Postimees li- m Neljapiiewal, «. juunil. iBSK NeljaSkümnes aastakäik. Netjaskümnes aastakäik. Tellimise hind on: PoStiga aaõtaS br. k. Postita aastas 4 r !. . '' . 2.60 . . '/. . 2. - - - 1.3 b . . . i . . kuus —.bo . kuus —4L . Iga üksik nmr.merS krp. kuulutuste pctit«rida 5 kop., lehe eesotsas 20 kop. Tellimist ja kustutust wõtawad waStu M,vchfn,Rembaum,Karja.Lev,Birk,Weidemann, Kuris Postimehe "talit.Harju wärawas, K. Vusch, Kluge 6 Ströhm, Niphardt Tõnismäel, Troll. Paruuö: Treufeldt, Dreimann. Erikson. K. Kosorowskv. Tvris: Sindis: Kirfch Uue.-Näudra: K. Tomberg. Kärus: H ! rmberg. Halliugas: T. Kentel. Amblas: A >'ü!pils. VViljandis: Karow, Leoke Leppik. J. Muthmann. Suures-Jaanis: Hakkaja. Karksis: kirjutaja J. Jlwes. Põltsamaal:  Leihberg, Jürmann, J. Terra-. Nuustakul:  Eichenfeldt. Wörus: Vielrose, Gaffron. W algaS: Rudolfi, P. Grünfeldt, K. Hiob. RakwereS:  Kuhs, P. Erna ja N. Erna. Kilingi- RömmeS: J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kaupmees C. Grünberg. Oldres: J. Lammas. Paudiweres: Inglist. Simonas: köster E. Petersvn.  Jöhwis : A.Roht. Narwas: Grigorjew, Schönberg,  Wacker. luhkeutalis: Pasp. Kreenholmis: Kuusmann. PaideS: Seidelberg. Kulles: Luuk. KeilaS: Maaberg, C. Tambach. Haapsalus: A. Koppel. KuresaareS: Lange. Waiknal: Wsidermann.  Peterburis: Seeland, Leopas, J. Lindeberg.  TsarSkoje-SjeloS t Wainoff.- Tukeb igas päeroak rvälsa, ü ? SueS mitte Pühapäewadel, suurtel pühadel ega kroouupühadel. Tallin.-- °n .Postimehe- talitus Harju warawas. Test- majas - TaimÄuse.dress liht- ja rahalirjadele- Natukene Eesti laulu ajaloost. Lustilised laulu loojad, Kuldse kandle kõlistajad, Teile hüüan: elage l Kuulsate kangelaste kalewite ajal, Eesti ennemuistses pühamas priiusepõlwes,  pühendas eestlane oma ohtra loodusliku luuletusc-anni, oma mõnusamad  mõtte mõlguo ja kõige sügamamad  südametundmused Wiru wiisil weeretades oma laulujumalale, Wanemuisele.  See oli Eesti rahwa loomulik  laulu-aeg. Laostawad sõjad sõudsiwad üle meie wäikese, kalli isamaa ja Eesti poegade priiuse Kungla kullsst kandle kõlin ja laululõbu läksiwad luhta. Kallid kandlid wisati warna wõi riputati  remmelgasse, nagu Jsraeli omad Babiloni wangipõlwe ajal. Selle tõttu soikus Eesti laul 700 aastat, ja kui ta ka wahest waikselt kuulda oli, siis oli ta mus hale ja sisu kurtlik: „OH ma waene orjakeue"  jne.. Wanemuise wälja külmatud  seeme hoidis ennast eestlase südames  alal, kuni keisri Aleksandri sõna wälja läks: „Waba olgu Eesti rahwas!" Nüüd läks Wanemuise muistene ima jälle idanema ja seisab nüüd omal, umbes 75 aastasel kasu- ja käsmu - wäljal, ühe wäikese, aga siidise  põllukarija rahwa kohta pärjana omas piiripunkti õilmes. Mahedad ewaugeliumi tuuled on seda waimulikku,  sigitawat õilme-tolmu Sõrwesäärest  kuni Narowa kaldani kandnud ja Läänemere saartest kuni Peipsi piirini wiinud ja seda Jumala abiga ilusasti sigida lasknud. Ajaloolikult on meil Eesti kunstlaulu  75-aastasest kosumisest aga mõningased  wäikeseo teated tuttawad. Wiimati kirjutas Kaarma õpetaja F. Ederberg, et jäälsest kiriku ajaraamatust  tema leidnud on, et õpetaja  Harten 1835 sääl esimese laulukoori  asutas ja õpetaja Willigerode seda 1842 aastast saadik südiste soetas.  