selle kihutab ta seda, keda wallast  wälja mõisteti, hirmsale tasumise-wihale. Käesolewal talwel  on Pärnu kreisis tubli wallawanem  Sepp selle tasnmisewiha  ohwriks langenud. (Pooleli.) „Jah noh, asi on ju täiesti Teie käes. Minul pole weel wähematgi tunnistust, et keegi Jonathan Small ilmas on. Kui Teie ta kmni püüate, ei tea ma kedagit, kes Teid keelaks temaga juttu ajamast." „Siis oleme täiesti ühel nõuul?" „Täiesti. Aas weel midagi soowite?"  „Ainult, et Teie meiega lõunat wõtaksite. Poole tunni pärast on söök walmis. Ma muretsesin austrid ja paar tetre, ka wäga peent seltsi walget weini. Teie saate minu majanduslisi andeid kiitma õppima, WatsvN." (Pooleli) Nähtused Soomest. Kirja pannud M. Juurik. (Järg) g Kasulikumaks tuligi piima sigadele sööta, kui juustuks walmistada, sest kooritud piima juustu hind oli Soomemaal  imelik odaw 1 kilo (s. o, ligikorda 2V, S) waksis kõigest 30 penni (12 kop.) Piima toodi mai kuu jooksul piimatalitusesse igapäew umbeS 3000 toopi, sellest summast umbes 1800 toopi pääpiimatalitusesse, 1200 toopi kolmesse harutalitusesse. Piima andjad oliwad pääle ühe wäikese  mõisaomaniku kõik taluperemehed ja töiwad nad piima igaüks oma koha wõi karja suurust mööda wäga mitmel  arwul. Kõige suurem summa, mis üks peremees Päewas piima andis,  oli 180 toopi, tawaliue arw aga, mis suurem osa peremehi tõiwad, 30—70 toobi wahel. Tuli wähemaidgi  summasid ette, sest isegi saunikud  wõi pobulid (torpparit) tõiwad »ma jõudu mööda 4—6 toopi piima piimatalitusesse ja teenisiwad nii ainsa lehma päält 4—6 rbl. kuus. Hind piima eest makseti iga kuu lõpul wälja. Alguses olla nii mõnedgi ümbruse elanikud piimatalituse asutamise  wastu olnud, iseäranis kooritud piima tarwitust inimeste jaoks laituud  ja kahjulikuks pidanud. Kui nad pärast on näinud, missugust haisewat  prügi ja kõike sugust mustust ja pahu separator piima seest wälja wõtab, on nad asja üle hoopis teise arwamise saanud. Nüüd oliwad need endised laitjad kõigi hoolikamateks piimaandjateks saanud ja wõtsiwad hääl meelel kooritud piima koduseks tarwituseks tagasi, saiwad nad ju hoopis puhtama piima tagasi, kui toonud oliwad. Kuulsin Soome peremehi  mitu korda sõnuwat, et ei tea, kuda raha saaks kui piimatalitust ei oleks, wiljast ja muust körwalisest teenistusest suurt saamist loota ei olla. Et hind igale toojale piima raswaprotsentide  wõi selle rammu järele määrati siis püüdsiwad karjade omanikud  oma lehmi mõistlikult hoida, et piim halwa ja mõistmata loomade pidamise läbi mitte rikutud wõi lahjaks  ei saaks. Lehmad oliwad peremeestel  kõik soome sugu. Näitawad küll keha poolest wäheldased, aga annawad isegi waese toidu juures hästi rammusat ja maokat piima; rikkaliku toitmise juures ei jää nad piima-anni poolest ka suurtest wõõramaa  lehmade tõugudest pea sugugi taha. Mõisa omanikul oliwad wäljamaa tõugu lehmad, nende piim oli palju lahjem ja sai t« nii oma Piimast alati madalama hinna. Mai kuus saadi piimatalituses igapäew umbes 440 wõid, mis iga nädali Hangonieme  linna Borgströmi kätte