Postimees «2 123. Laupäewal, 8. juunil. 1.886 Neljaskiimves aassakäik. Tellimise kind on: PoSiiga aoStaS Kr. k. PrKtita sasrc4 4 r l. . >,'< . .«' . . ". . 2. - . . 1.3 S . . . . wuS —.bo . ?ilxS 40 . Ifia vfsrk vvwri 'rv. Kl ukutuste pctit-nda 5 kop., lehe kvp. Tellimisi ja wõtawad waSiu I«rjewtS (Tartus): P. Echmidt, Mäesevv. Mik?iftfer,Reinbaum,Karja.LeV,Zirk,Weidemann.Kurig Raag. TalliunaSt wärawas, Buscb. Kluge Ströhm, Nivhardt Tõnismäe!, Trvll. BiiruoS: Treufeldt, Dreimonn, Erikfon, NetjaSkümves aastakäik. 40 . K. krwrrwskv. ToriS: A.Martson. Sindis: Kirsch iaum. Uue-Wändra: K. Tomberg. Kärus: H Lenberg. Hallikas: T. Kentel. Amblas: A Kelpus. ELiljaudiS: Karow, Leoke Lepvik. lk aiwaraS: J. Muthmann. Suures-JaaniS: hakkaja. Karksis: kirjutaja J. Jlwes. Põltsamaal:  Leihberg, lürmann, J. Terras. NuuSsakvl  z Eickenseldt. Wõrus: Vielrose, Gaffron. z Kt algaö: Rudolst, P. Grünfeldt, K. Hiob. Nakn  ereS: Kuhs, P. Erna ja N. Erna. Kilingi.'  N õmmeS: J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kauvmees C. Grünberg. J. Lammas. PaudiwereS: Inglist. Simonas: köster E. Peterson.  : A.Roht. Nartvas: Grigorjens, Schönterg.  Wackcr. Juhkentalis: Pasp. Kreenholmis: Kuusmann. Paides: Seidelberg. Kalles: Luuk. KcilaS: Maaberg, C. Tambach. Haapsalus: A. Kodvel. KuresaareS: Lange. Waiknal: Veidermann.  Peterburis: Seeland, Leopas, J. Lindeberg.  TsarSkoje-GjeloS: Wainoff.' Tuleö igal Päeroal rvälja, ükSneS mitte pühapaewadel, suuriel pühade! ega kroonu pühadel. Toimetus on Peterburi uulitsas nr. 3 llHenningi plats: ääres) K. A. Hermann': trükikojas. Tallinnas on ~Postimehe" talitus Harju wärawas, majaS Toimetuse adresS liht- ja rahakirjadele .Postimehe" toimetusele, ; Wcne keeles: pessõD rrusers kOpdesi., Eesti suur 6. laulupidu.  Iseäralise pühaliku pidutundmusega  wõtame sule kätte, et lugejatele suurest laulupidust  sõnumid anda, mis Lindanisas  Kalewi kalmul peetakse.  Meie süda on liigutatud,  et eestlastel jälle Võimalik  on ühes suures mitme tuhande  häälelises kooris oma häält kuulda lasta meie noore Keisri-Paari auu-aja kallil puhul. Pühalik on see tundmus,  mis sel puhul meie südant  paisuma paneb ja meie rinda täidab. Kewadefed aated paisuwad meie hirches ja kõrged  mõtted ilmuwad meie meelewaimus. Terwe rahwas on otse tõusmas ja ka nende meeles, kes niitte suguwendadega  ühes laulda ei wõi, sest et' nad kaugel on, mõlgub midagi, mis igapäewasest elust ja talitusest hoopis kõrgem ja kaunim on. Päikese palawad kiired paistsiwad alla taewalaelt, mis pilweta siniselt meie üle naeratas  päewal enne pidu. Rahwahulkade liikumine oli suur. Igal pool raudteedel oliwad waksalid pidule minejaid  pakil täis. Küll oli raudtee  walitsus hulga rongisid liikuma pannud ikka pidiwad  meel paljud järgmist rongi ootama. Igas rongis istus wagonites sadade ja tuhandete  kaupa pidulist. Iseäranis  elaw liikumine ja tungimine  oli manas Taaralinnas, kus ju Eesti pidude senine pesapaik on olnud: Nüüd saatis  linn lugemata hulga osawõtjaid  Lindanisa pidule. Aga ka igal pool teistes jaamades  oli elaw käimine ja liikumine, mis ikka Tallinna poole walgus. Igal pool rõõmsaid nägusid, hiilgawaid silmi, lahket westmist! Nagu määratud hiigla-ahelad weeresiwad  rongid Kalewi kalmule. Nagu sipelgapesa oli Tallinna maksal. Siia kogus ju end kõik elu kokku. Siin oli rõõmus  ja lahke teretamine. Pidu toimetajad oliwad lauljaid ja mängijaid wastu wõtmas ja igale kogule korterid juhatamas. See oli kõik wäga elaw ja kirju kuju. Lauljad mehed oliwad sagedasti juba teel oma häält kuulutanud. Pasunamehed  oliwad wagonites lustilisi lugusid lasknud. Hulgad  noori neiusid ja noorikuid oliwad endid piduriidesse pannud.  