Saarlane M 8. Teisipäewal, 21. Webruaril 1895. Xl!, aastakäik. maksab: Saaremaal aastas.... 1 rbl. 30 kp> Saaremaal pooles aastas I. „ „ Pooles aastas I „ 23 „ Ilmub igal „Saarlase" toimetus wäljaaiidmiiie Kuresaares kaubauulitsas nr. 17 Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, KuresaareS. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab S kop. UM UlrSldine pslitika lljaleht «lla- j« linkarahiiialt. Karskus ja kaswatus. Kõne, mida herra Th. Undritz Saaremaa Karskuse Seltsi aastapidul pidas. (Lõpp.) Koolil on kaswatamiseS karskusele IH. suur tähtsus. Kuidas alkohol mõjub, mis ta meite kehas sünnitab, seda wõib näituste ja mitmete katsete waral ära mõista ja selgeks teha, aga üksnes sellele, kellel mõned eesteadused on. Igal mehel pole see kerge aru saada ja lühikeses kõnes on seda wõimata  seigaks teha. Selleks on koolid. Iga kool peab meid meie oma kehaga ja tema elamise- ja rawitsemise seadustega tutwustama, sest mis on meile ligem kui meie oma keha ja mis on meile tarwilikum tunda kui iseennast. Iga rahma koolmeister  peab selle üle kui ka ainutt natukene  õpetust andma. Keegi ärgu ütelgu, kus on selleks õpetamise tund plaaniks, kus aeg? Kui muidu aega ei ole, siis tehtagu seda ema keele lugemise tunnis. Materjali leiab selleks hoolas koolmeister igalt poolt: aja lehtedest, raamatutest, lendlehledest, iseäranis  teadusliku selletust I)r. Hellani „Terwise õpetuses." Seda kasulikku raamatut  ei jõua küllalt kõigile soowitada, kes enese keha tahawad tundma õppida, oma termist hoida. See raamat näitab selgesti alkoholi kahju ja häwitamise tööd inimese ihu ja hinge kallal. Koolis on see koht, kus lapsele selgeks saab tehtud, kui kahjulikult  alkohol ihu ja hinge pääle mõjub, siin on see koht, kus mana ebausule teaduse  terawa mõõgaga wastu astutakse, nagu saadaks alkoholi tarwitamine mingit kasu, siin on koht, kus teaduse tõe walguse ees kõik need maled langemad, mis alkoholi kõhurohuks teemad, mis enamisti kasupüüdjate  pruulide luuletus on, siin on koht, kus tõeks wõib teha, et alkoholi ka kõige raskema maimu töö juurde maja ei ole, maid inimene ilma temata paremine kosub. Kool wõib näidata, kuda ja mikSpärast alkohol inimese soo enese orjaks on teinud, ta wõib teele juhatada, kuidas sellest orjusest wabaks saada. See aeg on möödas, millal teadus isegi selget otsust alkoholi üle ei wöinud anda, nüüd ta tunneb seda waenlast, kelle wõimul ja kaastcgewusel iga kümnes inimene hauda langeb. Koolides peab ka ise karskus peetud saama. Kool peab last õigele mõistlikule eluwiisile juhatama. Kooli raamatu kogus peawad karskuse sisulised raamatud olema, koolmeister peab parajas kohas katsuma joomise kahju näidata, peab karskust kui usulist kohust meele tuletama, joojate rahalist kulu rehkenduste ülesannetes laskma ülesarwata, niisama kokkuhoidjate ja karskete tulu. Nii on siin kasulikku tööd küll ja küll, kui aga koolmeister täita tahab ja suudab. Kasu wõib siin teadagi üksnes see koolmeister saata, kes jooma kahju, joomise kombede sundi tunneb, kes karskust armastab, keS osawõtmata ei ole, kelle südamele rahwa suur joomahukatus walu teeb. Tarwiliku põlgtust hirmsa joo- mise wastu on weel ka koolmeistrite hul- gas wähe leida. Mitmed koolmeistrid hak« kawad kõrtsimeesteks nagu oleks see kõige auusam ja neile kohalisem amet. On see korras, on siin õiget tundmist? Kust peab parandus tulema, kui eestwõtjad nii kiil- x mad on? Iga koolmeistri ja rahwa juha- taja kohus oleks küll täiesti karsked olla. K et sellega hääd eeskuju anda, sest lihtsamat K ja möjuwamalt kui noomimise, karistuse ja x manitsuse läbi, wõib eeskuju läbi ise enese K üle walitsemise waimu edendada, karskust kaswatada. Ons talumehele ja käsitöölisele auutu ennast joomastada, siis on paremale mehele, jõuakama haritud inimesele kaks ja kolm kord auutum ennast purju juua. Kui kodu ja kool oma üles annet täidawad, kui pidud ja kombed paranewad, siis wahest wõime loota, et meile