Saarlane MM Ulciildiüt psiitiils kjaleh! »sa> j» lis»»riih»ilt. UM H SB. Teisipäewal, 13. Juulil 1893. X. aastakaik. ,n»M Saaremaal aastas.... I rbl. LO kp Pooles aastas...... I. ZZ „ Ilmub igal „Saarlasc" toimetus ja wäljaandmine j Kuresaarcs kaubauulitsas nr. 17. Saarlase toimetusele, Kuresaarcs. Kuulutuse rida ehk selle ruum Kus on hea elada. (Ots.) Minemas numbris tõin kolm näitust nendest, kes omast kodu kohast ära lähemad, paremad kohta ja õnne otsima. Wäga harwa juhtub mõni wõerast kohast omale parema õnne leidma, kui omast kodu kohast. Julgest wõib ütelda, et see saja päält ühele juhtub. Üks teine asi on ka meel, mis seda otsima õnne paremat käekäiku alati püüab tarwitada see on„e l u-s aa tu s." Suurem hulk inimesi  annawad endidi kka elu-saatuse hooleks, kes siis nendega tihti halba mängi mängib, nii et nad häda ja õnnetuste sisse peawad sattuma.  Paneme siin jälle ühe wäikese näituse ette, nendest, kes elu-saatust omaks eesmärgiks pidawad. Noor peiu ja neiu istuwad ilusas lillerikkas  aidas, käsi käes. Nad on täis armastuse  joowastust, nii et kumbki sõna rääkida ei wõi. Missugused kuldsed õhu lossid maalimad nad nüüd endale oma silmade ette. Nad nägewad maimus, et rõõmu inglid neid otse kätte pääl kandwad. Sääl saab armastuse  wannet wannutud, et kui meie mitte eluaeg seltsis niisugust rõõmust elu elada ei saa, siis on ilma elu otsegu meie surmaja. Ja, nõnda elame tõesti kõige eluaja. Selle kinnituseks waiusimad nende öögawad huuled  kokku ja üks magus suuandmine paneb selle soowile pitsari pääle. Hea küll! Ükski neiu ega peiu ei tuleta seda sell ajal meelde, et elu-saatusel ka selle suure õnne ja rõõmuga  natuke tegemist on. Pääle pulma hakawad juba mitmed ja mitmed äpardused ja mured nende õnne põllule ohakaid külwama.  Wahest tuleb haigus, ehk waesus wõi mõni muu äpardus wahele ja kui nad nõrgad on nendest wöitu saama, siis on aastate pärast need kuldsed armastuse sõnad üsna ununud ja nende asemel kuuled hirmsaid  sõimu ja sajatamise sõnu. Kui wähe leiame neid abielupaarist, kes endid ikka selle peiu ja neiu põlwes lubatud armastusega  armastawad, maga, wäga mähe; aga kui palju kuuleme käratsemist ja päälegi ka peksmist, kaunis? Rohkest! Nõuda on siis elu-saatus nendega wäga käredalt ümber käinud. Nad ei wõitlenud selle wastu, waid lasksid endid tuulest wintfutada,  kuuni nende armastuse ja õnne laew ilma tüürita jäi. Kes ilma läbi kaalumata midagi ette wõtab, nagu minemas numbris näitasin: siit wälja rändab, Suuremaale tööd norima läheb, ehk maalt linna teenima tuleb, nende elu ei lähe siis ilmaski hästi, kuid pärast tuleb ikka ette, et omas kodus tal tuhat korda parem on läinud, km wõeras kohas. Armsad fuguwennad ja õed! Omal kallil ja armsal kodumaal ja oma sündimise kohas on kõikidest kõige parem elada. Sääl wõid sa kurb olla, sa leiad säält alati jälle rõõmu; sääl wõiwad sulle teab kui suured õnnetused tulla, aga sääl muudad sa neid pea jälle rõõmuks. Omas kodus on ilus elada; säält leiad sa küll nii rohkest tööd, et sa rahulikult ennast toita jõuad. Ega laulik pole ka ilmaasjata ütelnud: „ kodus ilus elada!" j. n. e. „Ela omal maal ja toida ennast rahu sees!" ütleb ka rahwa wana sõna. Elu-saatuse hoole all kodust ära lahkuda, pole iialgi õnne. Walitse ja kaalu enne oma elukorda järele, ennegu sa omalt kallilt  kodumaalt ehk isamajast lahkud, kas wöeras koht on ka selle sarnane, ehk kas ta wõib ka sulle õnnesaata. Need reakesed olen enamast omale armsale Saare rahwale meelde tuletuseks kirjutanud, sest et siin küll ja alati niisugust rändamisi  ja kodumaa, kui ka isamaja lahkumisi  ette tuleb. Keegi kodust jumalaga jätja pole seiamaale meel kuldse mätta otsa saanud,  waid ainult kahetsusi olen näinud. Ühendagem endid rohkem ja tehke omal maal tööd, sest siin on tööd meel arwamata  küllalt. Saaremaa põllud annawad küll oma rahwale