pisarates tema pölwede ümber ja palusin teda, mind mitte hoopis maha jätta; asjata seletasin ma temale, et isa tõeste temale andeks annaks ning teda jälle oma südamese  ,vastu mölina saaks, kui esmalt mähe aega oleks mööda läinud. Hugo jäi kindlaste oma nõu juure, ikka ja ikka õõldeS, et isa temale iial andeks andma, iial needmist temalt tagasi wõtma ei saaks, kui ta mitte ise ei põgeneks. Räägi sa minu eest, Wilhelm, ütlcS ta. Katsu sa isat pehmemaks minu wastu teha. ning kui see sull korda läheb, tema andeksandmist minule saada, siis anna mulle seda teada. See saab õnnelik teadus minule olema; aga tagasi tulla jälle teid näha ei, Wilhelm, iialgi! Minu ema juweelid ja ehteasjad, keda ta mulle surma moodi pääl kinkis, mölan ma kaasa. Need saamad  mind ja Amonsi wähcmast maesuse ja puuduse eest kauema. Kui isa, kuida ma ! loodan, ja rõeme, Jumal saab seda lootust ! tõeks minna laskma, lepitud minuga, oma wancma pojaga, sureb, siis wõta sa walit- j sust oma kätie, mu wend Wilhelm, ning j walitse kuni mu tagasitulemiseni. Pruugi j neid sissetulemist, kuida sa tahad, ja ära ! unusta mitte, et sa mulle selle üle iial > aru anda ei pruugi, anda ei tohi. Kui j ma siis mgasi Tulen, lepitud Jumalaga, isa ! ja oma südame tunnistusega, siis on siin ! lossis meitc mõlematele ruumi küll ja iial ei I taha meie siis enam lahkuda. ! M»da rääkis Hugu minule, kõneles I graf Wilhelm lühikese järel mõtlemise järel I edasi. Km W päälc tuli, põgenes tema j Anaonsiga. lial ci ole ma midagi temast enam kuulnud. Ja km hää meelega oleksin  ma ometi teada tahtnud, kus see õnne- tu üht aset leidnud on! Kui isa mõni aasta pärast seda hirmsad juhtumist suri. surus tema, lepitud Hugo'ga, omad silmad kinni, ning ta wiimsed sõnad oliwad õnnistuseks  selle kadunule. Mõni aasta on sest ajast jälle mööda, ning weel ikka ei tulnud aru, ei Hugo'st ei ta sõbrast Antonsist. Aga siiski ei jäta ma weel seda lootust maha, et neid mõlemid jälle näha. Ma ei karda Hugo tagasitulekud mitte, sest sa tead ju, armas Anna, et meile wähemast üks wäike osa kinnitub on, ka kui ma kõik wara Hugo kätte andma pean, mis ta õigusega nõuda wõib. Wäike Rothenburgi walitsuS on minema nädalast saadik minu. Ma ostsin teda meite sissetulikute korjantustcst,  kelle pruukimist Hugo mulle lubanud on. Et meil üks koht oleks, kus meie kord oma pead rahuga maha panna ivõime, kui aruandmise päew kätte tuleb, elasime meie kokkuhoidlikult ja ühtlaselt, ja nüüd, armas Anna, kuS ma sulle seda olen teada annud, kellega ma sind esiteks Jõulu pühal rõõmusta tahtsin, nüüd ei saa sina mitte enam imestledes küsima: Mis tarwis, armas mees, nii murelikult kokku hoida, see asemile et tänuga maitsta, mis Jumal meile on jaganud? Sügamas liigutuses oli grafina Anna oma mehe teadustust päält kuulnud. Selle ilusa mõisa ostmine, kes neile häda ajal wähemast tuhat taalrid aastast sissetulekud kinnitas, rõõmustus teda maga, ning südameliku  sõnadega tänas ta oma abikaasat. Kõige selle juures waewaS teda, et ometi