Ülemaale seda takistust, sest paljud jääwad ka talweks senna. Selleläbi tuleb siis see, et laulmine meie Saaremaal mitte edeneda ei taha. Pracgus on enamast igal talunikul omal wäikcne mänguriist toas, mida ta mängida oskab; oh kui kerge see oleks nendega õpetada.  On ka neid kohti leida, kus ehk lauljate puudust ette ei tuleks, aga sääl on jälle juhataja puudus, sest mõni kardab seda waewa oma pääle wõtta. Muidu ei tahaks keegi tööd tehja kui selle eest midagi ei saa. Ja et enamast koolmeistrid laulu juhataja ametid wõiwad toimetada; aga nende palk on siin juba nii wäikene, et suureniat waewa kegi üle kooli ameti ei taha ette wõtta. Selle pärast on meie laulu heli siin Saaremaal nii kidew ja waewaline. Siiski jääb aga soowida, et ometegi mõned ärksamad  ja tublimad mehed, palga pääle waatmata, seda kallist tööd katsufiwad edasi ajama hakata, sest töö palk ei jää ilmaski tasumata, ehk küll igakord mitte puhta rahaga, siiski ometi südameliku tänuga, mis iga mõistliku mehe suust pärast kuuldawale  tuleb. Tehku siis igaüks tublim Eesti poeg oma jõudu mööda meie rahwale seda head, et ärataks laulmist siin elule. Nii kuida Ülemaalased oma häält lasewad kõlada, nii lasku ka meie Saaremaa neiud ja peiud koos kooris oma helinad kuulda, siis oleme teistega koos. Igaüks, kelle! Jumal hääle loonud, see ärgu pidagu seda waka all, waid laulgu kooris meie wäikse Saaremaa auuks ja iluks! O. rõõmuhõiskaminc ja püssipaukumine teise järele kõlas ühtepuhku edasi. „AH, Andres," ütles Priidu, „kuidas see znind nüüd õieti rõõmustab, et ma weel elan! Nüüd mõistan ma alles, mis see on, oma isamaad armastama!" „See on tõsi," ütles Andres. „Oma elu ja merd annaksin ma häämeelcga isamaa  eest ära!" WiimakS lõppes ka see rõõmu räew otsa, ja õnsalikud tundmised tüitsiwad mõlemate poisikeste südamed, kui nad õhtul oma aseme  pääle maha heitfiwad, ja tänasiwad Jumalat, kes neile seda röömupäewa näha oli annud. „LH, maene Nsatsi!" õhkas Priidu iseeneses,  „sinu Ulmad ei näe seda rõõmu ühtegi, ega wm ka õnnelik önnelikudega olla! ü b häda ja põlastust, mis sinule osaks saanud! Andku Jumal temale seda kõik andeks, nõnda kui mina temale juba andeks olen annud, mis ta minule kurja teinud ja weel teha tahtis! Ja, ja, nõnda on iga ülekohtu teutegija wiimne ots, kes õigusele surmani truuiks ei jää!" Niisnguss möttede ja tundmistega jäi ta wiimaks Magama. Tema ülem soowimine ja igatsemine oli nüüd täidetud, sest isamaa oli ivaboks tehtud, kus tema ise truuiste ligi aitanud. vm. Priid» cdespidiue elu. Onn ja õnnetus elawad sagedaste üksteise tõnvaS. Waewalt kuus nädalid hiljem, sli Tiroolimaaga jälle paha lugu. Sest mitme kange wõitlemise ja merise lahingi järele piviwad waprad Tiroollascd oma keisri käsu järele wiimaks sõariistad käest ära panema ja ennast uueste Baieri ikke alla alandama. Säül wärises mõnigi wapra  südamega isamaa armastaja wiha ja hirmu pärast, ja palju jätsiwad oma kallist, armast kodu- ja isamaad maha, et selle õnnetust ja hädaohtu ei näeks. Suurem osa läksiwad ära Austriamaale. Mitmel polnud sagedaste muud wara kaasa wõt- La, kui needsamad riidehilpud, mis tal seljas  oliwad ja üks kepike toeks käes, ilma abita ja nõuta kõigist. Nõnda rändasiwad Nowembri-kuu hakatusel  ka üks mees ja poisike Austria pealinna  poole, kelle kõrge Stehwani kiriku torn juba kaugele ära paistis ja meie rändajatele  teed juhatas. Mõlemad oliwad Passeijcri oru küla, ilusa moodi järele riidis  ja mõlemate näud tunnistasiwad seda, et nad mõnda wõitlemist ja lahingid oliwad  ligi teinud ja jääl juures haawu saanud,  mis nagu auumärgid wäljapaistsiwad. Sest wanamehel oli puu jalg all ja poisil käsi paelaga kaela seutud, ja üks lai, kokku  kaSwanud haawa ase jooksis temal üle otsaesise ja pale maha. Oma terwet, paremat  kät pidas ta isale toeks; ja nõnda rändasiwad nad pitkamöõda edasi. Need kaks rändajat, keda lugeja isegi ehk juba ära wõib arwata, oliwad Daami Waldhuuber ja tema poeg Priidu. Wabaduse  sõda, mis hakatuses suurt rõõmu ja kallist põlwe tõi, oli pärast mõlemid õnnetuse,  häda ja waesuse sisse lükkanud. Nende hooned Passeijcri orus, oliwad ärapöletatud,  loojuksid riisutud ja põllud suutumaks ürarikutud. 