Suurem joomine tuleb rahwa pruugist, mida peab alal hoitud saama. Mis arwate,  kui seda wähendada katsume? Jätame rahwa pruukide pidamisedwühemaks ja hakame  enam selle paale waatama, mis rahwa pruukide pidamise järeldused meile toomad. (Järg tuleb.) sinul midagi tööd ci olnud, ega keegi sinu tööd ei tarwitanud. Waata siin olen sulle kulda, hõbedat ja kõik tööristad kaasa toonud,  mille läbi sa kord üheks kuulsaks ja rikkaks meheks wöid saada. Kõik maailm saab kord sinu juure tulema ja sind paluma, et neile niisugused kuld- ja hõbe tükkisid walmistaksid. Kui kullassepp seda kuulis, ärkas kohe uus elu tema hingesse, ja ta küsis kuidas seda peab pääle hakkama. Saatan mastas: Nende kulla ja hõbe tükkidega lähed sa nüüd kohe suuremate kaupmeeste juure ja seletad neile ära, kui kerge ja mõnus on nendega kaubelda. Nad pruukiwad, ainult, kui kaupasi wahetawad, neid kuld ja hõbe tükkisi wastu anda, ehk kui nad midagi müüwad, siis ikka niisuguste mastu müüa. Pea saamad kõik seda ära nägema, kui palju kasu nende läbi saada wõib ja saamad sinu kätte rohkel mõedul kulda ja hõbedad tooma, et sina neile niisugust  rahasi walmistaksid. Siis tee suuremaid kui ka wähemaid; suuremate pääle muljud sa ühe härja ja wähemate pääle lamba kuju ja nii igaühele, et see neil kerge ära tunda on, kes mitte lugeda ei oska. Teise külje pääl leika noaga üks number, kui palju see wüert peab olema. Tahad sa sedawiisi tehja, siis jätan sind elama, ei taha sa mitte minu soowi wastu wõtta, siis sõidan sooga jala päält otse põrgu! Kullassepp läks kõige nende õpetustega sisse ja tegi wanasarwiku nõuu järele. Pea oli ta igal pool nii kuulus ja tähtjas,  et päewagi ei läinud, kui mitte sadanded  inimesed ta juures ei käinud, raha tellimas. Nõnda, kuida raha igaühe südamesse ahnust kaswatab, nõnda läks kullassepp päew päewalt ahnemaks ja näljasemaks. Ainult siis oli tal hea meel, kui ta oma raha kasti kallal kulla ja hõbedaga mängis; ta oli seda juba nõnda palju jõudnud kokku saada, et mitu suurt kasti üsna täis oliwad. Ei olnud tal päewal ega ööl rahu, kuid walmistas alati juure ja oli rõõmus, kuid jälle mõni hea taaler kasti libises. Armsa Jumala oli ta üsna ära unustanud, ega tulnud ilmaski enam seda ette, et mõnikord oleks' raamatu wõtnud ja säält seest palwet lugenud. Mõnikord, kui ta naine ehk lapsed ta käest paari kopikat palusiwad, siis tegi ta igakord niisuguse kurja ja pahase näo, nagu oleks kanget sinepid söönud. Oma teendritega käis ta ilmaarmuta ja kurjalt ümber; waeseid ja wigaseid nägi ta rõõmuga,  kuida need ta õues nälgas ja halaSti andeid palusiwad, ega annud neile iialgi kopikat raha ehk suutäit leiba. Ei läinud kaua aega, siis hakkas ta ka petma ja warastama. Tõi keegi tema juure kulda ehk hõbedat, siis wõttis ta säält ikka ühe jõu omale. Wiimaks hakkas kullassepp wals rahast tegema, sest ahnus oli tema sees kõigekõrgemale tipulekaswanud. Et ta wäga rikkas mees oli, siis käisiwad palju ta käest raha laenamas, mida üksnes hea pandi ja kõrgete protsentide eest andis. Alati oli ta oma kaaselanikudega tülis ja nidus. Kes mitte õigel ajal oma wõlgu ei saanud ära maksta, nendega käis ta päris mõrtsuka moodi ümber. Igale ühele