wõimalik oleks, et n'ad seda ilusad grafkonda teise kätte andma peaks, ja argselt küsis ta, kas mitte midagi wastupanemift poleks, km kord Hugo tagasi tulema saaks. See oleks ometi mäga alanduseks, nõnda oma majast wälja aetud saada, kes nii kaua nende oma oleks olnud. Graf Wilhelm müristas naerates pead; ülekohtune wara ei sigine mitte, ütles tema. Mull ei oleks mitte üht rõõmust tundi enam olewat, kui ma iial üht inimest, ning kui ta mitte minu wend, kui ta ka üks tundmata wõeras oleks, tahaksin aga üht kopikast tema warandusest  petta. Ei, armas Anna, sa ei saa üht silmapilka uskuma, et sinu abikaas ühest õiglasest mehest petiseks ja kelmiks tahaks saada. Sügamast punastand tunnistas grafina, et ta pahast ja jõledast rääkinud oli, ning kahekordse rõõmuga nägi ta nüüd oma tütre Mathilde metsast tagasi tulewat. Ta tulemisega lõppes see tõsine jutustus muidugi,  ja grafina pääsis seeläbi sest häämeelsest  pilkamisest, kellega ta abikaas kindlaste tema mitte kurjaste mõleldud eksitust oleks nuhtlenud. Ta ei soowinud ju enese pärast mitte rikkust; üksnes oma lapsi neid oleks ta häämeelega kõige taema ja maa warandustega  õnnelikuks tahtnud teha. 4. Kuni Graf Wilhelm ning tema abikaasa tõsises juttus lõhmuse künka pääl wiiwisiwad,  laksiwad Rudolf ja Mathilde käsi käeS läbi metsa, lorasiwad rõõmsaste teineteisega, naerdsiwad, ja rõõmustasiwad endid ilusast Jumala loomusest, kelle armastust nad õige sügamas südames tundfiwad. Ehk küll aasta aeg hiljane oli, täitis metsa siiski weel liikuiv elu. Okstes laulsiwad tuhanded  linnud, kõrges õhkus lendsiwad luikede ja mets-anede salgud; rähnid lasksiwad omad pilkamad, kaugele kõlawat kisa kuulda; Isamaalt. Kuresaarest. 1. Webruarist saadik on terwes Wene riigis uus aptegi taks seaduslikult  maksmaks tehtud. Uue taksi läbi on enamiste kõige rohtude ja ka sisscpakkimise  hind alanenud ja üle terme riigi ühetasaseks tehtud. Ka seda on meelde tuletada, et nüüd wäljaspidi pruugitawaid kangeid rohtusid, mida arst kord ette kirjutanud,  järgmistel kordadel ilma arstliku eeskirjata apteekidest saada wõib, kui need rohud teistega segi ette kirjutatud oliwad. Seestpidi pruugitawate kangete rohtude saamiseks on, nagu ennegi, igal korral arsti luba maja. Harjumaalt. Mis miin teeb Hiljuti  tulnud lahtilastud madrus J. Baltiskist. Tee püäl wõtnud mees ma munakest tublisti,  mis tema ree pääle magama sundinud.  Magades wiinud hobune mehikese heinaweo teed mööda metsa, kus ta näimaks  ülesärkades õnnetust aimates, hakanud  appi hüüdma. Appihüüdmise pääle tulnud ta oma naine ja naise ema (ämm) ning juhatanud ta koju. Koju saades andnud ta ära eksimise süüdi hobusele. Et teda karistada, hakanud ta hobust katuse räästa all olewasse roekasse ülespooma. Ämm, kes seda näinud, et hobuse esimesed jalad õhus olnud, lõiganud noaga rihmad millega hobust poodi, katki. Selle pääle saanud mehe süda täis, ja hakanud ta oma ämma armetul moel peksma. Wana inimene  põdenud mõnda päcwa hirmsa peksu järele. Rakwerest. Kaks nädalat metsas külma käes ilma söömata seda wiletsust  on üks waene hobune Rakwere ligidal pidanud wälja kannatama. 