rüppes 16 aastat noorema olewat. Teise püha oli kiriku aidas rohkest inimesi, sest nagu igal aastal peeti Wene-usu kiriku aidas Jumala teenistust. Kolmas püha, seda wõib juba igaüks ise arwata kuidas see läks. Korraga oli õhtu käes ja sellega ka pühade lõpp. Teise püha Lõsse wõcti linna uulitsalt 5 Hiiumaa meest kinni ja wiidi politseist, kus nad künni homikuni endid wälja hingasiwad. Nad oliwad purjus peadega kisa teinud ja ka mõned wärawad ja akna luugid eest lira tõstnud, mida aga mitte auusaks tööks ei armetud. Mehed maksiivad homikul weel 10 rubla ja paniwad ilma ümber waatamata Hiiumaale tagasi minema. Kena äpardus nende meestele! Juba halkamad mõned kuulsamad kunstimehed  ja kontserti andjad scia ilmuma, kes oma kuulsust ilmutama hakawad. Muidu oleks see küll kaunis olewad, aga need on kõik kõrgemast seisusest inimestele määratud, millest meie alam rahwas ühtegi aru ei saa. Kust peame meie Eesti rahwas siis lõbudust leidma? Kuida kuulda, ei pea Saksa teater sellel suwel mitte seia tulema, wist selle hirmu pärast, et nad iga aasta on „läbi kukkunud". Mustjalast. Esimisel Nelipühi homiku kellu 10 acgas hakkas mere ääres olem Paatsa mets põlema, mis künni kellu 4 pärast lõunat weel kudes. Tuluke oli kaunis laialine ja paistis pea üle Saaremaa. Kahju ci olla mitte wäga suur olewat, sest et see üks kaua seisnud oksa rägastik oli. Ka ei ole teada millest see õnnetus tulnud. SäSlt poolt kacbatakse ka rohke palawa üle mis nüüd pühade ümber sääl olnud. Wihma puudus peab suur olema. Pühast. Teisel Nelipühi öösse kellu 12 aegas hakkasiwad Kaali mõisa karsa laudad, tallid ja aidad põlema, kus sisse 35 '-väikest looma jäiwad, kus seas ka 2 sõidu täkku oliwad. Kõik riistad. mis wähegi mõisas pruugitawad oliwad, on sisse jäänud ja !ule roaks saanud, nii et teisel päewal mitte niipalju enam ei olnud, et oleks wõinud ühe hobuse karjamaalt ära tuua. Mõisa herra kahju olla ärarääkimata suur. Et wäljaspoolt hakkanud oli, sellepärast arwetakse kurja käe läbi see õnnetus tulnud olewat. Walljalast. Teisel Nelipühi pühal kadus AeSka wallaS üks wäikene kolme aastane laps ära, keda kõik walla rahwas otsimas oliwad, künni teda wiimaks kolme wersta kauguselt metsast leiti lillest noppima st. Nähja oli et ta hästi rohkest nutnud oli, seda tunnistas tema kriimune palge nägu. Laste hoidjad, waadake parem laste järele ja ärge laske neid nõnda kaugele silmast ära jooksta. Karjast. Kooli põllult kirjutakse: Meie auuwäärt õpetaja herra on selle kauni moodi nüüd wõtnud, et suil neid lapsi, kes weel koolis ei käi, nõnda nimetud: kodu-kooli lapsed, läbi katsuda. Ehk see toob kasu, et mõned wanemad ome lapsi kodus hakawad lugema õpetama; wäga palju on neid wanemaid meis seas, keS enne selle pääle ei mõtlegi, et last on tarwis ka õpetada, enegu ta kooli läheb, sest siis alles on lugu lahti, laps juba 10—12 aastat ivana, ei mõista weel suurt A—dki, ja pääle selle andwad siis koolmeistrile süüd, et see kohe ei ole jõudnud last targaks tehja. Armsad wanemad, kes teie ainult koolmeistri käest kõik oodate, aidake ise ligi ka tööd tehja ja waewa nähja meie noorde ilmakodanikude juures, külap siis asi paremine edeneb meie seas. Kar ilane. Tulekahju. Waras jätab warna seina, ütleb wana sõna. Nõnda oli Laugu maldas Nelipühi  laupa õhtu, kuS tuluke ainult tuha maha jättis. Nimetatud kallil laupäewa õhtul põles ühel peremehel saun maha, kus mitu maja ühe katuse all oliwad ja kus peremehe poeg oma naisega sees elas, kelle kraam kõik tule roaks sai. Sellega oleks jälle sõrme näitust tarwis olewat, et mitte sauna külge nii palju teisi majasi ei saaks ehitatud.  