kui ka noored, peiud ja neiud, jätke maha kõik kergemeelsed teud ja saage kindlaks ja tõelikuks omas meeles ja olge tugewad kõiges omas ettewõtmistes. Oh et need reakesed ka seda kasu tooks, milleks need soowitud on, nimelt meie noorele rahwale! K?. Kl. tema osawõtliku lahkuse läbi hoopis kergemaks  läinud, ja lootis nüüd tõeste rõõmsamaid  põimi näha saawat. Nõnda oli ka. Kui nemad teisel homikul  palaõti läkfiwad ja seda wõera isanda sõrmust uüitafiwad, sääl oli see tore teener korraga ümber muudetud, alandlik  nende wastu ja wiiS neid laia astmeid mööda üles, ühte ilusaste ehitatud kambri, kus ta neid natuke oodata palus, härra saada marsi tulema. WõeraS härra tuli ka kobe ja näitab meel lahkem olewat, kui eile ja raputas teretades nende kät. sÄSjsd on nüüd kõik hcaste," ütles ta, »ma olen ertShertsogiga juba rääkinud ja nõuu ühte pidanud, ja ka Hosferi kirja temale ette lugenud. Ta kiidab sind, tkök: roisikest, «äga! On sul su isamaa siis ieesre nii armas!" „Arnv'am kui mu elu! Jah!" ütleS Priidu. on tubli," wastas wõeraS härra, sja ct la oma isaga nii tubliste Vaenlase masin oled Võidelnud, siis ei taha ka erosberoiog teid mitte hädasse jätta, ja laseb künda, kas te sellega rahul saaksite olema, Soncomooki. ühe mõisa pääle minema, kus orocoo üooe Valitsejat tarwiS olla. Sinule Toomi Do-dhuuber, tahab ta seda ametit or.do jo mõid oma pojaga nõnda kauaks sinna iõõda, kui Tirool wõera walitsuscst jälle woboo-Z saanud, ja ertshertfsg lubab selle eest i'e muret kanda, et sinu koht Tirsoks siis jälle oma wana korrasse oooosi saob. Mis sa arwad. Daami, kas on nõnda õige?" auulik härra, ses on Ma liig;" wZZAS Daami sügawaste liigutatud. ~Ei ole mitte liig ühe truui mehele, kes vMs isamaa ja keisri eest «« wbliSte on wõidelnud, maja ja wara ja weel oma termist seks pühandanud," wastas wõeraS härra lahke tõsidusega. „Tahad sa ertshertsogi  ka nõnda truuiste teenida, siis lööme käed kokku. „Siin on mu käsi," hüüdis Daami, kuna Priidu rõõmu pärast hõiskas ja kõrgesse  üles kargas. „Siin on mu käsi, ja Jumal on mu tunnistaja, et ma seda tublit härrat truuiste teenida tahan." „Ja nüüd, härra hüüdis Priidu, kuna tal ise pisarad silmis oliwad —„ nüüd pead weel seda tegema, et me seda armast ertshertsogi ennast ka näha tohime, kes meid nii õnnelikuks on teinud. Ma palun, wii meid tema juure!" „Kui te teda näha soowite, siis waatke minu pääle," ütles wõcraS härra naeratades, „sest mina ise olengi see ertshertsog." Priidu ehmatas ära, karjatas korra, nõndasama ka Daami, ja langesiwad nüüd ertshertsogi eite põlwili maha, andfiwad tema kattele suud ja tänasiwad teda pisarat!  silmil. „On juba küll, head inimesed keelas ertshertsog „ma mõtlen teiega heaSte, aga seda ei tohi ka teie mitte äraunuStada, et seda ise teeninud olete! Ja nüüd, elage terwisega! Kül ma tulen teid ükskord Steiermarki Vaatama, ja kui aeg tuleb, et jälle oma isamaale, Tirooli tagasi lähete, saan ma tõeste teie pääle mõtleme. Saagu Jumal teid sinna maale hoidma, et teie truu süda, meel ja armastus ikka wana wiisi juure jääks; Jumalaga! " Ertshertsog läks, Priidu ja Daami jõudsiwad aga waewalt ennast rõönm pärast jälle koguda ja tuliwad üsna õnnelikult, isand Hottingeri juure tagasi. Paar päe- wa jäiwad nad weel tema juure ja läksiwad siis Steiermarki, kus nad kõik head maitse» da wõisiwad. Üksi see mõte oma isamaa raskuse pärast, kurwastas wahest neid. Aga ükskord pidi ka see kaduma. Mõni aasta hiljem läks Daami Waldhuuber  oma pojaga jälle Passeijeri orgu elama, kus ertshertsog temale ilusa maja kõige körwaliste hoonetega oli ülesehitanud, lihawad lehmad, ja kõik kaugelt ilusamad maja tarwitused, kui enne, kinkinud. Nüüd oli tema õnn jälle täitsa käes, sest ühtlase oma kodumaaga leidis ta ka oma manad truuid sõbrad kuni wiimseni, kes mee! elasiwad, jälle eest, ja iseäranis Priidu oma noorepõlwist sõbra, Andreas Spekbacheri.  