Or. Hermann teatas omas laulu- ja mängulehes, et köster M. Wilberg Põltsamaal 1840 esimese laulukoori asutanud. Umbes sellel ajal andis säälne õpetaja Hocrjhelmann esimesed Eestikeelsed  segakovri-laulud wälja. Põltsamaal  on ka kõige rohkem Eesti laulu- ja mängu põllul töötaja vr. Hermann sündinud, sestep wõib siis sest alewikust õigusega ütelda: Põltsamaa  on laulu-põllul põline rikas." Pärnus ja pärast Tartus töötas ij. Jannsen tublisti Eesti laulu edenemiseks  ja temale oleme weel Maana rüpes esimese laulupidu eest tänu wõlga. Siin peab ka meelde tuletama, et Säbelmann (Kuuileid) särama tähena  Eesti laulu-taewa laotuses paraku lühikese aja säras ja esimesel laulupidul tähtis tegelane oli. Märksasti mõjus Erlemanni „muusika-õpetus"  eestlaste kohta ja on selles otstarbes palju tulu toonud. Pääl? ju enne nimetatud vr. Hermanni  elawad Liiwimaal weel meie tähtsamatest heliloojatest neiu M. Hermann ja Läte. Õigusega pean Saaremaa pääle tagasi tulema. Sääl oliwad minu noorepõlwe eal kõige südimad laulukooride  juhatajad Anseküla õpetaja Körber ja Kuresaare lmna köster Westus. Esimene andis oma sõrwlastega  Kuresaare linnas kenasid konzertisid  ja laskis omad „laulud Sõrwemaalt"  eestlastele ilmuda. Teine soetas soojalt Kuresaares Eesti koori laulu. Tema kooris laulsiwad noorena  ka praost A. Doll ja õpetaja R. Kallas. Eestimaal oli sel ajal jälle Saare- Läänemaa (Hiiumaa) lauluga kõige ees. Seda, mis usklik Pühalepa Sengbujh  luuletas ja Anseküla Körber w iisi juurde weeretas, seda õpetas Roigi Rinne Eesti laululindudele osawasti kätte. MaaLääuemaa magas siis meel ikka orjapõlwe und. Särane mees, kes sääl 49 aasta eest „moldpilli" pääl, mis ka Hiiumaalt sinna „täis täwe" wastu oli sisse rännanud, „Kuiwara" wälja mõttes, oli üle kolme kihelkonna kuulus. Wiimasel ajal on Läänemaa märksalt selles asjas kosunud, millest lootuse järele nädal pääle VI. Eesti üleüldist laulupidu  Haapsalus ärapeetud maakor.na-laulupidu  oma 599 tegelasega ilusa tunnistuse annab. Harjumaal oliwad ja on Tallinna Kaarle kiriku koor köster Wurmberg'i (praegu Sakus kooliõpetajaks) juhatusel  ja nüüd köster Pfaffi juhatusel ja Jüri koor enne köster Kraemanni ja nüüd köster Preisbergi jubatusel, kõ'ge tähtsamad. Ka ei wõi siin ui metamata jätta, et „Estonia" laul- jad 1869 Tartus esimese auuhinna jaiwad. Ka „Lootuje" lauljad saiwad  1879 Tartus esimese auuhinna. Nüüd toimetawad nimetatud seltsid ühendatud jõuuga sa nõuuga Vi. üleüldise Eesti laulupidu, mis Eesti rahwa laulu ja ka muusika kohta tähtsalt mõjuma saab. Selle pidu tähtsam muusikaline töötaja on Harjus  sündinud helilooja K. Türnpu. Kuusalus hakkas laul umbes 28 aasta eest ilusasti öitsma, ja sääl sai ka esimene muusikakoor Harjumaal nende ridade