Kõik need ilmufiwad waksalis  näod lahked ja suud naerul. Kõige rohkem tähelepanemist  äratas, kui mõni salk neiusid Eesti rahvariides nähtawale tuli. Nende poole pöörati elawa osawõtmisega kõik silmad. On ju Eesti rahwariiet juba nii harwa näha, et tema poole kõik tähelepanemine  kaldub, kui ta kusagil ilmub. Pidu laulu ja mängu juhatajad,  kes kaugemalt Kalewi kalmule tulema pidiwad, jõudsiwad  aegsasti sinna. Herra Türnpu elab juba isegi Tallinnas.  Herrad J. Kappel ja D. Wirkhaus tuliwad pidu eespäewa.hommikul, Dr. Hermann  ilmus selle Mewa' õhtul.  Peagi peeti nende keskel nõuu, kuda pidu laulu ja mängu hästi juhtida. Pidu waimulikud ja ilmalikud  kõnepidajad ilmusiwad üksteise järele pidu-linna. Nõnda õp. vi-. Hurt Peterburist,  õp. Puuga Kursist, õp. Rennit Kambjast, õp. Undritz Malgast, õp- W. Reimann Kolga-Jaanist, õp. Assmuth ja teised Wana anu wäärt Lindanisa linn tegi wäga lahke näo kõigi selle hulga pidu rahwa wastu. Mitmel kohal nähti juba pidu eespäewal ehteid majade küljes,  ka wana raatusgi oli mitmed lipud lehwima pannud. Estonia näitemäng leidis ka palju waatajaid ja kiitust. Linnas  walitses iileiildsi elu, nagu seda liikuwamat kirjumat ei wõinud olla. Piduplats oli Kadrintalis hästi sisse seatud. Suur kõlakoda  pani waatajat imestusesse.  Pinkide read ja sissesead  lubas kõige paremat korda. Õhtul linnas käies oli majadest  laulu ja mängu häält kuulda, sest üks koor harjutas oma laulu, teine, mängukoor, katsus pillide helisid. Kõik lubas ilusat pidu. <P°°lcl,.) Põllutööline teatus Liiwi- ja Eestimaalt. „Balti Nädalikirjas" ilmus nende päeivade sees Ökouomia Sotsieteedile sissesaadetud 75. teatuse Põhjusel 11. tähtajaks, 20. maiks, pikem põllutööline  aruanne. Tänawu kewade oli suuremalt osalt külm ja kuiw, mis iseäranis raskemate maade pääl põlluharimist wiiwitas ja raskendas. Öökülmad mai esimese poole sees ei ole ärganud taimeriigile märksalt kahju teinud. B—lo.8 —10. maist saadik on igal pool sigitaw ilm olnud, mis kaua uinuwat  loodust nagu nõiakepiga uuele elule 'äratanud. Siisgi kaebatakse ka tarwilise niiskuse üle, mis kergematele  ja tuimematele kohtadele paha teinud. Ilmad ei ole põllutööd ta> kistanud, misläbi see jõudsasti edenes,  ehk see paiguti küll kaunis raske olnud. Sangastest teatatakse, et sääl külmad ja kuiwad ilmad kuni 7. maini kestnud, mis päewast saadik ilm soojale läinud ja oodatud müristamise  wihma sagedasti tulnud. Rahe ja ränga mihmasadu üle kaebatakse  Kaagwerest, Walga lähedalt, mis 14. mail sadanud ja kaerapõldndele  koorikat sünnitanud. Et seda ära rikkuda, äestatr paiguti kaerapõldu kergesti, ehk taimed küll tolli pikad olnud. Niisama olnud tarwis ühte nõlwakat kartohwlipõldu uuesti äestada, sest et wihm maod  olnud  uhtuuud. Rukki ja talweniju põllud on wäga hästi talwe käest pääsenud, kuna oras warase kiilun ja hilise sügise mõjul tublisti kaswanud oli. Aprilli lõpul tukuvad aga külmad ilmad, mis mõjuwalt kaswu takistas ja paha tegi, nimelt külmematel ja lahjematel  põldudel, kuna see tublisti haritud ja wäetatud põldudel kasuks oli, sest et muidu mahaheitmist karta oli. Hilised külmad on aga niipalju Kuda ma põllutöö-ajalehte toimetasin. Mark Twaini naljajutt