Kolmandama püha õhtu oliwad Lulupäe kõrtsis noored mehed jälle kaklema läinud, kus juures üks mehike nii suuri haawu saanud, et teisel päewal linna hospidali toodi. Pea olla tal katki peksetud ja sellega on ta nii rohkest werd kautanud, et 12 tundi ilma hingeta oli. Lootuse järele saab ta küll paremaks, aga endine termis küll enam kätte ei tule. Oh rumalust, mis meel noorte meeste juures kõrtsi kohas ette tuleb! Karja pool hakawad mõned mõisnikud Suuremaa moodi tegema, nad jätawad kewadel kesa kündmata, wädawad enne sõnniku pääle ja pöörawad siis sahaga sõnniku mulla alla. See on tõesti hea ja kiidu wäärt, et targemad teistele eesmärgiks on ja manast isa-isade aegsest mulla sorimisest hakawad lahkuma, millest midagi kasu ega tulu wälja ei tule. Talumehed, tehke ka teie teistele selles käsulises asjas järele! Wiljapuu aia asutamine astub Karja pool ikka enam ja enam päewakorrale, et päris lust olla waadata, kuida majade juure ikka noori wiljapuid  tekkib. Head õnne ja tahtmist selles heas, tublis ja käsulises töös! Karja kihelkonda, Soela randa tahetakse ühte merehädaliste pääste paika asutada, asi on osalt juba käsile wõetud, kiivi kaewamine on juba alustud. Kuulda on, et Hiiu saare teine sarnane sadama koht saab tehtud. Süld wõi pulwerk tahetakse künni sülla meesse tehja. Hiljuti käis üks kindral seda asja joonele seadimas. Head edendust! -- Hiljuti leitud Poka karjamaalt üks lammas, kellel noa haaw kõri sees olnud, paha töötegijaid ei ole weel teada. See on nähja, et sääl kadedus wahel asumas on. Armsad naabrid, kas see on ligimise armastus, kellega meie üksteist toetama lapse pääle, kes oma miimast tuge pea saab I kautama!" „Ei lähe mitte enam korda, maenc poiss!" ütles timmukas. „See wõiks minu oma elu maksta. Sest mähid on igalpool ees, et kusagilt ilmanägemata sinna ei pease." „OH Jumal!" õhkas pois ja ringutas käsa. „See on liig! Wäga liig! Kas ta meel säälsamaS wangihooneS on, kus ta ennegi oli? Et ma ometigi kõigeivähemast tema akna poole üles wõiksin waadata? Seda tohid sa ikka ütelda, armas timmukas." - „SüälssMas küll," wastas ses. ~Tule ! säölt ümber, ma näitan s'ul, kust sa maa- j data wõid." j Ts möitis poisi käest kinni ja wiis teda j taha külge. Lai, sügam kraam sli nüüd I Priidu ees, kelle umber madal müür piiras- ! Kraam oli aga kuiw. Ja üle teiselpool I käis teine madal müür pilluti kraami kallast j kaudu, ja Ks oli üks kitsas jalgrada, mis j ümber mangikoja käis, ja wangikoja ecS, otse sääl akna all, kus Daami Waldhuuber  istus, kõndis üks Vaht edasi tagasi, kedast Priidu üle kraami selgcste mõis Näha ja tema takti järel jalaastumist kuulda. (Järg tuleb.) Seda ja teist. Raudtee õnnetus Helwetsi ae, ZM 2. Junil Mõnchenstcini Ehedal BirS'i jõe põõl sundis, on üks hirMsamatest tänini Me tulnud  raudtee õnnetustest. Wiimae ametlik sõnum teatab, et õnnetuse ohwriks 80 inimese elu on langenud, IVO raskeste sa A)g kerges te haamatud saanud ning S 0 kadunud, kellest ei teata, kas nad rongiga sõitsiwad ja jõrS surma leidfiwad eh! Mysl xIMW on. Armud KÄVÄ kas sW- remad ehk ka weidi wähemad olla, sest et surnukehade  ja purustatud waguuite jõest wälja toomine jõe tõusmise pärast raske töö on. Mõnchenstein, mille lähedal õnnetus sündis, on esimene jaam lõuna pool Baseli linna. Siit natuke maad eemal on Bils'i jõgi, millest raudtee sild üle käib. Sild, mis nüüd sisse kukkus, on kuulsa Parist wäljanäituse  torni ehitaja Eifeli plaani ja juhatuse järele walatud rauast 1870 aastal tehtud, 41 meetrit pikk ja 5 meetrit wcepinnast kõrgemal. 