armastust ja headust tema wastu üles näidata. Rihter oli suurte andidega ja osaw ning seepärast mõis Saara isa teda omas wabrikus wäga heasti tarwitada. Nii astus tema siis kõrge palga eest põllu tööriistade  ümbrikusse toimetuse juhatajaks. Saaraga ühendas teda südamelik sõprus, mis oga peagi palamaks südamelikuks armastuseks muutus. Wanemad andsiwad rõõmuga selleks oma õnnistust ja peagi saiwad suured ja uhked pulmad peetud. Tema sai pärast oma rikka äiataadi abiliseks. Nõnda leidis Oskar Rihter Tshikago linnast oma kõige ilusamat õnne! kätte saamad, seda kohe hospidali toüuetawad. Ometi hea asi! külap seda wiisi minnaks selle paha wõera üle wõimust saadakse. Muidu on tohtrid nii toredad, et suure palivete läbi kusagile alama inimese juure ei taha minna, kui ta siis wiimaks läheb, siis on tegemist, kuidas selle tasumisega korda saab. Ülepea ei tohi wacscmad inimesed selle pääle mõtelda, tohtrid haige juure tuua, maid parem peawad teda „Jumala hooleks" andma. Imelik asi küll meel Kurcsaares! . . . Õnnetus. Paari nädala eest paraudasiwad  müürissepad „Riia hotelli", mille tarwis kõrged tellingad ülesse oliwad seatud. Ühte suurt kiwi koha pääle tõstes, lagunes telling meeste alt ja kolm meest kukkustwad kõige kiiviga ülemalt maha, kus juures üks mees kergelt, aga teine rängalt wigastatud sai, sest kiwi kukkus otse tema pea pääle. MecS kanti hospidali, kust ta küll paari püeiva pärast wälja tuli ja maale läks, siiski heitis ta paari päcwa pärast hinge. Kiwi oli tema pea-aju hirmsasti põrutanud, pea mitmest kohast lõhki löönud ja ka käe kondi purustanud. Jah, õnnetus käib inimesi kaudu! Pühapäew, 21. Oktobril pidas meie Eesti- Selts oma pea-koosolekut, kellest paras jägu liikmeid  osa wvtsiwad. Päewakorral oli uue eestseisuse liikmele walimine, mööda läinud aasta aruanne ja uude liikmete wastuwötmine. Eestseisuse liikmeteks  faiwad walilud - G. Markus presidendiks, F. Jakobson abiks, W. Liim kassahoidjaks, A. Wcllig abiks, C. Allik kirjatoimetajaks, J. Etruk abiks; sellega on siis nüüd 6 eestseisuse liiget, mis ka wäga tarwis oli. Aasta aruandest paiStas wälja, et selts mööda läinud aastal midagi suuremat sammu edasi pole astunud, ei ka tagasi. Lootuse järele peaks ta tulewal aastal paremiue minema. Head õnne! 23. Oktobril olnud mõned mehed uue laewa sülla pääl tööl; õhtul tulnud teised ära, kunas üks weel senna jäänud. Teised ootanud ja ootanud, aga pole sõbra nähja tulewat. Teise päewa leidnud nad teda sülla körwalt merest. Kohe toodi politsei senna ja wõeti mees wälja. Kuida õnnetus juhtunud jäi teadmata. Kuulu järele pidada see üks Muratfi mees olema! Poidelt. Uudis- Waikne oli tänine küll Pöide maa, ei mingisugust uudist, ega tähtsamat ettewötet ei näinud silm ega kuulnud kõrw. Aastat kolm wõi neli tagasi kihises ja kohises kõik Poide maa kasinuse seltsi asutamisest, mis wiina, õlle ja ühes seega ka iga tooruse waZtuseks ööldi astuwat. See mõte ja sooiv tambiti maha, põhjus kirjad käristati katki. Selts kadus! Ta ei leidnud järeltegijad enam kedagi. Umbes paari kuu eest olime Pöide Wene-usu Tornimäe kiriku köstri 25-aastase ameti juubeli päewal, mida 