Saarlane MM Ulkiildiiie Miiliks ijslrdt Uks- js liiurshstlt. MS M 34. Teisipäewal, 33. Augustil 1895 maksal,, Saaremaal pooles aastas I „ ~ Postiga saadetud aastas. A „ „ PooleS aastaS I „ Äg „ —S>- Ilmub igal Kurcsaareö nr. 17. Saarlase toimetusele. Kuresaares Kuulutuseridaehk selle ruum. Uus laulu-raamat. Hiljuti ilmus Riias L. Hörschelmannsi kulul meie parandatud uue laulu raamatu proowitrükk päälkirja all „Waimulikud laulud." Selle töö kohta ilmus „PoStimehes"  —rg sulest aruanne, mida ka meis raamatu tutwustamiseks lühendatud kujul oma lugejatele ettepanemc. Juba 1885-dast aastast saadik tehtakse meie kodumaa kiriku-õpetajate seas tööd meie Cesti uue kiriku lauluraamatu kallal, mis endise asemele kirikusse tarwitada peab wõetama. Nüüd on see suur töö malmis. Aeg oleks, et siis ka meie mõne sõna sellest raamatust räägime, kuid et asi alles pooleli ja töö ehk wõiks kahju saada, siis ei taha meie siin kohal meel mitte walju arwustuse möödu-puuga tööd möötma hakkata, maid meie nõuu on, sellest uuest kirikulauluraamatust  lugejatele arwuStiku kannalt aru anda. Uue kiriku-lauluraamatu proowitrükk on Riias L. Hörfchelmanni kulul Mülleri („Düna-Zeitungi") trükikojas trükitud. Paber ja trükk on kiita, köide niisamuti. Hind ei ole kallis, ühes köitega üks rubla. Kuna siis arwustuse pärasteks jätame, anname  lugejatele teatust uue lauluraamatu tööst ja mõrdleme teda lähemalt wana laulu raamatuga: L.. Nues lauluraamatus on üleüldsi 590 laulu. Nendest on 435 needsamad, mis wanasgi lauluraamatus oliwad, muud kui enam ehk wähem muudetud, nagu tarwituS seda nõudis. s.) Muutmine on nii wähene, et neid laulusid igatahes wana lauluraamatu lauludega  korwu wõib laulda terwelt 413 laulu juures, nii et täiesti 70 protsenti laulusid wana raamatuga ühes lauldawad on. b) Muutmine on ühel ehk teisel põhjusel  nii suureks läinud, et neid laulusid endistega kõrwu mitte ei saa lauldud 72 laulu juures, see teeb 22 protsenti kõigist lauludest. D. Uusi laulusid, mis seniajani mitte lauluraamatus ei olnud, on 105 laulu, see teeb 18 protsenti kõigist lauludest. Kes on need laulud eestistanud? Kahjuks ei ole komitee wõimalikuks arwanud  eestistajale nimesid trükki panna, kuna üksi originalide tegijad nimetatud on- Käsikirjade  järele on Eesti keelde toimetanud terwes lauluraamatus: laulu C. Maurach 164 J. Hornung 45 M. Lipp 56 J. Bergmann 20 A. H. Willigerode 19 F. Hasselblatt 15 W. Schultz 12 J. Hoerschelmann (prof.) 10 F. Meyer 7 F. Edcrberg 9 J. Jung 8 W. Kentmann I. 5 A. Jürgenstein 6 P. Lampson 3 Jakob Tamm 3 M. Jürmann 2 Wilhelmine Ederberg 2 C. Malm 2 R. v. Holst 2 Dr. R. Bidder 5 W. Kentmann 11. 2 C. Mickwitz 3 Elise Aun 1 R. Kallas 1 W. Eisenschmidt 1 F. Kuhlbars 2 G. Beermann 1 E. Masing 1 Summa 407 laulu, kuna teiste eestistajale nimed teadmata on. Teist nii palju käsi on kriitika parandamise  tööl tegewuses, nii et see raamat tõesti rahwa keskelt on wälja kaswanud, wiimasel 10-aastasel agaral tööl. Wanad laulud on hõlpsad ära tunda: Saksakeelse päälkirja ees seisab sääl ikka: „W. L. 69" see on: „Wana lauluraamatus aastast 1869 nr. 1 (ehk 3 ehk 5 jne.) Uutel lauludel seisab Saksakeelse pääsi Tunnike Buddha templis. Seina ääres palivetajate laamade pää kohal seisis punaseks wärmitud auujärg ning sellel istus, kuna mina ülemlaama juuresolekul  thced jõin ja mungad kõigi elawate hää käekäigu eest palwctasiwad, liikumata nagu wahskuju wacne wäikene DobaSsun- Gobi kloostri jumal-inimene. Poisikese pää M paljaks niidetud nagu laamadelgi, aga ka riided punased ja jalad paljad nagu neil. Täis «vagadust oli ta maade nagu põranda külge naelutad. Aeg ajalt aga, kui tema pühadus end tähelepanemata  armas olewat, kerkisiwad poisikese pikad tõmmud ripsmed, ja tükk uudis himulist  lapse silma tuli nähtaivale, mis minu poole piilus. Ilma «vähemagi liigutuse tegemata waatlcs ta mind silmanurgast terawasti.  