saadeti,  kes wõi wäljamaale läkitas ja saadud hinna kuu lõpul ühisuse walitsuse  kätte toimetas. Arthur H. Borgström on Soome wõi asjanduses suur tegelane jä waheltoimetaja. Temal on ise Hangos suur piimatalitus,  kuhu ta raudtee kaudu kaugelt maa seest koort kokku weab. Piimatalituses  on alati hulk õpilasi, nii Soome kui wäljamaalt, aga ainult uaesterahwaid, meesterahwaid sinna õppima ei wõeta. Hango raudtee ligidaeesse küladesse on ta palju koorejaamasid asutanud, s. o. niisuguseid  kohtasid, kus hobusejõuu.separatori  abil piim ärakooretakse ja koor Hangosse wiiakse. Koore ärawedamiseks  ou temal raudteel oma jääwagon,  mille eest ta raudtee walitsusele  aastas 8000 m. maksab. Pääle selle ostab ta weel igalt poolt maalt palju wõid kokku ja saadab wäljamaale. Ehk Soome wõi kuulsus wiimsel ajal küll kaunisti on tõusnud, siisgi ei ole ta enesele weel wäljamaal seda lugupidamist omandada jõudnud, mis ta oma hääduse järele peaks saama. Et lugu uii, selles kaunawad kõige rohkem süüdi suured Taanimaa waheltkauplejad,  kellede käe läbi esimene Soome wõi kaubaturule jõudis ja kes seda kuni siiamaale oma käpa all on jõudnud hoida. Üsna wäike arw wõid on, mis otse Inglise wõi Saksamaale wiiakse, suurem osa peab kõik Tanimaa kaudu käima, kus siis, muidugi mõista, suurem osa Taani wõi nime saab, mis juba ammust ajast suures kuulsuses seisab ja kergesti  kaubaturul ostjaid leiab. Et sarnane segamine Soome wõi kuulsusele  ja hinnale kahjulik on, on iseenesest  mõistetaw. On ka mõnelt poolt häda wastu tõkkeid katsutud teha, kuid suurt tagajärge pole neil siiamaale weel olnud. Hangoniemi on wäike linn 1900 asunikuga, aga elaw kauplemises, iseäranis wõi asjus. Sadam on häa, see ei külme kunagi kinni. Hango ou Soomele sedasama, mis Eestile Baltiski, mille wastu ta teisel pool Soomelahte seisab. Hangos ilmub Soome „piima-asjanduse leht" Maitotalouden  lehti.) Soomemaal on piimatalituse ja kanapidamise õpetuseks wäga palju madalamaid koolisid ja üks kõrgem ülikool. Walitsus edendab asja kõige suurema hoolega, annab piimatalituste  asutamiseks ja õppijatele õppimise täiendamiseks abirahasid, saadab paljusid omal kulul wäljamaale  jne. Igas kubermangus on walitsuse poolt õppinud piimatalitaja smeijeripäälikkoj ametis, kes piimatalitusi  üle waatab ja selle asja tundmist  rahwa keskel edendab. Soowib keegi piimatalitust asutada, on tähendatud  ametnik kohustatud maksuta juhatust ja nõuu andma. Siis on weel mõned seltsid omal kulul piimatalituse  „keerdkoolid" käima pannud.  Niisugused ühest kohast teise käiwad koolid, wiibiwad ühes kohas ainult kuud paar ja annawad taluperenaestele  ja muile soowijatele hää ja maoka wõi walmistuses õpetust. Piimatalitust Soomemaal õppida on wäga kerge, ijegranis weel naesterahwastele,  sest palju ou sääl niisugusid kohtasid ja piimatalitusi, kus meesõpilasi  sugugi õppima ei wõeta, waid ainult naesterahwaid. Soomes on piimatalitustes enamasti igal pool naesterahwad ametis. Eestlastele sünnib säälseid piimatalitusid küll rohkem tähelepannu kui siiamaale, asi on seda kõigiti wäärt. Kõige suuremaks raskuseks selle juures tuleb  muidugi keele asi arwata: Soomes,  iseäranis maal, mitte muu keeledega  suurt hakkamist ei ole, kui ainult Soome ja Rootsi keelega. (Pooleli.) Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid. Bulguriast teatatakse „Temps"'ile, et säälne praegune, Stoilowi, ministerium kõigest jõuust Zankowi, Karawelowi ja teiste wenemeelsete  walimisel eelseiswatel sobranje  lisawalimistel wastu astuda püüab. Aga weel enam jõudu tarwitab  ta selle Pääle, et Tirnowas mitte Stambulowit sobranje liikmeks ei walitaks. Kuulu järele on polizeimeistrile  teatatud, et ta ametist lahti lastakse, tui riigiwalitsuse kandaadid  walimaja jääwad. Zankow näib prinz Ferdinandi ja ta perekonna juures Päew päewalt ikka enam ja enam armu leidwat. Nii teatatakse Sofiast, et ka prinzess Maria-Luise teda oma jutule tahab lasta. Bulgaria uute aksisi-seaduste wastu on nüüd ka Türgi walitsus protesteerima  hakanud. Stoilowi ministeriumil  tuleb siis küll wististi pea need seadused tühjaks mõista, sest et tal waewalt wõimalik saab olema kahe wõimsa wäljamaa riigi ja kõige Bulgaria rahwa protestidele wastu panna. Honolulus, 19. januaril. Kõik osawõtjad wiimsest mässust ou kinni wöetud ja sõjakohtu kätte antud.  Kolm neudest on endid süüalusteks  tunnistanud. Endisele kuningannale  Lilikalanile antakse süüks, et ta mässu juures kaassüüalune olla olnud ning on seepärast ka kinni pandud. WLeuis, 22. januaril.— Terwes  Austria riigis on nii palju lund sadanud, et keegi pikemat teed ette wõtta ei julge, ka raudteelgi mitte. Iga silmapilk jääb raudteerongisid lumesse kiuni. Neil päiwil kutsuti Wieni tutwat hirurgi Alberti Temeswarisse  säalsele piiskopile jalga alt ära wõtma, kuid ta ei julgenud teele minna. Belgradis, 22. januaril. Siit teatakse „Köln. Ztg."'le, et Serbia  saadik Parisis juba mõne aja eest kuninganna Nataliaga selle üle läbirääkimisi peab, rml tingimistel La walmis oleks Serbiasse tagasi pöörama. Kuninganna Natalia, kes kuda tuttaw, praegu Biarritsis wiibib. nõuda Milani väljasaatmist Serbiast ja manade põhjusseaduste maksmapanemist.  Kuninganna Natalia tagasipööramlst  Serbiasse soowitakje sääl Üleüldsi wäga, sest et ta mõjudust noore knninga kohta hääks arwatakse, kuna Milan teda ainult pahadele tegudele kihutada. Wene-maalt. Kaugemalt riigist. Peterburis 22. jan. Jerusalema  Wene elanikud saatsiwad püha sinodi ülemprokurorile Keiserlikkudele Majesteetidele ära andmiseks oma kõige alandlikuma õnnesoowi-kirja ühes püha kolmainsuse pildiga ühe laua pääl, mis mitme saja aastasest Haina Namre tammepuust on walmistatud.  Saadetuse ära andmise kirja pääle tähendas Majesteet Oma käega : „Tänan südamest." Lehed teatawad. Kõigekõrgemalt poolt olla käsk antud, surnud akademikuse  Groti kirjatööde wäljaandmiseks  riigikassast 12,000 rbl. wõtta. Kojaminister pani eila Keiser Aleksander 111. hauale ühe Taanimaalt  saadetud kuldse leinapärja, mille pääl sõnad seisiwad: „Fra Danmark." Iseäraline kommission Uute raudteede ehituseks pani teedministrile oma eestööde otsused ette selle raudtee  kohta, mida Musta mere randa mööda tahetakse ehitada ja mis 295 wersta pikk saab olema ning 17 milj. rbl. tuleb maksma. Raudtee pidada Noworossiskist NowoSenakini ulatama.  