sootumaks ära mädanema ja mitte ühtegi „poega ajama." Mõni rahwas  Afrikas usub, et kuu Pääl üks hää waim elab, keda päewawarjutainise  aegu üks hirmus elukas ära hukata  tahab. Sellepärast teeb see rahwas sel ajal kõiksugust kära ja müra: Lööwad kella, pekswad kaigastega  wastu seina, pada ja plaati, sid, karjmvad, pigistawad ja pekswad  koerasid ja sigasid, et niisuguse kisendamise, käratsemise ja müramise läbi seda koledat elukat selle hää waimu kallalt eemale peletada. (Pooleli.) enesest enam aru ei saanud, silmapilgul,  mil ta meeltesegadus kõige keerulisem oli. Teadmine, et Ferrand  sel õhtul pidi tulema, tuli talle meelde; ta tahtis teda weel .kord näha; hirm selle mehe eest, kes teda kord juba oli löönud, sundis teda sõjariista ühes wõtma; wahest kandis ta seda iga kord kaasas. Oli asi kuda ta oli, kui ta minema läks, oli ta nõrgameelne; kui ta pistoli kuke winna tõmbas, nõrgameelne, kui ta end minu käte wahelt wabastas; nõrgameelne oli ta ka Praegu, kuna ta kamina ees istus ja tumeda, kaht-s lase waatega mind silmitses;  nõrgameelne  ja süüta. Kuda ta minu wastu oli, see tegi mulle mähe muret. See on tuntud asi nõrgameelsete juures, et nad inimesi,  keda nad muidu armastasiwad ja auustasiwad, korraga wihkama hakkawad. Ka waheldawad waikuseja  lobisemisetujud on harilikud haiguse tundemärgid. Aga nii hädaohtlik kui see haigus ka on, parandada on teda ometi wõimalik. (Pooleli.) Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid Serbias mõisteti neil päiwil  Bosnia arhi mandrit WassilijPelagitsch sellepärast waimulikust se isuse st wälja, et ta sozialistide kihutustest osa oli wõtnud. Wäljamõistmise kombet toimetati  Belgradi pääkirikus säälse konsistoriumi presidendi metropolil Mihaili juuresolemisel. Kui kombe ära toimetatud ja Pelagitschil habe ja juuksed maha lõigatud oliwad, wiidi ta wangikojasse. Hiinas saadi neil päiwil ühele suurele sala seltsile jälgedele, mis endale  otstarbeks oli seadnud praegust, Mandshu, keisrisugu täiesti ära häwitada.  Sel salaseltsil, mis ennast „Thaili" nimetab, olla umbes 50,000 liiget. Kõneldakse, et ka Li - Hung-Tschang, ja nimelt ülema öinuhhiga jnaeste-ruumide ülemaga) ühes, salaseltsi keisri ärahukkamiseks olla asutada tahtnud, et neid teotusi, mis talle keisri poolt osaks saiwad, wiimseü ära tasuda. Just selle mõttega  olla Li Hung-Tschang Pekingisse sõitnud. Kas jutt ka tõsi on, on raske ütelda, sest teda teatatakse meile ju Hiinast. Aga tuttaw asi on, et hiinlased salaseltside asutamise pääle suured meistrid on - wissisti kusagil mujal maailmas pole neid nii palju kui Hiinas. Jaapanlased olla, kuda „Wene Tel. ag."'le ustawast kohast teatatakse,  sõjapidamiseks praegu kodus weel 175,000 hästi wäljaõpetatud meest ja ka küllalt raba riigikassas, nii et nende pärast sõda weel kaua kesta wõiks. Kui nad siisgi walmis on Li-Hung Tschangiga läbirääkimisi rahutegemise pärast algada, siis tahawad  nad Europa suurriikidele näidata,  et nad rohu wastu 'pole, kui aga Hiina poolt asja otsekoheselt tahetakse  ajada; kuid