korraldamises, oleme meie palju seesugust jutlust kuulnud, miÜeS maad üle-kaela ,sooks ja rabaks" sõimälakse, renti ja ostuhinda meeste poolest .kõrgeks" nimetatakse, kellel maast ja selle hinnast aimu, kellel ka sellega Ühtigi tegemist  ei ole. Za meie oleme palju pisaraid snende poolest näinud, keS ennast seesugustest osawõtjatest lollitada ja eksitada laskfiwad. Siis tuliwad .wõerad", makfiwad rõõmuga päritud hinna, ostfiwad koha ära ja ei aunud seda pärast ka kahekordse hinna eest enum käest ära. üks niisugune osawötja on stlmanähtawalt ka see .Wirmalise"  keS mitte taluperemeSte Heaks ei kirjuta, maid ekfitamisekS, kes omale .rahwamehe"  nime teenida tahab, kui ka taluperemeeste kulu peale, kui need usaldates omad kohad wõeraStele jätawad. Kuida on fitS lugu nende .wõeraStega", keda see .ülikawal möia" .silmakirjaks ja hirmuks" ostma kutsus? Pakuwad nemad ülikõrget hinda, siis piawad  nemad seda Lju ka maksma, koha endine peremees saab oma seaduslikku tasumist ja selle läbi kaSwab ülikõrge  hind weel kõrgemaks. OSkawad nemad kohalise hinnaga, siis on endisel peremehel õigus kohta määratud aea käitus sellesama hinna eest omale tagasi pärida, .ülikawal müia" piab fiiS wist ka weel .silmakirjaks"- ostjale tema kulud tasuma. Mis kasu tema fiis sellest omast .Ülikawalusest" sai? Need, kes ennast .silmakirjuks"  oma ligemise .hirmuks" ja kahjuks patgata lasewad,  ei tee seda wist mitte armastuse pärast .ülikawala müia" waSta, ei lepi ka wist mitte .kolmkümmend hõbetükiga"  ; äraandjad päriwad meie päiwil ka kõrgemat palka, muidu lähemad ka nemad .tõrkuma". ,Mru ''eesli" MirMalifeS", ehk .Kalliks peetud põhja Walguses",  kuida see leht ennast mõned rkdad alaspisi nimetab, hakkab jälle kord .ostuhinna määramisest" rääkima ja selle tühja lootusega taluperemehi kohtade ostmisest peletama.  See tähendab : .Ärge ostke, taluperemehed, meie toimetame Teile krõonu-amelnikkusi, kes kohtade peale hindasi  määrawad, Teie kasuks määrawad, palju odawamaid, kui päritakse." Mirmed, keS oma kasu teiste kulu peale himustawad, lafewad ennast sellest petta, teemad nagu koer mademete peal: laiemad lihatüki suust kukkuda ja uälpawod marju järel mee sees, mis palju suurem wälja näitab. Meie talukohtade hinnad on juba määratud, kaS harjunud rendi järel ehk maaproowimife järel, miS meie kodumaal maga ofawalt äranähtuSte ja teaduslikkude tundmiste peale põhjustatud on. Maa hindade teisi määrajaid ei ole oodata, ja kui neid kõige ettearwamiSte wäSta saadetud saaks, fiiS ei oleks neil wist mitte käsku hindafi müüjate kahjuks ja ostjate kausuks määrata. See oleks ju pettus ja kes seda ühele poole teeb, fee wöiks seda ju ka teisele poole teha. Ostjatest wõiwad aga ka jälle müüzad saada, on juba saanud ja saamad ka idaspidi. Kuida piab fiis nendega lugu olema? Kas piamüd nemad fiis ka nende .määratud hindade" külge köidetud olema, millega nemad ostfiwad, wöi kaS piawad fiis uued .määrajad" tulema, kes nüüd müüjate kasuks .määrawad"? See, mida r?eli" oma kirja ridade wahel töutab, kõrwa siSse sofistab, see on sula Üle - ?vh ü s Et aga seesugune ülekohus wägewas paikas wist mitte eestkostmist ei leia. fiis on see üheS ka sula lm a l e ja wöib ainult neile kahju teha, kes ennast sellega pettaja ligemise kahjust omale kasu ootama hakata lasewad.  .Wirmalwe" ja tema kuula?» peale selles kui kõrged need hinnad on, mis maade wäljaomaStMiste  juures' raudteede, Wene kirikute j. n. e. tarwtteks  .määratud" saamad, ehk pelgnwad nemad fiis, neid taluperemestele talukohtade ostmiseks pakkuda. EM: taluseisns on sellest aeast Zumala abiga kosuma hakkanud, kui talukohad krunti pandud, raha-rendi peale autud ja löpeks päriseks müüdud saiwad. KeS sellest tööst osamnsega ja igale poole õiglase meelega osa wötnud on, nende oma on EeSti rahwa tänu, ntipälju kui tänust inimeste wasta ülepea juttu olla wöib, kes ka omas kõige osawamaS ja Hoolsamas töös ja käsitluses muud ei ole, olla ei wöi ega olla tahtma ei pia, kui Jumala tõõriiS- tad. Wast fiiS seisab EeStt talu.seifuS ja EeStt rahwuS ülepea lindla kosumise-pinna peal, lv! kõik talukohad taluperemeeste  päriseks saanud on. KeS selle omastamisele takistust teele tasfib, nagu ,Wirmaline" ja tema voli" seda siin teewad, need takiStawad Eeski rahwa kosumist Eesti rahwa eluönneZ ühed tea» des ja tahtes, teised ehk rumaluses ja hulkade kiituse tagaajamises, mis sagedast kerge küll saada on, kui hul. kade patuseid himust ja mõistmata tujust meelitatakse ja kõlistatakse, millest aga himulastele ja tujulaõtele wiimakS määramata kahju tuleb. Kes neid aSju täieSte ei tunne, millest kõneleda ja kirjutada nende suud ja suled sügelewad,  need jätku seda tööd tegemata, muidu teewad nemad oma edewusega ja kiituse-htmuga ainult segadust ja kahju, need saawad pahategijateks nende kohta, keda nemad oma käärimata , meelitama ja eksitama  lähemad. Seda pangu Mirmaline" ja tema voll" tähele! Jutu-leht. "Kalju parem pidu. JVulu-jMukt H. Ftschert jtirel. Nii lapselik ja mõistlik korraga. Nii armsalt ja truuwilt  waatas tema oma suurte finiSte silmadega Erust i peale. Ernst oli liigutatud. See nägu ja hääl tunnistas,  et see kõik tõsi oli. Siin oli wöimalik head teha. ,Sina ei pia mitte asjata minuga rääkinud olemas mõtles noormees taSkust rahapuuga wõtteS ja lahti trheS. ,Siin armaS Minna/ tilleS Ernst lahkelt ja piöliS kümnerublalise lapsele pihusse, ,hoia oma kena titte ja wit seda raha kom emale kingituseks. < ,Kümme rublahõiskas laps rõõmuga. ,Kui palju! Kui wäga saab ema ennast rõõmustama!^ Enne kui laps sõnu tänamiseks leidis põöriS noormees  minema. Aga juba kolme sammu järel pööraS tema ümber ja hüüdis murelikult: ,Ara sa raha aga ckra kauta'/ See hotutamine oli aga fiiski hilja, sellsainal silmapilgul  lipsas raha lapse külmast kohmetand näpuwahelt ja knkkus uulitsale. Ernst nägi seda ja sai weel ruttu jala peale» enne kui tuul seda eemale jsudiS wiia, kuuni waeue Minnakene nutma hakkaS. ,Ara nuta lapsukene'/ trööstis noormees; ,mina toon selle raha kõige parem ise Sinu ema kätte. ,Minu sõrmed oliwad nii kohmetand ja kanged/ kogeldas lapS. >Anna oma weikene käekene minu pihusse, stiS saab sooja/ ütles Ernst lahkest. OmaS südames aga mõllcs tema: ,Mts inimene teeb, piab tema täieSte tegema. Mina jätan täna KuldankrnS käimata; eh? oleksin seal weel kallimast warandusest, kui rahast lahti saanud. Mina pühitsen kallist õhtat fündsamine!'' Ühe uhke poe ees jäi ta peetama. , stõige pealt ptame wifl ühe weikese puukese ostma/ ütleS Ernst. ,Weikene kuusekene on minul juba kodu/ ÜleS weike tütarlaps tõsiselt, /a keegi hing kodu ei tea sellest. Emand Kolbach, keS meie naabris elab, on wäga hea inimene ja kinkis minule puu. Mina käin wahest tema eest wäljaS; ja luen ka temale ette, sest tema ei nää enam heaSte. See puu on üsna weikene, sellel on agä wiiS küünalt külleS. Ernst astus tütarlapsega poodi. ,ÜkA pakk waha- hüüdis tema kohe fiSse astudes. Aga selle juure tema weel ei jäänud. Künni weikene Minna suuril  filmil kõiki ilusaid aSju waataS, mIS seal saada oli, ostis Ernst ühte-lugu edafi; õunu, öoflMd, pShklaid, peperkookifi, komfekifi see oli töeSte Ütlemata kena kauplus, kus need ilusad asjad kõik saada öliwad. ,Kas see maitseb ka?' Ms Ernst weikese Minnale lüki shokoladt suhu MeS. »OH kü MaghS!" .Kdlck pvdettt head wäna pdrtwittM - wiiS naela fchtnki paar suitsetatud hane-rinda kakS maksaworStit"  tellis Ernst edasi. .See läheb korraga paljuks niipalju ei jõua meie Srs kanda!