Tuike ei ole meel taltsaks tehtud, arwaS üks rööwlite seast. Ega sa niisugust nõu wastu ei wõtta? küsis Hindutütarlaps mürisedes oma armukese käest. Jlmasgi Maja! wastaS korporal. Sina pead mind saatma, sest mina olen püha neitsi juures mandunud, esiteks minu miga heaks teha, kui ma kõrge Almeida palwele lähen. Kano! nähti esiteks nõu olewat, mõlemaid  mangi wõtta. Kui tema aga selle püüle mõtles, et nüüd üks suur Portugali laewastik Euroopast tulnud on, mille abiga  tema oma Vaenlaste Araablaste wastu sõdida wõiks, ütles ta: Minge! Brahma kaitsku teid. Kui teie aga mõtlete Samonuile midagi teha, ehk koguni waugift ärapäästa, siis eksite Teie. Würst ootab igal tunnil üht suurt I Araabia laewaStiku ja tema on oma sõja I mäge suurendanud. Warsti saab see kallas ! suurtükkide müristamist kuulda. Brahma ! käes aga on ivõit. Kano ja tema j omad oolawad rahuga seda aega. Wõitwad ! Porrugaallased, siis langeb meiie kätte üks i suur Agu sellest saagist, wõitwad aga Araab- > lased, siis jäeb asi nõnda, kuidas tema ma- j naft oli. Elagu mercröõwlid! j Kano koledad seltsimehed hakkasiwad j waljuSte hõiskama. Aerud lasti mette ja I edasi läkfiwad mererõõmlid, Antetiiwa lai- ! du, oma peidupaiga poole. > Pulko ja tema pruut sõudfiwad kalda i poole ja leitsiwad marssi ühe sündsa koha, > kuhu nemad oma paati põesaste all ära- j peitjnoad. Siis sammusiwad nemad kenade India puude milus Samorini pealinna pook, sest sinna arwafiwad nemad mängid I olema wiidud ja sinna oli ka Sadi, Maja wend, läinud. Neljas peatu k- Üks wana tuttaw. Samorini palastis pealinnas oli üks suur pidu. Suure palasti saali põrmandud  saiwad uhke teklitega kaetud ja üks kuninglik troon ülesseatud, mille hiilgus suures toas läikis. Imelikus ri des teenrid, kõikidest suguarudcst, käisiwad sin.ia ja tänna. Siin oliwad süsimustad Neegrid, kollased Malaid ja pruunid läbi segamine. Täna tahtis Samorin üht pidu anda, üht pidu praegu saadud wõidu auuks. ~ WiimakS oli tund kätte jõudnud. Samorin  ilmus oma saatjatega. Teenrid pidasiwad  üht sirmi tema pea kohal, mis pabulinnu sulgedega ehitud oli. Nõnda sammus ta üle õue selle tua poole, kus kuld troon teda ootas. Würst oli enam wäikcsc kui suure kaswuga mees. Tal oli peaaegu ühe naisterühma näu jume. Kui ta oma trooni pääle oli istunud ja oma alamatele käsku annud, et kõik tema ümber seisaksiwad, siis käskis tema wangisi saali tua. Mitu sõjariistadega ehitud soldati ruttasiwad oma walitseja käsku täitma ja warsti tuliwad nemad Portugaallastega tagasi. Kommandant nähti wäga nukker olewat. Kui tõlk teda käskis ennast maani kummardada Samorini ees, rapputas tema pead ning ütles; Seda teen ma ainult oma Jumala ees. samorini silmad hiilgasiwad wiha pärast, aga ta oli mait. Weel ükskord käskis tõlk teda ennast kummardada. Ei, wastas PaläStro kindlalt Kõige wähemalt üht jalga, ütles wahe rääkija. Ka mitte üht sõrme. Siis anna ometi oma soldatitele käsku ennast mahawissata. Minu soldatid ou wilunud oma ülema sõna kuulma. (Järg tuleb.) mis teile silmnähtawalt kahju