Ma wõtsin ühe pöllutöö-ajalehe toimetamise ajutiselt oma pääle, aga mitte ilma aimdusteta niisama nagu maise-maa elanikul oma aimdused  on, kui ta mõne l-ewa juhtimise  oma pääle wõtab. Aga minu elu-olek oli nõnda, et mul asja ei olnud teenistust põlata. Lehe päris toimetaja lahtis kusgil puhkust pidada,  ja ma wõtsin tingimised, mis La mulle ette pani, wastu ning astusin  tema asemele. Tundmus, et jälle lciwa otsas olin, paisutas mu rinda suurele lõbule,  ja ma tegin terwe nädali raugemata  rõõmuga tööd. Leht- ilmus, ja ma ootasin terwe päewa kaunis murelikult, kas ka minu tegewujele mingit tähelpanemist osaks saab. Kui ma toimetusest õhtul lahkusin, lagunes all trepi ees salk mehi ja poisikesi nagu ühisel sisemisel sunnil  koost ära ja andis mulle ruumi, ja ma kuulsin kahte wõi kolme neist ütlewat: „Seep' ta on!" See juhtumine tegi mulle muidugi  lõbu. Järgmisel hommikul nägin trepi ees 'amasugust immesesalka ja siin ja sääl üksikuid paarisid, kui ka uulitsal  üksikult seiswaid inimesi, kes mind põnewusega silmitsesiwad. Salk lagunes ja taganes, kui ma lähenesin,  ja ma kunlsin ühte meest ütlewat:  „Wahi, mis silmad tal on!" Mina tegin, kui ei märkaks ma tähelpanemist,  mis ma äratasin, sugugi, kuid salajas rõõmustasin seeüle mng wõtsin otsuseks, lugu oma tädile kirjutada. Ma astusin wäikesest trepist üles ja kuulsin rõõmsaid häälesid  ja lagijewat naermist, kui ma uksele lähenesin. Ma arvasin ta ruttu ja nägin kahte maainimeste moodu noort meest, kelle näod walgeks  ja pikaks läksiwad, kui nad mind rmgiwad, mispääle nad siis mõlemad suure müdinaga aknast rrälja hüppasiwad. Ma panin seda imeks. Umbes poole tunni pärast ilmus keegi wana herra pika walge habemega  ja peene, aga kaunis wolju näoga. Minu palwe pääle wõttis ta istet. Tal näitas midagi südame pääl olewat. Ta wõttis kübara pääst, pani maha ning wõttis ta seest punasest siidist rinarätiku ja meie lehe ühe numbri wälja. Ta pani lehe oma põlwe pääle, ning nina.ätiga prilli puhastades, ütles siis: „Kas Teie see uus toimetaja olete?" Ma ütlesin, et mul see anu olla. „Kas Teie eune oma praegust tegewust igams pöllutöö-lehte toimetasite  ?" „Ei," ütlesin mina, „jee on mu esimene kats?." „Näib olewat . . . Kas Teil põllutöö  asjus mingisuguseid tarwilisi teadmisi on?" „Ei usu." „Jseäralik aimdus pani mind nõnda arwama", rääkis wana herra, kuna ta prillid nina pääle seadis ja nende serwa üle mind walju pilguga silmitses, oma lehte seejuures lugemiseks  tarwilisel wiisil kckku pannes.  „Ma tahaksin Teile ette pugeda,  mis mulle selle sala aimduse tõi. See juhtkiri siin. Kuulake päält, ja siis ütelge mulle, kas Teie ta ise olete kirjutanud: „Naind ei peaks ialgi oksa küljest  nopitama; see teeb neile wiga. Palju parem on poissi puu otsa saata ja puud raputada lasta." „Noh, mis Te' sellest arwate? sest ma usun tõesti, et Teie seda olete kirjutanud?" „Mis ma sellest arwan? Noh, ma arwan, et see hää on. Ma arwan,  et sel õpetusel mõte sees on. Ma ei kahtle, et aastas miljonite wakkade kaupa nairid selles linnajaos  siin üksnes seeläbi hukka läheb, et neid poolküpselt nopitakse, kuna siis, kui poiss puud oleks raputanud  " „Raputage oma wana-ema! Nairid  ei kaswa puus!" „Mis, kas tõesti mitte? No, aga kes seda siis ütleb? See pidi paljas  piltlik ütelus olema, täiesti piltlik  ütelus. Igaüks, kes ülepää millegist  aru saab, peab kohe märkama, et ma seega mõtlesin, poiss peab nairi kõrt raputama." Siis