kirjutaja uõuu pääle asutatud. Ka käis säülne koolmeistrite-koor  1869 Tartus juubeli-pidul. Järwamaal andis Ambla õpetaja Paulson esimesed ladusad laste laulud wälja. Sellessamas koguduses soetas köster F. Raudkep (nüüd Krimmis) tublisti laulu. Sellest maakonnast oliwad kihelkonna kooli õpetaja Dug. las ja köster Puck oma kooridega 1869 Tartus pidul. Selle maakonna päälinnas on ka meie tähtjas helilooja  J. Kappel oma noorepõlwe ära elanud. Wirumoa on iseäranis lisaku, Toila ja Jõhwi laulu- ja mängukooride  läbi kuulsaks saanud. Kihelkonna  kooliõpetaja Hansen on kui helilooja, laulu- ja muusika-juhataja oma agaruse läbi kogu eestlaste seas tuttaw. Juubeli-pidul 1869 oli sellest  maakonnast Wiru Nigula koor, köster Eichhorni juhatusel, Tartus. Meie päiwil heliseb igal pool laul ja Pasun, kus aga iganes eestlasi  elamas on, millest eestlaste asutused  Wenemaal iseäralist tunnistust annawad. Jah, elagu, kõlagu Eesti laul! s Meie muusika-põllul on isa Wirkhaus  kõige rohkem töötanud ja tänulikud  järeltulewad põlwed jaamad auustujega teda ja ta nime meelde tuletama. Tema auus mees käis nende päewade  sees Tallinnas laulupidu kohta nõuu andmas ja kiitis piduplatsi lahedaks  ja käsil olewaid ehitusi sündsaks.  Pidu asutamad Tallinna Eesti seltsid ep ole mitte ohwrid pelganud, et laulupidu suurepäraline saaks; seepärast waimustab siis nii hästi see, kui ka suurepäraline lauljate ja mängijate hulk ning juhatajate maimustamad  kirjad meid ja ette ütelda wõib: „Meid Kalewi linna töi uus rõõmu-idu: Meid ühendab jällegi suur laulupidu!" H. Stein. Weel kord Järw'i uuemast õpetusest. 11 „Mul on waewalt waja ütelda, et minul ainult teine seletuse-wiis teaduslik ja kohane näitab olewat, sest et tuttaw reegel lubad tundmata asju tunda, olewate asjade najal jeletada  ja mitte ümberpöördult tuttawaid  olusid tundmatade läbi. See maksab ka psychologia kohta. Alles siis, kui näha oleks, et tuttawad tõeasjad mitte nõnda kaugele ei ulata, et teatawaid nähtusi nende läbi jeletada  wõiks, on waja mitte tundmata  asja tuttawa aluseks panna, waid peab püüdma seletustele awita- Miggles. Bret Harte jutustus. 4 Meie waikisime ja kuulasime üks silmapilk, kuda tuul mühises. Wast kujutasime oma maimus igaüks sedasama  pilti kuda Miggles oma tugema wahi saatusel märjas metsas ümber uitis. Kohtunik lausus midagi  Unast (ühest pooljumalujest Epenseri operist ja truust lõwist) ja Miggles wõttis seda meelitust, nagu endijeidgi, tõsisel näol wasta. Ei tea, kas ta seda sugugi ei märganud,  missugust imestust ta meie seltsis äratas? (Juba Billi waimustus  ei wõinud küll mitte temast tähelepanemata  jääda.) Seda ma ei tea, kuid ta waba jutt ja läbikäimine tunnistas selgesti, et meeste- ja naesterahwa  sugu mahe talle meeldegi ei tulnud mis iseäranis meie nooremate  seltskonna liikmete uhkust alandas.  