Postimees M k>2 M, Esmaspäewal, juunil. NeljsStüMtteS aaStakäit. Neljasksmnes aastakäik. Tellimise bind on: KvStiza aaStaS b r. k. Postita oaStaS 4 r k. . V. . L.KO . . . 2. - . . kuus - »b 0 . kunS 4i) s>ga uksi? nunmerÄ krp. Kuulutuste petit-rida 5 top., lehe eesotsas 20 kop. Tellimist ja k««l»t«st wötawad waStu lurjetviS (Tartus): P. Schmidt, Mäesepp Wiillistfer,Reinbaum,Karja.LeÄ,Zirk,Weidemanu,Kurift Raag. TallivnaAz »Postimehe"talit.Harju wärawaS, Busch, Kluge H Ströhm, Niphardt Tõnismäel, Troll. Pür«tkA t Treufeldt, Dreimann, Erikson. L. T^riS: A.Martson. Sindis: Kirsch daum. ttne-Wändra : .st. Tomberg. Kärus: H Lemberg. Hallingas: T. stentel. Amblas: A L-iljandiS: starow, Leoke Leppik. Kvsiwaras: J. Muthmann. Suures-Jaanis: ?. Lakicja. Karksis: kirjutaja J. Jlwes. Polt'ausal:  Leikberg, Aürmann, J. Terras. Nuus?atv!:  Eichenfeldt. IVõrus: Vielrose, Gaffron. Ui algas: Rudolfi, P. Griinfeldt, K. Hiob. Rak- Neres: Kuhs, P- Erna ja N. Erna. Kilingi- RömmeS: J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kaupmees C. Grünberg. Dldres: J. Lammas. lnglist. Simonas : köster E. Peterson.  Jõhwis: A.Roht. Narwas: Grigorjetv, Schön- Wacker. Jukkeutalis: Paep. Kreenholmis: Kuusmann. PaideS: Ceidelberg. KalleS: Luuk. Keilas: Maaberg, C. Tambach. Haapsalus: A Kvrpel. Kuresaares: Lange. Waiknal: Weidermann.  Peterburis: Seeland, Leopas, J. Lindeberg.  Tsarskoje-SjeloS: Wainoff.^ iacll roä^ja. iikSueS mitte pühapäewadel, funrtel pühadel ega kroonapühadel. Toimetus on Peterburi uulitsas nr. 3 S(Henningi platsi ööres) K. N. Hermann'i trükikojas. Tallinnas on Postimehe" talitus Harju wärawas, Test. majas .Postimehe" toimetusele ; Wene keeles: kr rs.»tn« „ PostimeesDpi.vv?., ' Toimetuse adreis liht- ja rahakirjade! Eesti suur 6. laulupidu.  2 Esimesel pidupäeval juba hommiku vara kell 6 kogusivad  höäd rcwnsiliue suur kõlakoda vaadata, kuda ta tuhandete lauljatega ja sadade mängijatega täidetud oli. Proow, mis nendega peeti, näitas, et lauljad oliwad hoolega  laulusid õppinud ja selle pärast oli kaunist kokkukõla konzerdil  oodata. Kõigis Wene ja Luteri kirikutes oliwad pääle selle jumalateenistused. Kangelt  ja ligidalt oliwad enamasti  Eesti sugu kirikuõpetajad  Tallinnasse tulnud vaimulikku  toitu jagama. Kell 2 kogusiwad kõik lauljad  ja mängijad Harju väravasse  platsile .kus pidurong reati ja seati. Ara rääkimata kirju ja ilus oli pilt, mis siin tekkis. Lugemata lauljate ja mängijate hulgad seadsiwad endid ritta, igal seltsil oli oma lipp lehwinia pandud. Muusiku saatusel hakkas wiimaks  rong liikuma ja wenis läbi Harju uulitsa raatuse ette, kus nad endid ilusal keeru- ja ringiküigul üles seadsiwad. Siin hästi mappide  ja pärgadega kaunistatud  raatuse ees teretas pidulist  Tallinna linna-pää herra v. Hucck selgel ilusal Eesti keelel. Selle järele teretas pidu president A- Busch lauljaid  ja mängijaid ja laskis nimelt linna-pääd ja linna walitsust elada, kes lahkesti kõiki lauljaid ja mängijaid on wastu wõtnud ja pidu valmistanud. Rong hakkas nüüd jälle liikuma ja läks läbi Wiru ja Narma uulitsa Kadrintali, kus ta kuberneri lossi ees peatas. Siin teretas kuberner pidulist  Wene keelse kõnega, milles ta Keisri Majestcctisid elada laskis. Tuhandc-häälne hurraa  kajas. Nüüd läks rong pidu platsile, kus vaimulik kouzert algas. See läks wäga hästi korda. Laulud kanti ette, millest teisel kohal pikemini räägime. Õhtul oli mitmel kohal konzert,  nõnda börsisaalis Miim Hermanni oratorium „Kalew ja Linda" ja Bade - salongis Ainu Tamme konzert, pääle selle Eesti näitemäng linnatheatris.  