Saarlane UW Iltöldisc xsiiliks aj«lch! Uaa- j» lisssrlihsslt. MM M 36. Teisipäewal, 5. Septembril 1895. XII. aastakäik, maksab: Ilmub igal ..Saarlase" toimetus sa -väljaandmine Kurcsaares kaubaunlitsas nr. Saarlase toimetusele, Kuresaares Mesilaste mädapoja haigus ja selle arstimine. (Lõpp.) Mis pean ma aga nüüd tegema, et seda kurja haigust mesilastest ära hoida? see on küsimus, mida omale igaüks ette on pannud ehk ette paneb, kes mesilastega töötab ja kelle mesilased mädapoja haiguse läbi taha,vad  raisku minna. Üks mana sõna ütleb: ,Mtewaatus on tarkuse ema". Nii peab ka iga mesilastepidaja igal ajal selle eest muretsema, et mädapoja haigus sugugi ei saa nähtawale tulla. Selleks olgu mõned punktid nimetatud: 1. Mesilaste pidaja püüdku mesilastega töötades kõigesuuremat puhtust pidada. 2. Kes mesilasi ostab, ostku neid säält, kus paha haigust ei ole. 3. On tarwis rõhku selle pääle panna et mesilaste pojad wiluduse ehk nälja kätte mitte ära ei sure. 4. Söötku mesilastepidaja kewadel poegade audumise ajal selget ja hääd mett. 5. Poegade toidu puudusel antagu neile jahu. Puhastawad nüüd mesilased kärjed mädadest  poegadest, aga teised pojad, lähemad jälle mädanema, siis pandagu ema mõneks ajaks puuri alla, ehk wöetagu ta hoopis ära. Enne kui mesilased oinale üht teist ema järele kaswatawad ja see munema hakkab, on juba haigus kadunud. Kuda tuleb aga nüüd rasket mädapoja haigust arstida? Saksa, Austria ja Ungria mesilaste pidajate ühendatud koosolekul WiiniS 1894 a. Septembri kuus tuli see asi pikema arutamise alla, kus läbirääkimisel selgnes, et kõik abinõuud oma mõju mitte sell kombel ei awalda, kui neid kõrgeks ja hääkS oli kiidetud saanud. Sääl andis aga ülemkooliõpetaja Fulde ühe huwitawa teatuse mädapoja haiguse arstimise kohta. Ta pani omale alguspõhjukeks, et see nõnda nimetatud mädapoja haigus mitte wäikese loomakese oma sees ei ole, maid paha toiduga puu sisse on saanud toodud. Siis on muidugi tarwis pää rõhku selle pääle panna et see paha haigus mitte puu sisse ci pääseks  ja et puu sees olema paha toidu okised  saakfiwad ära häwitatud. Nimetatud ülemkooliõpetaja Fulde on kõige parema järeldustega järgmist abinõuu mädapoja haiguse  wastu tarmitanud, pärast seda, kui mitmest õpetlasest soowitatud salicus-hapu ja karboli-hapu midagi ci olla awitanud: ta wötnud 1(! naela kristalliseeritud suhkurt, keetnud seda meega sagedasti mahtu päält ära mõttes, paksu suguseks, lisanud selle wedcliku juure 24 tilka Ipsoli ja 4 tilka karboli- haput ja annud sellest igale mesilaste  perele ühe suppitaldreku täie, suurematele  natuke rohkem. Kahe kuuni kolme päema pärast olnud surnud, ärakuiwanud tuped karmides näha. Muidugi ei ole niisugustel  külgehakkamise kohta enam midagi tähendust. On kuidagi kombel selle haiguse  kahtlaseid tundemärkisid näha, siis tuleb ikka jälle niisamuti teha.  Sellepärast  oleks soowida, et mesilaste pidajad selle paha haiguse korral lpsoliga proowi teeksiwad; awaldab ta oma mõju sell samal kombel, nagu seda Fulde teatab, siis oleks üks suur samm mesilaste pidamises edasi astutud. A. Paulmeister. Kuda kaks üliõpilast ühe würstina musu jagawad. õ wäga naljakas juhtunnne, mis Schilleri  läbi tuttawaks saanud „Kaarlikoolis"  Stuttgardis juhtus, ja nimelt sell ajal kui sakslaste suur rahwa-luuletaja meel ise säül üliöpiliscna wiibis, on, nagu seda nende ridade kirjutaja teab, roaga mähe tuutud. Ja ometi ou see naljakas  juhtumine wäärt, et ta rohkem tuikamaks  saaks, sest et noormees Schiller selle juures ka natukene oma osa mängis, ja cr see sündmus nii Wäga noore-ca kerget meelt ja julgust näitab, mis ka kõige kitsikumates silmapilkudes ennast aidata mõistab ja nimetatud  .Kaarli kooli" soldatliku kordusele jälle kord uiuampsu lõi. Olgu siin lühidclt ööldud. et Württembcrgi  herzsg Karl Eugen omale ülesandeks oli pannud, oma ohwitsecride ja ametnikule