Tuhthoone waugide seadlusi tahetakse muuta. Muu seas pidada need wangid oma töö eest palka saama. Muutuseplaan läheb warsti riigi nõuukogu ette. EtWarssawiülikoolis õpilaste arw on märksa wähenenud, selle üle tõime ka meie hiljuti sõnumi. Nüüd seletab „Now. Wr." ära, mis põhjus sel iseäralisel nähtusel on. Kui minewal aastal Warssawi ülikoolil  1000 õpilast olnud ja tänawu ainult 884, siis tulla see lihtsalt sellest, et minewal aastal 150 üliõppijat  koolist wälja heidetud, sest et nad Poola mässumehe Kilinski mälestusepidust osa wõtnud. Need 150 üliõpilast kaotasiwad ka õiguse, Wene riigi ülikoolides edasi õppida. Nad palunud siis, et neid Galizia ülikoolidesse,  Krakausse ja Lembegiuse, wastu wõetaks. Aga säätt olla neile tõstetud  : „Meie wõtame ainult niisuguseid  studentisi wastu, kes ka tõesti studeeriwad, mitte aga neid, kes politikaga  tegemist teemad." „Now. Wr." tähendab, et mitu wäljamaa Poola lehte selle wastusega wäga rahul olewat ja teda õigeks kiitwat. Kroonlinnast. Nagu „Postimehe"  lugejatel tuttaw, katsuti siin minewal suil kuberneri aias elektri wõimu mõjudust taimede kaswu kohta. Elektri wõimu äratusel kaswatatud taimed ja abinõuud, mis sääl juures tarwitati, oliwad Peterburi üleilmlisel  aia-protuktide wäljenäitusel wälja pantud. Nüüd kuuleme, et kohaline kärner, hr Silo, selle eest Peterburgi põllutöö Seltsi II osakonna  brongs-auuraha ja keiserliku Moskwa põllu - tööseltsi kiituse-kirja on saanud. Kärneri hr. Silo on eestlane. .Kroonlinnalane." Warssawist. Siin suri 18. jan. tuttaw Wene kirjanik ja siinse Wene lehe „Warschawsk. Dnewniku" päätoimetaja  WsewolodWladimirowitsch  Krestoskij ära. Wene kirjanduses oli ta oma romanide ja uudisjuttude läbi wäga tuttawaks ja palju loetawaks sanud. Iseäranis äratas tema esimene roman (Peterburi saladused)  laialist tähelepanemist. Krestowskij  käis Peterburi ülikoolis, mille kursust ta aga ei lõpetanud. Siis aStuS ta sõjamäe teenistusesse. Wene- Türgi sõja ajal saadeti ta Keisri ise- Seda ja teist. Ajalehtede kättetoimetamine läänepoolses Põhja Ameri kas. Kui läänepoolse Ühisriikides üks uus „linn" nagu maast wäljakasvab,  siis on kolmanda maja ehitamisel  kahtlemata ka juba üks zeitung  ilmumas. Eht amerikanlane ei wõi ju ilma oma „paperita" elada, ja, Amerika kirjatargad on ka kohe walmis rahwa soowi täitma. Kui ühes linnas ja linnas nimetatakse  niisugust kohta, kus pääle kahekümne  wiie inimese elab jubasadande kaupa elanikkusid elab, siis ei saa nendele enam ühest uudise kuulutajast küll, waid ajalehed siginewad nagu seened pärast sooja wihma. Koguni haruldane on see wiis, kudas üks teisega wõistlewad ajalehetoimetamd teiste tegemast ära lämmatada püüawad.  