Otsata raudteerongid wedasiwad  ka teisel pidupäewal weel pidulist ligemalt ja kaugemalt Lindanisasse kokku. Paljudes jaamades Balti raudtee ääres pidiwad suured rahwasalgad möödasöitwatest, wiimse paigani  täidetud rongidest maha jääma, et lähema rongiga paigale  jõuda. Elu linna uulitsatel  oli weel kirjum ja suurepäralisem  kui esimesel pidupäewal.  Pehme suwine tuulekene pani lipud linna majadel rõömliknlt  lehwima! Juba wara hommikul algasiwad piduplatsil  mängu ja laulu pääpcoowid,  mille kuulamisele aega mööda õieti suur rahwahulk kogus. Läbistikku ei olnud juhatajatel kuigi palju puudust waja parandada ega laulu lõuga katkestada. Imeks on panna, kuda laulukoorid nii lühikese ajaga oma ülesandest jagu oliwad suutnud saada, kuda nad nii iseteadwalt ja wabalt wõisiwad ette astuda, selleks on küll waimustusega ühendatud armastus ja hool tegewuses olnud. Pärast lõunat kell 4 tuli siis ilmalik konzert, millest, nagu eila waimulikust, kuberneri hr Skalon ja palju kõrgeid ametnikkusid  osa wõtsiwad Lugemata oli konzerdil rahwa hulk. Terwe piduplats umbes ruutwerst suur oli pää pää küljes puupüsti kuuljaid täis. See oli tõesti suurepäraline ja tore waade. Kõike kokku mõttes peame ütlema: ilus, armas, mõnus, sisukas oli kõik, mis eeskawa iluhelide poolest pakkus. Türnpu  „Jsamaa laul", Läte „Mis sa tahad, kewade", Thomsoni „Laula, suukene", Miina Hermanni  „Kus on kulla kodu", siis iseäranis Beckeri „Tallinna  laulupidu marss", mida korrati, mõjusiwad sütitawalt. vi. Hermanni kui juhatajat wõeti enamasti kiidulaksutamisega  wastu; see aun sai ka pärast poole hr Türnpule osaks, vr. Hurti piduksiie oli kuju ja sisu poolest ilus; ta kõneles  laulupidu tähendusest ja tähtsusest, mida ta seitsmest iseäralisest küljest walgustas. Kõneleja anuks lauldi „Ta elagu." Kõne eel oli ka Eestimaa kuberneri herra pidule ilmunud,  kes ta J. Kappeli .Kroonimise  - laulu lõpukoori ja muid ettekandeid kuulatas. Kõige ilusamal ilmal, kõige kõige paremal õnnel ja ilul, on laulupidu kaks päewa mööda läinud. Rahwast oli pidul põhjatu palju. Sääl oli wist pidu-lauljatega kokku 30M0 inimest. Ilmalik kouzert läks wäga ilusasti. Narwa maantee pole kull iganes nii palju sõitjaid ja jalarändajaid näinud kui sel ilusal päewal. Ilmalik konzert  pidu-aias oli pidu ülem tipp Ta mõjus ärarääkimata wiisil kuuljatesse kui ka mõned  ehk weel suuremat mõju tuhandate laulust oliwad oodanud,  siis pidi küll igaüks tunnistama, et Eesti laulu jälle suurepüraliselt kuulda oli. Et kouzert edasi kestis, kui nende ridade kirjutaja selle esiotsalise teate ära läkitas, siis jääb lähem kirjeldus pärastiseks.  Kuda ma põllutöö-ajalehte toimetasin. Mark Twaini naljajutt. 2 „Scst on küllalt! Ma tean nüüd et mul mu wiis meelt alles on, sest et Teie sõna sõnalt just niisama lugesite kui minagi. Aga, wöõramaa mees, kui ma seda täna hommikul esimest korda lugesin, siis ütlesin iseenesele: Iganes, iganes ei uskunud  ma seni, ehk küll mind mu sõbrad nii hoolsasti walwasiwad, aga nüüd usun ma, et ma tõesti hull olen; ja seega pistsin hulguma, uil et Teie seda kohe penikoorma kauguseni oleksite wõinud kuulda, ning panin jooksu, et kedagi ära tappa sest, mõtlesin ma, hiljem wõi warem teed seda ometi ja nõnda  wöiksin sellega parem kohe