1891 aastal tegi talle suur mesi kahju, parandati aga paale seda mitmel korral hoolega ära. Silla Lugemuse pääle ei olnud keegi kahtlane, õnnetus, mis selle läbi seda hirmsam tuli, sündis palju enam liia raskuse sunnil, mis suurem oli kui silla ehitajad silla kandejõu oliwad määranud. Rong, mis 2. Junil kell 2, 15 min. p. l. Vaselist wälja sõitis, pidi ju 11 minuti pärast MõnchensiciniS olema, kus laulupidu peeti. Wagonid  oliwad puu püsti inimesi täis, raudtee ametnikud oliwad isegi 1 klassi wagonid 3 klassi sõitjatega täis toppinud. Kui siis rong täis sõidu kiiruses, kaks masinat ees, Mõnchenstcini lähedal olema silla pääle jõudis, murdus sild sell silmapilgul,  kui ots ju kesk sillani oli jõudnud, hirmsa prahwatusega sisse. Mõlemad masinad lpngesiwad oma järgmiste wagonitega kangcSte woolawasse jõkke. Lks reisijate wagon jäi silla jala ja puruks läinud rämpsu otsa ripakille. Üks päältnägija tõendab, et kolme esimese wagoni sõitjad kõik wiimscni kohe surma saiwad, nimelt suuremal osal ära uppusiwad, sest kes purustamisest pSäsis, jäi jõe põhja wagonisse wee sisse, kuhu taieste wõinmta  oli appi minna, et wagonid üksteise paale ja wahele kinni oliwad kiilutud. Km imetegu oli s«. et rongi tagumine ots, suurem osa wagonisi, roobaste pääle hukatuse kaldale seisma jamad, südant lõhestan? oli siin koledas paigas õnnetumate  häda karjumine ja haawatute hoigamine. Õnnetumate omaksed tahtsiwad meelt ära heites teistele järele hüpata, neid pidi ivägiwallaga eeinale hoitama. Terwe õhtu poolne päew ja öö läbi tehti tööd, toimetati haawatuid arstide alla, päästeti  jõest, kes meel päästa oli, otsiti surnukehast ja kisti wagonisi wälja. Arstid oliwad õnneks warsti käe pärast. Kõige esimene appitõttaja oli Mönchensteini tuletõrjujate selts. Vaselist tõttasiwad kohe kõik saadawal olewad  arstid, hädaliste aitajate seltsid, haige tallitajad,  tuletõrjujad ja wäe jaod ja arstid õnnetuse paigale. Ka öösel tehti jõe pääl tööd edasi, mis tõrwa küünaltega oli walgustatud. Kohutaw pilt: kaldal wälja tõstetud surnukehad, mustal weepinnal paistawad masinate korstnate otsad wälja, häda karjumised, käsuandmised . . . Ehk küll agarusega tööd tehti, siiski oli Teifipäewa  õhtulgi weel, mille ajani wiimsed teated siia jõudnud, üks teise klassi magun jõe põhjas, kuna kolm teist ju wälja oliwad kistud. Selles sõitsiwad wäljomaalased ja nagu arwata, on nad kõik uppunud, 7-3 surnukeha oli tcifipäewa õhtuni wälja kistud, nende seaS oliwad ?, keda ära ei tuntud. Nendest tehti päewapilta ja maeti siis maha, sest kauem maa pääl hoida neid enam ei wõidud. Silla risu on wett 2 meetrit kõrgemale tõstnud, sellepärast on töötegemine palju raskem. (Olw.) Ülesanne 15. Olen imeline mees, Elan päris õhu sees; Täis mind siiski mets ja maa. Aga peu täit ei saa. Loe mind eest wõi tagant ka Nimi jääb mull muutmata. —k—. Seletus tulemas numbris. Saarlane, 1891. 26