panna ja igaühega tõtt rääkida, nii kui: ~Ma ütlen teile, et inimesed peawad kohtu päcwal aru tegema igast ühest tühjast sõnast, mis nemad on rääkinud!" (Matt. 12, 36.) Ja teises kohas: „Teis kõne olgu jah, jah, ei mitte, ei mitte, aga mis üle on, see on tigedast! Matt. 5, 37.) Ta ütleb wcel: „Aga mis sa pinda näed oma wenna silmas, aga palki oma silmas ei pane sa mitte tähelegi. Oh sina salalik, kisu esite palk omast silmast ära, siis seletad sa pinda wälja kiskuda oma wenna silmast!" (Matt. 7, 33.) Ja Paulus maenitseb: „Jätke maha malet ja rääkige tõtt igaüks oma ligimisega, sest meie oleme teine teisega liikmed !" (Ewes. 4, 24.) Eks kõige selle pääle mõteldes ja «vaadates,  peaks paljud, kellede külges see paha kamme ja omadus «valitseb, seda maha jätma ja ütlema: „Ei, mina seda küll enam ei tee!" Sellepärast armsad Saare «vennad ja õed! Jätke maha see paha komme! Näitke enestes haridust üleS ja olgein kui kõigiti armsad isamaa pojad ja tütred! Seda soowib ja palub südamest teie noor suguwend  Li. Li. palwe, nende õnnetumate hingede eest, tõusis üles taewa poole. Õnnistud olgu nad igaweSti! hüüdis üks wana auuwüürt hall pea palwe pidajate  hulgast. Rõõmus ning armus on nad meist ära läinud, käsi käes ja süda südame küljes on nad surnud. Ehitage ikka mürske lilledega nende hauad ja need paesambad jäägu meile igawescks tähenduseks, et ükski kurja maimu mägi puhtale südamete üle mõimust ei saa ja et truu armastus ka surmas kestab. Sest päewast saati rändas igaüks armu sidemetega kokku köidetud paar senna, kus need paesambad seisivad ja kaalus siin oma tulemase elule õnne ja õnnetust. Ses wana pruuk on nüüd küll kadunud, aga see ennemuistene  jutt on meel rahwa mälestuses elama jäänud Tänagi nimetab reisija, kui tee teda koledasse Egeri orgu, hirmsa Hans Heilmgi paekinkude juure miib, sagedasti Arnoldi ja Elfe nime ja ka teiste nimest, keda manal ajal kiivi sammasteks  ümber saanud muudetud. Mõne aasta eest olla meel Egeri jõgi, jääl kohal, kus Hans Hciling ennast sisse wiskanud hirmsasti ja imelikul miifil keenud ja kohisenud, nõnda et kõik mööda minijad seda kuuldes ristikesi ette löönud. (Ots). Isamaalt. Kuresaarest. Paari nädala eest algas meil jälle „Mardi aeg." nagu iga aasia. Laupäcwa ja pühapäewa õhtu oliwad uulitsad nõnda nimetud „Martifi" täis, kes ühest majast teise hulkusiwad. Imeline oli see maata, et igal liigil üks wäikene poiss korwiga järel käis, keS „andisi" wastu wõttis, mida neile nende „ahwi" iegude eest antud sai. Enncwanast peeti „Martisi" suurema anu sees, kes ka mõistlikult oSkasüvad nalja teha, aga meie praegused „Mardid" rikkuwad selle kombe oma harimata ja roppu olekuga hoopis ära, nõnda et hoopis parem oleks, kui see ..santimine" üsna maha jäätaks ja selle asemele üht teist paremat tegu asemele wõetaks. Niisugune Martide käimine tunrib kuuni Jõuluni, mis enamast igal õhtul sünnib. Kadugu see, mis mitte ilus ei ole! Nii kuidas igaüks kuulutusest näinud on, saab IS. Tetscmbril see ammu oodetud näitemäng Mihkel ja Liisa mängitud, mida arwata kümne aasta eest salongis mängiti; see oli kõige esimine Eestikeelne