Mõlemad tundsiwad endid üsna õnnelikud olewad, üksteist jälle leida, ja mõisiwad nüüd ka üksteisel oma möödanikust mõnda jutustada. Oli nende armastus isamaa wastu enne ikka suur olnud, siis oli tema nüüd weel suurem, et nad tema pärast palju kannatanud oliwad. Nõnda käib selle käsi, kes oma isamaad, keisert ehk kuningast ja oma rahwast südamest armastab ja kindlaste nende poole hoiab, kui tema kül ka waewa ja häda sellepärast näha saab. Isamaalt. Kuresaarest. Sügise on meil käes! Kurmalt ja tusase meelega könniwad elanikud weel uulitsatel ja aedades. Puud on omad ilusad lehekesed enamast kõik maha wiskanud ja seisawad norgus ja eluta, üksi kõle tuul liigutab nende oksakesi. Homikul on pühkijatele kibe töö lehtedega, mida kõik kohad üsna täis on, et peawad ära koristama, sest politsei on muidu kohe kange käsuga kannul. Ehitus tööd on kõik seisma pandud, armast kuuleb weel mõnest kohast kirme hoopi ehk saagimise häält. Tühjalt seiswad majade aknad wärwitakse walgeks, et päewa kiired klaasis! ära ei põletaks. Mi on siis täitsa see igaw sügisene aeg meile kätte jõudnud, mille järele ka see wali taime walitsus pea ilmuma saab. Wilja hinnad on meie turul nii muutlikud, et enamast igal nädalal isesugused  on. Mõne nädala eest maksis leiwa nael jälle 2'/- kop, kunas nüüd jälle kuulda on, et 3 kop. maksta tuleb. Muud kaubad seisawad ikka wanaS kohalises hindas. Puid on igal homikul turu täis, et keegi kaebada ei wõi. Ainult kartubwlid on kõrges hindas, mida ka wäga mähe on. Poidelt, Säält olla paari nädala eest metsast heina küünist üks mees kinni wõetud, kes muidugi passi puudusel kusa- gilt mujalt ära oli putkanud. Teda tunti ära, et ta säält samast lähema walla mees oli. Kinmwõtjad wiisiwad teda omasse malda, kus ta alandlikult omale passi nõudis, ilma rahata aga, sest tal kopikat ei olnud. Talitaja, hea südamega mees, pani raha oma käest wälja ja andis jooksikule  kolme kuu paale passi. Mehike kadus sellsamal öösel jälle säält ära ja waraStanud Reo kiriku köstri hobuse karjamaalt  kaasa ja putkanud Pärnu poole, kus ta muidugi hobuse ära müüs ja jälle rahulikult elada mõis. Temal on nüüd pass, mis siis nuga! Mine siis usu kelmi ja tee temale meel head! Kihelkonnalt. Paari nädala eest näinud Rcidu küla mehed ühte ära karganud  Kiidri moelift meest põldu mööda lodcrdawad, keda nad hulga kaupa taga ajama läinud. Mehikesed olnud aga wa „kibet" natuke palju wõtnud, nii et peaaegu  kõik põllul rovmasiwad ja tagaaetaw rahulikult naerdes jälle metsa poole sammus.  ÜSna naljakas oli see päält waadata!  Karjast. Kurb nutu lugu. Oh Saaremaa! kus on jäänud su iludus? KuS on jäänud su kallis rahuline elu? Kus on jäänud kõik su wooruslik ilutsus, mis enne su pinda kattis, su poegi oma kaissu kallitses! Enne oli meie kalli kodumaa  pinnal nii rahuline elu, et oleks wöinud lugemata raha maha jätta, ning keegi poleks seda puutunud, aga kus on see nüüd?! Aasta aastalt saab meie rahwaft hariduse radades edasi juhitud. Paraku Jumal, kõige hirmsamad tööd saamad nüüdsel ajal ka meie Saaremaal tehtud, millest meie esiwa- nemad enne undki pole näinud. Nüüd on kõige peenemad kurjad teud meie Saaremaal,  meie noore rahwa seas moodiks saanud, mis enne kõik teadmata oli. Kes nägi enne nugadega riidlemist! On paar noort meest kusagil kortsus kokku juhtunud, kohe on nugadega mehklemine lahti. Nõnda on mittu juba sellel moel enneaegset õnnetumat  otsa saanud, mitu eluaegseks migaseks ja sandiks jäänud. See on küll Suureninalt  toodud wili, mis nüüd Saaremaal tärkama on hakanud! Aga paraku, mis näewad meel üle selle meie silmad: põletamised, Margused, rööwimised  ja aidauste lõhkumised on nüüd nii päewakorral, et igal õigel inimesel karmad ihu pääl püsti tõuswad, niisuguseid asju nähes ja kuuldes. Weel tänawu sügisel on asi hoopis nurjas! Arwa on seda ööd kuulda, kui jälle sääl ehk sääl mõni ait wõi tuuling poole ära lõhutud. Neid wargusi, mis nimelt Karja pool sell sügisel on tehtud, ei wõi ega jõua mitte ükshaawalt ajalehte kirjuta, siis poleks muudel sündmustel enam ruumigi. Annaks Jumal, et kohtud ja malla walitsused niisuguste tegudele katsuksiwad miskit moodi Lõkkeid ette tehja ja et niisugused  ülekätte läinud noored inimesed omast pahast elust pöõrakfiwad, et meie Saaremaa jälle oma endist kallist rahulikku  ja waba elu wõiks tagasi saada! Üks Saarlane. Pärnust. Õnnetused. Tõstamaal oli hiljuti mõisa töömees N. N. sawimasina wahele kukkunud ja sääl samas surma saanud. Noor naine lapsega on maha leinama Muud. Hale õnnetus! Teine õnnetus oli ennemalt ühel Möistatuseks. 1) Keda kõige enam kiidetakse? 2) Millal wõib 60 aastast wanamoori nooreks nimetada? 3) Missugused ahelad on kõige raskemad? 4) Missugune grahw ei ole päris grahw? Seletused tulemas numbris. AK 42 Saarlane. 1891