nii palju toitu, et nad ei pruugi wõeralt abi minna otsima. Ärgu Kuri südametunnistus. F ' H ' f '"r l C G Truu tõutnsele, mida ta härra Bornstabelile  andnud oli, pani Oswald terawast tüürimeest Petersoni tähele, ilma et nudagi kurja-kahtlustawat oleks leidnud. Peterson oli karma paal omas teenistuses, ning oli ikka oma koha pääl leida. Omas olemises  kare, mait ja äratõukaw, ei olnud tal mitte üht ainust sõbra laewa rahwa hukkas, aga laewa mehed pidasiwad tast lugu ja täitsiwad ta käskusi karwa-pääl, sest nad nagiwad, et ta ise omas teenistuses  milgi kombel hooletu ei olnud. Kuue nädalase sõidu järele, mille juures midagi tähtsad ei juhtunud, kui et üks mees, nimega Lievenhoek, üle parda kukkus; aga Oswaldist, kes seda äpardust meel õigel ajal märkas ja õnnetumale warsti järele kargas, päästetud sai, jõudis Andromeda Rio de Janeiro ilusast sadamast, kus ta ankrud wälja  Viskas, et wärsked wet ja elutarwitusi sisseivõtta. Paale selle oli noorel härra Vanderstratenil mitme kauba-majaga Rios toimetusi toimetada, ning et selle pärast laew mõni päew paigal seisis, saiwad mehed kaptenilt kergest luba, wahest mõni tund maal ärawiita. Ka Oswald tarwitas seda lubadust hoolsaste, ning härra Vanderstraten  jäi koguni ööseks maale, et ta oma ajaga korraldada wõiks. Wiimaks oli kõik, mis tarwiS, toimetud ja järgmisel püewal pidi Andromeda merele minema, ja Walparaiso poole edasi sõitma. Wiimasel õhtul Rios näitis tüürimees Peterson  luSri, maale minna, mis ta tänine, nagn teised mehed, weel iial polnud teinud. Jah, jah, ütles kapten Brand, kui talt luba küsiti, Teil on aega keskööni, Peterson, ja otse ütelda on see mull armas, et Teie lähete, siis wõite ühtlase ka ehk Lütje ja Baumparti järele wälja waata, keS juba jälle laewal peaksiwad olema. Kui Teie need leiate, siis saatke nad kohe laewa pääle. Wäga hea, härra, wastas Peterson. Ning kui küsida tohin, kapten, mill ajal peaks küll härra Wanderstraten laewale tulema? Ma küsin aga, et ma mitte pärast teda ei tahaks tagasi tulla. Teadmata, Peterson, wastas kapten. Siiski wõite mureta olla, sest ma kahtlen wäga, et noor härra enne Home wara nähtawale  tuleb. Sellepärast elage maal lusiiliselt,  Peterson, aga ärge unustage mull need mõlemad madrused mitte ja tuletage meele, et Rio sadama jäus ettewaatlik peab olema, kui öö käes on. Mõnikord on sääl kaabakaid, kellede eest kõige parem on kõrwale hoida. Ma tean küll, kapten, wastas Peterson.  Ei ole esimine kord, et ma siin Tema läks, ja waewalt oli tund tema äraminemisest mööda, siis tuliwad mõlemad madrused laewale, kellede tagasisaatmist kapten oma tüürimehe hooleks oli annud. Kedagi laewalt polnud enam maal, kui härra Vanderstratm, Oswald ja Peterson. Ka Oswald tuli pea pärast kellu kümmet tagasi, ja leidis kapteni weel walwsal, kes tekki pääl siia ja senna jalutas. Wäga hea, et teie mulle seltsiliseks tulete, hüüdis kapten noore mehe wastu. See öö on wäga ilus, kuid et paremat osa sellest äramagada wõiks. Missugune kosutaw õhk! Missugune wärskendaw wilu päewa palamuse järele! Selles kliimas hakkab  siis alles elama, kui päike maha läinud on ja kuu taewas seisab! Teil on õigus, kapten, wastas Oswald,  ning ka härra Wanderstraten näitab Teitega sessamas arwamises olewat. Ah, Teie olete temaga räekinud? Esmalt weerend tunni eest tulin mc tema juurest. Tal näitis lusti olewat, weel natuke ümber rändada, kus pääle mul! enam tahtmist polnud, mispärast ma ennasi tasaste tagasi tõmbasin. Järelmõtlemata noor mees! hüüdie kapten wälja. Kui ta mulle nüüd mitti kergemeelseid tempa ei tee. Rios or kaabakal ruttu nuga käe-pärast, kui neel lontrused raha teadwad taskus olewat Üks tõukamine ribide wahele, siis paljaki MM" Tellimisi "VE ajalehe „Saarlase" teise poole aasta Piiale wõetakse igapäew wastu. Hind Saaremaal pooles aastas 1 rubl. ja kuus 1S kop «OOGGOOOOOOOGGGG