Saarlane lk 47^ Teisipäewal, 31. Nowembril 1895. X!l. aastakäik maksab - Pooles aastas .1 „ 2õ „ —H»-- Ilmub igal toifipcro»V«»t. Kuresaares kaubanulitsäs nr. 17. Saarlase toimetusele, Kuresaares Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab S kop. --S-- MM Kieälhiac zalitiiia ajaleht maa- ja liaaarahmaie. UU Kroonu wiinamüügi sisseseadmisest.  lugejad teadwad, kirjutab keegi K. „Sakalas", on kroonu neljas hommikupoolses  kubermangus (Permis, Ufas, Orenburis  ja Samaras) tänawu aastast pääle iviinamüümise  oma kätte wõtnud ja selle kohased seadused maksma pannud, kuna järgmistes kubermangudes  see ka juba ligemas tulewikkus saab sündima, nimelt: Bessarabia, Wolhinia, Jekaterinoslawi, Kiewi, Podolia, Poltawa, Tauria, Herssoni ja Tshernigowi kub. I.Julist 1896 a.; Wilna, Witebski, Grodno, Kowno, Minski, Mohilewi ja Smolenski kub. 1. Juulist 1897 a., ning Poolamaal 1. Januarist 1898 a., nagu riigi nõukogu  otsuses 2. Maist tänawu aastal määratud.—  Et muna müümise õigus warem ehk hiljem terwes riigis, seega ka meie Balti kubermangudes, (1898 a.) kroonu kätte läheb, on wististi kindel, sellepärast ei arwa meie mitte üleliigseks lugejaid selle asjaga pisut tutwustada. Küsime nüüd, kuidas on siis uus sisseseade  manast teistsugune? Mis peab ta paremat  pakkuma? On ta ka tõe poolest rähmale  kasulikum? Seda saame warsti näha. Kroonu poolt arvatumates wiiuapoodides kauplewad selle tarwis palgatud teendrid (ouAinmm), kes kindla palga saamad, nõnda ei neil mingit kasu sest ei ole, kas enam ehk wähem wiina ära müüdud saab. Wiina müüakse määratud tundidel, ainult kohe wäljamaksetawa raha eest ja ei ka mitte alaealistele ega nähtawalt joobnutele inimestele;  kauplejate kohus on ka wiimaste eest nii kaua hoolt kanda, kuni nad targaks on saanud. Selleläbi on siis wiinatarwitajad  Vähemalt kõrtsimeeste omakasu püüdmiste  eest hoitud, mispärast need kõiksugu kamalust tarwitades rahmast jooma püüawad  meelitada. Pääle selle müüakse kroonu kauplustest ainult solkimata wiina ja kindla hinna eest, mida kõikide muude kõrtside kohta mitte ütelda ei wõi. Aktsisi ametnikud walwawad  teraselt wiinakauplejate üle ja wõtawad  korratumaid Vastutamise alla, nii et kellegil neist lusti ei wõi olla seadusest üle astuda kui mitte oma teenistust jäädawalt ei taha kaotada. Aga sellest ei ole nii sügawale juurdunud jooma tõbe Vähendamiseks,  mis riigiwalitsuse soow on, weel mitte küll. Sellepärast asutatakse neis kubermangudes, kus kroonu wiinamüümise oma kätte wõtab, iseäralised „rahwa kainuse eest hoolekandmise seltsid" (nõusnnrsAneriZa  o napoMvü rpssosooim), mis kubermangu- ja kreiskommissionidesse ära on jagatud, milledes kubermangu ja kreisi ülemad ametnikud osa wõtawad ja millede eesmärk ja tegewus Kõigekõrgemalt 20. Detsembril 1394 a. kinnitatud põhjuskirjas ära on määratud. Niisugused seltsid ja kommissionid seisawad rahaministri ülemastamise  all ja nende kohus on kõige enne: rahwale wiinajoomise kahju selgeks teha, kombeliku elu, kui ka waranduslise seisukorra edendamiseks ja parandamiseks abinõuu otsida, rahwast ettelugemist?, kasulikkude raamatute laialilaotamise, theemajade ja raamatukogude ehk lugemisemajade arvamise  läbi tööta tundidel wõimalikult joomakohtadest  eemal hoida katsuda, parandusehk  põetusmajasid asutada niisuguste inimeste  jaoks, kes juba wäga raskesti joomatõve  küüsi langenud ja karskuse sihilistele asutustele nende püüetes abi anda. Seltside kulud saamad kaetud kroonu poolt antumatest abirahadest ning neist summadest, mis seltside  poolt kordaseatud ettelugemistest, lõbustustest,  raamatute laiali laotamisest j. m. sisse tulewad. Kubermangu kommissioni esimeheks on kohaline kuberner; liikmed on kubermangu mõisnikule esimees, ringkonna kohtu eesistnik ja prokurör, abi kuberner j. t. Kreiskommissioni esimehe ametit toimetab  kohaline kreissaadik (Kreisdeputirter) ning on: kohaline ülem waimulik mees, keskkoolide õpetajad, rahwakoolide