näitemäng meie Saaremaal. Sell ajal oli osawõtmine nii elaw, et paljud seda nähjagi ei saanud, sest ruumi puudus kippus kätte. Lootuse järele saab ka sell korral hästi rohkest päältwaatajaid olema. Kuida kuulda, saada piletid juba nädal enne mängu õhtud müüdud, kus kohal, seda antakse edcspidi teada. Tublit jõudu õppimiseks  ! Paari nädala eest müüdi jälle turul -värskeid  kalu/mis aga hästi kõrge hinna all oliwad. Et -väga ruttu külmetama hakkas, saab nende saak muidugi wähcue olema. Ka Sõrme taadid on omade räimestega nii tored, et 15 kopikat sajast küsiwad. UuS mood. Hiljuti teegi üks neiu siin ühe kena tembu ära, mis palju naeru sünnitas.  Tema oli ühte noortmeest juba ammu armastama hakkanud, kellel aga wist mitte maStu armastust ei olnud. Et õrnemasoo kannatus wiimaks otsa lõppes, -võtnud ta ühe tuttawa tanta kaasa, poodist pudeli wiina tasku ja läinud selle nooremehele kosja! Õnnetuseks ei olla aga see plaan korda läinud, miin saanud küll ära joodud, aga peiu pole tahtnud neidu omaks waStu wõtta, sest asi olnud jo ümber pöördud moodi tehtud. Tõega wõib ütelda, oleks selle plaan hästi korda läinud, külap siis tuleival aastal oleks wõinud Kuresaarest küünla tulega meel ilma tanuta naiSterahwaid leida! Õienduseks. „Saarlases" nr. 45. seisis Kärla kihelkonnast reatus, et senna uuS köster nimelt T. Lember olla õnnistatud. See nimi pole aga mitte õige, waid T. Semmer, Palume seda eksitust -vabanda. Ehk meis linna -valitsus küll -viimasel ajal hoolas on, parandust seia ja senna andma, aga ometi jääb mõni asi, mis üsna hale on, silma puutumata, millest meie siin lllhidelt tähendame  - Juba mitu korda su meie linna wähese walgustamise pärast räägitud ja soowitud, et laiernid saaks natuke rohkem juure pandud, aga seda pole palju midagi kuulda wõetud, mis tõesti kahetsemise wäeri on. Waatame pracgus pimedatel  õhtutel kui halb niisugustes uulitsadcs käia 'on, kus ainult paar laternat kui „kaSsi silmad" wilgulseivad. Seda wõib igaüks ise arwata, kui kellu 6—3 latern ainult kolter õli ära tarwitab, kui suur walguS sellel siis olla wõib ja neid on siis iga saja sammu pääl ainult üks. Linnast iväljas, teed kaudu ou palju parem pimes käia kui linna uulitsal niisuguses hämariku walguses, kus trotoarid üks kõrgem ja teine madalam on. Kui nüüd saaks scia laternaid meel juure pandud, mis wõiksid kellu K—ll pimedatel õhtutel ainult põleda, mis suurt kulu see siis nii maksma tuleks. Kes pärast selle ass weel uulitsal tahab käia, see olgu siis selle oma süü kui ta wahest käpakile kraami kukub' Sellepärast oleks hädasti suuremat walgustust maja! Teine au on fee, et «veel nii mitmel majal mitu trepi ukse ees seisawad, mis kitsal trotoaril üsna wilets on. küll oa neid juba ära wõetud. weel küll, millede kaela peab pimedas upakile kukkuma, nagu seda kaebtust praegus alati kuulda on. Ka peaksid manad lagunenud trotoarid parandatut saama. Jah, need ivigad on siin weel waatmata ehk unustad jäätud, millele aga parandust maja oleks. Walljalast. 