nii pea ei ole rahu wissisti weel oodata. Wienis, 13. webruaril. Homme jõuab keiser Wilh.lm suure ja toreda saatkonnaga Wieui, et pääherzog  Albrechti matustest osa wõtta. Pääle hulga kindralisid saatvad keiser Wilhelmil minister Enleuburg ja tutlaw kabineti-sekretär von Lucanus kaasas olema. Haagis, 13. webruaril. Hollandi kuninganna läheb Preisi prinzi Albrechti wanemale pojale Friedrichile mehele. Zürichis, 13. webruaril. Ühel huijutamise - kohal Zürichi järwel,  kus umbes 5000 inimest pääl oli, murdus jää; sääl juures uppus mitu inimest ära. Seda ja teist. Hiina postitalitns ei ole muidugi  mitte nõnda korraldatud nagu haritud Europas. Erainimeste kir« jadega ei tee riigi walitsus tegemistgi, üksnes ametlikku kirjusid toimetab ta kulleritega kätte. Kõik kirjad kirjutatakse  raamatusse ja kinnitatakse nende täielise wäärtuse järele. Kaalu ci panda mitte suure hoolega tähele. Aga mõnest kohast on nad europlas test ees : nad toimetawad oma ärisõprade  kirsasid ja pakkisid ka rehnungi pääle, mis igas kuus ära makstakse. —Ja weel üks asi: meie peame oma kirjad ja pakid ise posti pääle wiima, Hiinas aga laavamad posti- majad oma ametnikkusid oma äris õprade  juurde neid ära tooma. Postitalitus  on sääl erainimeste käes ja wõistluse tõttu kaunis odaw, wähemalt  50 Inglise penikoorma kauguseni,  suuremate kauguste kohta wäga kallis. PLfukeue kiwikene ajad suure koorma ümber, ütleb wana sõna, ja seda tõendab järgmine lugu, mis näitab, kudas wana Preisi Priz 1761 aastal, kus Wene kindral Totleben  oma sõjamäega Berlinis seisis, kuna RomanZow Kolbergi kindlust 'piiras, siisgi weel õnnelikult suurest kimbatusest pääsis. Austria tungiwatest  nõudmistest hoolimata wiiwlesiwad  Wene kindralid siisgi ja ei häwitanud  selle wahwa kuninga wäikese sõjamäe ära, nagu neil küll oleks wõimalik olnud. Nad ei tahtnud seda mitte teha, enne kui neile seks Wene keiserinna Jelisaweta poolt suudiwat iüsku ei olnud tulnud, sest et neil wäga hästi teadupärast oli, et keiserinna termis wäga kahtlane oli ja troonipärija Peter 111., kes wana Prizu kõigest südamest auustas ja armastas, igal päewal wõis walitsusele  jõuda. Muidugi läks Jelisaweta süda täis, kui ta nägi, kudas ta kindralid  ilmaaegu waenlase kasuks aega wiitsiwad. Käre käsk wiibimata kallaletungimiseks  sai walalistatud ja keiserinnale allakirjutamiseks ette pandud.  Juba oli Jelisaweta sule kätte wõtnud ja tahtis teda tindipotisse kasta aga sääl lendas lahtisest aknast üks waapsikas sisse, laskis ennast  tindipoti ääre pääle ja kukkus häkitselt koguni tindisse. Keiserinna, kes wist ebausust waba ei olnud, armas  seda pahaks ettetähenduseks ja jättis oma nime allakirjutamata. Menelaled ei teinud manale PriMe midagi halba, ja kui üürikese aja pärast Jelisaweta ära suri, oli kuningas  ühe waapsiku nõelamise läbi kõigest  hädast päästetud. Oh, seda häbi 5 Mõnigi inimene tarwitab mõnes kohas ühte wöi teist keelt sel mõttel, et teistele wõõras ja seße pärast täiesti arusaamata olla. Mõnigi on sel kombel teisele tahtnud sala-asja rääkida, misj aga haisema läks, nii et rääkijal silmad häbi täis oliwad. Nõnda oliwad näituseks paar kõrgesti haritud naesterahwast ühes wõõrastemajas enda wahel Läti keelt rääkinud; würst Bi marck, kes ka sääl juhtus olema, ütles ühele sõbrale paar sõna sessamas keeles ja neiud pidiwad kaelast saadik punastama.  