Saarlane UZ Uleiildiiic politil!» ajaltht maa- ja liaaarahmale UW Iks« Neljapäewal, 30. Julil 1898. XV. aastakäik maksab: Pooles aastas. . . . t „ SZ „ Ilmub igal tsifipÄe v«»r. Kodusest tütarlaste kaswatusest. Eesti emad ajawad oma laSte kaswatamist  suuremalt osalt ivana ema-emadelt  päritud kaswatuse wiisi järele edasi, ikka selle wanasõna põhjusel: „Ema wöib küll lapsele rinna suhu pista, aga mitte meelt päha." Nõnda kudaS mitmes teaduses  hariduse edasi jõudmisega inimese ilmaS suuri muudatusi sünnib ja sagedasti wana ümber lükatakse, nõnda wõiks ka osalt kaSwatusteaduses eesnimetatud wanasõna nii muuta: „Ema pistab lapsele rinna suhu ja ka mõistuse päha." Minul oli mõte ecsseiswa kirjakesega mõned näitused kodusele tütarlaste kaswatusele anda. Need reakesed  on kokku wõetud Saksa rahwale awaltatud  kirjadest ja ei saaks nende awaldamine  meie Eesti rahwale sugugi kahju tegema. Hää ema wõib hää inimese kaswatada,  hääd emad hää rahwa. Kus tublid  emad on, sääl on tubli rahwas ja riik. Ma tahan waikides mööda minna koolist ja pensionist (kostikoht) ja rääkida üksnes kaSwatusest kodus ja kodule. Mitte ka selles mõttes, et ma neist midagi teada ei tahm Neid, meie tütarlastele pühandatud kaswatuse kohtasid peame ikka auustama ja nendes kaswatuse kasu ülikalliks pidama. Praegu oleks paras aeg meie Eesti ajalehtedel  sellest asjast palju rohkem rääkida, sest et woorusliku elu alus juba laialt ühwardab sisse kukkuda. Nüüd oleks tormis  tungiwalt perekondade eeskujuliku elu parandamise pääle rõhku panna, muidu wöib hiljaks jääda ja auusa elu maja kokku langeda- Kahju aga, wäga suur kahju, et meie wäikesel Eesti rahwal weel küllalt niisugusid  kohtasid ei ole, kust tütarlapsed kui kasulikud, õnnelikud ja eeskujulikud inimesed  wälja wõikfid astuda- Seepärast oleks siis iga ajalehe, iga perekonna, iga wanema, iga wenna ja õe püham kohus, tütarlaste eeskujuliku kaswatuse parema järjele saamiseks tööle halkata. Wõib olla, et siis saaks ükskord see tundmine ärkama, mis nüüd igapäewases elus kogunisti tähelepanemata  on jäänud, wõib olla, et siiS see püha tõsidus, mis nüüd arusaamata paksu udu sees näitab olewat ükskord awalikuks  saab et: tütarlaste eeskujuliku kaswatust ja koolitamist inimese ilma parandamiseks  hädasti tarwis on. Öö katte all. Kurblik kujutus külaelust. k. Kirjutanud L. l.c>ilcsn Et ÄuliuS Smitt'il koht, maja ja kõik muu kraam üsna wiletsa järje pääl oliwad,  siis oli temal nüüd muidugi nõuu, Joosep Bauer'i majasse peremeheks asuda. Helene'! ei olnud ka sugugi lusti, oma kodust lahkuda, mis temale kord nii armas oli olnud. Asja lugu läks kaunisti korda ja mõne nädala pärast oliwad pulmad ära peetud ja Julius Smitt endise Joosep Bauer'i koha omanik ja õnnelik nacsemeeS. Esiotsa elasiwad nad üsna päris lihtsat ja igapäewast talutoonilist elu. Armastust  neil teineteise wastu ei olnud, aga tüli - ka mitte. Julius Smitt ei olnud ju ialgi ühe naesterahwa wastu pehmemaid ja õrnemaid tundmusi tunnud, kui et ta ühe omaks sai, kes temale natukegi meelt mööda oli. Kui ta naesega juba nii hästi läbi sai, et just awalikku tüli ci olnud,  siis oli ta oma arwates kõige auusam abielu mees maailmas. Armastus oli temal  tundmata asi ja jäi ka praegugi tundmatuks.  Helene oli enne õrn ja hella südamega  armastaja naesterahwaS, aga Joosep Bauer'i surmast saati oli tema süda sellele tundmusele tuim ja kalgistatud. Niisugust wõrgutawat armastust ja õiget naeselikku pehmust ei tunnud ta enam ja seda wähemaft  mitte Julius Smittsi wastu> Mõned kuud wenisiwad rahulikult mööda, siis aga hakkas JuliuS Smitt näitama, et ta majas peremees ja ka ühtlasi oma naese pää oli. Ta nõudis kõige päält, et rahaline  «varandus, mida Helene oma esimiselt mehelt pärinud, tema kätte saaks antud ja seletas, et naistel niisugusis asjus ühtegi õigust ei olla. Helene seisis selle wastu ja nüüd tuli äge nurin noore armastaja paari wahel. Nagu ikka, et nõdrem kangemale  