oli ta ristiks ja koormaks. Jah, seda kõik tegi see mammon! Kui wanapagan nägi, et nüüd raha juba hästi liikumas oli ja et ka mitmed teised seda oliwad tegema hakkanud, ilmus ta ühel päewal jälle oma tuttawa kullassepa juure ja ütles, et nüüd juba aeg olla kätte jõudnud, kus ta peab põrgu tulema. Ei aitanud sääl enam palumine ega appi hüüdmine, kuid wanapoiss taris mehikese kukkile ja reis läks laantest ja lagedast läbi, otsekohe põrgu poole. Põrgu jõudes oli kullassepp nii ära wäsinud ja nälginud, et waewalt jõudis weel jalul seista. Korraga silmas ta hulga tulede wahel kõigesuguseid paremaid söökisi ja asus kohe, ilma küsimata, senna kallale, aga iga suutäie kallal murdis ta omad hambad puruks ja iga tükk, mis ta wõttis, muutis ta näppude wahel kullaks ja hõbedaks, nii et ta midagi kõhtu ei saanud. See pole mitte sinu söömise tarwiS senna pandud, ümises, wanapagan, waid waata senna nurkas seisma kulla pääle ; seda pead sa kõik rahaks tegema, nõnda et neist rahadest terme suur mägi saab, siis saad sa priiks ja wõid minna kus tahad. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Elust tüdind. Mõne nädala eest tulnud ühel linna noorel mehel imelik  mõte pähe, et oma elule otsa tehja. Ta läinud Loode sülla pääle ja hüppanud ahwena kambri. Ligidal olewad inimesed juhtunud aga kohe nägema ja tõmbanud teda ta suureks pahanduseks  wecst wälja. Kegi noor neiu annud taie omalt poolt mõned head hoobid paraja koha pääle, nii et noormees wist ilmaski enam selle pääle ei sa mõtlema. Ta keelanud kangesti ära kellegile seda rääkimast. Elu ülespidamise puudus olla selle põhjus olnud. Hiljuti rääkisime kui halwad mustuse kohad suuresüllal ja linna karjamaal on ja soowisime, et need hoopis kõrwalisemal kohal olckfnvad. Ei ole niisugustel kohtadel ka aida ümber, mis ometi nii peaks olema, et loomad senna sisse ei satuks. Hiljuti kukkus üks lehma wasikas senna sisse, aga saadi weel eluga kätte. Nüüd nädala paari eest libises üks hobune senna ja uppus ära. Kahju jäi muidugi peremehel kanda. Kaõ pole ime, et inimesed nii hooletumad  on ja enne midagi ei paranda, kui juba mitu head õnnetust juhtunud on! Meie linna kõrwalised uulitsad on mustad, nimelt „Aja-uulits," wõi „Gartenstrasze." Sääl clutscwad praegus õige rohkest wõcraid saksu, kunas ka Peeterburgi waesed lapsed, kes enamast kõik wigased on, sääl uulitsal elawad. Hale meel on waadata, kunas mõni wigane lop- suke pori sisse maha kukub; sest on natuke nuhina sadanud, siis ei maksa sellest kohast rääkidagi. Ka saab senna kõiksugust loomade sõnikud kokku aetud, mis sui a egas üsna toredasti lehkab. Paari nädala eest kaebati nad politseisse, kes seda kohe järele waataS ja kanget käsku andis puhastuseks. Üks kaew sai täis aetud, mis ka koguni sünnis ei olnud, sest et see umbes kesk uulitsad seisis. Ka saamad nüüd pea trotuarid senna .tehtud, ja siis on natuke kasinam sääl käia! Kaarmalt. Laulu kontsert. Ligi aasta eest kõlas meie isamaa lõunapoolselt piiridelt  meie kõrwu see südant kurwgStaw häda hüüe: „Mitme aastane põud on meie wilja ja heina kaSwu nii koledasti ära ikaldanud, et meie, meie lapsed ja ka meie loomad nälgiwad ja wiimati nälja katku läbi