Nagu ma ütlesin: Laulu juhatajaid on praegusel ajal küllalt, kes häämeelega tööd teeksimad aga lauljaid, kes ka ühel uöuul ja jõuul kooris koos seisaksiwad, leiame üsna wähe ja see kõik tuleb ühe sõnaga ütelda: wähe harimata ra liiv  a st. Üks harimata inimene tüdib kõigist heast asjast kohe ära, kunaS pahad teud ja kõlbmatu asjad nendel palju armsamad on. Ootame weel armas sõber, külap aeg kõik asjad ükskord parandab! Head termist C. Allik. Noormees tahtis tema käest kinni hakkata, aga neiu ei lasknud. Ma wastan ka ilma küsimata, ütles ta kindlalt. Ma annan teile oma sõna, Ma wannun oma õntsa häätegija mälestuse juures, et mina seda kirja ialgi enne ei ole näinud ja teda selle pärast ka ci wõinud senna raamatu wahele ära peita. Üks ilma nimeta kiri andis mulle teada, kust ja millal see leitud oli, mis minu pääle jõledat kahtlust wiskas. Via teadsin, et see ka teile teada antud saab. Ta andis see wahe aja eest loetud kirja tüki noore mehe peusse. Ma ei hooli sest laimamisest midagi, mis minu nime ja aun pääle wälja lautakse - ainult teie ees, mu lapse põlme sõber, tahtsin ma selle asja kohta seletust anda. Oh seda ei olnud tarwis, Gertrud. ma ei kahtlenud mitte üht silma pilkugi teie pärast. Ma ei oleksin mitte küsinud ja oleksin siisgi teadnud, mis ma juba adwokatile ütlesin, kui tema mulle seda nurjatumat paberit näitas, et teie puhas ja auus olete ja et teie woorus ja hinge suurus igast alatumast kahtlusest palju kõrgemal seisawad. Keda pidin ma mee! uskuma maailmas, kui mitte teid, Gertrud ? Mull ei olnud tarrviS teie sõnaandmist,  ega teie wannet mitte, maid ma uskusin ilma selleta, et teie puhas olete igast süüst. Seda poissi aga, kes need kirjad kirjutanud on, pean ma leidma ja teda tema äratcenimist mööda karistama. Ma arwcm teda tundwat, sosistas Gertrud nii tasakesti, et kapten seda mitte ei kuulnud. Nüüd wõttis noormees tema mõlemad käed oma pihku, waatis sügawasti tema silmade sisse ja ütles pehme häälega: Sinu nägu, sinu silmad ei wõi mitte waletada. Sina oskad wahet teha õiguse ja ülekohtu wahele. Üht püha wannet tahan ma manduda, et sa mitte ühte paberi lehte, mis sinu päralt ei ole, kui sellel ka misgi sugust wäärtust ei ole, salaja ülekohtusel wiisil enese poole ei kisu, maid siis ... Sääl kiskus noor neiu ennast tema käest lahti ja hüüdis: Oh manduge mitte, Teie manne on walewanne! Enne kui ta sellest aru sai, oli neiu juba kadunud. Gertrud ruttas oma kambri ja keeras ukse oma järele lukku. Kõik fee õhtu ja tükk ööd kulus temal oma riiete ja pesu sissepakkimisega ära, mida ta oma wanemate adressi all tahtis ära saata. Siis pani ta omad kirjad korra pääle, põletas muist ära, mis ilma asjata nms olewat ja peitis muist oma ehte asjadega ühe nahkkoti sisse. Kui see kõik tehtud oli, siis läks ta magama ja magas wäsinult mõned tunnid raskesti ja ilma unenäota. Homikul kandis ta oma reisi paki, kns pääl wanemate adress oli, oma toa kõrwal olewasse tuppa, keeras selle lukku, jõi nagu ikka üksi oma kohwe, päris siis Beppo haiguse järele, käskis teenri, kes ta juures istus hoolsasti teda üles passida ja läks siis lossist wälja. Tema astus lossi mäest alla. Sääl tuliwad temale kaks teenrid wastu. Ta kuulas, kuidas üks neist teisele ütles. Kapteini herrale on täna homiku üks tähtjas sõnum toodud, sellepääle on ta kohe hobused ette panna lasknud ja on, nii kiiresti, kui hobused aga wõisiwad, ära sõitnud, keegi ei tea kuhu. Gertrud õhkas sügawaSti ja astus pikaldasemalt,  nagu ei oleks tal nüüd mitte enam ruttu taga oma ära minemisega. Mäest alla jõudes, jättis ta maantee, mis linna wiib, kõrwale ja astus kõrwalist jalgteed mööda surnu aja poole, kuhu ta mõne minuti järele jõudis. Wäraw seisis siin lahti. Mitte ühte inimest ei olnud kusagil näha. ' Neiu astus wärawast sisse ja juhtis omad sammud kõrge, päikse paistel särama marmori kiwist risti poole, mis kesk surnu aidas seisis. Siin heitis ta lilledega ehitatud haua künka ette põlweli, pani käed kokku ja hüüdis nuttes: Mu heategija, anna mulle andeks! Ta palus kaua aega oma põlwede pääl maas ja palawad pisarad woolasiwad üle tema pale. Nõnda sügamas mõttes oli ta palwet tehes maas, et ta ühe mehe ligenemist mitte enne ei märkinud kui see juba tema kõrwal seisis ja tasase häälega küsis. Olge heaks, kas wõite mulle ütlelda . . .? Neiu kargas ehmatades üles ja maata s küsija otsa. See oli üks tugema keha ja ilusa riietega keskealine noor mees. Kas olete siin üht wõerast meest näinud? küsis ta edasi. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaareft. Üks paha pruuk, mis meie linnast mitte koguniste ära ei taha wäheneda, on palju koerde pidamine. Siin on waewalt 400 maja, aga koeri loeme pääle 600. Kas see pole kole suur arm! Enamast igas majas on paar koera, kunas lihunikudel lugeda ei maksagi. Ehk koer ja kass majas küll ka oma jägu kasulikud  on, siiski oleks soowitaw, et suured ja kurjad koerad saaksiwad «ühendatud, mis alati kohutuseks inimestele on. Alati kuuleb wäikesi lapsi uulitsal nuttawad, kedas koer kohutanud ehk wahest ka käristanud oli. Sagedasti kuuleb ka manu inimesi kurtwad, kes kusagile majasse tahaksiwad minna aga koera kartusel tüki aega wärawa taga kuulab ja rahu waatab. Miks pärast saab neid linna kohal nii rohkel armul peetud? Wäikesed jäägu, aga suured ja tigedad, kes uulitsate päal inimesi tohutumad,  kadugu! Soowida jääb, et meie terane politsei ülewaataja kord pilku nende pääle heidaks ja neid sugu wähendaks! Igaüks kohwi tanta kuulukse õhkawad, et sukkur pracgus kole kallis on, ei wõida enam nii suuri kohmi konmerentsisi pidada, nagu enne. See kõrge hind ei tule mitte sukru naeriste puuduse pärast, waid seda tegcwad ainult sukru Vabrikandid ; peaaegu kadeduse pärast on nad hinna nii kõrgese ajanud. Saab nähja, kui kaua see nõnda kestab! Üsna rõõmustan? on teistest ajalehtedest  lugeda, kuidas siin ning sääl jälle mõni wiina wabrik kinni pandud, enamast sell põhjusel, et kartuhwlid wäga mähe saada on, mis isegi kõrges hindas on. Nende asemele asutakse tee-majad ehk mõnda muud kauplust, mis hoopis kasulikum saab olema. Jumal tänatud, et seesugused pahareti kojad kaduwad, sest tõega wõib loota, et iga wabriku kadumisega mitme mehe elu parandud saab! Kolmas matmise kaSsa on nüüd 1. Nowembril ka oma tegewust alganud. Ehk säält küll kõige esimine summa 80 rubla esimiSte suremiste aegas makstud saab, siiski on see ikka wäga kasulik, nimelt alama rahwale. Koosolekul waliti eestseisuseks hrad. H. Baron Sass, H. Goritz, J. Zaunit, L. Jssajew, Rosenberg ja F. Prokowjew, abilisteks  hrad. C. Schönefeldt, C. Bergmann ja F. Rosenfeldt. Rewiderijaks hrad. R. Lippe, A. Kumetz ja J. Kingissepp. Liikmete  arw 111 on ka juba käes, kuna hea trobikond kandidatide kirju sisseastumist ootawad. Alustajad wõiwad ükskõik kui wanad olla, kunas nüüd üle 45 aastased enam wastu ei wõeta. 17. Oktobril leidnud keegi herra T. L. omast ajast praegu lahti löönud päewa roosi ja kodu üba. Aruldane looduse  ime! Paari nädala eest juhtunud ühe siinse kümnasi kooli õpilasele kahetsemise wäert äpardus. Ta olnud õhtu poole linnast wälja jalutama läinud, kui korraga paar talumeest ta kallale karganud ja teda üsna pool halasti rööwinud. Tal pole muud nõuu enam üle jäänud, kuid läinud ligemal olewasse majasse sisse ja lamanud saapad ja palito, et jälle linna tagasi tulla wõis. Et ta kumbagi neist pole tunnud, sellepärast on wõimata neid kätte saada. Keegi nurga lihunik teinud hiljuti tore-tembu ära. Keegi palkanud teda lammast  tapma, mida ta ka auusast toimetanud. Et aga õhtu pimedaks läinud, pole jõudnud ta liha enam katki raiuda; wotnud tüdruku käest aida wõtme ja lubanud teise homiku wara tulla. Üles ärkades läinud tüdruk aita waatama aga lihunik olnud juba kõige lambaga kadunud. Küll otsitud teda taga, aga ei leida kusagilt. Paari nädala eest, ühel ööSsel, lõhutud siin ühe raamatu kaupleja A. S. poodi aken katki, kust margad sugu raha ja mõnda kuld ja hõbe aSju ära käppanud, mida senna pandiks oli pandud. Wargate jälgile pole meel saadud. Mustjalast. SäälL poolt kuulukse praegus hulludekoerde üle räägitawat, mis siin Saaremaal küll aruldane on. Mõnda olla neist ka maha lastud, kes inimeste kallale tikkunud. Riiast. Sääl ümberkaudu minna teerööwlid ka juba nii julgeks ja teha elu hädaohtliseks. 17. Oktobril sõitnud üks wabriku teener oma naisega Bikkernist Riia poole. Strausdenhofi ligidal karanud K meest nende kallale ja haawanud neist üht nii raskesti, et teda surema kardetakse. Saarlane 1892. 44