Postimees Tuleb igal päewal wälja, Üksnes mitte pühapäewudel, suurtel pühadel ega kroouupühadel R 181 Tgrt«s, laupiiewal S 3. uowembril. IBNR. NVzm«skÄ«KWWiies MKsts - käik. TtMwije hind on. P nast. sr. ?. Postita aast. 4r— k. , . 2,60 , . » 2, . . -/v . 1.35 . , '/ü. 1, . , -.,50,. .. luus —..40., Kuulutuste korpusrtba 5 kop., üch-- 2O kop. TcUiMist ja l-mlmufi wötawad wastn: Taerus? Pvtuimehv- toi .etus -ja trükikoda, Postimeh? talitus. wärawas. K. Busch, K-nge äc Ströhm, Ntphkrdt Tõnismäel. Troll. Pärnus: Treufeldt, Must O.Nöhring, Roller, tz kaupm. Erikson. TorN: '5. Martsvn. Gin« diS: Kirschboum. W. °Wv nd-ras : Tanne baum. Kärus: H. Lem e . Kerkus: Kudewiita.  Abja-PerakülaS: Semper. H al> lingaS: Kuusik. Wilj andis: Karow. Feldt, Grünwald. Winter. S.-J aanis: B Hakkaja. P v l isamaal: Leihberg, Pnchk Jürmann. Otepääs: „ Edasi" seltsi presid C. Eisenschmidt. Wörus: Bielrose. Wal> gas : Rudolfs. Ra? Meres: Kuhs. N. H. Treu mann Pika üul. nr. Sl. Wäike - Maor /as; köster M. Kampmann. JSHwis Haho. Narmas: Jakoby ä Cv, Krigorjew Schönberg. Kreenholmis: Kuusmann Paides: Seidelberg. Koerus: Leppu Kalles Luuk. Amk> las : proua A. Kal pus. Keilas: Maaberg. Haapsalus! Kimberg, Hollberg. Langc! WaiLnol: Weidermann. Gatlchi r«s Ktrsch. Peterburis: Sftlandt. Leht ou rr -s ja Tallinnas igal w ä ljatul em ise päewal saada.— Toimetus on TartuS Peterburi uulitsas nr. 3 (Henningi platsi ääres) KA. Herma.nn'i trükikojas. Tallinnas o<: /Postimehe" talitus Harju wärawas. Teslont majaS. Toimetuse adsess liht-ja raha-ktrjadele: ..Postimehe' toimetusele Tartus; Wene keeles: L» xsz»»vllv PosnmeeS", Perekonna pidud. ennemalt on ajalehtedes perekondliste  pidude üle kirjutatud, aga asi on vii tähtjas, et teda weel uuesti tarwis on arutamise  alla võtta, iseäranis nüüd, kus karskuse  küsimus elawal läbirääkimisel seilab. Perekvudlisel elul on rahwa kohta suur tähtsus. Perekonnad teevad rahwa, ja kuda siin kull Nll -ka Samal mõõdul, kuda perekondlised pidud ilusal,  eeskujulisel pidamisel hääd edendawad, saadavad nad vastasel korral suurel viisil  kahju. Meie Eesti rahwa seas on nad, kuda iga M, kes rahwa elu tunneb, kahelseões -tunnistama peab, otse hääkombete surmajad.  Sagedasti loeme ajalehtedes kaeblusi, et siin pulnmpidul ehk säal warrul werine pcksnune joobnud piduliste seas tõusnud, kus üks ehi teine piduline haawatud saanud jne. See ei wõi ka teisiti olla: Kus wiin ja õlu ojadena jookseb, süül'edeneb kurjus. Kahju, m-dn sarnane pidude pidamine rahwa hulgas sünnitab, on peaaegu sama suur, lui kõrtside hawitaw mõju. Kui meie weel selle paale maata me, et sarnased pidud kaks luni kolm piüwa kestavad, siis Peame küll walju häälega hüüdma: Parandust I parandust!  