Samasugune  lugu juhtus Inglise kapten Simons'iga, kes Londonis hoburaudtee  wagonis sõitis, kui korraga üks noor abielupaar tema wastu aset wõttis. Mõne minuti pärast ütles noorik oma mehele Hindostani keeli: »Z)ekko, Lakid ko Kaisu kara nak kai!», mis nii palju tähendab kui : „Waata, kui suur nina sääl sel herral on." Kaptenil oli ka tõesti õige tugew nina, ja ehk ta küll muidu hää südamega mees oli, ei tahtnud ta seda prouad see kord mitte häbistamatk mööda minna lasta. Ta tõusis pilkaja ehmatuseks kohe üles ja wastas, wiisakasti  oma kübarat kergitades, niisama  Hindostani keeli: „Wabandage, proua, kui minu nina teile wast tülituseks  ees on, aga loodus ei ole mind mitte wäiksemaga õnnistanud." Lapse kawalus. Wöõrasema  wäikesele Kadrile, kes wöileiwal wõi poole alla on käändnud: „Kas ma küllalt sind ei ole keelanud, et sa ühte puhku wõid leima pääle määrida ei tohi? Kadri: Tean küll, ja sellepärast määrisingi nüüd alla. Kiwist elewant. Amerika ehitusmeistritel  on koguni weidrad tujud,  milles nad plaanisid loomad, mis mitte üksnes paberi pääle ei jää. Nii on hiljnti New-Jorki linnas 200 jala kõrgune wabrik ehitatud, millel täpi päält elewandi nägu on. Müürides, mis looma keha sünnitawad,  on hulk suuri ja wäiksed saalisid  ja tubasid, koonus, hammastes ja sabas on trepid. Silmade asemel on suured aknad, milledest mäge kau uis wäljawaade mere ranna pääle on. Elemandi jalgades on neli elukorda  teine teise pääl ja säälsamas on ka neli pääust. Selja pääl seisab  India elumaja 300 jala kõrgune  hiiglatorn, mille otsast maga kena ringwaade on. Säält näikse New-Jorki, Brooklyni ja merd. Kui niisugused weiderdused ameriklaste ehitusekunstis laiemalt peaksiwad maad wõtma, siis wõiksiwad linnad kimistatud loomade kogu sarnaseks saada. Sõnumid Hiina - Jaapani sõjaplatsilt. Londonis, 12. webruaril. Kobest teatatakse, et praegu Hirvschimas  uus sõjawägi walmis seatakse,  mida Formosa saarele tahetakse saata. 13. webruaril. Tieut sinist  teatatakse, et takistuste pärast, mis Hiina ametnikud talle teemad, kapten Hanneken Hiina sõjamäest tagasi  astub. Wene-maalt. Kaugemalt riigist. Peterburist. Keiserlikkudele  Majesteetidele erakorralise  Hiina saatkonna poolt toodud kallid ja toredad kingitused  ol'wad kuni esmaspäewa pärast  lõunani wälja pandud. Kingituste  saatja on muidugi Hiiua keiser. Nende seas on kaks ülitoredat warjukatust  kõige peenemate Hiina Likandustega,  siis kaks waasi, mis 2 arschinat  kõrged, palju muid Maasisid, joogiriistu, iluasju. Hiina riiet mitmesugust,  mitu korwi kuulsaid söödamaid  Pääsukese pesasidgi jne. Üks noor neiu on Peterburist  salaja ära kadunud, ja teda otsitakse suure agarusega taga. Kuulu järele olla tal nõuu olnud kloostrisse  