Selle juures ei waadata suuremat  selle pääle, kas ajalehest toodud  sõnumid ka ustawad ja mõnusad ou, waid pääasi on iktä kiirus, millega  päewauudised tugejate sekka wäljalaotatakje Mexiko puri ligidal olemas 500>> hingega linnakeses San Geronimo oli sel ajal, kus mina mitu kuud elasin nõnda jutustab herra O. v. B. neli zeitungi, mis kõik übel tunnil, ja nimelt umbes kella 7 ajal llmusiwad ja rahwa sekka wäljalaotati. Iga ajalehe toimetuse  ukse ees ootawad sel ajal mitu ratsapoissi oma eht mustandide seljas, kelle kohus on nendele kätte antud zeitungi numbrid wõimalikult ruttu lugejate kätte talitada. Waewalt  on nad oma zeitungi-paki kätte saanud, siis tormawad need „newspaper-doys"  kui meeletud edasi, et nende leht kaaswõistlejate omadest ennemalt lugejate kätte saaksiwad. Amerikanlane ei waata suuremalt selle pääle, kas ta ka oma lehe hästi siledalt ja puhtalt, ja mil teel ta tema kätte saab, pääasi tema juures on ikka see, et ta aga waremini ta kätte jõuab. Seda priiust tarwitawad siis ka zeitungi-poisid suurel mõõdul, kuna nad tuhatnelja oma wäikeste hobuste seljas mööda uulitsaid edasi kihutawad,  mütsitawad nad ajalehe) pallideks  kokku, mis nad siin alumisel korral uksest, sääl teise korra lahtisest aknast sisse wiskawad, wõi kõrgel kaarel üle aia ja õue lennata lasewad jne., kuni nad omast kmrmast lahti on saanud. Lugejate arw kaswab sellega, mida „wiksimad ja tragidamad"  ajalehe wäljakandjad on. Poisid peawad osawad ratsanikud olema ja weel osawamad olema oma zeitungi - pallisid wiskama, et ialgi sihist mööda ei lähe, kuna nad, nagu juba öeldud, tuhat nelja edasi kihutalvad.  Waarao unenägu. Tuttaw lord Derby ütles kord ühes seltskonnas,  et ta piiblilugudes jutustatud waarao unenäost sugugi arn saada ei jaksawad, kudas need seitse kehwa lelma seitse rammusat lehma wõisiwad  nahka panna, nii et neist seda märgatagi ei olnud. Selle pääle wastas talle suure rahapanga omanik:  „Mina ei wöinud sellest imetikust  loost enne ka mitte aru saada, kuni ma enesele sel ajal, kui ma alles noore mehena oma äri algasin, abikaasa wõtsin. Mul oli seitse kauba- ja äriraamatut, mu noorikul aga koguni pijukene majapidamise raamat Aga aasta lõpul oli see pisukeue raamat kõik mu suured ja paksud raamatud oma sisse neelanud, ilma et seda temalt märgatagi oleks olnud." Bismareki wiimue wals. Kui endine „raudne kanzler" selleaegse  kuninga Willemiga Parisi wäljanäitust  waatamas käiv, oli ka ühel hoowipallil Prantsuse keisrikojas Keiserinna Eugenie ettelugejanna, proua Carette, wäga himuline Bismarckiga tantsima ja pakkus temale  märgiks, et ta temaga waltsida soowib, roosiõitest kimbukese Bis marck wõttis kutse wastu ja tantsis terwe hoowi imestuseks. Kui walts lõpetatud oli, wõttis ta oma kuue nööphaugust kunstliku roosinupukese ja andis selle oma ilusale tantsija»- nale nende sõnadega: „Hoidke see roosinupp kõige wiimase waltsi mäkestuseks  üles, mida ma omas elus olen tantsinud ja ialgi ära ei unusta." T ükikene Hiinast. Hnna keisril  on hulk arstisid. Hiljuti, kui keiser  haige oli ning jälle terweks sai, andis ta mitmele arstile suured kergi tused; mõnele ka