30. Juulil pidulikult pühitseti. Pidul pakuti wiina ja õlut ümber. Üks walla kooli õpetaja, keda ka pidule oli kutsutud, mängis igal pool pea-osa, olgu wiina, õlle joomises, kui ka ladusas kõnes. Teda waimuStas pidul antud wiin ja õlut nii kaugele, et raugemata jõuu ja osawusega uuesti kasinuse seltsi asutamise käsile lubas wõtta ja ka wõttis. Pidul astus ta heasti järel mõedetud sõnadega piduliste ette ja puistas tcrwe lärmitseja salga sekka teri, mis kui pilwedcst puistatud piisad ja taewast antud kaste idanema ajas. Nõnda nagu ikka iga hea maa pääle wissatud seeme head wilja kannab, nii kaswaS ka sell korral siin. Kõneleja auuS soow oli see, et wiina maha jätta ja kasinuse seltsi tõtta, ja kui iganes wõimalik kõrtsust, neid aürawaid hallikaid wähen. dada katsuda. Soow oli ilus ja hea, weel sellepärast  iseäranis, et see umbes joodiku enese suust kuuldawale tuli. Ta soowis seda õige südamest,  sellepärast waimuStas see igat kuuljat rõõmustawalt,  sest: Joodik tundis oma walu. Mis tal teinud wiin ja õlu, KeS t'alt rööwind rikkuse, Selge pea ja mõistuse; Noorust, auu ja hiilgust sära. Kõik ou wõtnud wiin t'alt ära Pidul juhtis kõneleja ka weel jutu seltsi presitendi walimisc pääle, aga see läks kõigil mööda kõrivu. Säält ei leitud küll seda meest, kes rasket tööd oleks oma pääle wõtnud, see näitas päris wägimehe  töö olewat. Uus asutatud selts ei kanna mitte ilmaaegu wiina wacnlase nime, waid temal on nõuu wiina häwitada ja seda hoopis lõpetada, jah kõrtsid kuiwaks lakkuda! Noh waata sõber, üks töö, mis jõudu tarwitab, see tarwitab ka kuldset kõri, mis iialgi kibedaks ci wõi minna. Kes julgeks nüüd sarnast tööd oma pääle wõtta? Wist mitte kedagi! saad sa armas sõber ütlema. Aga waata, ta on ometi nüüd leitud. See mees kannab auuga nime ja ei salga ka ome efiwanemaid, kelle kännust ta juurdunud on. Ta on tubli Eestlane, kelle pääle selts auu tundmusega waadata wõib. Selts, ehk küll noor ja nõder alles, on siiski juba tublis tegewuses; ehk ta liikmete arwu järele küll alles wäikene on, ainult wiis wõi kuus meest, kes enamasti kõik kuulsad handwärgid on. Seltsi praegune esimees, wõi president on ka mitme walla kirjutaja ja walla kooliõpetaja. Tema abiline on hilja Põidele asunud. Siis weel mõned raudsepad  ja ratossepad. Need mehed on kuulsad wiina häwitajad ja maa päält ärakautajad. Kõrgendatud koolmeistri palk, auus walla kirjutaja ja wiina kautamise seltsi presitendi amet. annawad mehele mahti päewad otsa kõrtsides lakkuda, seltsi liikmeid korjata, wiina häwitada, jah, kõrtsist kuiwaks kanida. Wiina wägew wõim, meelitaw nägu ja uimastaw  maik, annawad isegi seda põhjust, et inimene oma himmudega ta orjaks olema peab. Meie kuulsal presitendi! ei kulu mitte üksi päewad waid ka öödki kõrwa ära, kus siis, iseenesest mõista, palme raha puuduses ja paastumine nälja hädas, ta kaaslased on. Ma olen ise sagedasti näinud, kuida mee» wiina waimustusel seltsi suurendamiseks liikmeid palub. Ta on põlwili maas. teiste jalguS, wahest sopa sees. Suurest kumardamisesi on nina mudane, otsaesine armitud, aga keegi ei taha ta palwet naljalt kuulda wõtta, ega teda