Postimees «2 M, Reedel, ». juulil. i.Wss NeljaSkümueS aaStakäik. Tellimise hind on: Postiga aaStaS b r. k. Postita aaStaS 4 r k. » . 2, 60 » '/» » 2 , »'/«» » 1, , . kuuS —,bO , kuus 40 , Zga üksik nummer 3 kop. KvuluwSte petit-rida 5 kop., lehe eesotsas 20 kop. Tellimisi ja tuulutust wötawad waStu IvrjewiS (Tartus): P. Scbmidt, Mäesepp, Milliftser.Reinbaum,Karja,Lell,Airk,Weidemann,Kurig Raag. TalliuvaS: .Postimehe"talit.Harju wärawas, K. Busck, Kluge ck Ströhm, Niphardt Tõnismäel, Troll. PärnuS: Treufeldt, Dreimann, Erikson, Neljaskümues aastakäik. K. KoivrowZkp. Toris: A.Martson. Sindis: Kirsch laum. Une-Wäudra: K. Tomberg. Kärus: H Lembcrg. Hallivpas: T. Kentel. Amblas: A K alpus. Wiljaudis: Karow, Leoke Levpik. N. aiwaraS: J. Muthmann. Suures-Jaanis: Hakkaja. Karksis: kirjutaja J. Ilmes. Poltiamoal:  Lcibberg, Jürmann, J. Terras. Nuus<«tvl:  Eichcnfeldt. Wörus: Vielrose, Gaffron. WalgaS: Rudolfi, P. Grünfeldt, K. Hiob. RakwereS:  Kuhs, P. Erna ja N. Erna. Kilingi- NsmmeS: J. Reimann, T. Tammann, Kawilda: kaupmees C. Grünberg. Qldres: J. Lammas. PaudiWeres: Inglist. Simunas: köster E. Peterson.  JõhtviS: A.Roht. Nartvas: Grigorjem, Schönberg,  Wacker. Juhkentalis: Paap. Kreenholmis: Kuusmann. Paides: Seidelberg. Kalles: Luuk KeilaS: Maaberg, C. Tambach. Haapsalus: A Koppel. KuresaareS: Lange. Waiknal: Weidermann.  Peterburis: Seeland, Leopas, J. Lindeberg.  Tsarskoje-Tjelos : Wainoff.^ °Tukeö iaak päewal wäksa. ükS «eS mitte pühapaewadel, suurtel Pühadel ega kroouupühadel. Toimetus on Peterburi uulitsas nr. 3 !(Henningi platsi ääres) K. A. Hermann'i trükikojas. Tallinnas on ..Postimehe" talitus Harju wärawas, TeS!.> majas Toimetuse adress liht-'ja rahakirjadele toimetusele. DpLc -a.; Wene keeleS: L? rttse?» Dpbks^, Uus kriminalseaduse-raamat.  Kohtuministeriumi ametlikul ajakirjal oli toona Wene riigi uue kriminalseaduse teist korda läbi katsutud  proow juures, et laiemaid ringkondasid selle tähtsa tööga tutwustada ja wõimalikult mitmeküljelist  awalikku arwustamist sünnitada. Ajaleht „Russkoje Bogatstwo" toob nüüd uue seaduseraamatu  kohta kriitika, Millest meie tähtsamas arwamisiia  üles tähendame. Niihästi wäljamach kui ka kodumaa Siguseteadlasch on kohtuministeriumi  kutse? kuulda wõtnud ja oma  awaldanud.  Üleüldiselt on otsused, iseäranis Saksa õigusetundjate poolt, wäga kiitlikud. Nii ütleb üks Saksa jurist: „Töö on kahtlemata põhjaliku ja hoolsa uurimise wili ning tunnistab niihästi sääl, kus ta end muude praeguse aja seaduse-tööde najale  toetab, kui ka sääl, kus ta iseteesid käib, oma kokkuseadjate  laialistest teadmistest, teaduslikust erapooletusest ja inimese-armastusest."  Wäga mitmesugused  on koduste asjatundjate arwamised; päris kiitwate otsuste  körwal on ka otse nende wastu käiwaid. Nii on Kiewi ülikooli õiguseteaduse fakulteedi otsustuses öeldud . „Üks seaduseandmise  päätingimistest on seaduse ja seltskonnas walitsewate arwamiste  wahele wõimalikukt kitsast sidet sõlmida. Seadusetegemine  ei ole mitte ühe ajawiiru  inimeste üksikute liikmete asi, waid rahwa edenemisest wälja kaswaw wili tema waimu ja hariduse üks tähendusrikkamatest  ilmutustest, ning selle pärast peab seadus rahwa kombetega, karakteriga, usulise ja politise seisukorraga kokku sündima."  Antakse siis komiteele süüks, et ta seaduse kokkuseadmise juures rahwawaimu selle kohta ei olla mõjuda lasknud, mida tingimata waja olewat. „Komitee on seltskonnas walitsewad wamised tihti tähele panemata jätnud ja peab kriminalseaduse ülesehitamist täiesti eluta põhjusmõtete  pääl wõimalikuks" ütlewad Kiewi ülikooli õigusetundjad.  