24. Januaril leidnud mõned Karitsa mehed metsast nälginud  hobuse, kellel rangid weel kaelas olnud. Nagu hiljemalt ilmsiks saanud, on hobune reega metsa jooksnud, nälja pärast aisa katki närinud ja ennast sell wiisil reest wabastanud. Heinawõrk, pool tündrit heeringaid, nahkrihmad ja puuoksad  kõik oli waenekene näljaga nahka pannud, wiimaks weel kabjadega paksu lume üles kraapinud ja rohu kibemete ning külmetanud  mullaga oma kõhtu täitnud. Hobune ja regi olnud K. mõisa omadus. Wenemaalt. Kostroma kub. Sääl tapnud üks 14-aastane Lalupoiss kaks Pozowa küla last noaga ära, et nende kzx,st 2/2 naela suhkurt rööwida. Kole! Peterburgift Kaks kullawoori jõudsiwad  neil päiwil Peterburisse, üks (393 puuda) Irkutskist, teine (208 puuda Tomskist. Saksakeelne „St. Pet. Ztg." räägib kiitusega Peterburi Eesti kooliseltsi tegewusest.  Praegu ou Peterburis juba 4 kooli, kus umbes 150 last, enamiste Eestlased, õlalt ilma hinnata, osalt wähese maksu eest õpetust saamad. Neli mäest poislast saamad  seltsi kulu pääle täieste toidetud, katetud ja koolitatud. Seltsi jõud on nii laialise tööpõllu kohta wäga wähene, kuigi minewal aastal pääle 7000 rubla liikmete  aastamaksu, korjanduste ja kontsertide läbi sisse tuli. Praegu on seltsil meel 23000 rubla tagawaraks. Moskwast. Kuulsa Wene kirjaniku Dostojewski õde suri hiljuti õnnetumat surma oma kambrisse. Wana inimene oli lampi täites selle enese pääle pillanud ja riided põlema süütanud. Buhhara rahaminister on Moskwas 100,000 rbl. eest wabrikutöösi üles ostnud. Stvenigorodist. Moskwa kub. Hiljuti surnud sääl üks ihnus talupoeg ära. Enne surma juhatanud ta oma sugulastele, kus ta warandus peidetud olnud. Nii pea, kui ta silmad igawesele unele kinni pannud, toonud õnnelikud warapärijad raha peidukohast  põranda laua alt wälja Sääl olnud pääle mõne kuldraha 4800 rubla paberirahas kuid manades paberites,  mis nüüd enam ei maksa. Pärijate kahju on muidugi suur, mis selle läbi tulnud, et kadunud sugulane ajalehti ei lugenud. Bogorodskist. sMoskwa kuberm.j teatakse ühest 50 päewalisest surma unest järgmist: Rüsina külas sai neil päiwil üks 16 aasta wanadune talu tüdruk lumega kinni maetud wilja rehest jälle päewa walgele  toimetatud, kuna ta surma sarnases uneS sääl -50 päewa mööda oli saatnud. Talumees, kes rehe juures puid lume alt wäljakaewas. kuulis ägamist ja appi hüüdmist,  ilma et ta esialgu aru oleks saanud, kust nad tuliwad; tema tõi teised inimesed juurde ja leidis tüdruku koleduste ära lõpnud  olekus, aga meel elawalt lumega maetud  rehes. Kui see meelemõistusele tagasi tuli, jutustas ta, et tema Nowembri kuu lõpust saadik, smillest ajast ta kadund oli) tülis oma wanematest lahkunud ja enesele rehte õlgedest aseme teinud. Kui kaua ta sääl olnud ei teada ta mitte, sest et tema kõik see aeg olla maganud; alles kolme päewa eest olla ta wahel ajuti ülesse ärka- Saarlane, 1893. 7