Saarlane Il- 18. Teisipäewal, 30. Aprillil 1891. VIII. aastakäik. maksab - Pooles ... 1 „ SZ „ Ilmub igal tsiftpciöttXrk. Kuresaares kaubauulitsas »r. 17. Kirjad tSiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab L kop. FW NlkSldine xilitika ijiliht maa- ja liaaarahmale UM Saaremaa rahwa praegusest orja-ikest. Kui meeletumad praegu inimesed alkoholi pimestuse katte all on, näitab ka see, kui palju aega ja wara praegu kõik inimesed meie Saaremaal temale ohwerdawad. Kindlate  aruannete järele on selgeste teada, et meie Saaremaal rahwas iga aasta 250—3(1(1 tuhat rubla puhast raha waba tahtlikult alkoholile ohwerdab. Pääle selle annab iga talu koha pidaja, niihästi rikas kui waene, läbistikku aastatel 6—lo wakka wilja, pääle rahalise ohwri ande, suure ajawiitusega alkoholi jumalale. Kellele puumaa, pääle pere ülespidamise niipalju wilja ei anna, see ostab kust saab, ehk laenab magasini aidast, aga ohwer alkohli jumalale peab täiesti antud saama. Wabatnikud ja ilma maata inimesed katsuwad ikka pääle rahalise ohwri ka puhast milja I—21 —2 wakka ohwri anniks nuia. Kui palju ohwri teenistuseks aega ära wiidetakse. päälegi kallist töö aega ja mis sääl juures räägitakse, sellest ei suuda ja ei oska ükski sulg täielist pilti walmis seada. Kui see kõik, mida Saarlased üksi alkoholile  ohiverdawad, kokku oleks wõtta, siis wõiks sellega täie ülikooli Saaremaal ülewal pidada, niisama ka kõik alamad koolid. — Kui Saarlased täiesti ennast alkoholi orjusest suudaksiwad wabastada, tõesti, kahe- kümne aasta pärast ci tuntaks enam Saaremaad  ära praeguses olekus. Hädatlemised ja waewad õhkamised ja oigamised, mida praegu siin ja sääl kuulukse oleksiwad küll arukordadel aruldased asjad kuulda olewat. Klaasist katused, mis siin ja sääl külades praegu tähe tundjate ametid tunnistawad,  oleksiwad wistisle kadunud olewat, selle asemele oleksiwad ilusad ja korralikud, suurte akendega, terwete katustega ja korsnaga  majad küladesse ehitatud. Pääle selle kubiseks meie Lääne meri Saarlaste laewadest. Siin ja sääl põldudel ja heinamaadel, mis praegu kiwide, mätaste ja põesaste all waewast wiisi seda tunnistust annab, mis maaks teda praegu peetaks, kaswaks siis lopsakalt wili ja hein. Siin ja sääl karjamaal näeksime siis rõõmsate nägudega inimesi liikuwat ja töötawat. Wiinast ja õllest haisewad lagunenud kõrtsid oleksiwad kadunud, nende asemele ilusad teekäijate majad asunud, kus ihule kosutawaid ja toidetawaid söökisi ja jookisi saadawal on. Nõnda ja weel paremaid sõnumid räägiwad  meile praegus nendest rahwastest, kes alkoholi on suutnud täiesti enese jalge alla tallata, see on tilgatumaks joowastawad joogid maha jätnud. Sinule, oh Saaremaa rahwas, on wist see aeg wäga kaugel, sest sina oled praegus üsna tugewasti weel enesele tundmata sala sidemetega kinni seutud. Sinu silmad, su mõistus on pimestatud sinu waenlase läbi, sa orjad hea meeliliselt enese hukkasaatjat. (Järg tuleb.) Isamaa armastaja ja tema waenlane. 2 Jutustus Wana Daami Waldhuuber ei waatanud ka kordagi tagasi. Ta astus tõsiselt ja mõttedes edasi, waatas enese ette maha ja nähti temale mitmesugused tähtsad asjad läbi pea käiwad. Waheajal tõusis päike kord korralt kõrgemale  ja wiskas oma kuldsed kiired siiramalt  hiilgama jäe rahnude pääle, kuna Daami ja Priido meel all orgus, poolpimedas,  pitkalt taganema ämarikus rändasiwad. Wiimaks jõudsiwad ometi ühe mäe nina juure, kui päike parajalt kuningliku wvidu näitusega kõrge mäe ladwate tagant üles kerkis ja oma hiilgawat walgust alla sügama orgu ja kuristikudcsse puistas. See oli üks ütlemata kena moondaw pilt, mis küttide silmade ees ennast wäljalautas. Mõlemad jäiwad wahel seisma ja waatasiwad sõnalausumata, äraneelewa pilledega, selle Jumalast loodud kma maailma sisse. Sügamas  all nende