8. Nowembril jäänud Lööne mõisa tallipoiss tuulingu ratta ja mürkli wahele, kus ta parema käe luu kolmest kohast katki pigistas; ka on liha kõik sõrmede päült ära muljunud. Tohter käinud linnast haawa kinni stdumas ja ütelnud, et haamad küll parancwad, aga mees jääda eluks ajaks migaseks. Õnnetus on see küll! Öössel 27. Oktobril on Sassi mõisa rehest iseäranisel moel milja waraStud. Kunas uksed ja lukud kõik terwed ja kinni leiti olemast, oli mili, keda masinaga peksetud ja sellepärast rchesse kuiwama pandud, suuremalt osast kadunud. Rehepapp nõnda ütelda wanapoolne meheke oli õhtul kõik märawad ja uksed kinni lnkutanud, wõtmcd härra käsu järele mõisa tuppa wiinnd ja ise oma öö-korteris puhkama heitnud, kui homikul leidis ta rehe tuppa astudes et kõik kniivatamise tarjad tühjad ja wiljast puhtaks tehtud oliwad. See õnnetus oleks küll tulemata wõinud jääda, kui armulikud leiwawanemad oma teendrit, s. o. rehepappi rohkem oleks usaldanud. Kuida Saaremaal mujal mõisates, nõnda on see ka Sassi mõisa mõõduks, et niisugust  terakühwcldajat sugugi ööseks tema päewase töö juure ei usaldata jätta. Ka on see ometi igal ühel teada, et üleüldse kõik rehemajad ühe kardeiawa põhjuse pärast teistest elamise majadest eemale ehitatud on, kus siis pitkanäpu meestel sugugi kartust pole oma nurjatumat tööd teljsa. Kuida pärast kuuldub, olla muist wilja säätt lähedalt, Kuiste küla metsast leitud, kuhu wankri jäljed otsijaid juhatanud. Karjast. Paari nädala eest nõudis ma Karja Jaak jäält poolt jälle ühe mehe omale ohwriks. See oli üks kuulus aadri laskja, keS alati linnas kerjamas käis. Ta wõtnud oma sugulase käest hobuse ja wankri ja tulnud liuna. Tagasi minnes müünud ta hobuse ja wankri kolme rubla eest ära ja jäänud lähemasse külasse öömajale. Oössel kadunud ta korraga toast ära ja leitud homikul maripuu ajast ploomi-puu oksa kulges kõlkumast. Jälle on üks sõrme näitus, mitte wiiua ei peaks täis joodama, sest see on iga kurja asja sünnitaja. Jamajast. Küll oli kaebtust warguse tööde üle, küll oli riidu ja taplemist enamast igast kihelkonnast meie Saaremaalt kuulda, kunas aga meie pool niisugused teud meel koguns tundmata oliwad. Tänini mõis stin iga mees oma toidu kraami ilma lukuta ukse taga hoida, ilma et keegi oleks seda puutunud. Nüüd aga kuulukse ka meie pool pika näpu mehed jalal olewat. Ühest perest warastati ühel õhtul kolme lamba lihad ära, mis kihaga maja katuse räästa alla oli ööseks jäätud kiha pääl oli lauad ja kiwid olnud. Maja perenaine oli küll krabinat kuulnud, mida ta suurt tähele ei ole pannud. Ta arwanud oma meest koju tulewat, kes just sell õhtul kodust oli ära juhtunud. Teisel päewal, kui lihast waatama  oli mindud, ei ole muud leitud, kui ainult tühja keha, keha äärest maast ühte wõerast kinnast, mida waras wist hädaga ära kautanud oli ja wärawa tagant weel poo! lamba pead, mida ta wärawad lahti teheS maha piilunud. Waras ci ole weel tänini walge ette tulnud. Kas pole kole kuulda! r. Wirmuaalt. Kullinna mõisa ligidal on neil päiwil hirmus kuritegu ära tehtud. Ühel Hulsa walla mehel oli hiljuti hobune ära warastud, mida ta Kullinna laadale otsima läks. Ühtlasi wõttis ta raha kaasa, et uut hobust osta. Ülesande No 22 seletus. E. Steffens M 48, Saarlane, 1891