Poegadele hsäd" tulcwiku muretseda, mille pärast siis la ühes endises jahi lossis Stuttgardi  lähedal venda nimetatud „Körge Kaarli tool" sai awatud üks tubli samm herzsM  poolt, mis nimelt sell ajal, kus kõige wähcmatgi rahwa kasuks ei saanud tehtud, mõnda hääd sigitanud on, ja Karl Eugeni paha wa litsust ilustab, ehk ta küll isemeelselt  Kaarli-koolis wiibiwaid noori mehi seda õpi»a sundis, milleks wiimaStel sugugi lustt ega tahtmist ei olnud, mis sagedasti ette tuli, ja mõnegi hääd annid, mõnegi eluõnne ja südame rahu ära wõib häwitanud  olla, nagu Schilleri Ml wiibimine  sellest selget tunnistust annab, kes, herzogist õiguse tundjaks määratud, suure waemaga nii kaugele sai, et arstiteatuft  mõis õppida, minnaks aga, kõiki herzogi plaanist luhta saates, oma suure maimuanni sõrmeuäitusest juhatatud, Kaarli koolist ära pögcneS. Nende seas, kes sell ajal Kaarli-kooli pääl wiibisiwad ja lelledest mõned, muidugi maha anvatud kõige suurem, pärastpoole kaunis kölawat nime saiwad, oli ka üks naljahammas nende ridade wägimees keS otsata kelmistükkide läbi kõige kooli seaduste wastu pani ja kooli õpetajatele ja ametnikudele üks tõsine kohutus oli. See oli üks noor grahw Nassau, manast kuulsast selle nimelisest sugust ja Schilleri toaseltsiline ja südame sõber. Kaarli-kooli tarivast ähwardas jälle üks raske äikseilm ja uimelt herzogi üle- Vaatamine, Nagu ikka, oli herzog ootamata Stuttgardist  sinna jõudnud; sell korral oli aga la tema abikaasa, herzogiuna Franziska, ligi tulnud, seesama naeSterahwas, kes nii mitmeidgi herzogi wägiwaldseid tegusid hääkZ mõistis pöörda, mõnegi pisaraid on kniwalanud.  Kiiresti oli ennast kõik Kaarli-kooli suures paraadi saalis kokku kogunud. NicSs, üks inspektor ja kooli dierektori v. Seegeri käskude täitja, ootis iga minutiga herzogi sissetulekut, aga ta waatas täis muret oma ette maha. Mitmed ettetulekud ja kelmistükkid,  mis Kaarli koolis ette oliwad tulnud,  lasksiwad ühte palawat päewa oodata. Mõnikord otsisiwad ta pilgud oma kooli aja lõpetuses seiSwat grahw Nassaud, kes omalt poolt ka nähti sügamaks mõttetes olewat. Saalis walitses niisugune sügaw wnikus, mis tähendusrikka silmapilkude ees inimesi nagu wangistab. Säal oliwad sammud kuulda, herzog Karl ilmus oma abikaasa kõrwal, kes nooruse  täies ilus ja sõbralikult oma mehe kõrwal sammus: kooli direktor u. Seeger ja teised ametnikud tuliwad kõrge paari järel. Ühekorraga, nagu täiesti õpetatud soldatid, tõusiwad üliõpilased ulesse, kellede pilgud ilust Franziskat peaaegu äraneelata tahtsiwad. Herzog waatas tõsise pilguga läbi terwe saali; wiimaks algas ta läbilõikawa  häälega: „Üks häbemataus on olemas, mida mõni aeg wõimalik on wälja kannatada, kui ta lahke meelega on ühendatud; aga sell korral ei pea Nassau mitte trahwimata jääma!" Kõikide silmad pöörsiwad end nimetatud nooremehe poole, kes osawõtmatalt ja trotsilikult  sääl seisis üht paberi lehte, oma pattude  registrit, käes hoides. „Mis on täna ettetulnud?" algaSher« zog uuesti end kooli ametnikude poole pöördes. „Kõrgus," ja inspektor Niess astus ette, Isamaalt. Kuresaarest. Juuti kuus käis siin Hapsalu „Kungla" Karskuse seltsi esimees hr. K. Hellat, kes ka Saaremaa karskuse seltsi oma waatamas käimisega auustas. Sääl juures läks Saaremaa karskuse seltsil õnneks hr. Hellati läbi „Kungla" karskuse seltsile „sõpruse sidemeks" mõnda raamatut, nimelt „Torni Tooma elukäik" ja Eesti karskuse seltside kalendrist 1894 ja 1895 a. saata. See iväike annetus on aga „Kungla" karskuse seltsi poolt lahket wastumõtmist leidnud, mis nende päewade sees nimetatud seltsi poolt Saaremaa karskuse seltsile saadetud kirjast näha on. See kiri on järgmine: „Örn tundmus, millega Saaremaa kars„kuse  selts 12. Lehe k. p. s. a. ilmale siin„dinud  „Kungla" karskuse seltsi wasta wõttis, „temale 27. mkp. raamatuid „Torni Tooma „elukäik", EeSti karskuse seltside kalender