Saarlane Kiciiümlk Kilititt ajaleht «aa> ja limmrahwalt. »k 48. Teisipäewal, 1. Detsembril 1892. IX. aastakäik. maksab - Saaremaas pooles aastas 1 „ „ Postiga saadetud aastas. J „ „ Pooles aastas 1 „ AA „ Ilmub igal Kuresaares kairbauulitsas «r. 17. Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab S kop. —T>- Meistrite ja tööliste läbisaamisest. (Ots.) Nõnda on siis joomine see kõige kahjulikum  asi, niihästi peremeestele kui ka töötegijatele,  ja sellest tähele panemata, joodarse ja wiidctakse mõlemate kallist aega igapäew, aasta ümber. Et joomise wastu abi leida, selle pärast on meile nüüd karskuse selts asutatud. KaS see poleks mitte üks hea asi olewad, kui kõik peremehed ise selle seltsi liikmeteks heidaksiwad ja ka siis oma töötegijaid sellest laseks osamõtta. Nõnda kauks joomine mõlemilt poolt wähemaks ja töötegemine, sõnakuulmine kaswaks, kuna laiskus, hooletus  ja pahad keelekandmised üheteise wastu hoopis ära lõpeksiwad. Peremehed katsugu alati selle eest hoolt ja muret kanda, et tööliste palk seatud ajal korralikult makstud saaks, et töötegija mitte puuduse pärast ei pruugiks eba-truuiks jääda, ehk kõrwalisi abinõusi ülespidamise kehwuse pärast tarwitama hakata. Peremehed ärgu olgu ilmaski riiakad ehk ilmaasjata jõnni ajajad oma tööliste wastu, mille pärast need wiimaks ka wastaseks ja sõnakuulmataks jääwad. Wana sõna ütleb, et heaga ehitakse suured lossid, kunas tüli ja riiuga päälegi alused maha kistakse. Kus on kurjust tarwis, sääl tehku seda mõistlikult ja kannatusega, et sellest ka kasu tuleb aga mitte alatise wiha ja sõimamisega; seesugune olek peremehe  poolt teeb töötegija wiimaks üsna tuimaks, nõnda et ta enam" ühtegi käsku, ei heaga ega kurjaga tähele ei pane. Kõik need head omadused, mis peremeeste eneste juures on, need kõik peawad wiimaks ka töölistele osaks saama; sellepärast pea- wad peremehed ise enne ennast tundma, siis mõistawad nad ka oma tööliste üle walitseda ja neid juhatada. Ei ole üks tööline aga kuidagi kõlblik, nagu praegusel ajal neid ka küllalt on, ega taha kuidagi moodi ennast paradada, siis ei aita sellele enam miski rohi, kuid katsugu ta kuidas ise läbi saab ja lahkugu ennem teiste töötegijate hulgast, ennegu ta weel pahad eesmärki jõuab külwada. Peremees ehk meister ärgu wahetagu ka mitte nii sagest oma töölisi, sest ega kõik ilmaski kõlbmata ei ole, waid waadaku ennast ennem paremine läbi ja tehku otsust. Siin linnas on praegus neid ametmehi küllalt, kes alati oma tööliste üle kaebawad, kunas neid ka on, kes ikka oma töömehi kiidawad ja nendega rahul on; kuuleb sõna ja teeb oma tööd hoolega. Nõnda on maal taluperemeestega, nõnda on linnas ametnikudega ja nõnda on kõige saksa teenijatega lugu. KeS on mõistlik peremees, sellel on alati ka mõistlikud ja sõnakuulelikud töötegijad; kes on aga ise hooletu ja pahade wigade omandaja, see ei saa omale ilmaski häid töölisi ehk teenijaid, ja selle läbi kuuleb mõlemilt poolt alati tagarääkimist ja ähwardusi. Ka pühast kirjast leiame mõlemate kohta maenitsusi, nagu: Peremehed, tehke seda oma sulastele, mis õige on, sest teadke, et teie enestel ka Issand taewas on ja Tema ei pea enam 18 Kahtlus ja süü. 11. Päike wajus alla loojaminemise poole. Punased pilwe rüngad piirasiwad teda ümber. Mitme wärwilised tuled särasiwad üle laenetawa mee pinna; need paistsiwad ligemale  libisema laewa püült ja andsiwad sadamale ja kalameeste urtsikutele mitmet märwi. Alla wajuwa päikese kiired walgustafiwad ühe noore naisterahwa nägu, kes igatsema silmaga lääne poole purpurkarma pilwede pääle maatis. Laew pöörab ja selle naisterahwa  nägu on päikse kiirede eest -varjatud ja näeb kahwatu wälja. Laew jääb