ees, udulooriga kaetud, oli kena lai, rohelise sammeti sarnane ja mahutama laenetega jõega org; teinepool jälle hõbekarwa, hirmsad kõrged terawa otsadega jäämäed, mis kuni pilwini ulatasiwad;  siis see selge peeglisarnane järw, siis jälle mets oma rohelise lehtmerega, siis wäikesed urtsikud ja majad kaljuseinade wastu ehitatud, kellede üle sinine lehkaw aur heljus. Kõik näitas nii ilus ja armas meie kahe söbrade silmis, et nad iga sammu pääl seisma jäiwad ja Jumala imetööd tähele panemisega waatasiwad. „Sa, meie ilus, kena maa Tirooli" hüüdis wiimaks Daami Waldhuuber sügama tundmisega ja sirutas oma käed laiali ajades wälja, kui tahaks ta kõik seda maad ümber hakata ja oma südame wastu suruda, „oh sa armas, kena Tirool; kuida kannan ma sind oma südames, kelle sarnast maailmas kusagil enam pole! Kui palju kord sa ilusam siis weel oled, kui sa waenlastest wabaks oled saanud, kui meie neid sinu mõisadest ja lossidest wälja oleme ajanud, et wabaduse wolil jälle rõõmu laulusi kajada wöime lasta ja oma hea keisrile truust ja armastust ülesnäidata, keda meie kindlast? omas südames kanname, oh, Tirool, mu isamaa, kui ilusam sa weel kord siis saad olema, kui sa praegu orja põlwes oled! Priido, kas sul ka niisugune tundmine oma isamaa ja oma keisri wastu südames tuksub?" „Jah muidugi, isa," wastas tubli pois wälkuwal silmil ja hakkas kõwaste kindla südameliku ettewõetud nõuu näitusel, kätega püssist kinni, „sa pead nägema isa, kui tuli ükskord üle maa lahti läheb, kuidas ma sinu kõrwas wõitlema ja oma werd rõõmuga isamaa ja keisri eest saan ära ohwerdama, kuni wiimse tilgani! Ja, isa, nõnda kindel on mu südame tundmine! Sa saad siis nägema, kas Priidul julgust puudub, kui waluandmine tuleb. Kas elu ehk surm, hoidkem ja kaitskem oma isamaad! Ma suren heameelega, kui mu isamaale sest kasu tuleb ja hea keiser oma õigusesse tagasi saab aidatud!" „Sa mu armas südame poisike!" hüüdis Daami ja surus Priidut oma wastu rinda„see  teeb mul suurt rõõmu sinust seda kuulda! Aga pane tähele, poisike! pane tähele! Ehk ei saa see mitte enam kaua wältama, siis pauguwad püssid ja müristawad  suuredtükkid all orgus ja wägewus astub igast küljest ette, ning siis saame näha, mis armastus isamaa ja keisri wastu teha wõib. Ka sina pead siis ligi tulema, poisike! Jah tõesti! Oled sa tubli ja waper, saab Jumal sinuga nõndasamuti olema, kui meie kõikidega! Jah, jah, rõõmusta ennast, Priidu! Saad pea rõõmuhõiskamist kuulma! Kannata aga weel, kui aeg tuleb! Ha, Andres ja Seppel tulewad ka muidugi. Aga nüüd ruttu edasi, pois, muidu ei saa meie täna midagi oma jahi käigust!" »Jah, jah," ütles pois kelmilikult naeratades  „tean juba, isa Andreas on tubli pois ja minu wastu ikka sõbralik ja lahke, Seppelit tunnen mina ka, sest Mõnda Anseküla kirikust, Sörwemaal.  See kantsel on ju see läbi tähtjas, et tema pääl ülem õpetaja Gutsleff Kuresaare linna kogudusele jutlust tegi, kes pärast ära saadeti. Ta tegi kantsli pääl jutlust ja kantsli all seisis soldat püssiga. Kui meie nimetud kantslid rohkem tähele paneme, siis näeme meie nelja Ewangelisti, Pauluse ja Moosese kujud ta pääl, õpetajale meeletuletuseks,  et ta 2 Timot. 2, 15 järele Jumala sõna õieti ära jägaks, s. o. oma kogudusele Jumala käsku kuulutaks, mis kui kahe terane möök inimest haawab, aga siis ka jälle Ewangeliumit, mis neid haawu usu teel parandab. Ansiküla kiriku põranda all olid kolm wõlwitud keldrid, kuhu wanal ajal surnud maeti. Üks kelder oli just sell kohal, kus Anseküla kiriku laulu koda praegu pääl seisab. Senna maeti wänad endised Tiinuse mõisa päris härra surnud ja nimelt von Radingsi ehk Radicius'e sugust, kelle kujusid osalt ka ühe suure pildi pääl näha on, mis praegu kirikus seisab. Teine kelder oli kesk kirikut; senna maeti Saksa rahwas ja Saksa teendrid.