tõusis see mana inimene üles, kiskus ajalehe tillukesteks tiikkideks  ja trampis jalgadega nende Pääl, misjuures ta mitmesugused tarbe.asjad toas kepiga puruks lõi ja ütles, ma olla weel rumalam kui lehm. Seepääle läks ta ära ja wiskas ukse prahwatades enese järel kinni lühidelt, ta olek oli nii, et mulle mõte tuli, kni poleks ta mingi asjaga rahul. Aga et ma ei teadnud, mis talle oli juhtunud, siis ei wõinud ma teda ka mitte aidata. Weidike aega hiljem lendas uksest sisse mõimatu pikk, surnukahivatu elukas õhukeste, õlani ulatawate juukjelokkidega ja habemekõrtega, mis ta näo küngastelt ja orgudest nagu harjaksed wälja kaswasiioad; ta jäi, sõrm suu pääl ja Pääd ning ülemist leha nagu kuulatades õieti aetud, äkitselt kui kinni naelutatud seisma. Ainust häält ei olnud kuulda . . . Weel ikka kuulatas ta . . . Mitte ainust häält. . . Siis käänas ta wõtme lukus ringi ja tuli kikiwarbul ettewaatlikult kuni käewarre kauguseni  minu poole. Siis jäi seisma, ja kui ta tükk aega kõige suurema pönewusega minu nägu oli uurinud, tõmbas ta meie lehe ühe numbri põuetaskust ja ütles: siin on teie kirjutatud. Ruttu, ruttu, lugege mulle ette l Kergendage mind. Mina olen haige." Ma lugesin, mis tuleb ja nii kuda laused mu huultelt jooksiwad, wöisin ma näha, kui suurt kergendust  see talle tõi, wöisin näha, kuda ta näo pingule tõmmatud muskulid lödwenesiwad ja hirm ta palgelt taganes  ning rahu ja waikus asemele lehwis, nagu armuheitlik kuupaiste tühja kõrbe pääle heidab. Ma lu» gesin: „Kompost on imeilus lind, aga ta nõuab wäga hoolakat kaswatamist. Teda ei peaks mitte ennem kui juuni kuus ja mitte hiljem kui septembris  püütama. Talwel antagu talle soe ruum, kus ta pojad wöib wälja haududa." „Selle üle ei wõi kahtlust olla, et meil tänawu hiline lõikus saab olema. Selle pärast on soowitaw, et põllumees tangude külwamisega ja tatrakookide istutamisega juba zuuli kuus algab ja mitte augustis. „Kõrwitjast. Sellest marj?st  walmistab Uue-Jnglismaa sisemine  paris rahwas kõige maitsewama joogi, puuwilja kookide walmistami- sel tarwitawad nad ennem könvitsat kui sõstraid ja lehmad? söötmiseks ka ennemini km wabarnaid, sest et ta enam täidab kui toidab. Kõrwits  on nõgeste seast ainus svödaw selts, mis ka põhjapool kaswab. Aga harilik wiis, teda hoowi põõsaste sekka istutada, on ruttu kadumas, sest nüüd tunnistatakse üleüldiselt, et körwttsaid marju andjaks puuks mitte ei wöi sündsaks pidada. kus joojad ilmad lähenewad  ja isa-aned hauduma hakkawad  —" Minu üritatud päältkuulaja hüppas  minu kallale, raputas mu käsi ja ütles: (Pooleli.) Kreeta saar ja tema elanikud.  Otto Leonhardti järele. Samased sfakiotid son aga Kreeta saarel elawa rahwa kõige tugewam ja tähelepandawad suguharu, kes köigil  rahwuslikkudel mässudel alati eestwedajaks  on. Oma nime on nad pärinud lõunapoolsel rannal olemast Sfakia linnast, kuna aga nende päris  asupaik kõrge mägestik saare keskel  on, nimelt Walged mäed, Jdaja  iseäranis Lassithimägestit, mis juba kolmeks hiigla-kindluseks näuvad loodud olema ja ka tõesti kreetluste wabaduse kantsiks on saanud. Siin on pilwedeni ulatawate, otse püsti taewa poole tõuswate kaljuseinade wahel kitsad, mollisarnased orud ja kuristikud, mis talwel lumega ja wihmaweega  on täidetud, nii et sääl keegi elada ei wõi, kuna aga mesi suwel nõndanimetatud bathrachoide, s. o. sügawate aukude läbi mägestiku alamal nõlwal endale mäljamoolamise  kohtasid otsib. See loomulik