peab järele andma, nõnda andis ka Helene järele ja täitis oma mehe tungiwat sooivi. Seda oli Julius Smitt juba ammugi igatsenud ja õigem ütelda, sellepärast ta Helenet kosinud oligi! Nüüd oli tema palaivam soow täidetud ja ta wöis korra oma naese kulu pääl hääd ja lustilist elu maitseda. Õnnetu naesterahwas, sellega süütasid sa ise omale tuld katuksels! Sellega ihusid sa ise oda terawaks ja tegid nooled kihwtiseks,  mis sinu südame läbi uuristawad ja lõhkema ajawad! Aga see pidi wist Kõigekõrgema tahtmisel nõnda minema, et sellega ühte hirmust tegu öö katte alt walguse ette tuua. Zalius mõistis Joosep Bauer'i kassat hästi mõistlikult tarwitada! Sest saati, kus ta selle oma kätte sai, nähti teda wäga arwasti kodus. Ta oli omale kortsus armsa kodupaiga walinud ja wiina klaas oli tema meelest armsam, kui naene kodus. Õhtul tuli ta alati joobnult kodusse, kus õnnetu Helene tema käest palju halbu sõnu ja sõimamist kaela sai. Nüüd nägi Helene ära, missuguse elukaga ta õige kokku oli saanud! Nüüd tuli kahetsemine, kibe ja walus kahetsemine —aga ei see aitanud enam kedagi. Nõnda läks lugu nüüd edasi ja ta läks hullemaks ja waescl Helene'! saiwad silmad weel waewalt kuiwaks. Juba hakkas ta mitmestki asjast majas puudust tundma, aga raha oli Juliuse käes ja see ei annud seda enam naljalt oma käest „tühja asjade" eest walja. Julius ei leppinud ka enam mitte ainult sellega, et ta ennast joobnuks jõi ja siis kodusse tuli; ta riidles kõrtsis, nagu meeletu ja tuli sagedasti meriste kulmudega kodusse. Sääl algas riid jälle naescga ja nüüd oli õnnetu Helene üks nacsterahwas, kes enam mitte sedagi kiidelda ei wõinud, et ta oma mehö käest peksa polnud saanud!!! Nõnda läks suwi mööda ja tuli sügis. Helene oli selle aja seeS paljugi wiletsust oma kurja mehe läbi kannatanud ja palju silmawett walanud. Nüüd aga nägi ta, et sedawiisi enam kauemini edasi ei wõinud  minna. Raha oli juba otsas, mitmest asjast oli juba majas puudust tunda, aga Julius läks omas möllamises ikka hullemaks.  Kui sedawiisi talw ka weel waewalt  mööda, siis ei jäänud ometi kewadel enam muud nõuu üle, kui pane maja ja kõik selle kraam haamri alla, et Juliuse wõlad sellega tasutud saamad. —> Seda kõik nägi Helene ette ära ja see täitis tema südame waluga. Ms juhtumine tuli aga wahele, mis I. Tütarlaste mänguaeg. Kudas koolis mängusid-liigutuse mängideks  sisse on seatud, nõnda peaks see ka koduses elus sündima. Mitte üksnes sellepärast  ei saa liigutuses, mängisid soowitud, et elu tõe-, töö- ja mure rikas on, waid ka sellepärast, et laps sellega kehalikult kui waimulikult inimlikule tub>'dusele ja täiusele kosub. Kooli eeskujulikud liigutuse mängud  oma mõtterikka lauludega ja kaunid käsitööd panemad sellele kaunile kokkukõlawale täiusele esimese põhjuse ja peaks alati koolist  kodu kaasa wõetama, aga paraku! Kodus on slinna kohtades sagedamine) ainukene tütarlapse mängu asi pupe. Mina ei taha mitte nõnda õel olla, et tütarlastele kõik puped ära keelata ja neid kõik ilmast wälja wisata, nagu see juba mõnest mõtlejast  mehest soowitud on, aga ma tahan nende -valimise pääle tähelepanemist juhada  ja näidata, kudas pupe naesterahwa iseloomu kaswatuse pääle mõjub. Realismus  on -vähemast meie käes olema aja eesmärk ja nõnda peab see ka mängu asjades  tegew olema. Kõik tõde wõib mänguasjadeks  ümber muuta ja kõik moodud täiest suurusest pupeilma ümber -viia; kõik elus tarwitawad riistad wõiwad pupe mooduliselt  järele tehtud saada, sellepärast oleks siis tarwis niisugust mängu asju muretseda, kellega tulewale tõsisele tööle mängides teed saab walmistada. Mängu tegewuse -viskab siis juba laps isegi käest, kui tõsine tegemus  tema sees kindel, arusaadaw on. Kõige parem asi on, kõige mänguasjadega laste sees mõtlemist, ülesleidmist ja tallitust  harjutada. Kui seda mitte ei sünni, siis aStub kasuliku edasi püüdmise asemele ajaigawus ja uurijad omadused saamad igawesti ära uinutatud. Suurem jagu neid