Mõne aja eest tuli meile uus politsei ülewaatja Casimir AdamowSki seia, Kersnittzki asemele, kes Peruu pristnwi koha pääle läks. Kuida kuulda, olla nüüd wiimasel nelja - hädaliste loosimisel Kuresaarest ka mõned mehed wõitnud, mis küll aruldane asi on. 19. Augustil mängis musik see aasta minnast korda. Inimesi oli õige rohkest, kes kuuni kellu 12 wiimaseid toonisi püüdsiwad kuulata. Jah suwi lõbu on otsas! „Peterburgi hotelli" torn sai paari nädala eest politsei poolest maha wõetud, mida wist kardeti wanaduse poolest mõnele kaela kukkuwad. Et see igale poole üle linna paistis, sellepärast oli see mitmele talumehele heaks juhatajaks. Selle aastast uut ruki wilja on juba turult saada ja wakast maksetakse 2 rubla 50. kop. Saab nähja, millal leiwategijad omad hinnad ka alandawad; wõi tahawad nad nii kaua oota, kunas neile ilma rahata wilja kodusse kätte tuuakse! Karjast. Säält kirjutakse meile: Tähtjas päew Karja koguduses, 30 Juulil 1892. Neljapäew, 30 Juulil pühitses meie auustatud praosti härra J. Winkler oma 25 aastast ameti juubeli päewa, mis iseäranis selle poolest tähtjas oli, et ta nii kaua ühekoha pääl seda ametid on pidanud,  kuna teised sagedasti peawad kohti uuendama. Juba homiku wara kogusiwad endid M. Oks oma laulu kooriga ja koolmeistrid A. Medri, R. Humal, K. Medri, E. B. Grepp kiriku mõisa kokku ja äratasiwad jubilari lauluga, „OH pidu laps, oh ärka sa" ja „OH wõtkem Jumalat," üles. Pääle selle tuli südamelik terivitamine ja õnne soowimine. Nüüd lauldi jälle „Nüüd kiitku kõigest südamest  ja „Auü Jumalale kiitus ka," mille järele köster C. Allas mõnusa kõne pidas, ja koguduse poolt lamp ja ilus kirjutuse märk jubilarile kingituseks kätte anti, nulle üle tal iseäranis heameel oli, mida ta sojal sõnal awaldas, üteldes: Need saamad mulle Karja kogudust iseäralisel mõjul südames hoidma! Selle järele pidas koolm. A. Medri südamliku kõne. A. Medri on see koolmeister, kes meie kihelkondas juba mõne aasta eest oma 25 aastast juubeli päewa ära pidas, sellepärast on see mees auuStud jubilariga kõige rohkem ühes töötanud. Nüüd lauldi „Wõta nüüd Issandad wägewat kuningat kiita. Selle pääle pidas jubilar ise kõne, mille järele „OH anna tuhat keelt sa mulle" ja „Laulge Jehomalc uut laulu," lõpuks „Önnis ta ja hoija," lauldi. Pärast tuliwad õpetajad ja muud kõrgemad tale õnne soowima, millest ma enam ei tea kirjuta. Sellega oli see tähtjas päewakene mööda saadetud. Andku Jumal, et meie kafeda päema näeme, mill meie armas õpetaja oma SV-damat ameti juubeli päewa saab pühitsema. Andku Jumal meie armsa õpetajale ikka head ja tugewad jõudu ja pitkendagu ta päiwi meie koguduse kasuks, et ta Vanaduses sellest tulu näeks, mis ta nooruses hoole ja waewaga külmanud meie koguduse südametesse, seda soowib südamest kõik terme Karja kogudus. Sind wõtku Isa armuga Su elu-tcedel taluta! Nägi. Liiwimaalt. 