Saarlane UM Üleüldise politika ajaleht «aa- ja linnarahslale UW sl° S 4 Teisipäewal, 25. Augustil 1898. XV. aastakäik maksab! Hooles aaStaS. . . . ! „ Sü „ Ilmub igal tsisi.pä.s»Va,k. Kuresaares Kaubauulitsäs nr. l? Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaares. Üleilmliseks rahuks. Keisri Majesteedi kõigekõrgemal käsul on wälimiste asjade minister „Walitsuse Teataja"  järele 12. Augustil kõigele Peterburis wiibiwatele wõöraste riikide asemikkudele järgmise teadustuse awaldanud: Üleüldise rahu alalhoidmine ja kõiki rahwaid rõhuwate ülemääraste sõjawalmistuste  wõimalikult wähendamine on praegusel  asjaolul paleuseks, mille poole kõik walitsused peaksiwad püüdma. See seisukoht käib täiesti minu kõige kõrgema Isanda, Keisri Majesteedi, inimesearmaStusliste  ja suuremceleliste soowidega kokku. Kuna Keiserlik walitsus kindlas usus on, et nii kõrge paleus kõigi rahwaste tõsiste tarwituStega ja õigete ihkamiStega kokku sünnib, arwab ta käesolewat aega «väga parajaks, et rahwuSwahelise läbirääkimise  teel kõige mõjusamaid abinõuusid üles leida, mille waral kõigile rahwastele tõsist ja kestwyt rahu muretseda ja kõige päült ikka suurcneware praeguste sõjawalmistuste edenemisele piiri panna. Wiimase kahekümne aasta jooksul on rahuarmastuslised püüded iseäranis kindlasti  haritud rahwaste mõtetes maad «võtnud.  Rahu alalhoidmine on ruhwuswahelise  politika paleuseks seatud. Rahu pärast on suured riigid wägewateks ühendusteks kokku heitnud. Rahu paremaks alalhoidmiseks  on nemad senini kuulmata mõõdul oma sõjawõimu suurendWud ja ci jäta järele teda meelgi edendamast, ilma mingisuguste ohwrite eest tagasi kohkumata. Kui need püüded ei ole seniajani mitte jõudnud soowitud rahustamise õnnistusrikastele  tagajärgedele saata- Alaliselt kaswaw waraliste raskuste koorem  awaliku hää käekäigu juurtel waaruma. Rahwaste waimlised ja kehalised jõuud, töömaew ja kapital juhitakse suuremalt osalt oma loomulikult otstarbelt körwale ja kulutatakse  kasutoomata ära- Sadasid miljonid  antakse hirmsate purustamise abinõuude muretsemise pääle wülja, mis täna teaduse wiimseks tarkuseks on, homme aga uute leiduste puhul wiimse kui hinna on kaotanud  Rahwa haridus ja tema majanduse ning rikkuse edu pandakse seisma ehk juhitakse  waleteedele. Mida enam siis iga riigi sõjawalmistused kaswawad, seda wähem ja wähem käiwad need selle paleusega kokku, mis riigiwalitsuscda  enestele silma ette seadnud Majanduslise  korra rikkumised, mis tähtsalt osalt ülemäärastest svjawalwistuslcst Wlewad, ja alaline kartus, mida sõjaabinõuude kole kokkupõrkamine sünnitab, muudawad meie päewade sõjariistus rahu rusuwaks koormaks,  mida rahwad ikka suuremaks minema waewaga kannawad. Silmapaistew on sellepärast, et kui sarnane  lugu edasi kestaks, see siis just sellele wiletsusele saadaks, mille eest püütakse hoida ja mille hirmnkujud inimese waimu juba ette tarduma panemad. Wahepidamata sõjawalmistustele piiri panna ja kõigele ilmale ähwardawa häda tagasitõrjumiseks abinõuusid otsida see on praegu kõigil riikidel ülemaks kohuseks. Sellest tundmusest täidetud, on Keisri Hcrra hääks arwanud mulle käsku anda kõigi riikide walitsustele, kelle asemikud Kõigekõrgema Koja juurde on läkitatud, selle tähtsa ülesande läbikatsumiseks konwerentsi  kokkukutsumise soowi awaldada. Jumala abil wöiks see konwerents tulewale  aastasajale hääks eeltähekssaada. Tema liidaks wöimsalt kokku kõigi riikide püüdmised,  kes õiglaselt seda taga nõuawad, et üleüldise rahu suur aade segaduse ja lahutuse  piirkonna üle wõimust wõtaks. Ühtlasi  kinnitaks tema riikide kokkuleppimist õiguse ja kohuse paleuse ühise ülendamise waral, mille pääl riikide rahu ja rahwaste edasijõudmine põhjeneb. St. Peterburis, 12- Augustil 1898 a. Suured käed. 2. G. G. uudisjutt. (Lõpp). „Ja raha olete Teie hoolega ära peitnud?  