Ka mujalt on laitwaid otsuseid  tulnud; üks prokuror nuriseb,  et seaduseraamatus tarwilik selgus puududa, nii et seaduse- andja soowi tiht ainult aimama  peab, kus juures ka seletaw lisakiri mitte ikka seaduse Larwitamist  selgeks ei teha. Keegi teine peab tööd ka liig raskemõtteliseks  ja raskekeelM. „Russkoje Bogatstwo" harutustest  on üks kõige tähtsam tema arwamine surmanuhtluse  kohta. Leht tähendab kõige päält, et Wenemaa juristid oma arwamistes,  mis nad uue seaduseraamatu  kohta toimekonnale oliwad  saatnud, tähelpanemisewäärt üksmeelel surmanuhtluse täielist ärakaotamist on nõudnud, mis neile palju auu tegewat. See ühel häälel antud otsus anda muu seas sellest tunnistust, kui wäga endised  arwamised on muutunud ja edenenud. Määratu suurest enamusest oli ainult 8 häält, kes selle eest kostsiwad, et surmanuhtlus  mitte ainult politiste kuritööde karistuseks alles ei jääks, waid ka mõne muu kurjatöö  pääle (nagu mõrtsukatöö, tulesütitamine linnades, ja nimelt,  kui süütamine korraga mitmest küljest on sündinud) pandaks. Need mõningad surma- nuhtluse soowitajad ei räägi mingit uudist, mitte midagi, mis mitte juba ennemalt wõlla ja tapakirwe hääks mitmesugustel  toonidel poleks räägitud, wälja arwatud wahest see arwamine,  et nende wastaste mõtted  paljas „theorialik halestamine"  olewat, mis elu pimestada. Surmanuhtluse Wene eestkostjad,  kes ennast ütlewad elu mõistwat ja tundwat, unustada hoopis ära, et hingeteadlaste otsustamiste, statistika arwude ja lugemata paljude tõsiste näituste  waral ammugi selgeks on saanud, et surmanuhtluse tagajärg  mitte kurjatööde wähenemine  ei ole, waid rohkenemine ; et ta pääle selle, kui ta ka hirmu ja jälkust sünnitab, siisgi seltskonna kombe-elu kohta halwasti mõjuda; et lõppeks riigiwalitsus seeläbi, et ta surmanuhtlust  nüüd enam nagu enne awalikult ei lase täide saata, ise on tunnistanud, et selles merises toimetuses midagi warjul on, mis jumalikkude ja inimlikkude seaduste wastu käib, midagi, mida peab salaja ja nägemata korda saadetama. Üks surmanuhtluse wastastest (Duc- petieux) ütles ta eestkostjate wastu: „Teie ütlete, seadus, mis surma mõistab, olla tingimata tarwilik, õige, kombelik, hää. Mina küsin Teilt: Kui Teil kedagit ei oleks, kes selle seaduse  üleastujaid ära hukkaks, kas Teie ise malmis oleksite seda tegema? Pange kohtunikkudele, kes harjunud on surmanuhtlust mõistma, ette, et nad ohwrid ise surmakirwe, wõlla juurde wiiksiwad  ja sääl kirme langeda laseksiwad wõi köie neile kaela paneksiwad: nad astuksiwad hirmu ja jälkusega tagasi. Mispärast  ? Seadus on ju mata tarwilik, kombelik, õige; nuhtluse-alune on ju süüdlane; südametunnistus oli maik, kui otsus mõisteti; kust see siis tuleb,  et ta liikuma ja mässama hakkab, kui talle ette pannakse, mõistetud otsust ka täide saata?" Leht soowib, et Wenemaa surmanuhtluse eestkostjad haleduse"  kõrwate jätaksiwad ja selle „Mispärast" pääle sündliku wastuse leiaksiwad. (Pooleli.) Kaewukaewaja. Eestistanud M. Juurik. Dufavel oli nende kaewukaewajate hulgast, kelledel septembrikuus 1836 aastal Champvertis, Lyoni linna ligidal  kaew kaewata oli. Kui ta ühel hommikul wara tööpaigale tuli, kuhu juba enne pooltosinat seltsimehi oli kogunud ja parajasti kaewu mõtles astuda, lausus üks nendest: „Ei annaks Teile nõuu sinna alla minna!" .Mispärast?" „Ma waatasin täna hommiku hoolega  kaewu ja kardan wäga, et