19. Augustil, öösse on tundmata  kurjategijad Bahnuse mõisa omaniku v. BehrenZi ära tapnud ja 2000 rubla eest hõbeasju kaasa wõtnud. Puhta raha kahju ei ole weel kindlaste teada. Tapetud v. Behrens oli pääle 70 aastat mana. Nagu haaivadest näha, on mõrtsukad teda otse surnud peksnud. Kurjategijaid  otsitakse agaraste. Ruhuu saarest. Ruhnu saarlased on nüüd pitka ootamise järele enesele õpetaja saanud. Õpetaja Kalpa on Soomes Helsingi ülikoolis õppinud  ja oskab Rootsi keelt, mis selles kohas nimelt tormiline on. 13. Augustil sõitis ta Riiast oma uue ameti koha pääle. Rahwa seas liigu ivad ühtepuhku jutud, et kolera juba Tallinnasse jõudnud olemat. Neil põimil lobitscti palju ühest wanadlasest naisterühmast,  kes turult tulles haigeks oli jäänud ja 4 tunni pärast kolerasse surnud. Keegi, kes kohutama!  lori uskuda ei tahtnud, kuulas asja järele ja leidis, et raägitaw naisterahwaS mitte kolerasse, maid rabandusesse oli surnud, ja mitte 4 tunni pärast, maid 28 tunni pärast. Püüdku igaüks, kell märku peas, rumalamaid sarnaste walejuttude laiale lautamise eest hoiatada! Riiast. Suur Inglise auurulaew „Tolcdo" on Wcnemaa näljahädaliste heaks meel 382 kotti wilja, osalt terades, osalt jahmatud 8 kotti übbe Riia sadamasse toonud. Praegu tühjendakse laewa. Walgast. 2. Septembril peab, nagu „Rishk. Westn." teatab, Riia ringkonna kohtu saatkonna istumisel muude seas kaeblusi asi Rõuge õpetaja R. K a l l a s' e mastu arutamise alla tulema. Kuuramaalt. Berlinist teatakse, et würst BiSmarki wanem poeg, krahw Herbert ViSmark, oma noore prouaga Wene saadiku krahw Shuwalowi  kutse pääle wiimase mõisa (Kuuramaal) külaliseks pidada tulema. Liibawist. Möödaläinud pühapäewal läinud kuus noortmest purjepaadiga merele lustisõidule. Nende ettewõte olnud juba liig julge, et meri kange tuule tõttu rahutu ja laened suured olnud ning nad jäänudgi kadunuks. 18. Augustini ei ole meel mitte tagasi tulnud, nii et arwama peab, meri on neid oma wilusse sängi kaisutanud. Waatagu ometi rohkem ette ja ärgu oldagu liig julge! Km kõneleja hinge tõmbas, mille läbi mähe peatus tuli, hüüdis postmeistrinna ruttu wahele: See waene laps kaswis üles, käis kroonu- wäe mere koolis ja sai ohwitseriks, nagu ta surnud isa seda omal ajal olnud oli. Wana matrus oli oma noore herrale igal pool seltsis ja temast sai näimaks, kui ta teenistuseks liig wana oli, siia armu leiba pandud. Meie lossi proua wenna poeg, rääkis maja perenaine nüüd jälle edasi, käis iga aasta Wrainsteini lossis wõersil. Tema tädi armastas teda kui oma poega, sest ta oli tema ainuke sugulane. Ja kuidas sai see Schweitsi neiu siia? küsis noor prõua uudis himmulikult. Oodake, warsi tuleme meie selle pääle. Just kümne aasta eest, kui lossi prõua raskest haigusest paremaks oli saanud, tegi ta ühe pitka reisi. Schweitsis õppis ta ühe waese wanemate last Gertrud Staufacherit  tundma, hakkas teda armastama ja laskis teda üles kaswatada. See sai temale seltsilaseks ja oli ta meelest armas. Ta määras Gertrude oma wenna poja pruudiks. Lossis walitses kõigiti üksmeel ja armastus. Korraga muutis asi teiseks. Noor meremäe ohwitseer, kes teenistuses mitu korda tõusnud ja ka keha poolest wäga ilusaks meheks läinud, tuli ühel päewal, kus Gertrude Schweitsis oma wanemaid  kuulamas oli Wrainsteini. Temal oli prouaga elaw läbirääkimiue