terwe aasta pääle prii ülespidamise. Mõnega, kelle arstimise järele „taewapoeg" oma haigust tundnud pahemaks minewat, ci käinud ta nii heldesti ümber, waid laskis neid bambuse - keppidega nuhelda. Hiina maal on see seadus,  et kui keegi haige sureb ja tema surm näitab arsti süü olewat, siis peab arsi kõik need arstirohud, millega  ta haiget arstis, ise ära jooma ja sööma. Europa arstidel on küll õnneks, et siin niisugust seadust ei ole; selle pärast arstiwad nad ka oma haigeid julgesti kõiksuguste raswadega,  tökatitega ja mürkidega. Kuulsate walitsejate pikkusest.  Daam linna Reekildi kirikus on sammas, mille juures enne riikide walitsejaid mõõdetud, nende seas ka kahte Wene keisrit. Neist kirjeldustest,  mis samba pääle on kirjuta, tud, selgub, et sääl ka keiser Peeter Suurt on mõõdetud. Tema pikkus olnud 2 arschinat 14 werschokki. Hikem  on temast ainult Daani kuningas  Kristicm 1, kelle pikkus 3 arsinat olnud. Weel kõrgemal. Kord käis kuulus Suworow Alpi mägestikus Mont blanc'i mäe harjal. Kui ta ülesse oli roninud, waatas ta ringi ja ronis pääle selle oma teejuhi õõladele. „Mis see tähentab?" küsis teejuht ärritatult. „Nüüd wõin ma õigusega tõendada, et ma weel kõrgemal  olen olnud, kui Mont- blane sõnas Suworow. Maja, kus palju tütreid õitsmas, on raamatu-poe sarnane. Rahwas tuleb  sinna, waatab raamatuid, loeb raamatute nimesid kaante päält, sorib ka mõnikord lehekesi, aga wäaa karva wõetakse mõni kaasa. Raamatud on aga kasulikumad kui neiud, sest neid on tarwis üksainus kord köita, kuna aga neiukesest saadud naesekest itta ja ikka uuesti pead köitma. Kui ja ostetud raamatud ka kümne aasta pärast kätte wõtad, leiad sa ikka need» samad mõtted ja asjad säält seest, mida sa ostes leidsid, aga kes ühe neiukese ostab, kelle silmist rahu ja arm oli lugeda, algab mõni kord mõne päewa pärast sõjakäraga iga uut päewa. Millega walet trahwida? Kord rääkis üks üliõpilane pidul, et tema sõbral ehmatuse tõttu ühe silmapilgu  aja sees süsimustad juuksed halli kassikarwa - wärwiliseks muutunud. „Pole midagi," sönaS üks ohwitser. „Minu wennal läks must juukseparukas  üle öö lumiwalgeks, kui ta sõnumi sai, et naene ärasurnud." Kallis teatripilet. Franz Jo. seph Talma, kõige kuulsam Prantsuse näitleja ja Napoleoni I. ustawam sõber,  kes teda mitte üksnes kui kunstnikku ei armastanud, waid ka kui bääd nõuuandjak, oli juba waraselt keisriga  tuttwaks saanud. Ta toetas pärastist riigiwalitsejat, kui see alles waene suurtükiwäe ohwitser oli. sagedasti rahaga ja andis talle priipiletist  teatrisse minna. Üks neist pääsetähtedest kannab Talma enese käekirjal neid sõnu „Laske bürger Bonaparte minu loshesse astuda". See täht ilmus teise keisririigi ajal ühes käekirjade-kogus, mis oksjoni teel müüdaw oli, jälle nähtawale ja lord Seymour ostis ta 100 naela sterlingi (1000 rbl.) eest ära. Naljaks. Wõõras stantsuballil): „Mu in> gel. kas on weel teisi nii nägusaid neidusid Teie linnas, kui ise olete?" Neiu: „Tänan wäga lahke küsimise eest, aga wastuse jään wõlgu." Fo I<l Postimees. 1895.