karsk noor sugu üleS kaswab, kes on õnnelikumad, terwemad, targemad kui meie, sest et nad joomise sundu» sest, joomakombede wõrgust on peasnud. Endeid ei suuda meie sagedasti enam peaSta, tahtmine on nõrkenud, wõrk liiga wiss, aga oma lapsi wõime nii kaswatada, et neist jooma orjad ei saa. Lõppeks ütlen weel korra: KM wõib mõni alkoholi õieti wäikesel möödul tarwitada,  ilma et kahju nähtawale tuleks, aga kasu ei saa temast keegi, ei ilmaSgi- Peaks meie tänane aaStapäew  seda tulu tooma, et mõnigi meeS rohkem alkoholi ja joomakombed? üle hakkaks  järele mõtlema. See oleks juba suur Ilu ja süda. i 2S K. Lõikeni uudisjutt. Suure linna sees on suured asjad ja sääl wöib üks inimene kergesti liiderliku elu sisse minna. Paul wöib ju säält oinale jälle uue armukese leida, ehk wöib ka juba leidnud olla. See ei ole ju temal ka mitte kuigi suur asi, teid kirjalikult ninapidi wedada ja parast oma pettuse wilja teile maitsta anda. Hoidke ja pühitsege siis teie oma armastust temale ja ometi ei tea teie tas ts teid armastab ehk mitte, kas ta meel tagasi tuleb, ehk mitte. Ms tunnen niisugused mehed ja nende plaanid üsna selgesti kes, wõõraSte maade ja linnade secS elanud on. Ehk, kui ka Paul, nagu suus mees tagasi tuleks ja teid weel  armastaks,  nsh, kuda wöib ta teid siis õnnelikuks  teha? Temal ei ole jo õiget kohta, ega elumajagi. See tühine kopik, mida ta Ml oma küttetööga teenib on marsi otsas ja siis on kõige asjaga korraga amen! Ma ei ülle seda mitte kiusu pärast, waid üsna tõe põhjuse pääl. Mina wõin teile aga kõige hiilgawamat tulcwiku pakuda. Teie teate ju, et mina rikka «ehe poeg olen. Mull on tubli koht, ilusad elumajad ja minu amet toob mulle meel iga aasta hüä summakese raha sisse. Kuule siis minu nõuu ja palumist, minu ilusam elu ingel ja luba oma kätt mulle! Sinu armastuse wanne Pauli wastu ei maksa ju mitte midagi, sest et ta seda ise petlikul kombel pruukinud on. Arwa nüüd järele, kas ma ei ole õigust rääkinud? Ma ei tea mitte, kostis Leena tuimalt. Mihkli jutt näis teda wäga kahtlaseks teinud olewat. Tema meelest oli see kõik tõsi ja wõimalik. Mis on mull siis teie poolt nüüd oota, Leena? küsis Mihkel jälle. ' — Ma ei tea mitte, kostis Leena kahtlaselt.  Mihkli uhke olek näis temale wäga meeldiwat. Kas teie lubate minu omaks saada Leena? küsis Mihkel ägedalt. Ütelge Leena kas teie lubate seda? Ma ei tea mitte ütelda. Nüüd ei jõudnud Mihkel ennast enam talitseda. Ta wõttis tüdruku ümbert kinni ja surus teda tormilikult enese rinna wastu. Aga Leena ei keelanud seda mitte . . . ta laskis seda kõik enesega sündida . . . Sina oled minu Leena, igaweSti minu! . . . hüüdis Mihkel suures armastuse  tuhinas. Ütle nüüd ise, mu kallike eks ole nii? Leena ei waStanud midagi; ta rabeles ennast järsku Mihkli käte wahelt lahti ja jooksis ruttu minema. 22. Ühel õhtul, kui Paul oma töö juurest korteri pääle tuli, sai ta sõbra poolt rõõmsa teatuse, et üks kiri, tema nime pääle tulnud olla. KuS on see kiri? Andke ruttu siia! hüüdis Paul ägedalt. Siin ongi, ütles mana sugulane naeratades ja andis kirja Pauli kätte. Silmapilk tundis Paul enese kuwääri ära, mida ta Leenale saatnud oli. Ruttu kiskus ta kirja lahti sa nüüd - nüüd surus ta seda palawalt mitu korda oma huulte wastu, enne kui lugema hakkas. Wiimaks hakkas ta, suure tähelepanemisega,  kirja sisu järele uurima. Kiri oli järgmine: „Armas Paul! Mina rõõmustasin ülimaga, kui ma sinu kirja kätte sain, sest ma olin Sinu juhtumiste  pärast üsna mures. Nüüd aga, kus ma tean, et sinul üks kindel tee jalgade all on, wõin ma jälle rahuline olla. Minu armastus on, Sinu wastu, ikka alles endine ja ma nääksin, et Sa nüüd ühte puhku jälle kodusse tuleksid, sest minu seeS on üks aimamine, mis mitte hääd ei tähenda. Meie elu siin, läheb ikka endiselt edasi. Juba hakab kare talwe oma walju hambaid meile näitama. Terwed oleme meie muidu kõik, ainult ema kaebab sagedasti kange pääwalu  üle. Aga Paul, kas sa mind ka tõõSti