ja riid ees ning ta reisis selle järele kohe ära. Tema oli ära tõugatud, pärimise õigusest wälja lükkatud, tädi oli teda ära mandunud, sest ta oli omale salaja ühe kunstratsutaja naiseks mõtnud. Kurwastuse ja näha pärast jäi lossi prõua raskesti haigeks. Ah, ah, aga nüüd on tema wenna poeg ometi lossi pärija. Ja muidugi, sest üks wana testament sai pärast tema surma maksmaks. Ei tea, mikspärast ta mitte üht uut testamenti teinud ei ole. Selle asja sees on üks saladus. Igal pool arwati, et neiu Gertrud pidi see pärija olema. Ta on lossi prouat tema pitkladases haiguses põetanud. Taon waene ja peab nüüd nii kauaks, kuni Alfonsu prõua siia tuleb, oma wanemate juure minema. Lossi proua on tänamata oma kasutütre wastu olnud kui tal mitte üht iseäranis põhjust ei olnud seda uuemat testamenti ära hääwita ja teda pärimisest ilma jätta. Selle üle arwatakse mitmeltpidi, aga seesugust juttusi ei räägi ma mitte järele ja meel wähem usun ma neid. Amerikaanlane, kellest ma teile enne jutustasin, himmustab seda tüdrukut omale. Tema ei teeks seda mitte, kui ei ei! See kõik on laimamine! Mis asi? küsis noor prõua. Säält pidada wäärt paberid ja üks kõrge summa raha kaduma läinud olema, sosistas postmeistri prõua, aga nii walju et kõik seda kuulda wõisiwad, ja haige ei usaldanud  oma wõtmeid kellegi muu, kui neiu Gertrude kätte. Sest ei tea midagi lähemat, aga see kahtlus ..." Ei see ei wõi mitte tõsi olla. Warga nägu ei ole see ilus kahwatanud tüdruk mitte, ütles kaupmehe prõua waljusti ja elawalt wahele. Tere homikut, mu prouad, hüüdis üks peenike, selge hääl ukse poolt ja Gertrud seisis selle läwel. Tema rahuline pale ei annud midagi sellest märku, et ta j nende jutust muist kuulnud oli. Nüüd paluti teise tuppa kohwe jooma. Üles tõustes sai lossi preili kõikide poolt suure lahkusega teretatud. Ka adwokaat ilmus siia ja wõttis kõigest kõnelemisest osa, aga ta sai korraga ära kutsutud. Toatüdruk pani selle herra kaardi, kes temaga jutustada soowis laua pääle. Alfonsu de Estrelli, laewa kapten, need sõnad oliwad selle kaardi pääle trükitud ja alla ääre pääle oli weel pliiatsiga kirjutud: Palun tähtsa asjade pärast mõneks sõnaks teie jutule. See kaartikene käis ühe käest teise kätte, ka Gcrtrud waatas teda. Ühe poole tunni pärast astus kapten mäge mööda jälle üles lossi poole. Tema nägu oli kahwatanud, tema muidu pitk sirge keha oli edasi painutud, ta hingas raskesti  ja jäi mitu korda seisma, nagu koguks ta jõudu, enne kui ta üles sai. Pead rapputades  waatas wana truu Beppo oma herra järele, kui see peeglikalleriis, ilma teda tähele panemata temast mööda oma tuppa astus. See oli seesama tuba, wana, suure kirjutus  lauaga, mida surnud prõua oma kirjutustoaks oli pruukinud, (Järg tuleb.) Möndasugust. Kõige noorem ajalehe toimetaja  ilmas asud kus mujal kui Ilmerikas, ühes wäikses linnas Põhja-Karolinas. Toimetaja on ka ise lehe teataja (see on, et otsib ise teatust kust saada), ühes ka laduja ja trükkija. Oma lehega nimi „Kurir," (käskjalg) elatab ta end ja oma wana ema. Ja ise on ta alles 13- aastane. - S aa r l a n e. 1892 35