemalt 11. Juunil 1866 a. kinnitub eeskirjade awaliku hää seisu korra üle Balti kubermangude waldades H 16 on ööldud: „Jga walla kogukond peab ilma abita waeste- ja leitud laste ning alaealiste laste eest, kes weel tööd ei jõua teha, hoolitsema, aga ka kõikide oma liikmete  eest, kes wanaduse ehk keha wigastuse pärast ise endid toita ei jõua ja kelledel sugulasi ei ülenema ega alanema joone järele ei ole, kes neid toitma peaks ja seda wõiks. Nõnda samuti peab kogukond  oma haigete waeste hoolitsemise ja arstimise eest muretsema." Selle sama § IH. lisamärkis loeme weel, „et kogukond peab nad (s. o. waeseid) waeste majadesse panema, aga kui sarnaseid majast ei ole, era inimeste hoole alla iseäralise maksu eest andma, ehk tarwiliku abi määrama ja nende eneste hooleks oma eest hoolitsemise jätma." (Talurahwa Kom. sel. Nr. 24, 4. Aprillil 1879 a.) Meie näeme siin, kui isaliku armuga Riigi walitsus ka waeste eest hoolt on kannud ja missuguseid kohuseid iga walla kogukonnal oma waeste wastu täita on. Abi peab iga kogukond oma waeStele  andma. Kõige paremini ja kõige kergemine läheks waestele abi andmine korda, kui igal wallal, ehk wähemast mitmel wallal ühtlased waeste majad sisse seatud oleksid, kus walla käest abi saajad waesed ennast ülespidada wõik« sid. Waeste ühes koos ülespidamine tuleks ka wallal odawam, kui igale waesele oma osa tema enese kätte andmine. Seda teab wist iga maja pidaja. Asja lugu teiselt poolt tähele pannes, oleks seesuguste majade asutamine kerjamise  kautamiseks suureks abiks. Kerjamise pruuk ei ole ju üleüldse mitte kiiduwäärt, sest et kerjamisele ennast ka sagedaste üsna terwed töö põlgajad inimesed annawad. Sagedaste kerjatakse mitte toidu puuduse, waid wiina himmu pärast. Waesele, wvi kerjale andide andja ei wõi mitte teada, mis otstarbe pääle tema annet pruugitud saab, kas keha kinnituseks wõi jooma himu kustutuseks. Waesele heategewa südame sunnil antud anded wõiwad sellkombel wäga Ilma terawa mötteta. aja LheS nurkas, kuhu ma auusat lugejat wiia tahan ja mida ta omale nii ilusa kui ta iial soonib, ette kujutada wõib, seisis keZkcl vitSwate lcedervuu põõsaste wahel üksik wee-keha. Kaks kolmandiku sellest sliwad maa sees, wiimane kolmandik seifis maa pääl ja oli suure puust kaanega kinni kaetud. Mikspärast sellele lihtsale asjale kõige Varjulisem ja armsam koht seisupaigaks antud oli, jäi teadmataks; aga see aSja-kord oli kindel: keha seisis sääl juba maga kaua aega, ja rõõmustas ennast oma waiksc, luulcliku rahu-paiga üle. Selle wee-keha pääl istus nüüd üks noor tüdruk ja waatis, täis-mõttid unistusse wajunvd, sms ette maha. See paik oli tõeste mõtlemise, arwamise ja luule-paigaks nagu loodud; sest Iccderpuu lehkas uimastawalt,  linnud laulsiwad ümber-ringi oksades  ja kcwadine päike saatis hiilgawaid kiirest sinistst taewast läbi roheliste lehtede ja õied-e maha. Aga neiu Minna ei tahtnud mitte kenmdesest  ilust salmikuid luuletada; ei, ta mõtted oliwad koguni teiste asjade pääle juhitud. Ta waewas oma peat esimise kirja tõõ MLS-Nõtte Mai, sest juba kaua aja eest oli temale kindlaks tõsiduseks saanud, et ta kirjanikuks loodud ja et üksnes see elukutsmine  tema wääriline oleks. Ühe uudisjutuga  tahtis ta kõige-esmalt wälja astuda ja ühe hoobiga omale seisu-paika kätte wõita. Tõepoolest, ütles ta iseeneses, tõepoolest on kirjaliku-turu praegusel ajal kõige suguste kirjaliku töödega ülearu täidetud, nõuda et peaaegu kartus pääle tuleb, senna weel midagi juure lisada; aga kui palju wähe-kölbliku, kui palju tühja kraami saab ka trükitud! Kui palju maimuta  ja eluta kirjeldust on sääl seas! Ei, kui mina midagi wälja annan, siis peab see midagi iseäraliku, midagi uut olema, mis weel enne olnud ei ole. Et õige ettcwatlik olla ja mitte äpardusesse sattuda, mõne teise sarnast tööd teha, olen ma kõik manad ja uued jutud, mida ma kätte saada möisin, põhjani läbi lugenud. Nende arm on terme lcgion, ja minu pea läheb segaseks, kui ma selle pääle mõtlen, mis ma sinna sisse üles ladunud olen. Ta lükkas õhkadeS käega üle pea-otsa ja rääkis siis edasi: Nüüd on tarwis järele mõtelda. Kõige esmalt need pea tegelased! Kuida peab see mägilane näituseks olema, kuita mitte endisi meele tuletama ei pea? See pole koguni nõnda kerge mõtelda. Sest kes jõuab kõiki armsaid malkja-pealifi, maigutawaid  tume-juukselifi, musta-käharpeadcga tuliseid tüdrukuid, puna-juuksilisi narrijaid ülesse arwata! Ja siis need mõnesugused muudatused! Sääl on walkjaid juukseid ja musti silmi, (üks koletu loomuseime, mis aga romaanides mitte wäga arwa ette ei tule i) sinised silmad ja mustad juuksed, rohelised  uäki-silmad punaste juukste körwal; ja et mitte midagi üle ei jäeks, koguni weel muutlikud silmad, mis täna mustad, Home sinised, ülehome rohelised on. Kuida siis nüüd üht uut ilmutust luua? Sest rohelised juuksed ja punased silmad ei lase endid kõige parema tahtmisega mitte tarwitada; üks walgete juukstega tüdruk ei ole ka mitte hea mõtelda, ehk küll hallid juuksed mis silmi paistwakS ja tähtsaks teeb, ka juba enne olnud on. Kaugemale mõtelda teemad ka juuste-ehted mõnda raskust. Suurem hulk romaani-kangelasi kandivad ööd kui päewad pitki kähar-juuksid, mida nad imelikul  kombel iialge ülesse kohendada ei pruugi, ehk juuksed langemad nagu laened õlade pääle, ehk kui need kord tõeste ülesse kohendatud on, lähemad nad iga meeleliigutuse  juures lahti ja langemad kuldsedeS ehk hõbedades ehk muudes ojades üle selja. Järele mõteldes: Ema nimetaks seda lageduseks, aga romaanides on see ikka mõjuw ja nõidub kõik mehed ära. Ilusad on need nais-kangelased loomulikult pea aegu kõik ja peetakse Juno. Weenuse, Minerwa, Diana, iluduste ja wagaduSte eeskujude