seisma, noor naisterühmas tõuseb oma koha paalt üles, aitab üht teist wana naisterühmast, kes temaga seltsis on, maale. Kaldal põrsaste marjul seisab üks tugema  kehaga mees ja waatab üksi silmi nende kahe naisterahwaste poole. Kui madrus, kes neid kaldale tõi, jälle tagasi läks, liikus  noormees ja näis, nagu tahaks ta nende ligemale astuda, jäi aga siisgi oma koha pääle seisma ja maatis neile järele, kuidas nad lahti tehtud rauduksest ligidal olewasse rohuaida aStusiwad. Nüüd astub noormees omast peidu paigast  wälja, astub ühe kala mehe juure ja küsib, kelle päralt see ligidal olem mõisa on. Sõbralikult wastab see Jtaanlane omas ema keeles: See on krahwinna S. päralt, kes praegus jalutus sõidult tagasi tuli ja siit mööda läks. Za kes oli see teine naisterühmas? See oli tema seltsilane. Krahwinna on wäga haiglane ja temal on ikka üks naistcwas,  kui ta taimel siin elab, seltsis. Ta tuleb iga sügise ja jääb künni kewadeni siia. Nüüd ta tahab pea jälle meie külast lahkuda. Teda saamad küll haiged ja waescd järele kurwastama, sest ta teeb neile wäga palju head. Neitsi Maria õnnistagu teda ja kinkigu temale pitka iga. Nende sõnade järele tahtis kalamees edasi minna, aga kapten, sest tema oli see kaldal seisaw noormees, pidas teda oma küsimisega, kui kaua on see seltsilane juba siin? weel tagasi. Minema sügisest saadik on ta siin, ütles kallamees rutuga ja ruttas oma naist teretama, kes temale wastu tuli. Päike wajub meres alla ja wärwib merd ja kaldaid purpuri karwaliseks. Kapten ci pane kõigest sellest paradiisi ilust, mis siin ümbruses walitsev, ühtegi tähele. Tema watab, mõttes senna poole, kus see palm walt armastatud naisterahwa nägu tema silmist ära kadunud. Tema süda peksab tormiliselt. Tema on teda jälle leidnud, kes ta käest kord ära kadunud oli. Weel ei ole ta kapteini mitte näinud ega ole tal misgisugust aimamist tema ligiolemisest. Kartus, teda ehmatada ja uuesti põgenemisele sundida, andts temale jõudu ennast waigistada ja mitte rõõmu kisaga oma armukesele wastu tormata. Tema ei teadnud weel mitte, kuidas Gertrud seda jällenägemist wastu wõtma saab. Mis tema südant nii suure rõõmuga täitis, see wõib aga neiu südant walusalt haawata. Kapten arwas, et ta selle asjaga pidada ettewaatlikult pääle hakkama, sest nüüd, kus ta juba eesmärgil on, ei tahaks ta teda mitte heal meelel kautada ja meele äraheitmise sisse langeda. Gertrud peab teda kuulma, peab temale ütlema, et ta teda armastab, kes tema õnne kõrgemaks peab kui ise oma. Kas ta peab seda kohta siin maha jätma, kus ta teda leidnud, ilma et ennast temale näidata? Kas La peab ennast tema eest marjule hoidma, kellele tema süda tormiliselt wastu jooksev? Ta astus rohuaja wärawa juure, kust läbi ta tema silmist kadunud oli. Ta waatas igatsusega prügitud teed mööd aida edasi, ta toetas ennast ühe puu tüwi najale ja hingas magust lille lõhna sisse. Walge maja komas roheliste puude wahelt läbi. Kapten kummardab edasi, temal on nagu näeks ta werauda pääl ühe naisterahwa kogu. Ta laseb ennast kummardades wastu aja wärawat, see läheb korraga lahti ja järgmisel silma pilgul seisab ta aidas. Alfonsu unustab kõik ettewaatust, kõik teised mõtted on tema peast kadunud, ta laseb ennast ainult omaist tundmistest Ajalehe on alganud. Tellimist palutakse nüüd pea ära toimetada. M Lehe hind on: Saaremaal aastas ... 1 r. S 0 k. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Kroonu postiga aastas . 2 „ „ Kroonu postiga pooles a. 1 „ 25 „ Tellimisi wõtawad waStu: Kuresaare linnas „Saarlafe" toimetus, kaubauulitsas nr. 17 ning maal: kirikuõpetajad. Rohkem tellijad saamad iga kümne lehe kohta ühe ilma hinnata ehk 10 protsenti lehtede hinnast.