andku ennast ka keegi saatuse hooleks üksi, waid igaüks mõtelgu ennem hästi oma ettewõtmine  läbi ja siis wõib julgest ütelda: „Omal kodumaal, omas sündimise kohas on kõige parem elada!" C. Allik. visatud, —' ning nüüd otsigu keegi mõrtsukat!  Nii tabar see ka wist pole, kapten, wastas Osmald. Kui ma härra Vanderstratenist  lahkusin, oliwad meel kaks noort meest tema juures, kes Riot heasts tundwad  ja endid mitte meelega hädase ei anna. Ei wõi egakord teada! Noored inimesed  on mõnikord liig julged, ja ma teaksin  param meite noort härrat Vanderstratenit  siin laewal, kui sääl kaldal olewat. Noh, wahest juhtub Peterson temaga kokku, ning ma loodat te ta pea tagasi tuleb. Peterson? küsis Oswald kohkudes, kas ta maale on läinud? Jah, kahe tunni eest, wastas kapten. Aga miks Teie sellepärast kohkut? Et ta weel kordagi maal käinud pole, ei wöinnd ma teda keelda; ka tuleb ta wist pea tagasi. Ilma et ise oleks teadnud, mikspärast, hakkas elawam kartus härra Wanderstrateni pärast Oswaldist kinni, kui ta teada saanud  oli et see ehk wõimalikul wiisil lüürimehegai,  maal wõiks kokku saada. Teadmata  kartus, aimamine miski pahast juhtumisest  tungis ta südamest, ning imelik rahutus ajas teda Viibimata kaldale tagasi pöörda. Juba oli ta malmis, kaptenilt paati küsida, kui weel teda see mõte tagasi pidas, et tal waewalt korda läheks, härrat Vanderstratenit weel nii hilisel öötunnil ülefe leida. Kus pool, ehk missuguses kohas pidi ta teda otsima? Ning päälegi, tema kartus oli küll wist põhjuseta. Peterson  teadis ju niisama wähe, kui tema ise, missuguses lõbu kohas härra Vanderstraten ostma saaks, ning isegi, kui ta seda teaks, mis oli siis sääl karta. Noormees ei Petersonil olema, temale midagi kahju teha? Minu kartus on naeru wäert, ütles Oswald ennast rahule sundides, ja katsus mägise neid tumedaid mõttid, kes nii sulamitega  ta pääle tungifiwad, enesest eemale peletada. Mõni minut läks see tal korda, aga lühikese aja järel pöörsiwad nad kahekordse wvimuga jälle tagasi, ja wiimati ei wõinud  ta neist koguni wõitu saada—  Kapten, ütles ta, see on ehk Teite meelest naeruwäert, aga üks seespoolne hääl, mida ma waigistada ei jõua, ütleb mulle, et minu maal olek härra Vanderstatenst  kasuks wahest tarwilik wõiks olla. Kapten jäi kuulama. Mikspärast nüüd korraga? küsis ta. Enne näitasite ju ometi hoopis teises arwamises olemat! See on tõsi, ütles Oswald; see kartus on mulle tulnud, sest saadik kus ma tean, et Peterson laewalt ära on läinud. Tüürimees? Mis temal Teite kartustega  tegemist on, küsis kapten. Härra kapten, ütles Oswald rõhuhutud  häälega, see mees täidab küll tänini auusalt tüürimehe kohusid; aga mikspärast ta ühegile okselt silmi ei maata, miks kannab ta oma peaotsa katte all, sell peab midagi põhjust olema; näitab nagu kannaks ta mõnda pahat mõtet südames, mille täitmiseks  ta parajat aega ootab. Ma palun Teid, kapten, andke mulle üks lootsik. Silmapilk, mu sõber! wastas kapten. Tõepoolest, Teite kartus hakkab ka minuse kinni! Wali wile kutsus rutust mõned madrused  ligi, mehed astusiwad vaati ia Oswald sõuda lasta. Imelikul wiisil kuuldi sell silmapilgul, mll paat kaldale jõudis maalt walju appihüüidmise kisa. Jumal taewas, ega see ometi Vanderstrateni  hääl polnud? hüüdis Oswald wälja, ja ruttas maale astumise trepist ülese. Teine, aga surutud ja mägise pool lämastud kisa kiirustas tema sammust, ning ilma oma enese pääle mõtlemata, jooksis ta senna poole, kust see müra kuulda oli olnud, kuna ta terawate kõrwadega kuulatas, kas appihüüdmist meel kord kuulda oleks. Aga kõik jäi wagusi; kui Oswald mahe ajal ühe trahteri ligi jõudis, mille ees üks lage plats, kuust heledast walgustatud oli, leidis ta maad äratambitud  ja wärskelt üles-tubratud, nagu oleks siin praegu meeleheitwa wõitluse paik olnud. Suur Jumal, ma tulen wäga hilja! ütles Oswald hirmul. Siin on see paik, kus kuritöö tehtud on, ja õnnetu ohwer pimeduses roomajast kurjategijast maha wisati.  Aga kuida kurjategijaid taga ajada, kuida neid üles leida? Uuest kuulatas ta, kas midagi krabinad saagi järele õhust läbi lendis. Oswald armas järele, mis ta tegema peaks. Esimeseks  oli küll, trahteri minna, ning järele pärida, kas talle sääl teatust wüiks antud saada. Hädaohtu, tundmata pahade inimestega  kokku saada, ei kartnud ta mitte, sest tal oliwad head kaitseriistad kaasas. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kurefaarest. Nii kuida kuulutustest näeme andwat Kihelkonna lauljad, pühapäew 25 Juulil, parkis Kurhausi saalis ühe ilmaliku kontserti. Soowime, et meie rahwas ka rohkesti sellest osawõtaksiwad ja seega lauljaid rõõmustaksiwad. Pühapäew, 27. Juunil peeti parkis siinse wäikeste laste kooli heaks üht basaari ära. Rahwast oli hulgani kokku tulnud, nii et lootuse järele ülejäänud summa kaunis suur sai olema. Selle kooli heaks peetakse igal suwel üks basaar ära. Uusi kartuhwlid oli juba paari nädala eest turul müüa, millede hind õige „soolane" oli, 10 kop. toop. Arsti rohuks mõis neid ainult osta. Nüüd on nad juba jälle mähe kohalises hinnas. Kuida ustawast suust kuulsime, sündinud Kärla kihelkondas ühele neiule laps, mida ta aga kohe siit ilmast minema saatis. Asi läks kohtu alla ja tüdruk pidi ette minema. Paar päewa enne seda, leiti tüdruk omast tuast häkkist surnult. Surma põhjust pole teada. Jaani päewal pühitses Kärla kirik oma S 0 aastast jubeli päewa. See kirik on küll hoopis wanem, aga need aastad tagasi, sai ta uuesti ehitatud. Rahwast oli äraarwamata rohkest, igast kihelkonnast nii ka linnast kokku tulnud. Jutlust pidas meie Saaremaale tuttaw õpetaja hr. Dr. Hurt. Pärast jumalateenistust andis Kaarma laulukoor kirikus waimuliku ja pärast lõunat parkis ilmaliku kontserti. Linnalasi sõitis keskööni säält tagasi. Paari nädala eest löönud üks purjus mees ühele linna kõrtsimehele noaga rindu, et see talle mitte wiina pole mõlgu aimud. Haam ei pea miite elukardetaw olema. Kuida „Olewikule" Kuresaarest kirjutakse  olla Liiwimaa kuberneri herra ennait Kihelkonnal  maga rõõmustanud kohaste lauljate üle, kes sell ajal laulstwad, kui kuberneri herra Pajumõisas  lõunat sõi ja tänades koori juhataja herra Knaps'ile katt annud. Rahwalaul „Laulge poisid, laulge neiud", pidi kuberneri herra soowi päälc kaks korda ette kantud saama, kus juures kõrge herra käsi plaksutas. Kuresarest kirjutakse „Postimehele" järgmiselt.  Wiimasel ajal on Saaremaal Kaarma kiriku laulukoor oma hää edenemisega tähelepanemist  äratanud. Sagedasti antud kontsertidelt paistab seesclgesti wälja. Nii näituseks oli 6. Jaanikp. Kaarma kiriku juures selle koori waimulik  ja ilmalik kontsert, nädal pärast seda Kuresaare linnas, Kuurhausis, ilmalik, ja juba Jaanipäewal, 24. Jaanikp. jällegi waimulik ja ilmalik kontsert. Pääle selle on enne seda selle koori poolt meel mitmed kontserdid antud. Sellest on näha, kui hea tahtmine selle koori osawal juhatajal Kaarma koolmeistrite seminaari koolmeistril herra T. Undritzil  ja tema lauljatel on. Nii ei wöi ju laulu  koori töö teistmoodi minna, kui edeneda. Pääle Kaarma kiriku laulukoori, on weel Kihelkonna ja Anseküla kiriku laulukooridest ikka midagi kuulda. Mitmes kihelkondades ei olegi laulukoorisid. Ka Kuresaare linna Ew. Lutcruse kiriku Eesti laulukoor  ei ole weel siia maale ühtegi kontserti awalikult andnud, mis temale küll mitte kiituseks ei ole, sest linnas on harjutamas käimine palju kergem kui maal. Saratowist. Hirmus tuulispaisk on Saratowi kubermangus umbes 300,000 rubla eest kahju teinud. Torm on nii hirmus  olnud, et selle läbi sünnitud ja üleskeerutatud  tolmu- ja liiwa pilwedest kudagi läbi ei ole näha wõidud. Aiad ja katused on ta kõik maha ja laialipillanud. Jõel olewatest laewadest on mitmed põhja läinud, mõned kuiwale maale wisatud. Tereki maakonnast. Muistse -aja ehitused  ja hauad on juba ammugi reisijate tähelepanemist äratanud; mitmed nendest on hakanud säält mälestuseks midagi kaasa wõtma. Selle wastu on nüüd kohalik kuberner käsu andnud, TerekiSse üht suurt museumi ehitada, millesse siis kõik kokku kogutakse, mis wcel leida. Pääle selle on ta weel ettekirjutanud,  hoolega selle järele walwata, et muistsel ajal ehitatud auusambad ja teised suuremad asjad, mida ehitawase museumi wiia ei saa, rikkumise ja wigaStamise seks hoitud saaksiwad. Seks otstarbeks on üks kommission asutatud, kes asjad kokku kogub ja alal hoiab. Rybinskist Eila pärastlõunat kell 4 põles aurulaew „AlfonS" 12 werSta Romanowist  kaugel ära. Arwatakse et 10 inimest  on ära põlenud, nende seas kindral Petushewski. Wäljamaalt. Saksamaalt. Säälne keiser läheb tänawu aastal jällegi oma prouaga reisile ja nimelt Läänemerele; reisil minna ta ka Bornholmija Gothlandi saarele. Et keiser 1. ja 8. lõikusekuup. Coras olemast  laewade wõidusõitust osawõtab, sellepärast  jääb keiserinna Kieli linna kuna keisrit tema saatkond Jnglisemaale saadab. 2B Saarlane 1893