Karuga juhtunud weider wahelugu ei olnud kõige wähemalt mitte meie õrnemate liikmete kohta huwitawalt mõjunud, waid nähtamalt neid nukraks  teinud. Niipea kui söömaaeg  mööda oli, laotasiwad meie mõlemad  õrnemat sugu kaasreisijad niisugust  külmust enese ümber, et kõik need kuuse oksad, mis Juba Bill sisse kandis jn põletas ohwriks kaminasse heitis, seda kaotada ei jõudnud.  Mjggles märkas seda, ütles korrga, et aeg olla lahku minna, ja pakkus ennast naesterahwale kõrwalises  toas, kus woodi oli, magamise nset juhatama. ..„Äga teie teised siin peate juba uu hästi kui wõimalik, siia tule ümper  puhkama heitma," lisas ta juur- „sest mul on üksainus magamise Meie sugu sellega arwan ma isegi mõista inimesesoo karedamat poolt jääb enamasti ikka sellest etteheituftst puutumata, et ta uudishimuline  ja lobaarmastaja on.Aga tõele auu andes peame tunnistama, et meie, nii pea kui Miggles ukse enese taga oli kinni tõmmanud, sosistades, itsitades ja naeratades pääd kakku pistsime, et meie wahel mitmesugused arwamised ja süüdistamijed liikuma hakkasiwad ja meie oma ilusa öömaja-andja ja La haruldase seltsimehe üle tuhat julget  otsust tegime. Ma kardan, et me wast halwatud lollikesele koguni liiga tegime, kes kui keeletu ebajumala  kuju meie keskel omal järjel istus ja lõbusas minewiku unustuses rahuliste silmadega meie lobisemise pääle maha waatas. Just keset põnewat waidlust, mis meie keskel oli tekkinud, läks kambri uks jälle lahti ja Miggles astus sisse. , . 5 Aga see ei olnud enam sugugi see Miggles, kes meid mõne tunm eest oma hiilgama nähtuse läbi oli imestlema  sundinud. Ta silma laod ollwad  maha löödud, ja kui ta, uye tekiga käe pääl, seisma jäi, siis nais, nagu oleks ta waba, lahke loomus, mis meid nii mõjusasti maimustanud,  magamiskambrisse maha jäänud.  Kui La meie seltsi oli tagas: tulnud, nihutas ta ühe ptnglkeje ha - matud mehe järje istus selle pääle, wõttis teki ümber ja ütles: Kui teil midagi selle wastu e: ole/ poisid, siis jään, sest et meid nn palju on, ööseks siia." Selle Pääle wõttis ta sandlk?,e närtsinud käe pihku ja waatas pikkamisi  kustuma tule pääle, üks loomulik  tttndmus, pt se^M^MMM häbitundmus selle üle, et me endist nii suurt uudishimu olime awaldanud,  julgus nüüd meie suud. Wihm peksis ikka weel krabinal wasta katust  ja äraeksinud tuulehood puhkusiwad  aeg ajalt tuha all õõgmvat tuld silmapilguks lausale leegile. Sääl, kui torm wäljas jälle lähedat wahet pidas, tõstis Miggles oma pääd, heitis oma juuksed üle õla tagasi, pööras näo meie pool e ja küsis: „Jas keegi teie seas on, kes mind tunneb?" Ei wastust ühti. A:„ Tuletage meelde! Ma elasin 1853 aastal Marysvilles *j Iga üks tundis mind sääl Zja igal ühel oli õigus mind tunda. Ma olin jääl tantsusaali pidaja, kuni ma limiga  ühes koos elama hakkasin. Seda on nüüd juba kuus aastat tagasi. Wõib olla, et ma wähe muutnud olen." See lugu, et keegi teda ei näitnud  tundwat, tegi talle nagu häbi. Ja pööras pää tule poole ja waikls paar silmapilku. Siis aga rääkis ta rutemini edasi: „Noh, waadake, ma mõtlesin, et see wõi teine teie seast mind wast tunneb. Aga, sest 'pole lugu! Mis ma teile ütelda