inspektor, politsei ja aktsisi ametnikud, kreisi wäeülem ja p. t. Pääle nimetatud liikmete wõiwad seltside tegewusest meel osa wõtta igast seisusest ja sugust inimesed, nõndanimetatud aun- ja kaastegewad liik- Kõwerad ja sirged teed. S Franz Hoffmann'i järclc C. G. 2. Kurati tantsu plats. Mõni päew pärast jutustatud lugu lossi toas oli lossi hoowis palju elawam, lõbus etendus näha. Weikesed hobused oliwad senna jõudnud ja saiwad poistest imestlemife  ja rõõmuga waStu wõetud, kuna grahw Karl naeratades kõrwal seisis ja poisikeste rõõmust ennast kosutas, kellede armsamat ja südamlisemat sooivi tema nõnda lahkest täitnud oli. Ja nüüd tahame kohe katsuda, kaS nccd uued lärmid minu Muftawaga sammu pidada ivõiwad, ütles Lui. Ehk nad küll terawad ja hergud näitawat olewet, ei karda ma ometi mitte, ct nad Mustama wastu saamad. Eks ole tõsi isa, sa lubad et meie proowi ratsutust teha wõime? Minul pole midagi selle wastu, ivastas  grahw Morentsi. Mulle on see koguni meelepärast, kui teie minuga kaugemale kaasa tulla tahate. Ma olen juba käskinud oma hobust malmis panna ja poole tunni pärast wõime meie selga istuda. Ja kuhu ratsutate teie? küsis grahwinna,  kes aknast hoowi pääle waatis. Sa pole mulle sellest midagi ütelnud, armaS Aarl, et sa wälja ratsutada tahad. Si, ja üksnes sellel lihtsal põhjusel, et ma ise alles mõne silmapilgu eest seda nõnuks wõtsin, tvastaS grahw. Minu tallimeister, kes -väikesed hobused tõi, teatas  mulle, et jälle kord üks mustlaste salk mcite metsas laagrit wõtnud on. Nad olla, nagu ta külas kuulnud, Punase oru lähedal endid üles pidamas ja et nad mitte kõige armsamad külalised ei ole. siis tahtsin ma nendega mõned sõnad rääkida ja neid meie piirist kaugemale saata. Sa tead nii kaua kur nad siin ligidal seisivad, on msite talupoegadel  ikka kaduma läinud kanade ja muude sarnaste asjade üle kaebada. Aga kas sääl juures midagi karta ei ole neid üles otsima minna? küsis grahminna  kartes. Grahw Karl naeris. Mitte kõige wähsmat, mastas ta. Mustlased on, nende wäikcsed kelmused maha armata, waiksed inimesed ja ma olen juba sagedast nendega hästi läbi saanud. Pääle selle tahan ma neilt üsna lahkelt nõuda, et nad minu piirist ära lühemad ja mina loodan, et nad seda üsna korras leidwad olewat. Ja sina tead kindlasti, et nad Punase oru ligidal laagris on? Wahemast tõendab seda tallimeister. Siisgi, suuremaks kindluseks, et meie mitte asjata eksiteel ümber ei ratsutaks, wõib ju külas lähemat teatust saada ja järele küsida. Ja seda tahan mina teha, isa, ütles Lm, kes kärsituses põlcs, oma onu poegadega  proowi ratsutust algada. Ma tahan kmku-herra ümardaja, mana Margurite käest küsida! Tal on ikka kõigist asjust kõige selgemad  teatussd, mis ümberkaudu sünnib ja ta saab mulle hää meelega teada andma, mis ta mustlastest kuulnud on. Noh, sõitke siis Jumala nimel, wastas  grahm. Ma näen juba, sull ei ole enam rahu Lui. Aga herra Shandelle tuleb teie kaasa ja kiriku maja juures ootate, künni .na tulen. Meie ootame sääl, isa! hüüdis Lui rõõmsalt. Ja nüüd, herra Shandelle, usinasti hobuste selga ja siis: üks, kaks, kolm! saame näha, kes kõige ennem kiriku maja juurde jõuab! Ma löön kihla, minu Mustama jätab teid kõiki oma taha! Ära ole mitte nõnda pöörane, Lui! hojatas ema hääl akna päält. Ma pean ikka wärisema, et sa mäga julge oled. Ära karda mitte, emakene! wastas Lui ja hüppas kergest ja osawaft oma ilusa wäikese hobuse sadulasse, kes kannatamatult oma kapjadega maad kaapis ja waljaid näris. Mustama on usin nagu wälk, aga ka tasane nagu Pereneei hobu-eeslid. Tema jalg ei komista ialgi. Usinast poisid! Sääl tuleb juba herra Shandelle oma mana suure halliga! 00, tema jääb kaugele meie taha, sest mana Alii saab wäga arwa oma lühikesest, harjunud sõrkimisest wälja. Jah, kui see isa Solimann, Arabia täkk oleks ! Oh kui ma sellega esmalt kord ratsutada wõiksin! Mis sa armad isakene? Ära Solimannist räägi, wastas isa naeratades. Seda on mull eneselgi raske