mis silmapilk kadus niipea kui keegi üles waataS. Jumalusest weidi eemal küki» tasiwad koloikümmend laamad ringis wiltwaiba  püA, igalühel pink ees palwel pruugitamak  mänguriistadega. Süül oli näha metallkausfifid, külluseid, kellakest, trompetisti».  ja taewas teab, mis nad kõik oliwad. Weider oli ka saapa laager näha, mida Vaimulikud mehed inetult pikali maha oliwad  heitnud. Sest nagu ju öeldud,, pearoad  Buddha «vaimulikud palja jalu palivetama.  Ainult wmke jumalus Aewel kants- lis oli oma jalanõuud, mis ka laamade omadest märksa ilusamad oliwad, wiisakalt oma kõrma kõrwustikku seisma pannud. Suurem osa liilaspäädega laamadest astmad  elatanud mehed, ja ma wõisin ühteainust  nende seast wälimise oleku järele mongollaseks pidada. Nende näojooned tuletastwad  palju enam Kaukasia rahwa tõugu meelde; kõige enam oli aga Slaawi loomulist  näolaadi leida. Kusgil sammaste rea ääres norutasiwad neli noort meest ja pöristasiwad  ajuti wõimatu suuri trümmisid, mille hääl aga wäikene oli, nagu kange kõue komin. Minu tähelepanemist tömbasiwad  aga iseäranis ühed ivägewa häälega puyumiscriiStad. Et neid üsna minu lähedal puhuma hakati, siis pidin arwama, et nende waral haritud körwade kuulmcnaha waStupidamise  wõimn proowida taheti. Lapsena piiblilugu õppides jäin wahel selle juures kahtlema, et kudaS need pasunad Jeeriku kindlate müüride kohta nii wapuStawalt mõjuda wõisiwad, siinsed Buddha templi pasunad õpetasiwad mind seda uskuma See põrutas mu nii segaseks, et ma ostmiste toonide juures kui skorpionist nõelatud üles hüppasin ja oma laamad, theed ning maiuscroogasid  kus JuudaS jättes, kõige kauge, masse templi nurka põgenesin. Wõis pea mõtelda, et kui wiimse päewa pasunatel poolgi nende Tibeti puhumise riistade häälest  oleks nad küll surnuid ülesäratada wõikfiivad.  Palwctajad laamad wahtifiwad mulle kohkunud nägudega järele. Ei tea, kaS nad sellega ju nii harjunud oliwad, wõi oli neil kumbgis kõrwas wähemalt pool naela puuwillu  nendele ei näidanud „muusika" midagi häda tegema. Päike oli ammu looja läinud, küünlad jumalakujude ees ära põlenud, aga palwetund  wägewa muusika saadetusel kestis edasi, ja pisuke jumalus istus ikka liikumata wahakujuna  oma auujärjel. Aina huuled liikusiwad  tal kord rutemini, kord aeglasemini, nagu eeskirjad seda nõuawad. Wahetewahel sirutas laps ka oma käe wälja ühe oma ees olema kultuse järele, et seda kõlistada, mida aga pasunate kisa seast waewalt kuulda wõis. Õnneks peeti ka wahel waheaega. Pasunapuhujad pühkisiwad higi otsa eest, ja mäike jumalinimene kattis oma isewärki kulluse kahe rättiku alla, et siis jälle eluta kujuks muutuda. Sa waene poisike, kas sa ialgi emarinnal hingata ei ole saanud! Jälgi ei ole hella ema hääl sind unele häälitsenud ega su palg rõõmulist läbipaistwat  naeratust tunnud! Sa waene jõmpsikas! Kole kloostritelt oli sulle lapse toaks, falalikahned  laamad su hoidjad, kirgelised mungad sinu kaswatajad. Su lapsemeel surmati, surust maha ja kaswatati sind pimedaks tööriistaks. Palwed, milledest kaswawad huuled  kõnelewad ei tea su süda midagi. Wormid ja seadused, mida sinu pisuke pää on pida« nud kätte õppima, neil ei ole elu, nad on masinlikud. Puurilind wõib lauluga oma rõõwitud wabadust taga kaebada, aga sellele lapsele on ka süüta sõna keelatud: ta on XII. aastakäik