Saarlane UM Ulcnldiiie psiitüui aj«!kht maa- ja liiniirahmale. UM w Ä3. Teisipüewal, 6. Junil 1895. Xll. aastakäik. maksab - Pooles aastas l „ 25 „ Ilmub igal tsifrpässV«zk. Kuresaares kaub«uulitsas ur. 17. Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, Kuresaares Kuulutuse rida ehk selle ruum. maksab L kap. Karskuse tegewusest. Saaremaa Karskuse seltsis peetud kõue. (Pidanud seltsi kirjatoimetaja C. P a l t.) 6U ustatud kuuljad! Kui meie praegusel R ajal karskuse tegewuse pääle Saare- S maal waatame, siis näeme, et fee nagu lapse kingades edasi astub. Seesugune lugu annab siis ka wist põhjust karskuse wastalistele arwata, et ükskord karskuse tegewus siin kustuma saada, et meie karskuse  selts wiimati hingusele minna ja et karskuse töö siin ialgi wilja ei saada kandma. Kaugemale waadates näeme aga ka weel, et siin karskuse wastalisi wäga palju on leida. Karskuse seltsi peetakse siin üheks iseäraliseks  asutuseks, asutuseks mille sihil miuisugust  tähendust ei olla, karskuse töölisi peetakse naeruwäärilisteks meesteks, kes oma tööga muidu tuult tallata jne. Kõige seesuguste  asjaolemiste ja nähtuste põhjust loodan ma aga seega ümber lükata wõiwat, kui natuke selle pääle waatame, mis juba karskuse tegewus teistes riikides korda on jõudnud saata. Et karskuse seltside tegewuS  Amerika maal kõige esiti elule ärkas, sellepärast alustame ka Amerika maaga. Aastal  1808 asutati sääl Moreau linnakeses efimine karskuse selts. Tema asutajateks oliwad 43 meest, kes alkoholiste jookide, s. o. õlle, wiina jnd, tarwitamisest ära ütlefiwad ja ka enestele kohuseks tegiwad, ka teist joomise põlgamisele äratada. Gsiti läks sääl karskuse edenemise asi kidewasti, karskuse asjandusest wõeti wähe osa. Ka waranduslise jöuu poolest oli puudus, sest et rikkamad mehed karskuse tegewusest eemale hoidsiwad. Aga warsti paranes lugu. Aastal 1827 asutati Bostoni linna suur karskuse  selts ja pärast seda hakkas karskuse töö suure wõimuga edenema. Igale poole Ühisriikides asutati karskuse seltsisid, rahwas hakkas karskust ikka enam ja enam auustama  ning karskuse seltside liikmete arw kaswis silma nähtawalt. Kõige suuremad ja tublimad karskuse töötajad oliwad õpetajad  ja tohtrid. Karskuse seltsist asutades ja sell kombel joomise wastu töötades, hakkati  ka karskuse seaduste eest muret kandma. Riikide seaduse tegemise koosolekutele pandi karskuse seadusi ette. kuna rahwast ja rahwa saadikuid hääle andmiseks karskuse hääks äratada katsuti. Ja selles asjas jõudsiwad ka karskuse tegelased soowitawale sihile. Aeg ajalt hakkasiwad ikka kangemad ja kangemad  seadused joomise kaotamiseks ja karskuse edenemiseks ilmuma. Kõige tähtsama sammu selles asjas tegi Maini ühisriik aastal 1851, nõnda nimetatud „keeluseaduse" maksma panemisega. Selle seaduse järele ei ole kellelgi! riigi rajades luba joowastawaid jookisid müüa, Valmistada ega tarwitada. Neid wõib ainult tcrwise rohuna apteegist tohtri kirja järele saada nagu meie siin mõnda kanget ja kihwtilist rohtu osta wöime. Selle seaduse isa on Neal Dow, ameti poolest kindral. Et see juhtumine, kudas ta selle seaduse isa nimeliseks sai, natuke ka huwitaw  on, siis räägime ka sellest. Kord palus ta üht trahteri pidajat et see tema sõbrale, kes juba kaunis joobnud oli, mitte enam wiina ei annaks. Selle läbi wõida tema sõber, kui ta joobnudpää tõttu teisel hommikul  ameti pääle ei wõi minna, ametist lahti lastud saada ja oma perekonnale see läbi rasket õnnetust kaela tuua. Sellega ei läinud trahteri pidaja mitte nõusse, kuid tõendas sääl juures, et tema oma wõörastele  seda andma peab, mis nõutakse, see olla ju tema amet. Ka temal omal olla suur pere ülemal pidada. Päälegi olla tal selleks täieline õigus, kangeid jookisid müüa kellele tahab ja teised ärgu tulgu teda selles mitte keelama. „Wõi nii, ütles selle pääle Dow, „on Teil siis sellepääle täieline õigus ja peate oma peret sellega ülewel, et teisi selle juures puupaljaks riisute. Jumala abiga peab aga see asi muutma". Sest ajast, ehk ta küll ka juba enne tubli karskuse tööline  oli olnud, hakkas ta kõige suurema südidusega selle hääks töötama et joowastawate  jookide müümist seaduse teel keelata. Ta hakkas töötama kõnede ja kirjade läbi, äratas rahwast seesuguse seaduse poole, ja saigi wiimaks nii kaugele, et saadikute koguS, nii kui juba kuulsime, keelu seadus wastu wõeti ja