see ei kesta." „Tühi lori!" wastas Dusavel alla kaewu waadates. „Ma olen asjas kaunis kindel. Olen harjunud sarnasid asju esimesel  silmapilgul ära nägema; juba eila õhtu aimasin ma seda paha, aga wõtsm  ometi waewaks, asja täna hommiku  hoolega järele uurida ja mina tõendan kindlasti, et siiw sääl ülemal allapoole on langenud." „Loba!" ütles Dufavrl endist wiisi, juurde lisades: „küll ma oma korwi alt ülesse jõuan tõmmata lasta." Ja siis läks ta alla kaewusse, mis 62 jalga sügaw oli. Nii poole pääle jõudes, kuulis ta maa müdisewat ja näg: kahte kiwi langema, mis temast mööda alla xöhja weeresiwad. „Siin peab mähe oma pääd hoidma," mõtles ta, tõmbas  mütsi kindlamini päha ja hakkas allapoole minema, kuhu ka õnneltkult  jõudis. Paar lauatükki korwi pannes mõtles  ta jälle ülesse tõusta, kui tahtmata  üleõje oli sunnitud waatama. Pragin! See hääl sündis kaewu seina warjawatest  puudest ja maa ning kiwide lahtimurdumiseest. Ülemal nägi ta puid, mis kaewu seinu boidsiwad, wankuwat ja kõikuwat ja wiis tugisammast  nagu tuletikud katki murduwat. Suuremas hirmus karjus ta abi. Waewalt oli see hädahüüd tema huulilt  kõlanud, kui liim nagu mühisew jõgi alla poole langes ja wäljaminekutee  kinni pani. Ta oleks silmapilk lämmastuse surma surnud, kui mitte iseäralikul juhtumisel alla langemad puud niiwiisi üksteise külge "poleks kinni sattunud, et nad nagu katuseks tema üle seisma jäiwad. Alla kangem  liim oli need puud nii kõmasti ja kindlasti oma paigale kinni surunud,  et nad ilusasti kõike seda mulla koormat kandsiwad, mis nende pääle weeres. Aga nüüd oli Dufavel waene elawalt maetud. Seltsimees, kes teda oli hoiatanud, oli tema poolikut hädahüüet ja maa weeremist kuulnud. Kohe tõttas ta teiste seltsis kaewu suu juurde. „See waene mees on surnud," hüüdsiwad need, kui nägiwad mis sündinud. Esimeses ehmatuses arwas igaüks seda kindlaks. Aga Dusaveli korw oli selle köie küljes kinm, millega ta ennast  alla oli lasknud ja kui seltsimehed nüüd köiest kiskuma hakkasiwad, et sel teel ehk tema surnukehagi ülesse saada, märkas see maetud mees, et korw tõmbamiste mõjul wäga kardetawalt  selle katuse külge tõukas, mis tema üle oli. Ta wõttis taskunoa ja lõikas köie katki. Nüüd tõmbasiwad  kaewu suul olewad mehed köie hõlpsasti ülesse. Nad imetelesiwad esmalt selle üle, aga pahandasiwad ühtlasi ka, et surnukeha ülesse ei tulnud. Aga kui nad ligemalt kõik waatasiwad ja märkasiwad, et see noaga katki on lõigatud, kuuldus rõõmuhüüe. See oli selge märk, et seltsimees kaemus alles elus on. Nüüd hakkasiwad kohe aru pidama, kudas teda ära päästa. See ei olnud hõlbus teha. Üks nendest kihutas Lyonisse abi paluma. Linna ametmehed oliwad kohe malmis  ja kutsusiwad sõjamäest hulk kaewajaid  abisse. Üks asi oli selge: wõimatu oleks teda sel teel päästa olnud, et alla kaewu oleks mindud mulda ärakaewama; siis oleks see nimelt kokkulangenud ja teda all surnuks  pigistanud. Söjawaekaewajad hakkasiwad selle pärast oma ohwitseride  juhatusel teist kaewu kaewama, mille kaudu kõrwalt tema juurde pääseksiwad.  