minna. Ta olewat ühe kõrgema sõjamäe ametniku tütar ja isa surm mõjunud ta maimu kohta nii rShuwalt, et ta nõuuks wõtnud nunnaks saada. Sugulaste nõudmise pääle otsib polizei teda taga. St. Peterburi Eesti Kooli-seltsi pidu 10. webruaril  läks hiilgawamalt korda, kui seda ette arwata wõimalik oli olnud. Julgesti, ilma midagit suurendamata, wõime kinnitada, et niisugust pidu, kui me priiuse pidusid ühes ei arwa, weel enne eestlaste poolt toime saadetud  ei ole. Meie nimetame ainult „Mõisnikkude-seltsi" eestseisuse-liikme otsust, kes pidujuhatajat tänama tuli ja ütles: „Soowin Teile õnne hiilgamaks  piduks; mõisnikkude seltsis ei ole ka üksgi pidu paremini korda läinud." Pidust osawõtmine oli nii suur, et tõesti enne niipalju eestlasi  Peterburis ialgi ühel pidul koos ei ole olnud. Terme saal wiimse istmeni oli juba enne pidupäewa „wälja müüdud," olgu küll, et saalis  pääle 600 istme on, ja pidu-õhtul  leiti meel wõimalik olema, pääle 300 seisuhimulist sisse lasta, kuna mitmed jällegi tühjalt koju pidiwad minema. Kõik päälinna kõrgema haridusega  eestlased oliwad pidul näha ja ei jõudnud küllalt pidu häädust kiita. Igaüks haritud inimene pidas nagu oma kohuseks sellel pidul olla. Meie nägime piduliste seas prof. Kölerit, Weizenbergi, õpetaja Lellepit,  palju gümnasiumi kooli õpetajaid,  riigi ametnikkusid, muid ülikooli haridusega mehi ja üliõpilasi; siis weel kõiki tuntud Eesti maja-omanikkusid,  kaupmehi ja palju kirjamehi. Mitmed Eesti ajalehtede toimetajad oliwad ka pidule tulnud ja wõiwad  oma suuga tunnistada, mis nad ou näinud. Kõrgema haridusega Eesti naesterahwaid nägime õige palju pidu ehteks ilmunud olema. Pääle selle silmasime palju kõrgest seisusest muu rahwa liikmeid. Eesti rahwas näitas see kord küll üles, et ta Kooliseltsi  tõsisest tööst rahwa kasuks osa wõtta tahab ja ära tunneb, et anded  parajale kohale lähemad. Kas wõib ühel seltsil paremat sihti olla, kui waestelaste kaswatamine ja harimine?  Jumalale tänu, sugurahwas, ka meie paremad pojad ja tütred, on sellest aru saanud! Siisgi on seltsil weel wastalisi. Kurb asi, aga need inimesed peawad nüüd tunnistama, et Kooli selts wägew selts päälinnas on ja et asja-ajamine siin meeste käes seisab, kes rahwa kasuks midagi wõtawad teha ja ohwerdada. Ja kui niisuguse iseenese ära salgamisega tööd tehakse, siis edeneb ka see ülikasulik ja tähtjas ettewõte tõesti. Need tuhanded lapsed, kes Kooli seltsi hoole läbi inimesteks saawad, ei unusta mitte ära, kus nad õpetust saanud. Läheme pidu juurde tagasi. Pidu algas meestekoori lauluga: „Kokku kõik tulge," mis selleks piduks  hästi walitud oli ja ka ilusasti kõlas. Esimene kunstnik, kes ette astus,  oli isand Boiwid. Oma abi- kaasa guitarre kaasmängul waimustas  ta mandalinega rahwa murru kohe ära : neid kutsuti mitu korda wälja ja annetati emand Boiwidele tore lillekimp. Järgmise numbri laulis isand Kolomenko isand Arssenjewi  asemel, kes häkki haigeks oli jäänud. Teda kuuldi häämeelega ja nõuti ka kordamist. Siis tuli isand Rosenthal wioloncelloga. Teda