surewad- Heidke armu ja aidake meid!" Seda kuuldes wõttis meie kõrgesti auuStatud  Keisri herra kõige suurema isaliku hoolekandmise  mure enda pääle, et oma armsaid riigi alamaid aidata ja nälja surmast päästa. Warsi asutati keisri herra käsu pääle pca-komite, kelle ülemaks juhatajaks keisri herra oma poeg, auulik troonipärija, keisri herrast nimetatud sai. Igas kubermangus said abi-komiteed asutatud. Andide korjamine näljahäda kergituseks algas ja annid saiwad pea-komitee juhatusel nende kubermangude pääle seda mööda ära jägatud, kuida kellegi häda suurem ehk wähem oli. Kristlik ligemise armastus, keisri ja keisri kirja eeskujul ärkas riigi alamate juures tegudes. Kõik ametnikud ohwerdasiwad omast palgast ühe jäu; erainimesed tõiwad jõudumööda omad kopikad ehk ka rublad, riided, wilja ja muud elamiseks tormilised asjad; ka wõerad riigid saatsimad mitu suurt laewa täit wilja ja muud toidu kraami. Kurwa rõõmuga kuulis niisugust  osawõtmisest ka Kaarma kiriku noor laulu koor. Annid, mis nende wanemad oliwad ohwer- danud, olid nende meelest, kui ei oleks nad meel midagi aimud. Noorte inimeste hõbeda ja kulla puudus juhatas teist teed otsima, teist nõuu leidma, kuidas wendadcle ka omalt teenari raha korjata saaks. Hea nõuu sai leitud, otsus oli see: Õpime hulga ilusaid laulust ära, anname näljahädaliste kasuks awaliku kontserdi; mis selle läbi korjame, saagu näljahädaliste kergituseks.  Kuida kokku räägitud, nõnda sai ka tehtud. Laulude õppimine algas meie Seminari kooli õpetaja härra Th. Undritzi juhatusel ja tüdimata hoolekandmisel Lihawõte pühadest pääle; igal pühapäewal pärast kiriku teenistust oli harjutamine.  Selle lühikese õppimise järele oli õppimine nii kaugele idanenud, et laulu juhataja wõis lauljatele teada anda: „14 Juunil anname kontserdi ära." Politsei lubaga oli siis ka nimetud päewal L kontserti. Esmalt sai 12 waimuliku laulu Kaarina kirikus ja pärast 14 ajaliku laulu mõisa saalis ette kantud. Et piletide hinnad parajad oliwad, siis oleks wõinud loota, et päült kuuljaid rohkesti kokku tuleb. Aga inimese mõtted ei ole Jumala mõtted! Otsegu nädalad kaks enne seda, nõnda oliwad ka 14 Juunil homiku taewa luugid lahti ja wihmake kohutas palju kuuljaid tagasi, nõnda et -vaimulikus kontserti» wäga wähe kuuljaid oli. Pärast lõunat lõppes sadu, selgus ilm, päike hakkas pilwe sorwalt lahkelt paistma ja kinkis lauljatele selle rõõmu, et ilmaliku kontserdi ajal kiriku mõisa saal kuuljaid  täis oli, kes küladest, mõisatest ja linnast kokku woolanud, et oma südameid lauluga, selle kalli taewa anniga, rõõmustada lasta ja wacste nälja hädalistele oma kopikaid ohwerdada. Kokku oli 57 rubla tulnud, nõnda et kulud maha arwatud 45 rubla puhast raha näljahädaliste kasuks järele jäi. Ehk küll mitte pruugitaw ei ole, nende kontsertide  ja näitemängude üle ajalehtedes kriitikat Ütle.... Laulukene huultel helju K Kcwadele musu mulju! Köida rinnal' rõõmu palju. Ütle: hinges õnne kalju. Kannel taewa keeltel kõla. Armsamale õndsust wala; Ehi pilwe-altar sala. Ütle: armul päikse mõla! Süda uhkelt rinnas loida. Isamaale ilul köida Hirm ja walu hauda heida. Ütle: taewast keegi p' wvida! Muis» Saar l a n e 1892. A 27.