kõiges Maini riikis maksma pandi. Nimetatud seaduse wastu wõtmine sündis 2. Juunil 1851. (Järg tuleb.) Ilu ju süda. 44 K. Loike»-, uudisjutt. Ma ei tea isegi õieti, mis mulle suhtunud on! kostis Paul tuimalt. Ma arwasin ennast ise ühes lootuses just kindla ja julge olla wõiwad, aga ometi nägin ma täna, et asi just õige ei olnud! Lootused? küsis Leena ägedalt edasi. Leena ma ei karda sinust midagi, sest sa saad seda hiljemine ometi teada. Arwa ometi, üks uaeStcrahwaS. kes enne mind nii Palawalt armastas,  kes esse minu eeS ainult roomaja alandusega  seisis aga ma ei wõinud teda mitte armastada, sest et ma sind nii palawalt armastasin,  Leena. Aga täna Noh täna? küsis Leena kibeda häälega, kui Paul oma juttuga peatama jäi. Noh, ma ei saanud isegi aru ! Täna tahtsin  ma tema i»R« kõige pehmemaid sõnu kuulda, ma au-a.ta-.u oma armastust, oga tema tema lippas minu kätte wahelt minema ja ma ei saanud midagi aru! Siia oa ta sind wist petnud? Ms ei tea mitte! Wõib olla! Aga sa tead Leeaa, s« oleks tõesti hullem kui Hiopi sõnum, ühte mõnest kaks krda armastusega petetud saada! Lssa lõi punastades silmad maha. Ta ci teadnud mis ta ütlema pidi. Sa ei pea mitte enam petetud saama Paul! ütles ka DWNskS. Ei pea mitte! P-ui rautas tuimalt enese ette maha. Ta ei ?:i!:nud midagi . . . Tal näis oma mvttetega nii palju tegemist olewat, ta ei saanud Leena jutust arugi. Mis sa praegu ütlesid Leena? küsis ta wiimaks. Sind ei pea enam keegi armastusega petma ! kordas Leena uuesti. Imelikult mõjusiwad need sõnad Pauli pääle. Ta jäi aga siisgi mõttes enese ette mahtima, nagu poleks ta Leena jutust õieti aru saanud. Ta nina sõõrmed halkafiwad wärisema, sügan? puna kerkis tema palgele ja pool hingetumalt langes ta oma moodi scrwa najale. Imelik, wäga imelik aimamine pakitses tema südames. Tüki aja pärast tõstis ta ähkides jälle pää ülesse ja waatas tüdruku otsa. Ei enam keegi? küsis ta wiimaks pikkamisi. Jah, ei enam kedagi! Jälle wajusiwad Pauli silmad kinni; ta süda põksus kangesti, sest ta märkas et temal nüüd hiire sarnane lõks ees oli. Marsi aga jõudis ta ennast jälle talitseda ja ajas »nnast uhkelt sirgeks. Mis sa sellega tahtsid ütelda Leena? küsis ta järsku. Seleta mulle seda asja! Olgu siis! kostis Leena. Kes kord A ütelnud, see peab B ka ütlema! Ma teen seda üsna lihtsalt ja lühidelt: Sina armastasid mind minewikus Paul, mina armastasin sind ja meie olime mõlemad õnnelikud. Sääl tuli sga üks pimeStaja pilw meie õnne päikest marjamai Sina reisisid ära ja selle aja sees langes minu süda pettuse  ohwriks ! Mind sai mitmest marust wintsutatud,  mind sai ennast petetud ja kui ma enesele jälle õigema tee jalgade alla sain, siis oli kõik karraza hilja! Sa ei armastanud mind enam Paul! Sa olid minu põlgajaks saanud! Sa otsisid omale nüüd jälle teist armukest; seda sa leidsid, aga see on sind nüüd jälle petnud! Miina ei armasta sind mitte, Paul! KaS sinu olsus siis nii kindel on? Kas ei wõi sa seda ialgi lagast wõtta? Mina pakun sulle nüüd jälle oma armastust, aga see ei ole enam nii nõder ja kõikuw kui enne, waid õige palaw ja truu ja saab igaweSti kestma! Kas sa wõid seda wastu wõtta Paul? Kas sa wõid mulle oma armastust nüüd ka jälle tagasi anda? Oh ütle aga üks ainus sõna ja mina lendan sinu rinnale! Enne seda ei wõinud  mina sinule muud kui oma ilu ja lapseliku armastust pakkuda, nüüd wõin ma aga sinule oma südant ja tõsist, kindlat ja puhast armastust pakkuda! Ütle nüüd Paul kas ma tohin sinult weel armastust loota? Kas ma tohin sinu kaela langeda? Kas ma tohin sind omaks nimetada? . . . Ütle, ütle, ütle. Wümascd sõnad tuliwad wärisedeS ja õige pehmelt  ja palawalt neiu uulte üle. Tuimalt seisis Paul oma paiga püül ja ei liigutanud ühte liiget; ta nägi nüüd küll, et ta ennast, oma aimamisega mitte ei olnud petnud. Ütle Paul, kas sa ci wõi oma armastust mulle jälle tagasi anda? KaS ei wõi sa mind õnnelikuks  teha? palus Leena uuesti. Nagu kivistatud seisis Paul oma paiga pääl. Tema nägu oli tuim ja halastuseta. Ta ei waStanud  midagi. Kuule mu palumist sa minu kallim südame wara! palus neiu nutuse häälega ja wõttis mõlema kattega Pauli kaela ümbert kinni. Ikka liikumata seifis see oma paiga pM ja Isamaalt. Kuresaarest. Keiserinna Majesteet pidas 2S. Mail terwe riigiga oma sündimise  päewa esimist korda oma uuel isamaal. Ka meie linn oli lippudega ja õhtul tule-