Pisikesest august, mis köie ülestõmbamise  järele oli sündinud, tuli nüüd suur kasu. Selle kaudu sai Dufavel wärsket õhku ja ka süüa ja juua, sest uue kaewu kaewamine kestis kaua. Selle augukese läbi mõis ta nendega rääkidagi, kes temale süüa lasksiwad. Täieline pimedus walitses teadupärast  tema ümber. Ometi sai ta imelisel kombel natukene ajawältusest  teadust, sest suur kärblane oli tema wangikojasse juhtunud sattuma ja oli temal terme aja seltsiks. Kui ta selle pisikese putuka sirisemas kuulis,  teadis ta päewa olewat ja kui see koguni waikseks jäi, armas ta selle puhkusele läinud olewat ja öö käes olewat. Kärblane asus ja sai süüa tema juures; wiimse 100 ta märkas sellest, et ka see rahutuks sai, kui tema oma sööki liigutas. Wabaks saades jutustas  ta, et see pisikene putukas temale suureks trööstiks kurwas seisukorras olnud. Tema seisukord läksgi päew päewalt  pahemaks Ta pidi terme aja kaewupõhjas istuma, päälmine keha selle warjawa katuse all ettepoole kummardatud.  Tema parem jalg oli liigutamata tema all, pahem sellewastu  üsna õigelt mäljasirutatud, labajalg kahe laua wahel pigistuses. Pää oli liikumata pahema õla pääl. Käed oliwad õnneks wabad ja nii oli tal wöimalik noaga laudade küljest  neid kohtasid ära lõigata, mis kõige rohkem piinasiwad ja ka seda pisikest awandust suurendada, millega ta wälimise ilmaga ühenduses seisis. Püüe teise kaewanduse abil selle waese mehe juurde pääseda oli nii hädaohtlik ja pidi nii ettewaatusega toimetatud saama, et enne pea terwe nädal kulus, kuni kaewajad endise kaewu sügawusele jõudsiwad, ehk küll ööd Päewad tüötasiwad. Reedel 9. septembril oliwad nad ometi mõni jalg sügawamale jõudnud  kui Dusaveli wangikoda seisis ja hakkasiwad nüüd kaewupõhjast wähe ülespidi Dusaveli juurde käiku kaewama.  Juhataja ohwitser arwas nüüd, et nii 24 tunm jooksul pärale wõib jõuda; aga maa jääl sügamamal  oli õige petlist laadi, nii et wiiwitus tuli, sest pidi .wäga ettewaatuse  abinõuusid tarwitama. See oli nii pude, et kaewajad, maa meeremist  kartes, ei konksusid ega labidaid  julgenud tarwitada. Aga Dufavel oli endist wiisi julge. Üks tema sugulastest, kes ka kaewukaewaja  oli, oli alla kaewusse lasknud,  et temaga natukene kõneleda; temalt päris Dufavel kaewajate töö üle järele. Kui see ütles, et ta ehk alles teisel päemal wabaks saab, hüüdis Dufavel: „Siis vean üle kaheksa päewa siin istuma, aga küllap wõin seni oodata." Siis kõneles ta oma naese üle ja palus teda terwitada  ning ütelda, et ta rahutu ei oleks ja julgust ei kaotaks. Jgapäew sai ta wiina, leiba ja muud rooga; seda lasti talle pisikese pudeli sees august alla. Sellesama augu läbi muretseti temale torude läbi ka wärsket õhku. Ka lamp lasti temale alla ja siis weel kott, millega ta seda liiwa wõis ärasaata, mis temale ühtelugu jalgade pääle kogus ja teda ära oleks lämmatanud, kui ta teda mitte körwale 'poleks saanud toimetada. Et tarwituskorral sõbradega  kõneleda wõiks, oli ülesse pisikene  kell seatud, mida ta allakäiwa nööri läbi helistada wõis. Päew päewa järele kulus; pude maa langes alati maha ja tihti pidi terwe päew mahalangenud maa ärakoristamiseks  tarwitatama. Mida Dusaveli ligemale tuldi, seda ettewaatlikum  pidi oldama, sest kardeti kõwasti, et sel silmapilgul, mil kaewajate  uus käik ja Dusaveli kaew ühendatud saamad, maa kokku langeb ja õnnetu päästjate silma ees ära surmab. Reede hommikul 16. septembril läks wiimaks kaewajatele korda mullaseina  sisse üsna Dufaveli õla taga auku teha. Kui ra seda märkas, hüüdisi  ta rõõmu pärast. Siis hakati neid laudu katkijaagima, millede najal ta seisis, et nii suurt auku wõiks teha, kust teda läbi saaks tõmmata. Dusavel aitas noaga; kui nii kõik takistused teelt ära oliwad heidetud, sai ta ümberpöörata ja langes oma ligemate päästjate kaela; nüüd wiidi ta õnnelikult uude kaewandusesse. Siin mässiti ta hoolega riiete sisse marjuks külma ilma eest, sest ta oli kaua maa all olnud ja nii külma