Saarlane UD Üleüldine polilikn ajaleht Naa- ja linnarahivale UM n° ss Teisipäewal, 1. Septembril 1898. XV. aastakäik maksab: PoStiga saadetud aastas. Z! „ „ Pooles aastas . . . . 1 „ 23 „ Ilmub igal teisipcvo»vcrl. Knrrsaares Kanbanulitsäs nr. l? Talumaade kruntipanemisest. Saaremaa talumaade sissesead on pääle muude iseäralduste Ülemaa talumaadest selle poolest kõige iseäralikuni, et siin ühe talu maad mitte üheskoos ci seisa, waid et need üksteise wahele ära on jaotatud. Nõnda on ühe küla põllud ja heinamaad kõik wäikesteks täpikesteks mõõdetud, ja talupidajale  on nad mitmes ja mitmes kohas kätte antud. Näituseks olla Torgu wallas ühe talumaad 200 iseäralises tükkis. Ehk küll sarnane nähtus harwa ettetuleb, ehk üleüldse ainukene Saaremaal wöib olla siisgi näitab ta, missuguses olekus Saaremaa talumaad on. Karjamaaga küll seda lugu ei ole, kuid see on jälle kas ühe küla ehk walla üleüldises tarwitamises- Sarnast maade jaotamist on omal ajal muidugi häöde mõtetega tehtud- Nimelt on wist selle läbi tahetud korda seada, et talude päralt olewad maad isekeskis oma hääduse poolest enam ühe sarnased oleksiwad- Ajajooksul  oa aga ära nähtud, et sarnane maa Maldamine täiesti halwaSti taluperemehe  majanduslisesse seisukorrasse mõjub  Kui meie Saaremaa rahma waesuse põhjust üles otsima lähme, siis on tähtsamate  põhjuste seast ka ülemal tähendatud maa tükaldamine. Kahjulik on ta mitmest küllest- Esiteks aja poolest. Kui põllumees  põldu harides ühe lapikese päält teise pääle peab kodima, heina niites suure waewaga  tükikese üles otsima ja siis ühe lapikese  päält teisse rändama siis raiskab ta ju sääl juures ilmaasjata aega, mida ta muidu kasulikult oleks wõiaud tarwitada. Teiseks ja see on palju tähtjam on ta kahjulik selle poolest, et põllumees siin oma maid mitte sel kombel harida ehk üleüldse  oma tööd sel teel korda seada ei wõi, kuda ta seda siis teeks, kui tema talumaad kõik ühes kruntis oleksiwad- Tahaks keegi oma maa tükkide pääl midagi uuendust ette wõtta, siis on see tal wõimata, sest et ta maa lappikesi sel kombel harima peab, kuidas suurem hulk seda teeb; tahaks agaram põllumees ühte tööd mõne suguste nähtuste pärast waremini teha, siis ei wõi ta seda mitte, sest et ta seda teistega ühes peab tegema jnd- Üleüldse on enamatel juhtumistel see nähtus walitsemas, et laisk ja logard pöllupidaja teiste eelwedaja on, mille järele teised wirgemad, tahes ehk tahtmata, käima peawad- Paljude talupidajate  poolt on sellepärast talumaa täpikestes  oleku pärast kaebtust tõstetud- Mitmed  elawad selle tõttu ilma eessihita päewast  püewa, et aga kuidagi „ülesaada", talukoha paremale järjele tõstmise üle ei peagi nad mingisugust muret sest et see „feda 'p maksa-" Kudas wõiks aga selles asjas parandust saada? Ei muul teel kui pandagu talumaad ühte krun- t i ja kui see oleks korda saadetud, sus wõiksime selle pääle julged olla, et Saaremaa  põllu- ja majapidamine palju paremale järjele wiidud saaks, kui ta praegu on. Kuda aga seda korda seada? Päris mõisa talumaades oleks sellega kerge asi, sest et mõisa omanikul nii hästi komrakli kui ka seaduse järele õigus on igal ajal rendikohtade uuesti mõõtmist ja krunti panemist  tükaldatud maa pidamise kaotamiseks  et wõtta. Ja tõesti, Saaremaa mõisnikud  teeksiwad oma talumaade elanikkudele ütlemata hää teo ära, kui nad tähendatud krunti panemist ja ümbermöötmist, mida marcm seda parem, ette wõtaksiwad- Kroonumaade  talupoegade juures oa aga asjalugu palju pahem. Siin on talumaad niisuguses  olekus, et nende pääl kroonul, ega talupojal  täielikku õigust ei ole, sest et nad nõnda nimetatud ostuõiguse pääl seisawad. Kroonu on maa talupojale ära müünud, aga talupoeg ei ole wcel mitte selle maa täieline peremees, sest et tal astumaks mitte kõik ära ei ole maksetud, waid seda aastate  kaupa maksab- Oleks kroonumõisade järel olew talumaa talupoegade päris, siis wöiks siin sel teel õigeks saada, et taluperemehed  isekeskes maalapikeste kaotamiseks kokku astuwad ja maad nõnda isekeskes ära jaotawad, et igale ühele tema maa, kui ka mitte just üheS tükkis, siis