tähele panna. Ometi on teda kuultud, ehk küll weel üsna piskuga, siiski kaunis osawatest meestest. Seltsi asutamisest saadik mürab kuulus klubi „Lewa!a", kus ka seltsi asupaik on, ööd kui päewad järiStiku. Ma ei tea kust president seda luba on saanud, et kõrtsi uksed nii kaua lahti pidada wõib. Seaduse järele pidawad need õhtu kellu 10 kinni olema, ega midagi enam müüdama, aga nüüd kus selts senna asus, on wahest ka künni homiku walgeni. Kord juhtusin ma kogemata kellu kolme ajal säält mööda minema, kus siis lärmitsejat», wiina häwitajad seltsilised jälle koos oliwad. Sääl naljatati, naerti, tehti mõne joomasega raudtee masinad, ühte teist jalgupidi järel mädades. Ka kuulda oli waenu kära, kus juba mõnele „kitli" pääle taheti tehja, et nenda joobnud ei olnud, kud põhjus kirjad seda nõuawad. Kaklemise üle pahandas presitent, kelle aeg loru kuuldes igawaks läks, wõttis tülitseja kätte ja wirutaS teda kolmest uksest korraga läbi, maantee pääle sopa sisse, kuS mees siis sajatadcs maha jäi. See ei olnud see kord mitte esimine ega wiimane  kord, waid sarnasid sündmusi juhtub nüüd kuulsas „Lewalas", mis küll enne lõppema ei saa, kui kõrts kuiwaks on saanud. Oh millal jõuab see aeg! Minu wana poolse mehe silmad sÄ>a küll ei näe, aga siiski peab seda ära ootama, mis tulemil toob. Seltsi langemist ei ole praegus meel karta, sest wiin annab isegi selleks põhjust küllalt, et tal kindel alus põhi, rutuline edenemine ja auus Mõndasugust. Tulekahjudest on õige täielised teated. 28 aasta sees (1860 —ISBB on Europa- Wcnemaal 782,353 tulekahju olnud, mis 1343 miljoni rubla eest on kahju teinud. Sellest langeb Liiwiilum pääle 3'/» miljoni rubla. Läbistiku aimates tuleb iga liuna-elauiku pääle sellest kahjust 1 rubla ZH kopikat kanda mõnes kohas, nagu Tambuwi kub., koguni 3 rubla S 8 kopikat. Liiwimaal  on see arm 2 rubla ja Eestimaal 1 rubla hinge paalt; ka ikka juur küllalt. Maa kohta on armud paremad, mis üsna loomulik on, kuna tuli külas ja talus kaugeltgi sarnast sööta ei leia, kui linnas majade-pesaS. Maa rahwa kohta on lübistikku anvatud tulekahjudest tõusnud summa SZ kopikat hinge püült, eraldi arwatud Liiwimaal 38 kopikat, Eestimaal 24 kopikat, Hersonis aga 2 rubla SS kopikat. Lekk: „Tooge mulle hästi soolast suppi, ma tahaksin tvna oma kadunud naese pääle mõtelda!" Selge asi. „Jsa, laena meile oma kübarat!" „MtS teie sellega teete?" „Meie tahame meest ja naest mängida? „Aga lapsed, kas teie siis sugugi riiuta elada ei taha?!" Wiisakas kosilane. Äiapapa: „Teie tahate siis ühte minu tütardest abikaasaks saada? Hea küll! Mull on neid kolm: Noorem saab wanem 30.000 ja kõige wanem 45,000 rubla kaasa!" Kosilane: „Kas teil ehk mõni weel wanem ei ole?" Mis kasu sest? lUis kasu sest, et luuletan? D» Mis palka sellest wiimaks saan? Weel naermist, pilk'mist päälegi! Kas see on palgaks minule? Ma loodan kasu kallimat Ja ootan palka paremat. See palk, mis rõhuks rumalust. Mull oleks kõige suurem lust. Nui luuletan siis edasi Ja ootan palka wagusi. Lass mässata küll rahwa larm. Mull kaitsjaks hariduse arm! LI. Loilreu. Mõistatuse seletus No 15. E. Kuusküll Ae 48 Saarlane 1890