wõeti wäga lahkesti wastu, ja pidi ta mitu nummert lisa andma. Nüüd tuli pidu ehe, neiu Koss ins kaja, ette. Tormiline terwitus sai talle osaks, mis aga esimese laulu järele otsata waimustuseks muutus. Neli wiis laulu pidi ta laulma ja rahwa dis-hüüded ja käteplagin ei tahtnud siisgi weel lõppeda. Jme-ilus, suurepäraline  lille-korw pühendati talle piduliste poolt, mis kunstnikku wäga nähti rõõmustama. Ka klawerikaasmängijat,  emand Wetsi, hüüti wälja ja annetati talle tore lille-korw. Kahe konzerdi-jao wahel tuli näitemäng:  „Teise mehe jadadel," mille isand O. Mägi teinud. See tegi oma sisu poolest rahwale palju rõõmu ja osad oliwad ka hästi ära jagatud, iga näitleja oli oma koha pääl ja kõik täitsiwad oma ülesannet kiiduwääriliset. Meie saime tõesti hääd näitemängu Eesti näitelawal näha. Pidulised hüüdsid mitu korda näitlejaid wälja. Pääle näitemängu tuli jälle konzert. Isand Wettz laulis wäga meeldiwalt, niisama mängisiwad ka isandad Stepanoff ju Nörwang wäga ilusasti, nii et neid kõiki suure maimus tusega wastu wõeti. Lõppu tegi segakoor ilusti lauletud Napoli lauluga, mida ka kordama sunniti. Wlimaks algas tants, mis kella 3 kestis. Meie ütleme weel kord: pidu oli igast küljest  tore. Suuremalt osalt tuleb kõige selle eest pidujuhatajale ja toimetajale,  isand AKelbergile tänu anda. Tema oli see, kes selle terme pidu oma õladel kandis ja teda toredusega täitis. Seda ei ole wõimalik mõne päewaga toimetada, waid nädalaid tarwitab niisuguse ülesande täitmine. Ta on omale jäädawat tänu ära teeninud ja ka siin kohal ütleme talle awalikult: Aitäh, kallis suguwend, lõpmata waewanägemije ja kõigiti tubli pidu eest! Praegu, millal seda kirjutan, loen suurematest Wene leh. tedest haruldasi kiitwaid otsusi kõnes  olewa pidu üle, mis igapidi eestlastele  anuks üteldakse olewat. Suguwend. Naljaks. Wiisakas wöõras. Wõõrastemaja  teener, ühe möõrale, kes moodis  pikutab ja oma jalad, mis paksu poriga koos on, ühe moodi juures olema tooli pääle oa sirutanud, nii et wiimane üleni poriga on määritud: „Küll olete teie wiisakuseta inimene- Waatake, missugune see tool nüüd wälja näeb? Wöõras: Meie wiisakuseta ja sina miisakas ja tark? Wist arwad sina, et see paremini  oleks passinud, kui moodi ära mäännud oleksin? Sellepärast katsu nüüd, et ruttu meie saapad maha tõmbad, ehk muidu tõmban nad moodisse  ja siis waatame kumb targem  on, sina wõi meie." Lätimaalt. Walgast kirjutab „Posti mehes" nr. 33 keegi isand „b." muu seas järgmiselt: „Sest saadik, kui K. H. uue aastaga laulu-iubatuse maha pani, ei näita laul Walgas waikiwat, waid tema (K. H.s agaramad lauljad,  wennakesed Metusalad, edendawad  teda ikka. See on rõõmustan»."  