Teie wõite õnneks pidada, et meie seda inimest kätte saime, enne kui pimedaks läks. Olete Teie temaga kaua ühes sõitnud  ?" „Kõik see tee; ta on siis üks kardetaw kurjategija?" „MõrtsukaS ja lukulöhkuja." Naesterahwad wabisesiwad. Kes oleks seda arwanud, ta oli nii wiisakate  kombedega," ütles noor neiu „aga seda ma imestlesin, et ta oma käsi marjas, meie pole neid kõige tee pääl näha saanud." ..Seepärast et ta neid tarivitada mõtles, kui paraS aeg käes oleks," seletas wahtmeister  tähtsalt, kuna ta oma noore mangi käekotti, reifiteni ja meel mõned wäikesed kompsud wankrist wülja toimetas. „Õnneliku  reisi, tänage Jumalat aja-wiitmise eest Zosingenis." Seda üteldes astus ta wankrist wälja, teener pani ukse kinni ja jaama ülema märgu andmise pääle hakkas rong liikuma. Ka üks teine rong wõis nüüd edasi minna. Wangi aSjad pandi ühe pakikandja selga, politsei-teenrid läksiwad wangiga ees, wahtmeister  käis mõni samm tagapool, nirgi silmadega igat wangi liigutust tähele pannes. „Wõtke ometi wiihemast üks wanker? palus noor mees uudis himulist nähes, kelledel  nõuu näis olewat, teda saatma tulla. „Pole meil mitte," wastas wahtmeister mitte üsna tõe-truuilt, sest Zosingen wõis ennast tõepoolest mõne seesuguse riista poolest rikkaks kiita, aga selle tarwitamine oleks tükk tema rõõmust wähendanud, mille järele ta juba mitu aastad igatsenud oli. Zkka oli ta sellest unistanud, et tal kord ühe suure kurjategija kinniwõtmine korda läheks, kelle kamalus kõige terawama maimuga  päälinna politsei-ametnikude osawust petnud oli, ja nüüd wiimati oli tema palawam  soow täide läinud. Mööda läinud päewal oli telegramm pealinnast tulnud, et peawad ühe rööwmõrtsuka  järele luurama, kes politsei küüsist, kes teda juba oma käes oli arwanud olewat.  angera-libeda osawusega ära lipsanud oli ja nüüd kindlasti kõrwa teesid kaudu ühe sadamalinna jõuda katsus, et süält laewaga putkama panna. Mõte selle suure püügi pääle, mis siin teha wõiks, ei olnud wahtmeistrile enam rohu andnud, mööda läinud öö ja käes olema päewa oli ta jaamas ootanud, põgeneja  näo ja olemise kirjeldust pähe õppinud, ega mööda minema rongi wankrise hoolega waatnud, ja wiimaks oli otsitaw pea aegu tema käte wahele jooksnud. Buffeti ruumist  tulles, ruttas ta temast kaudu, wahtmeister  kargas tema järele, aga karma päält oleks ta meel tema käest pääsnud. Poleks ta mitte oma wõimu-woliga rongi seisma saanud panna, siis oleks "fee suur silmapilk tema elus kadunud olnud. Nüüd aga oli ta sääl ja pidi täiest põhjani maitstud saama. Raudtee-jaam seisis wäikese linna wälimeses  otsas, pää-uulitsad pidiwad läbi käidud  saama enne kui nõukoda jõuti ja iga sammuga läks saatjate hulk suuremaks. Kõik uulitsapoisis kogu sattuS liikumisest, igas majas tehti aknad lahti, suust suhu lendiS jutt kangelase-tööst, mida wahtmeister toimetanud  oli, edasi. Jmestatult, nagu üht imelooma, waadeti õnnetuma päüle, kes, pää maas, käed selja pääl, oma wangistajate  wahcl edasi sammus, külma higiga kaetult nõukoja ette jõudis, ja nagu suurest hädaohust pääsnud, hinge tõmbas, kui selle uks tema taga kinni läks. Tema kinuiwõtmisest teada saanud politsei-ametnik  ootis teda juba. Wahtmeister andis oma aruandmist ülesse, siis wiidi kurjategija ülekuulamisele. Tema nimetas ennast Mülleriks ja ütles Würtembergi maakonnast pärit olewat; ja tõe poolest oli tema keele-murrel löuna- Saksamaa maik juures. „Selle ülenaerti aga, see oli tunnistuseks tema wastu. Kirjelduses seisis, Zwirner mõistwat egat saksakeele-murrakut petlikult järele teha. .Minu paberid on korra pääl," kinnitas noormees. Ametnik oli juba tema käest ära wõetud kirja-taskut läbi waatma hallanud.  „See on tuttaw, et Teie omale üht ehk ka mõnda passi toimetada oskate," ütles Muhulased ju saarlased. elawad kaunis üksteise ligidal, siisgi on nende wälimises elus mõndagi wahet leida. Siin tahtsin mõnda auustatud „Saarlase" lugejatele ette panna, millest näha wöib,