pääle hakata. Ma lugesin lehest mõned kohad meel üle, et kindlaks jääda, ja siis pistsin oma maja põlema ja tormasin minema. Ma lõin mitmed inimesed wigaseks ja ajasin ühe poissi puu otsa, kust ma ta kätte saan, tui mul teda maja on. Aga ma mõtlesin, kui u.a siit mööda läksin, astud ometi sisse ja kuulad järele, mis öeldakse; ja nüüd olla kõik õige, ja see on poisile õnneks, kes sääl puu otsas on. Ma oleksin ta tagasi minnes tõesti surnuks löönud. Elage  hästi, herra, elage hästi! Teie wötsite raske koorma mu rinnalt. Minu mõistus on Teie põllutöö-kirja  prvowi wälja kõmatanud, ja ma tean, et teda nüüd mingi wöim enam ei tumesta. Elage wäga hästi, herra!" . Mu meel 01l weidl halb nende wigaseks löödud ininuste ja tulesüti- tamise pärast, millega see isand oma aega 01l wiitnud ; jest ma ei saanud tundmusest lahti, kui oleksin ma weidi nagu tema kaassüüdlane; aga need mõtted kadusiwad ruttu, jest lehe päris toimetaja astus sisse. Ma mõtlesin iseeneses: „Miks sa rumal Egiptusesse ei läinud, nagu ma sulle uõuu andsin, siis oleksin ma ehk mahti saanud sinu lehes midagi  teha. Aga sääl sa juba oledgi. Õiguse pärast ootasingi sind." Toimetajal oli kurb, ehmatanud, hale nägu. Ta laskis silmad toas walitsewa metsiku korratuse üle käia, mis mana käratseja ja mõlemad noored põllumehed  oliwad teinud, ja ütles siis: „See on kurb lugu, wäga kurb lugu. Sääl on kliistripott ja kuus aknaruutu ja sülgamise-kauss ja kaks lühtrit puruks pekstud. Aga see pole meel kõik. Lehe hää nimi on tugema hoobi saanud ma kardan, igaweseks ajaks. Õige küll, iganes ei nõutud meie lehte nii taga, ei müüdud teda uii suurel hulgal, iganes  ei olnud ta nii kuulus; aga kes siis hulluse pärast tahab kuulsaks saada ja waimuhaiguse pärast rik. kaks? . . . Sõber, nii tõesti kui ma auus mees olen, uulits on inimesi  täis, teised kükitawad aedade pääl ja puude otsas, lootes, Teid näost uäosje näha saada, sest nad usuwad, et Teie nõdrameelne olete. Ja küllalt Põhjust on neil selleks Teie juhtkirjade lugemise järele. Need on häbiks terwele ajakirjandusele.  Aga kuda wöiksite Teie mõtet pähe wõtta, et Teie põllutöö lehte suudaksite toimetada! Teil ei näi põllutöö kõige esimestest algu - õpetustestgi  aimu olewat. (Pooleli.) Kirjandusest. Eesti nooremate luuletajate  album. Nõua on ühe hiljuti  trükis walmis saanud raamatu nimi. Trükitud on see raamat Tartus  „Postimehe" trükikojas luuletajate  ühisel kulul. Pääwäljaandja on P. Fr. Kõiw. Suur kogu nooremaid  luuletajaid pakub siin raamatus  :ahwale oma luulesalmikuid lugeda. Need luuletajad on järgmised  : Jaan Ainson, Elli (Helene Kaart), Leena Feodorrwna llwi kubermangus), Otto Hinzenberg, Ernst Jlmatar (Saabas), W. F. Jürgens, Aleksandra Jeger, P. Fr. Kõiw (raamatu kokkupanija), E. Kitzberg,  Liisa Kuusik, Sohwie Lass, Michael Lehtmets, A. Lattik, A. H. Liblik, P. F. Näkk, J. Normann, Oskar Joonatan, J. Rootslane, Tundeta (Soomes), Bernhardt Weber, J. A. Weltmann, Johann Wisse ühte kokku 22 isikut, nende seas neli neiud. Kõige päält peame tunnistama, et see meile wäga meele järele on, kui Eesti rahwa tütred ja pojad oma waimu sünnitustega ühisel wiisil awalikule  lugepõllule astuwad: Meie arwamine ei ole mingil kombel, et ta meie noor.m luuletaja järelsugu peaks oma küünla waka alla panema ja talendi higirätikusse mähkima. Juba selle põhjusmõtte järele peame „Eesti nooremate luuletajate albumit"  waimustusega teretama. Meie