Siia on mul niipalju ütelda, et mitte ülemal nimetatud wennad üksi kui ainsamad ja agaramad  lauljad Walgas K. H. juhil pole laulu edendanud, waid Walgas on tublisid lauljaid küllalt, muud kui agaramat juhatajat on tarwis. K. H.'l ei olnud ka ühtegi palgatud lauljat, waid Eesti laulu edenduseks aitasime K. H.'l mõndagi pidu ja konzerti toime saata. See pole siis mitte rõõmustaw. et K. H. tahab ilust Eesti laulmist Läti pinnal unustusesse jätta. Oleks küll soowida,  et K. H. mitte laulmist järele ei jätaks, waid ka teiste juhatusel  ligi laulaks. D. M. " Kodumaalt. Puhjast. Missugune mõju rahal on, näitab meile järgmine halenaljakas lugu Puhjast. Möödaläinud  januari kuul mõistis lurjewi linnawalitsns ühe elatanud ilma passita  naesterahwa K. walda tagasi, kust ta ka pärit oli. kohalik wallawalitsus  lubas talle korteri ja üles pidamise, aga et wanakesel oma eluajal  kaunis summa raha oli kogutud, mida ta lurjewi pangas ütles olewat,  osalt ka enesega ühes, siis ei tahtnud ta rahuliku wallawaestemajaga  leppida, waid arwas paremaks, lurjewi poole tagasi reisida. Teatud  wiisil jõudis ta ka meie S. U. walda, R talusse, kuhu ta paariks päewaks jäi wäsimusest puhkama. Sääl jutustas ta oma raha tagawarast,  mis tal pangas hoida olewat. Jutt lagunes ka külarahwa kõrwadesse  ja seeläbi saadi rikka ja ilma pärijata wanakese wasta wäga armuliseks  ; igaüks püüdis kuda wõis temale oma lahkust üles näidata. Sauniku Tõnis A. naene, kes kõige ligemal elas ja hästi libeda keeleda keelega oli, jõudis teda oma laste seltsiliseks meelitada; Jumal oli talle neid üle kaheksa õnnistanud. Wanake saatis sääl hulga laste seltsis, kes teda juba esimesest nägemisest saadik nähti armastama hakkawat, ühe öö ja päewa mööda. Teisel päewal (laupäewal) saatis J. talu peremees Märt J. oma tütre A. meie tuttawa  wanakese juurde, teda oma juurde wihtlema paluma, mida ka wanakene hääks wõttis. Pererahwas oli sääl wäga lahke, ja wanakesele lubati eluajaks prii korter anda. Selle lahke pakkumise kohta arwas aga ülemal nimetatud sauniku-naene, et wanake oma rabaga J. talus mitte julge ei olla ja kutsus teda jälle oma juurde tagasi, soowides, et eideke tema juures omad elupäewad  lõpetaks. Nõnda wahetas wanake  kõige oma rahaga, mis tal järgi käiksega ümber keha oli seotud, korda 10 oma korterit sauniku juurest  J. talusse ja säält tagasi. Webruari  kuu 10. päewal lubas sauniku naene wana est hobusega (mida tal enesel ei olegi) Jurjewisse wiia, aga selle tingimisega, et wanake laenab temale sada rudla raha ja toob ka rahapaberid tema hoiu alla. Sellega ei olnud wanake aga rahul ja arwas, et ta suurt rahasumma käest ära anda, mitte julge ei olewat; ta pani parem putked mängima! Saunikunaene  ei tahtnud niisugust kasuliku kaupa odawalt käest ära lasta ja pani põgenejale järele; nõnda jõudsiwad  S. talusse, kus tagaajaja ütles,  et põgeneja tema kindad ära warastanud. Kindaid otsides puutus temale põgeneja rahakott riiete alt pihusse, mille kolm paela ta katki tõmbas, kuna neljas wastu pidas (rahakott oli nelja paelaga keha wastu kinnitatud). Aru saades, et mitte kindaid, wai raha otsiti, päästsiwad  juurde kogunud inimesed wanakese  lahti, kes ka sedamaid jookstes lurjewi poole tõttas. Siunikuuaeue  ei jätnud meelgi tagaajamist, waid Palkas R. talust hobuse, et ennemalt  põgenejat kätte saaks, keS temast !'ää tüki maad ott? oli H 3-! Postimees. 1895.