kõige wähemat nähtust selles asjas kohe maha suruda katsuksiwad. Ka meie oleme selle soowiga ühes meeles. Kui süütaw sade kohe ära saab kustutatud, siis jääb suurem kahju tulemata. Nõnda peaksiwad ka siin hakatuses kõik tegcwad olema, et pärast mitte kahjatseda ei tuleks. Saaremaal on praegu usumäratsemise nähtused alles hakatused ja sellepärast on just nüüd selle ivastu wõitlemisekS kõige parem ja kohasem aeg. (Siss- saadetud). Posti seaduse järele peawad kõik raha ja kinnitatud kirjad ning pakid äripäewadel juba kellu 8 hom. wälja antud saama. Kuresaare postkontoris on aga asjalugu teisiti. Kui siin kellu 8 ajal tähendatud saadetust-järele minnakse, siis olla see sagedasti wüga wara ning kontoris  olewa! ametnikud annowad hääd nöuu, „pärast poole tulla." Wäga huwitaw õieks seda teada saada, kas Kuresaare postkontori kohta räägitawaS asjas isesugused „provinzial" seadused maksmas on ja kui mitte ei ole, miks siis eesotsas tähendatud seaduse määrust siin mitte ei täideta. Paluksin kedagi asjatundjat mulle selles asjas wähe seletust anda. Üks t e a d u s e h i m u I i n e. Uues! aastast saadik saab Liiwimaals 9 rahwakooli inspektori. Kuramaale 4 ja Eestimaale 3. Riia linna inspektori all on 190 kooli, Riia maak. insp. all 198, Wõnnu inspektoril 192, Walga insp. 194, Wõru inSp. 240, Wiljandi inSp. 170, Pärnu insp. 158, Saaremaa inSp. (ka Muhus) 208, Eesti kub. on Tallinna-Haapsalu, Tallinna-Paide ja Rakwers inspektor. „PoStimehele" kirjutatakse Saaremaalt: Meie ülemaa töömehed on, omast teenistusest nüüd jälle tagasitulnud ning puhkawad siin praegu omast wäsimusesl. Kui valju nad keegi raha kaasa on toonud, on mul Icadmaka. Nii palju olen ma aga tähele pannud, et tagasUulijad töömehed aast" aastalt i!ka waguscmaks jäämad ning mõistlikumaks lähemad.  Nad ci tule nüüd mitte enam joonud püüdega  ja suure laulukssaga koju poole, nagu enne, maid ruttawad -vaiksel -viisil igaüks oma maja poole. Ka ei ole neid nüüd enam sel -viisil kõrtsides  leida, kui enne,' kus nad sagedasti päewade kaupa oina raha raiskasiwad ning selle juures Ülemaa suurest rahateenistusest kiitlefimad. Millest asi paranenud, ci wN ma mitte kindlasti ütelda. Wõib olla, et -vähene rahatceniStus neid -vagusemaks  on ieiiiud, wõib aga ka olla, et toored -viisid aega mööda wahenewad. Maal olewate kõrtside uste pääle on nüüd laternid ülcsse pandud, mis j-iba ammu soowida oli. Kaarmalt. Detsembri kuu lõpul leitud üks U. kü-a mees Suure-mõisa soo juurest surnult. Surma põhjus on teadmata. Kaanna-Suure -valla talitajaks on ees» tulema kolme aasta pääle Upa külast Johann Mölder -valitud. Kaarma-Suure mölla wastaSliku tulekahju  seltsis oliwad mõnesugused segadused ette tulnud. Mõned teadsiwad juba arwamist awaldada,  et selts hingusele saada minema. 