parandust! Nii kaua kui siia parandust  ei tule, ei wõi ka karskuse püüdmine hästi edeneda! Kerge oleks siia abi saata ja kõrwale läinud sahka jälle waole wiia, kui auusad pereisad ja -emad oma käsi tahaksiwad adra külge panna. Mis üks ei suuda, seda toimetawad  palju ära. Mikspärast peetakse perekondlisi pidusid mitu päewa ? ja miks. pärast peab nendel pidudel wijna ja õlle tvõim valitsema? Iga üks soowib lõbusat,  kosutawat ajawiidet ja nalja, aga mis pakutakse sarnastel pidudel!? Pidu saab Ühe sündmuse mälestuseks peetud, saagu ja siis ka nii wiisi pühitsetud, et igal Ühel, kes temast osa wõttis, kaunismälestusrindy jaeb. Peetagu pidu lühikese aja, nagu see haritud rahwa juures pruugiks on wõetud, ta pakkugu pidu-andja kooselejatele lõbusat, käsulist ajawiidet, kus juures wiin ja õlu hoopis kõrwale jäägu, siis aitab La omalt poolt rahwast harida ja häid elukombeid koswatada. Õpetlikud ja naljakad kõned, laul, seltsimäng ja tants parajad mõõdul, olgu lõbud, mida perekonna pidud pakkugu. Pidulised wõtawad pidudest, kus neid lõbusid  pakuti, kauni mälestuse kaasa ja ootavad  igatsusega teist sarnast pidu. Minu südamlik soow oleks, et rahwa hulgas üleüldse sagedamine perekondlisi pidusid  ja koosolekuid peetaks. Paremad elukombed ja haridus saaks seeläbi suurel sammul inimeste seas edendatud ning noorte meeste kõrtsis- ja ehal-käimisele tõkked ette ehitatud. Ridade kirjutaja on kaua aega rahwa hulgas elanud ja wõib seda kindla sõnaga tõendada, et mitte wiina- ega porduelu  himud noori mehi kõrtsis- ega ehalkäimisele  ei sunni, waid seltskondlise elu puudus. Igal inimesel on iha seltsi järele rindu loodud, muretsetagu siis selle eest, et noored inimesed kokku wõiwad tulla ja lõbusat,  käsulist nalja ja ajawiidet leida. Kadugu  rahwa seast senine halb pruuk, et pi°. dusid nii kaua Peetakse ja neid wiina ja õlle mõjul ära kihwtitatakse, ning peetagu lühikesi, aga sagedamaid perekondlisi kokkutulekuid,  kus eespool nimetatud lõbusid pakutakse,  siis wäheneks kõrtsis- ja ehalkäimine ja karskuse seltsid wõiksiwad omalt poolt suuremal jõuul töötada. Kui rataste ham? bad parajasti Üheteise sisse mahuwad, siis käib masin kergesti. Armsad pereisad ja -emad! Teie käes seisab selle asja juures Tehke nii, nagu ma olen juhatanud sit kasu ei jää mitte tulemata. Aeg nõuab, et temaga ühel sammul edasi astume: selle pärast käsi adra külge ja kõrvale läinud sahk waole! Kulud ei ole suured ja tulud määratumad. Iga üks, kes maha ei jää, wõidab omale auusa platsi rahwa-hariduse ajaloos. Edasi! Wene maalt. Kaugemalt riigist. Ueleröurist. Wiljahindade kohta olla mõnel pool arvamine, et need kevadeni  weel palju tõusvad, koguni ehk 3 rbl. puud. Selle pärast püüdvat mitmed wiljakauplejad  weel hästi vilja tagavaraks osta jn hoida, kuM kasuga müün võivad. Selle läbi aga saab vili turult eemale hoitud ning just nii hind kõrgele aetud. „Now. Wr." loodab, et liigkasu ootajad end sarnase  lootusega petavad ja soovib, et selle kohta vaja olla, kohalikult poolt selgust otsida. Wiljakauplejato juures seisawat tagavara  olla vaja täiesti teada saada, mida maksu-inspektorid kergesti võida teha. SM võida saadud arvude najal wiljahindade korraldamiseks eeskirjast? seada. Palju perekondasid päälinnas on nöuuks võtnud, tänavu Jõulu-õhtu Jutunurk. Kuda küli, nõuda tvili. Roman. Georg Höcker'i järele A. N. Tammeri. (Järg.) 14 „Mis ? Ou ta seda soowi tõesti arvaldanud?"  „Nii iöesii, kui ma waene ja madalast seisusi mees olen! Mina oma kohast ei jõuaks seda wälja kannatada, nii kaua aega omast pruudist lahutatud olla! Ka hakkawad  need herrad linnas mind jälle tülitama.  Tahumas wägisi omcr raha kätte saada, mis nad Õdula pääle uskunud. Ja ka min? tahaks siin hää meelega kord ka raha näha. Olen tulist waerva näinud, teie asja hüüdma panna. Nüüd on lugu nii ei tee teie pea pulmi, rvõib Õdula asi halwaks minna ja Küüslaugile ilmub ehk ka -mel teine kosilane." Nooremehe palgest taganes wiimane weretilk. Seda lel>ni oleks ta parem kohe täuaioasse ajanud. Tagasi tõrjutud wiha pärast üsna rahutu, kosus ta: „Rääkige minu ajaga sellepärast. Temaga saate paremini  tonne. Küll ma oma asjaga korda saan. Üht aga ütlen sest ajast saadik, kus Pärjad tundma õppisin, kahjatsen seda maga, er Teie oma nina olete ms-hoie. pistnud." Tigedasii pukawalt hirwitas teine. „Teie iial on küll õigus, kes ütleb, Teie oleksite wöimulikuks jutlustajaks kölbanud. Ehk on Teil wahest kahju, et tüdrukut olete tundma õppinud? Tunnistage! Ma lõõm teda ju ka kellegile muule pakkuda I" Ähwardawalt tõusis ta üles ja tahtis minema hakata. „Ei, jääge aga !" kogeldas Walter üsna segaselt. „Ma ei taha ju muud ütelda, illi et ma raha pärast mitt e teist ei kosi I" Jälle naeratas teine pilkawalt, „Raha pärast ehk mesimagusa armastuse pärast see ou Teie asi tehke kuda paremaks  arwate. Minusse see ei puutul Pääasi ou, et Teie aga wötate! Saan ma oma palga, on mulle taga järel üks puhas, kudas seda sain I" Walteri isa ilmumine päästis poega piinlikust seisusi. Näpits hakkas roanamehega  juttu tegema, et sellega oma nii kasulikku äri peatsele, õnnelikule lõppele jaata. Kohe teisel hommikul ju oli Walter teel Küüslaugile. Sõbralikult teretasirvad teda selle omanik ja noor perenaene. Kü> lalise küsimise pääle, kus tütar olla, juhatati  teda aeda. Siia leidis õnnelik peidmees  oma Pärja kenas lehestikus istuwat. Rõõmust hiilgavate silmadega tõttas ta tema juurde. Rõömuliku hüüdega wõttis nägus neiu teda wastu ja sallis seda häämeelega, et armastatud uoor mees tema jnurde pingi pääle end asus. Ometigi  ei teadnud Walter õieti, mis oma armsale Pärjale pidi ütlema. Ta oli otsekohene,  õrnatundeline noormees ja ei mõistnud  nii kohe mesimagusaid sõnu rääkida, kuna tal ometi mõru tundmus südamesse oli tikkunud. Sest praegu wast oli anuwäärt  Wingerd, et küll suure kartusega, temale neist ärapetetawaist 2000 rublast teatust andnud. Hää meelega oleks ta tnlewasele  äiale õigust Ütelnud. Aga kartus, et ehk aga see läbi enesele kahju teeb, oli teda waitolemisele sundinud. Kuid see ülekohtune  tegu, millest ta, et küll tahtmata osaline oli, waewas teda wäga. Pidi ta nüüd armastatud neiuga lahkeid sõnu vahetama,  kuna ta ometi teda petta aitas? Päriseks äraandjaks arwas ta ennW. Aga peagi aitas Pärja nõidlik armumeel teda köit halwu asju unustada. Mitu tundi istusiwad nad lõbusas