sünnitab ja teid hukatuse kuristiku kaldale weab, nii et teie wiimakZ üsna ilma teadmata sisse kukute, kust ei ole enam pääsemist. Ostke endale nendeks pühadeks ilusaid ja kasulikust raamatuid, lugege ja ajage ühe teisega mõnusat juttu ja saatke auusal kristlikul kombel need aasta otsa oodetud kallid Jõulu pühad mööda. Teadku seda kõik, et kes ,tahab Jumalat auustada ja teenida, see peab seda tõsisel meelel tegema ja ei mitte silmakirjaks. Lootes, et meie soowi järele tegema saate, soowime igale ühele rõõmsaid pühast, kallist termist ja head mana aasta lõpetust- Tuletagem südame ja suuga  meele, et see kallis Jõulu lapsuke ka meile on jälle sündinud ja laulgem kooris: „klks roosike ontöuSnud, küll õrna juure seest!" j. n. e. Isamaalt. Kuresaarest. Meie Saaremaa karskuse seltsi kõne õhtud lähemad üsna tähtsaks, kus mitmest kasulikuist assi,st saab läbi räägitud ja mõndagi kaunist õpetust antud. Nii õpiwad meie rahmas ka rohkem ome mõtteid kokku wõtmä ja ära seletama. Et sisse mineku hind kuigi suur ei ole, sellepärast oleks maga soowida, et meie rahwas neist õhtutest hoopis rohkem osa wõtaks, kuZ ta rohkest tuumakat ajawiidet leiab! Sõber wiigu sõbra ja tuttaw tuttawa seltsis senna, ja teritagu oma mõistust. Neid õhtuid saab iga kohe nädala tagant peetud, nimelt pühapäiwiti, millal igal ühel aega küllalt saab olema. Kulda kuulda, tahab nimetud selts kolmandamal Jõulu pühal oma al guspäewa ärapidada,  kus ka Anseküla ja Jämaja lauljad, arwata 30 —40 inimest, saamad muu lõbustuse huikas ka kontserti andma, mille harjutuse kallal nad nüüd juba tubliste tööl on. Soowimc igaühte sellest tähtsast noore seltsi sündimise päema pidust osawõtma! W a n a p a b e r i r a h a ei kao mitte meel seile aasta lõpuga ära, nagu omal ajal teatasime, maid alles 1893 aasta alguga. Seega ja emad weel kõik ole iv ad paberira hadtu leivaks  aastaks maksma. Nüüd on Jõulud meil jälle ukse ees. Iga peremehe süda walutab sees, et ei tea midas ühelegi  kinkida on. Teised jälle arwawad ja mõtlewad, ei tea, mis ma saan, wõi mis mulle kingitakse. Õhtul uulitsal käies särawad kõik poodid kuld ja hõbe asjadega, et silmad kustumad, inimesed sõsluwad  üheteisest mööda nagu sääsed, igal ühel pakike kaenlus, mille eest mõnigi oma kukrud tublisti on kergitanud. Lapsed nilpawad keelt, kõiki neid maiuse asju nähes, mis poodist wälja paiötawad ja mõnigi magus musu saab isale ja emale osaks, kui paari kopikat aga saaks kommekka osta. Ja jah, mõnele on Jõulud suureks südame mäluks, kelle raha kott ci taha hästi sõna kuulda, aga sellele jälle suureks rõõmuks, kes loodab midagi saawat. Nõuda on see asi! Mõne nädala eest on siin mõned naisierahwad  peenemast seltskonnast nõuud kokku pannud, et wanu riideid korjata, mida nad ise ümber munserdmvad, parandawad ja siis senna kubermangudesse  saadawad, kus praegus nälja häda walitsemas on. Wõtku siis ka igaüks andmistest  rõõmuga osa ja wiigu omad ülejäänud manad riide hilbud nende kätte; teadku seda igaüks,  et neil waesekestel nüüd kibedal taime ajal ka ihukatte puudus wõib olla. Korjake ja saatke nende prauade kätte, kellede nimed meie ka siin nimetame: PajomLisa Baron Freytagh ' i proua, kooliprcili Clementz tütarlaste koolis, kaupmehe L. Jsajewi praua ja J. Zaunit' t praua. 