23. Dets. m. a. oliwad kõik wallamehed koos seltsi asjade üle nõu pidamas, kui juures otsuseks tehti, tähendatud  seltsi edasi pidada, „sest et selles seltsis majade kinnitamine ikka kasulikum oksa, kui mõnes muus seltsis." Pühast. Hiljuti põlenud kiriku külas Mardi talu elatis maja ära. Tuli hallanud sellest, et linad palama ahju ette kuiwama pandud, kus need põlema läinud. Majaperemees, keS tuld kustutada  tahtnud, saanud raskeid tule haawu. Et õnnetus päewa ajal juhtunud ja inimesi rohkesti appi tulnud, siis saanud kõrwalised hooned ja suurem osa majakraami päästetud. Elajate põhk jäänud kõik tulesse. Pererahioas on esialgul sauna elama läinud. Karjast kirjutatakse meile, et sääl mõned mehed Ülemaalt töölt sugugi tagasi ei ole tulnud, sest et nad kodus riiakate nacitega mitte toimu ei saada. Üleüldse kaebab kirjasaatja -väga sagedasti  sääl ette tulewate perekonna pahanduste üle. Küll kurwastaw, et sarnaseid kocbtusi perekonna elu üle kuulda on, sest perekonna elu peaks ju pühaks peetud saama, millest kõiksugused tülid ja pahandused  eemale saagu tõrjutud. Kirjasaatja arvaldab  oma elawat tänu kohasele õpetajale, kes perekonna  elu pühadust kõigesuurema südidusega sääl jälle jalule tahta tõsta. Poidelt. Mõõda läinud Detsembri kuul leitud X. kõrtsi mehe surnukeha kusagilt lahe äärest. Arwotakse, et ta ennast ära olla uputanud.- Mee» olnud nende liigist, kes haämeelega klaasi sisse wäga sügawasse armastanud waadata. Läänemaalt. Kõima -vallas Kidura külaS Aleksander Suworow. Wene wäejuhataja. Tema elulugu ja sõjakäigud. Eestistanud Z. J- I. Suworowi lapsepõlw ja soldati teenistus. (Hl leksander Wassiljewitsch Suworowi esi- M wanemad oliwad Rootsimaalt ja mõis- Ä niku seisusest pärit; nemad asusiwad Michail Feodorowitschi ajal Wenemaale elama,  wannutasiwad end Wene riigi alamaks ja jäiwad jäädawalt Wene teenistusse. Tema lapsed ja lapselapsed oliwad alati truud ja ustawad riigi tcendrid, mille läbi nemad Wene tsaaride tähele panemist oma pääle tõmbasiwad, kes neile rohkesti oma armu näitsiwad ja mõisaid kinkisiwad, nõnda et nemad oma uuel isamaal kuulsateks ja rikkasteks meesteks saiwad. Wassili Jwanowisch  Suworow oli Peeter Suure ristipoeg,  teenis enesele täis kindrali anu. Temal oli palju mõisaid, milledest üks Nowgorodi kubermangus seisis, kus tema enamisti priiajal armastas elada. Siin elas ka tema poeg Aleksander Wassiljewitsch (sündinud 13. Nowembril 1729), keda lapselt  euamiste „Sascha" kutsuti. Sa'cha oli wallatu pois. Jooksta, puid mööda ronida, jões supelda, ratsa sõita see oli tema kõige suurem lust. Kui uksest wälja päüsis läks tema hüpates jalutama:  sääl tema kord hüppas, kord ronis, kord heitis maa pääle maha. Hulgub nii kaua kui ära wäsib: kord wõttab maast kiwi ja waatab seda, kord kisub lille ja suudleb seda, kord waatab kaugusesse ja jääb mõtlema. Tema ees seisab auk: kui kitsas, hüppab üle; kui madal, kukkutab sisse ja ilma mõtlemata jooksis senni kui himu täis sai, iseäranis koju tagasi tulles- Seisab mets tema ees, siis jookseb ta sinna, ronib puid mööda, pääle waatamata, et sagedasti üks hõlm kaheks ehk kolmeks aruks lagunes, kui mõni oks tema kuuega juhtus sõbrustama, Sääl sööb hobune wäljal,  Sasha tuleb tema juure, silitab teda, katsub lakka, libistab nina, päästab jalad lahti, kargab mõlemate kätega lakka kinni, ronib hobuse selga ja kihutab tuhat nelja, kuni mõlemad ära wäsiwad. Juhtus jõekene  