tahtsin, on see: Jim siin nende sõnade juures wõttis ta lollikese käed pihku „Jim kõige wähemalt tundis mind wäga hästi, ja ta raiskas minu pärast wäga palju raha. Ma usun, kõik, mis tal oli. Ja ühel päewal, sel Lalwel saab kuus aastat tagasi tuli Jim minu juurde taha tuppa, istus minu kõrwale  sohwa pääle, just nagu teda praegu näete siin tooli pääl istuwat, Ä.il^kaewaiate ja sest saadik ei ole ta ennast enam ilma wõõra abita liigutada wõinud. Koguni äkitselt oli ta kokku langenud,  ja ialgi ei ole ta ütelda saauud,  mis tal wiga on. Arstid tuliwad  ja seletasiwad, et ta seda haigust  ise oma eluwiisiga olla omandanus  sest Jim oli küll wäga ulasti ja hullusti elanud ta ei saawat ialgi enam terweks ja kaua ei wõiwat  ta enam seda wiisi elada. Nad andsiwad mulle nõuu, teda San Franzisco'sse hospitaali saata, sest et ta ühelegi inimesele enam kasu ei wõiwat tuua ja surmani lapseks jääwat.  Wõib olla, et Jimi silmades midagi oli, mis mu südant liigutas, wõib olla, et mul ialgi last ei olnud, kuid ma ütlesin: „Ei!" .. Ma olin sel ajal rikas, sest kõik oliwad mu sõbrad suured herrased, nagu teie, tuliwad mind waatama ja ma müüsin  oma tantsusaali ära ja ostsin siin selle koha päris - omaks, sest et ta maanteelt körwal on, ja tõin oma lapse siia. Naesterahwale loodud peenikesel tundmusel oli ta rääkides pikkamisi oma seisukohta nõnda muutnud, et õnnetu mehe keeletu kogu tema ja kuuljate wahele jäi, kuna teda ennast mehe wari kattis just kui oleks ta seda meest tahtnud oma tegude wabanduseks  pakkuda. Ja sõnalausumata  wabandas see wilets, Jumala nuhtlusest rabatud ja muljutud inimese  - tomp seda naesterahwast, kes puhta armastuse sunnil oma paremat eluaega ainult tema põetamijele ohwerdas.  Pimedusest warjatud, aga ikka weel oma waese seltsimehe kätt peos hoides,  jutustas noor naesterahwas Naljaks. Kõ'ge ilujam kirjawiis. Kuda Teie ennast kirjmate, herra kaubanõuunik? Miljonär jwastab): Kuue nulliga ja üks ette. Eiolewiga. Reisija: Aga aknal ei ole ju gardinaid ees, iga eesel wõib wäljast sisse wahtida. Kelner: Ei ole wiga! ruutud "pole nii puhtad. Wangikojas. Wangikoja direktor:  „Noh, Janka, Teie wangiaeg on mööda, ja homme saate wabaks. Loodan, et ma teid kui parandatud inimest jälle näen." Wang: „Jah, aga kas siis paranduse pärast mind jälle siia puuri pandakse?" Ennast tabanud. Professor jkatsetuppa tulles): „Misjugune wasikas  siin jälle toa ukse on lahti jätnud?" Student: „Sest saadik, kui Teie, herra professor, siit ära läksite, ei ole kedagi muud siin toas olnud." Põhjus. Wangimaja jutlustaja: Mispärast teie siin olete? Wang: Selle pärast, et ma weel ära ei ole pääsnud lippama.  Eksitus. Wõõras: Teie tütre sörme-harjutused klaweri pääl on ime kenad. Proua: Ah, see ei olnudgi tema. Toa - tüdruk pühkis ainult klahwisid tolmust puh;aks.  Asja parandus. Jutlustaja:  Teie mees rääkinud, et minu jutlused wäga igawad pidada olema. Eit: Ärge, õpetaja herra, sellest hoolige! Minu mees lõriseb ainult seda, mis ta teiste