1. Detsembril pühitses meie Eesti selts oma wiiendamat aasta päema. Saal oli pidulikult ehitatud, kuna» aga osawõtjaid natuke wähe oli. Esiteks pidas esimees hra. Liiw lühikese kõue, kus sees ta Riigi-isa armu ja heldust soojade sõnadega meelde tuletas, mille pääle mitu korda hurraa ja kaks korda „Jumal Keisrid kaitse Sa" lauldi. Ka mängiti näitemäng „Jõulukingitused", mis maatajate poolt rahulolemist leidis. Lõppeks oli tants, mis künni kellu kaheni tuuris, kust siis igaüks rõõmsa südamega lahkus. Kuida nähja, hakab Eesti selts jälle uuest elama, iseäranis nüüd wiimasel ajal pidude poolest, mis küll suuremat kasu seltsile ei too, aga siiski pole ilma piduta ja lõbuta üks niisugune selts midagi määrt. Peaks liikmed ka ome kohusid õieti täitma, külap siis kõik asi hästi läheks, aga arwa teab mõni, millal aastamaks tuleb ära õiendada. Ka teeb see rohkest tüli, et wäga palju niisugust „igapäewasi" wõeraid iääl käiwad ja liikmete rahu rikuwad. Mõnele olla küll juba mittu korda seda meelde tuletatud, aga weel on nad nii harimata, et senna wahet ei saa, mikSpärast niisugune keeldus sääl on. Need pole ka õkonomile kasuks waid ainult kahjuks, mille poolt mitu korda nurisemist on olnud. Kui umbes wägiwalda nendega ei saa pruugitud, siis ei saa niisugustest midagi asja, mõistlikust jutust ei pea need suuremat ühtegi. Soowida jääb, et eestseisus senna palju kõwemat seadust toimetab; niisama peab ka õkonom tegema, kes neile midagi ei müüks, külap siis niisugused palumata kont-wõerad säält kaduwad ja enestele teisi kohtasi otsiwad ehk seltsi liikmeks aStuwad, kus neil siis täieline õigus on sääl olla. Jõudu ja parandust senna! Hiljuti tuli seadus, et kaupmehed ühtegi riiet ehk ükskõik mis asju ei tohi enam küünraga müüa, waid ainult ar sinaga. Esiotsa on ses uus seadus küll igale ühele wõeraS ja tundmata. Metsas. Ai ui ilus on õhtul weel metsakse sees. Kus lillede ilu nii hülgamast ess! Üks ilusam teisest mis olla -võib weel Neist kõigist ei seda ivast märka mu meel. Kui taewalik liikuda metsakse sees. Kus ojake keerledes, woolawalt ees! Ta wefi nü selge, tal kullane läik', Wpt seda ehk jätnud tal weerew päik'. —- Kui hiilgust täis hingada metsakse sees. Kus lindude laulud miks leinades ees? Neil kõigil on kuulda nii lõhestan? wiis. Ehk kõlawad ivastu mäed, aasad ja hiis. Kui kõnnin sääl nõnda, jääb mõtlema rind: Oh, oleks ma lilleke, oja ehk lind l Kui oleksin lill, siis metsa sees elaks. Kust ilusam hing mind napima tuleks. Kui oleksin oja siis -võiksin ka kanda Ma paadikest õhtul weel rõõmude randa? Kui oleksin lind siis heliseks mull Hääl armsamal laulu ehk kaedawalt kull. Aga, suur Loja on seadnud nii heast. Et keegi wõi astuda seisuste seast. Kus sisse on saatnud neid -vägewam waim. Ehk tahaks küll minna, kus õnnede taim. -- AS 61 Saarlane, 1891.