13. Augustil. Jiseli mäe juures,  oliwad Daami ja Pridu kibedaSte lahingis olnud ja wõitu saada aitanud, aga kallist hinda sille eest maksnud. Daamil wõttis kuul jala põlwist saadik alt ära, ja Priidul lõi üks Baieri dragooner mõõgaga üle pea ja käewarre, et ta isa kõrwa sinnasamasse  maha langes, ja oma truu sõbra, Andres Spekbacheri hoolekandmise läbi aga weel päästetud sai. Mittu nädalid pidi ta Jnnsbrukis hospidalis olema. Wäljaspidised haawad paranesiwad kül Hooferi eestmuretsemise  läbi ära, aga lahingis ligi wõidelda ei wõinud kumbgi enam. See tegi neile kibedat südame walu, ja weel enam siis, kni nende armaS isamaa, kelle pärast nad oma werd oliwad walanud, uueste jälle wõera, sissetungija walitsusi alla pidi heitma.  Hoofer, Spckacher ja kõik wapramad mehed pidiwad omalt maalt wälja põgenema  ehk mägestikkuS warjupaika otsima, et wihase waenlaste küüsi ei sattuks. Nõnda oli lugu ka Daamigagi, ta süda ei kannatanud  oma isamaa õnnetust näha, kelle wabaduse pärast ta oma werd paraku! ilmaasjata oli walanud. Seda wäljarändamise  nõuu andis Hoofer temale, ja kirjutas ühe kirja ertshertsog Johanni kätte, ligi, kes Miinis elas ja isamaa eest wõitleja  Tiroolastest wäga suurt lugu pidas. Za feega rändasiwad mõlemad salateesid mööda Austriamaa poole. Wefi langes neil silmi, kui oma armsa Tiroolimaale selga põõrsiwad, aga lootus ühe parema  ja õnneliku tulemil» pääle, trööstis neid pea jälle. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Paari nädala eest kargas siit wangikojast üks wa n g, nimega Kiider ära. See oli juba mittu korda paha tegude pärast kinni olnud, kunas nüüd jälle uuest oli kinni tabatud. Lira minnes wõtnud ta meel ülewaataja mantli ja kalossid kaasa, mida see homiku muidugi kurwaStades kurtis. Seiamaale otsitakse teda jälle, aga pole meel leitud. Sellsamal ajal warastati ühe Kuresaare peenema töömehe 2 hobust õhtul õuest ära, mida ta nädala pärast jälle Sõrme poolt kätte sai. Armetakse, et see muidugi selle mangi töö olnud, sest et teda Loode kortsus sell õhtul olla nähtud. Selle aastane linna laat läks ilusa ilmade pärast üsna kaunis hästi. Rahwost oli efimisel päewal nii rohkest kolku tulnud, kunas seda ennem ilmaski pole nähtud. Kõik loomad oliwad kallid, sellepärast oli ka ostmine wähene. Ühte asja peab halwaks arwama, et see, kes loomade päält linna tuleku eest raha wõtab, meel teisel päewal nende käest wägiwaldsel kombel raha nõudis. Muidugi oliwad kõigil teise päewa piletid  alles lookade pääl, sest kes tuleb siis meel teise laada päewal maolt linna, laadale. Need oliwad ometi öösel linnas olnud, millepärast neil õigus oli teise päewa laadal olla. Ei peaks mitte talunikude käest ilmaasjata kopikaid noritama,  kui nendel mitte õigus maksta ei ole! Walljalast. Selle kuu esimiste päewade sees põles ühel ööl, Sakla waldas K. külas ühe peremehe heinaküün, kus sees karjased öösel magasid, ära, kus juures üks pois raskesti tulehaawu sai. Kuidas tuli lahti läinud, seda õieti ei tea, oga muidugi woib arwata, et ta laste käest ettewatamatal wiistl on hallanud. Wilja kaZwu kohta wõib ütelda, et ta keskmine on olnud. Et mõnes kohas parem, teises sandcm on, sellepärast si ivõi teda, ei halwaks ega heaks kiita. X. Sest ajast saadik, kui Walljalast minewal aastal kaks warast lõksu langesiwad ja luku taha pandi, oli meie pool kaunis rahuline asi; mureta wõis igaüks õhtul oma asemele heita ja rahuliste puhkada, ilma et kellegile wähematki kahju sündinud  oleks. Aga wiimasel ajal on jälle siin ja sääl näpamist ja käpamist kuulda. Nõnda tungisiwad margad Augusti kuu lõpul, Wäkra külas olema A. talu aida kallale, kus nad ukse lukust lahti murdsiwad ja oma saagiks, kuulu järele ainukese rubla raha leidsiwad, mis ühe naisterahwa omadus oli. Imeks panna on see, et sääl talus tubli „krants" oli. S./7. Septembri öösel olla ka pikanäpu mehed Wöhksa kõrtsuS külaliseks käinud, säält kõiki sugust kaubakraami, nagu: saiju, õlut, peenikest miinasi, liha ja muud ilma hinnata kaasa wõtnud ja oma teed läinud. Niisugused asjad teemad Walljalastele suurt muret, iseäranis nüüd, kus pikad pimedad sügisesed ööd tuletnas on. Sellepärast  rohkem ettewaatust! Pärnust. Pärnu linn on 1000 rbl. näljahädaliste heaks lubanud, Riia Juudi kogudus 500 rbl. Järwamaalt. Ühest rumalasti oorest teost kirjutatakse „Ristir. püh. lehele" Jakobi kihelkonnast. Ühel öösel lõikanud üks kelm 80 hobuse sabad ära jäle kuulda! Nurjatumat ei olla praegugi weel kätte saadud. Peterburgist. Endised 1, 3, sja 10 rublalised paberirahad, millest ikka weel suur osa rahwa käes liigub, kaotawad 1. januariga 1892 oma raha wäärtuse ja riigipanka ei wõeta neid siis mitte enam 1891 4O Saarlane,