mõtte järele on küll ka oodata, et rahwas lahkesti oma tütarde ja poegade  tööd wastu wõtab ja osa wöttes  loeb. On ju nende töö rahwa enese töö ja nende mõtted rahwa enese mõtted, seega rahwa enese waimu wili. Tunnistab ju ka luulete  koguja eeskõnes, kui ta ütleb: „See luulekogu, mi lihtne ja pisike, ei ole mttte „hiulguse", uhkuse ja auu tagaajamise eesmärgiks (peab kull olema märgiks) rahwa sekka saadetud, waid temal on koguni teine siht: Ta tahab Eesti nooremaid luuletajaid  oma rahwaga Lutwustada nende mõttelennust, mõlgutustest, karakterist,  töödest, lauluwormidest jne. plltisid ja proowisid tuua." See siht on arujaadaw ja põhjendataw. Kõige päält nõuab töö nüüd ka arwustust ei mitte karwustust, nagu mõnel kohal pruugiks on teiste töödele osaks saada lasta. Ka ei arwa meie waimntööd ialgi hiilguse"  tagaajamiseks. Need, kes meie kodumaal hiilguse dogma" üle hädaldawad  ja karjuwad ja teda igalt poolt leiawad, põewad ise kõige hirmsamini  hiilguse tõbe, kisuwad rahwa juhatust enese kätte, ja suuruse tuhinal  lubawad naabrite elu kibedaks teha. Noorte luuletajate töö leidku õiglast ning auusat arwustust. Õige arwustus wötab oga ikka nii hästi head kui ka wead sõelumise alla, kuna karwustus üksi wead ette harutab. Siin kohal ei taha me aga pikka arwustust anda, waid meie nõuu on rohkem raamatut rahwale tutwustada. Ütlemata ei wõi me küll jätta, et mõnel kohal ja mõne luuletaja juures  mõttelend ja luulewoog täiel kõrgusel ei seisa, teisel kohal ka keel ja mõõt liialt murrutatud ja riim puuduline on. (Keel on näituseks lehekülg 10 puuduline sõnas: „Ta on päris puruwaene, nagu kir'ku rott. Poeg, ja pead wõtma naene kel suur rahakott." Sõna „kir'ku" on liig paha lühendus, ja sõna „naene", ei tohi siin seista, waid siin peab seisma „naese" mida aga riim ei luba, selle pärast oleks salm teist wiisi pidanud olema. Ka lühendused „ist'des", „jalg'el" lhk. 66, „leht'de" lhk. 70, „täh'tde" lhk. 72, „andn'd" lhk. 83, „ tereta" lhk. 8, kus „teretada"  peab olema ja teised sarnased on liig waljud ja takistawad luulemaiku  maitsta. Pooled ja puudulised  riimid on näituseks „jumest'imest" „iha-näha", lhk. 78, ~näod-haud", lhk. 79, „w a g u n i st - i g a t s u st" lhk. 32, „imelist-inimest", lhk. 9, „waljal-7augel", „marjul-pilgul", lhk. 47, jne.). Sellegi pärast arwame meie seda nooremate luuletajate albumit  Eesti paremate raamatute sekka, sest ammugi suurem hulk salmikuid on ilusao ja tuumakad ja täis eluwõimu  ja luulehoogu. Ka keel ja riim on paljudes täielikud ja laitmata. Mõtted on sagedasti kujukad ja wõinstad. Meie soowitame salmikogu südamest rahwale lugeda. Otsigu igaüks ise iludused ja tuumakad salmid  raamatust wälja ja huwitagu end nende kaunidusest. Külaline. Toimetanud J. A. Weltman. Esimene aune Wiljandis trükitud F. Feldti kirjade- ja kuluga 1896. See on wäike juttude raamat, millel mõne tõlgi kärmal ka kaks algusjuttu Eesti elust sees on ja nimelt „Tiiu", uudisjutt, ja „Tõrwa Tooma meelepaha", naljajutukene,  „Tiiu" jutt on üsna kena lugeda, ja tema lõpul saab üks ranna-neiu Tiiu kooliõpetaja Jakobiga  õnnelikuks paariks, kus juures aga ka hale lugu sünnib. Keel jutus  on kaunis õige, muud kui mõned wead on sisse juhtunud, näituseks seisab jääl „hüppata, koopas, tubliste, sagedaste, laula ja jutta, woodes, pääw, ääre, mõttedele, kuida, rõemu jne., kus „hüpata, koobas, tublisti, sagedasti, laule ja jutte, woogudes