ette, siis tarmis suppelda ja ühe minutiga  oli rema juba mees, sagedasti supleS (ujus) tema meel hilja sügisel, kui juba külmetama hakkas. Ilma aega tema ei maimud: kas oli kange tuul wõi waliwihm, ehk oliwad kõik kohad pori täis, kui tema jalutada tahtis, siis ajawiitmata läks. Tema sai sagedasti õige märjaks, rüpeldaS kingad,  sukkad ja kuue ära: sellest tema ei pannud midagi tähele. Tema just walmistaS  ennast sõakäikide tarwis. Mis teie teete Aleksander Wassiljewitsch?  rääkis pahase meelega wana djäk ehk kodukirjutaja, kui tema määritud ja lõhki kistud riietega kodu tagasi tuli. Riietest  ei ole mitte kahju, aga kahju teist enesest. Noh! Jumal hoidku, kui niisugune lõhe teile palge juhtub, nagu praegu kuue hõlma sees on: oks ei maata mitte kus pale wõi kus kuue hõlm. Sa oled wist kuskil pool kikerdanud, et oma kuue nõnda ära määrisid. Nii wõid sa omad käed ja jalad ära murda ja pää lõhkuda. Oh, niisugused on sinu jalutamifed! Sarnastel kordadel oli Sasha õige meelitani  oma djäki wastu. Tema tundis ennast süüdlase olewat ja ei rääkinud ühtegi sõna, kui see kortsus kulmul temaga tõreles. Kui tõrelemine loppis, siis hakkas ta temalt andeksandmist paluma. Minu kallike, ära pahanda minu pääle! Kas see on wöimalik, teie peale mitte pahandada? Noh, pahanda siis, aga anna andeks: sest mulle ei ole ju midagi halba juhtunud. Aga see oleks wöinud juhtuda. Noh, ma olen süüdlane, anna mulle andeks: ma tean et sina mind armastad- Ja Sasha kargas ümber wana mehe kaela ja andis temale suud. Oh, Aleksander Wasiljewitsch! Teiega ei oleks mitte olnud tarwis nõnda tõreleda! Kui sina tahad tõrele, aga ütle, et sa mulle andeks annad- Ma olen ilma rahuta, kuni sa seda mitte ütelnud ei ole. Noh, Jumal teiega! Aga edeSpi ärge tehke seda mitte enam! Sasha waatas üksisilmi temale silmade sisse, et teada saada, kas tema pahandus on mööda läinud. Kui kannatamatalt tema ootis, kuuni töine wiimati naerma hakkas- Siis hüppas Sasha rõõmu pärast, sest see oli kõige tõsisem tunnistus, et manamees temale andeks annab- Sagedasti tuli temal kaua oodata, kuni niisugune tunnistus ilma ilmus- Imelik oli see, et Sasha, oma tegude juures niisugune julge ja südi pois, wsõraid  kartis ja nende eest ikka kõrwale hoidis. Niipca kui ta teada sai, et majas wõõrad on, siis tuli temale niisugune mässaw tundmus. Tema mõtles ainult, kuivas nende eest ära peita ja oli malmis kas ilma otsa põgenema. Aleksander Wasiljewitsch! Olge hääd pange riide, ütles üks kord tema tuba tulles riideid käe peal kandes. Aga mis? mikspärast riide panna? küsis Sasha, kes just ühe raamatu lugemist lõpetas- Kas wõõrad on all? Just nõnda—  Mull ei ole tarwis riidesse panna: ühe minuti järele ei ole mind enam kodus. Aga sina ütle, et sa mind otsisid, aga ei leidnud- On juba ööldud, et teie kodus olete ja Wasili Iwanowitsch käskis teid ruttu alla tulla. Ah, mis pahandus! Mikspärast rääki» kisid, et ma kodus olen? Aga nemad, nagu kuulda oli, oliwad teid aknast näinud. Noh, midagi ei ole teha. EdeSpidi saan alati eest ära hoidma. Ajan riidesse. Aga kui igaw sääl saab olema! 1 Saarlane. 1898.