ometigi hästi suuremates  osades, ühekoos kätte tuleks. Siisgi Wassiili Tscherepow. Keiser Pauli I. elust ajalooliku teaduste järele üles kirjutanud H. von Lankeuau järele A. S. I. „Om»etukat." Hckeeterburis Junge söögimaja körwaliscs toas istusiwad mõned garde ohwitserid Hr einelauas. Nad oliwad enamiöti kõik noored, alamast auukandjast kuni nõndanimetatud  oberstini. Laual seisimad austrid,  mis sel ajalPeeterburis wäga haruldased oliwad, mõned pudelid porteri õlut ja joodawat  wiina. Need oliwad mõned poolest saadik ja mõned üsna ära tühjendatud; ohwitserid oliwad neile tublisti auu annud, mida ka nende punetawad paled tunnistafiwad.  Nad oliwad enamisti omal kuue nööbid eest lahti teinud ja tossutasiwad sel ajal moodus peetawat Hollandi maa sawi piipu. Käes olew jutt oli wist koosolejatel  wasta meelne. Wiimaks pööris jutt uue keiserliku gardewüe seaduste pääle. Sääl laideti harjumata teenistuse waljust, mida nad mööda läinud, surnud keiserinna Katerinna ajaga kõrwu seadsiwad. Nad oliwad rahutumad, kõlbmata, autumate nuhtluste  ja kehwa palga üle, päälegi ei tähitud  selle poolest walju nurinat awaldada. Ikka enam ja enam andis sõbrade kogu, kes weini maimust juba kaunisti üritatud oliwad, oma kaua tagasi hoitud meeletuska sõnade läbi teada. „Kuhu kõlbab see," ütles üks noor praporstschik, et ohwitser kui auu- mees wahi pääle saadetakse ja teda liht soldatiga ühte rita seatakse.  Jlmawõimata  edasi teenida!" „Kuidas wõimata," waStas Muwahi praporstchik Tscherepow, „tarwis on üksnes hoolega uusi sisse seadmisi ja muntsertamise korda tuderida." So, kas Sa oled seda ka ise teinud? Jah tõesti. ~Noh, olgu kül Sinule! Meile on see kometi-mäng hirmus wastameclt. Kuidas meie kadunud emakese Katerina ajal wäcteenistuse  kord seisis, sellega wöis küllalt täiesti rahul olla! Ah mis, teie saate harjuma ja wiimaks  saab see teile üsna meelepärast olema. „Ohoo! Sul on tõesti hüä rääkida. Sina oled kindrali krahw Karitonowi adjudant  ja istud Ml kui Abrahami süles. Kui Sina meite wiisil wihma ja lume, kange külma ja libeda jääga hommiku wara ees platsi astuma peaksid, saaksid Sa kogunisti  teist laulu laulma. Ohwitser peab kõikide auumees olema, peab peenikeselt ja ilusasti riides käima, häSti oma söögilaua katma, peab toredad sõiduriistad ühe eessõitjaga muretsema ja wähemalt ühte husaari ehk kütti pidada tohtima, et ta sellega oma seisusele auu teeks kas ei ole mitte nõnda? Selle asemel topitakse meid niisuguste  wiletsa Preisi moodu ahwijakidesse ja sunnitakse meid ratsa sõitma, ehk ühe ainsa hobusega saanis! Ja sellega ei olda meel rahul, meile kecltakse ära mitte rohkem  kui kaks waagnad söögi lauale nõuda! Hüütakse, mine pane ennast riidesse ja söö oma seisuse järele! Mingu põrgusse, mina söön kuidas mu kõht nõuab, mitte kuidas mu seisus on! „Hm, selle juures on Sull takistust. Kuidas siin näha, ei wõi Sa läbikaudu austridele suurt waewa teha, rääkis Tscherepow  naerdes. „Jah, salaja pean ma seda tegema, see asi on mis mind praegu wihastab; ja mitte kordagi ei tohi enam waljusti rääkida. Kui meie teenistusesse läheme, siis wõtame tulema aja eest muretsedes ikka hästi täidetud raha koti ligi. Wõib jo kergesti ette tulla, et muntsertamise platsil troika püüle pannakse ja otse teed Siberi poole saadedakse." „AH, Sa teed asja suuremaks I" „Tõeste mitte, Sa wöid mind uskuda." „Ja, jah," ütles õhates üks wanem oberst, „ajad on muutnud. Enam kui üks kord olen ma endise teenistuse pääle mõtelnud.  Siis jäime meie sagedasti terweks nädalaks wahi pääle, lasksime oma woodi riided ja padjad, öökuue ja samawari järele tuua, sõime ja jõime rõõmsasti, wõtsime riidist lahti niipea kui õhtune pasun puhutud  sai ja magasime kui omas kodus. Iseäranis hää oli weel suwel, kui wäljas pool linna wahi pääl olime. Sääl wöis hommiku wara ülestõusta, öökuub seljas, unimüts pääs, muud kui metsa seeni korjama. Ah, kui kuninglik see oli! Millasgi ei awaltatud sellest wastumeelt olekut ega nõutud hirmsat wormi seadust, kunas nüüd ajalehes alati loed, et üks ja teine auta ülespidamise pärast teenistusest lahti on