* hoirtaS Minna. ,üSna õige, tibukene, eks sõidame siis." Künni kaupmees kiireSke kõik hoolega kokku pakkis, tst poepoiS «voorimehe ja talus kraamid peale. Oma heategija kõrwaS istudes, kõik kallid asjad kaasas mööda Uulitsal sõita, oli Minnale uudis ja wäga meeltmööda. Ettewaatlikult seadis tema oma tite ka selja taha ilusaste  saani nurka istuma ja iikleS. .Waadake mis mõifi- Mult tema istub I* Mängu-aSjade poe eeS peeti jälle kinni, sealt oStett muidagi Pritsule ja Kaelale, üks litt Annale, ja Minnale enesele ka midagi. Sealt sõideti edasi, riide - poe ette, ja Ernst rõõmustas, et temal nii rohkeSte raha kaasas oli, ega hoidnud seda sugugi. .Nüüd ptad minule aitama wälja walida, weikene perenaene," iilleõ Ernst naeralateS; .sest siin oSkad sina enam kui mina. KkS jnur rätik tuleb emale ja kleidi rike Annale. Missuguse rike meeldib sulle kõige enam?" Kui tütarlaps mõistlikult wälja waliS, laSkis Ernst kakS kleiti wälja moeta, .üks seilSme aaStafe lapsele ja teine sellele siin", ütleS tema. .See on liiga palju!" waidleS lapsukew waSta; .minul ei ole waja midagi, minule jääb minu titt." Aga sellest ei pandud tähele; ka isale ja Pritsule otteti rlide-poesi midagi see on imelik, kui osawad ja mõistlikud kauba-müüjad niisugustel kordadel on uued pakid wtidi ka saani ja seal! seljataha ehk kus ruumi oli, ja wärisefiwad edasi sõite» ÜSna kardetawalt, aga wiimakS jsukt ometigi õnneliki!t kohale. Minna oli aga nagu unenäliS, ega saanud sõnagi suust, tema weikene silda pakitaS rõõmu ja tanuga. Kolm kiilast ja wäänilist treppi pidimad nemad üleSse ronima, ega jõudnud, ehk neil kül headki kimbud käes oliwad, pooligi aSju üieSse wiia; emand Kalbach tõi Mumäga seltsis, kes sellele nüüd ühtelugu uudist jutustas,  miS eeSttuas alla jäi, ja andiS ka lahkelt oma tua Zsulu.puu ehitamiseks. Kuuni naeslerahwad kahekeSle weikese löulu-pnnkese täieSke wälja ctzteffwad ja ükftkused kingitused «valmis pantivad, läks Ernst teisepoole korterisse oma noore sõbra wanemate juure. Seal paiSkiS igalt poolt kehwaS silma. Mitte just nii pelutawal kombel, kus kaltsud, kasimata olek ja tuimuS näha on, aga ta sellegipärast mskte wähcm msjuwalt, sest seal oli weel mõndagi aSja näha, miS endiseid paremaid päiwi awaldaS ja nii palju kui «võimalik nagu häbelikult,  praegusi suurt, puudust kinni katta püüdis. Muja ritStu oli «vähe, agä need oltwad puhtad, «vana wLljawajunud fohwa peal iStuö kchManuh MeeS. sisselangenud  palgeiega, tema eeS laval kaks pühast last, arusaadawall  «vanema õe nägu, söiwav talbreküst supiwedelat ja waatastwad lusikad käeS, aralt wSika peale ; ahju eeS miS üheS ka keedu-koldekS oli, seW noorepäraline kahwatanud,  aga ikka weel kena naene Seda kM nägi uoormeeS  esimese pilguga, hale Meel ja sügaid kaastundmine lkikuS tema MameS, niisamati ka nagu häbi ja kahjetsnS. .Mina oltn ötna trMiku kängMelusega walmiS mõne tunniga ära pillama, mis neid «vaeseid nävaktte kaupa toita, mis wM nknde soontesse ja Ppna palgekeSfe tagasi «sib tuua," ÜtleS tõMa iseenesele. Wähe oegn oliwad kõik ÜSua walt, siis hakkas ErW oma tulemist  lühidelt seletama, aga e«ne kui tema otza seletusega weel walmiS sai, koputati ukse peM ,3õülü-lMukcue käiS tZdl Mdachl juureS, jookSke rütlü senna t? ÜtleS Ernst lüStele, and lks ise auupaklikult emand UlWle kätt ja MK selle laSte järele; muidugs ei jäänhd selle WS Üksi Uppa. waib läkS ka kaasa. sZäch jM^MemaA''./^ -ksp-.», IS-ry ISV2. Trükitud Li»dso r s' ipärij a te juvves ja kulNga I) N Pookimata MZ) si Eestimaa rahwa WM jaKirikuraMlitild wamst MM I Z on meel saada x Mstrsl Mimjss, il Tallinnas, Ma-uulMs. x XlXve x Teadaandmijed. Wjhid j« kaM MS pruukimises, (pole heUSte Sra-Sientatud).  uuheaSli uued kui wauad saawad õiendanud sa kölwalisels tehiud. W. PaalW. wassesepp ja metalliwolaja, Rvtermaiun poewaStaö. Md j kaeru dmüib J. E. Kuhtmsnn, k AotzeSue uuMsuS. Eesti maa-tahA Kalender ž IBS2 .scv ' -^ua-a e.-' Hisd. S kop. Mw MM ÄM. ZW kop. - tiikki AZ M.