jutu-ajamises sääl. Kadunud oli korraga kõik hirm, kartus  ja ahastus, kadunud tema ise enese piinajad  tundmused, mis kurjast südame-tunniskusest  sünnitatud. Kirgeliselt tõmbas ta oma kauni pruudikese rinnale ning önnestaw suudlemine aitas neile mölemile meelest kaotada, et nad alles weel siin Ümmarguse maakera pääl elutsesiwad, kus homme hõlpsasti  see wõis all olla, kes täna weel hõisates  kõrgel hooples. Otse joowastuses suure armastuse õnne tõttu jõudis Walter teisel päewal koju. Nagu nii mitmed tunnid minutid oliwad tal Pärja seltsis mööda lennanud. Nüüd tundis ka, mispärast 'ta maailmas elas I Ühe armsa hinge eest hoolitsemiseks! See oli nüüd tema siht. Isa ootis teda suures pönewuses. Ta ei wöinudgi äraoodata, kuni tal Pärja raha käes oleks, et kord ometi seda tüütumat  wökaklrja kaelast saaks, mis ähwardas Õdulat haamri alla saata. Waewalt oli poeg tuppa astunud, sääl küsis juba isa: „Noh, kudas lugu on?" „Tulen, sulle teatama, ija, et nelja nädali pärast pulmad on I" „A ah l" tegi isa rõõmulikult. „Noh, see on wast hää sõnum! Oli ka aeg selleks! Peaaegu oleks Õdula oksjoni päew ette jõudnud, nii hakkas Näpits näpistama!" „Muidugi jääb selle juurde, mis mä olen tõotanud. Mis aga pääle selle on, sinna ei luba ma ei kopikutgi puudutada. Häbi mul küll juba, et ma Pärjad pean petma!" Silmapilk oli wanamehe hää tuju metsas. Wihaselt ütles ta: „AH soo, sa siis jääd ikka selle juurde, et su magus maigule peab rahahuniku otsas vedelema?" Tõsiselt vaatas Walter isa silma. „Luba, ma pöhjusmõtet selles asjas," sõnas ta rahulikult. „Et ma ennast sellele hõlmale mängule lasksin ahwatleda,  sündis aina sinu ja Truuta pärast. Nüüd, kus ma Pärjad olen tundma õppinud, tunnistan, et teda ka oleksin kosinud, kui ta waesem wabadiku tütar oleks olnud. Ning muud troosti mulle nüüd üle ei jää, kui see, et ma armastuse ja kõige suurema hoolekandmise läbi kõik jälle hääks teen, mis ma oma tahtmata olen eksinud. Ei oleks mul selleks mitte lootust, 'kargaksin ennem mette, kui et nii kauniste omadustega ehitud armast, usaldajat tütarlast petaksin!" Noormees oli suures ärrituses paled hõõgasiwad tal waimustuse tulest nipg wälkuwate  silmadega wastas ta pahase isa kurjalist  pilku. „Wötku sind pagan sinu vingumisega armastusest ja kõigist muust!" urises isa. „Ei sa sellest enesele kõhutäit saa ! Arvad wist tuulest elada oma armukesega? Tee aga pääle, nagu ei oleksgi raha see pääafj tublil ärimehel wähemaski! Mina jälle teen, mis mina tahan. Katsun, kas kusagilt  mujalt saan laenata ja on mul taga järele siis Üks puhas, kellele Õdula pärast minu surma saab. Wõid siis oma pupekesega  endale teist kohta asutada, haha!" See kõik mõjus nagu külm mesi Valteri  armastusest kuuma mere kohta. Suur paks pilv ähwardas tema armastuse taewast segada ehk tõi koguni Mälku ja müristamist  enesega. Oli seda enne juba nähtud? Wäga kartis Walter enese ja Pärja õnne pärast. Kõik oli võimalikult hästi korrale seatud ja siisgi isa möllas. Noormees tundis enese õige õnnetu olevat.