Saarlane UU zllcüldiiir politikl! ijslkht ASS- jII lttiüttkhmle. UU Teisipäeval, 6. Juulil 1893. X. aastakäik. maksab - Saaremaal aaZtas.... I rbl. 30 kp. Pooles aastas 1 „ 23 „ Ilmub igal torfipAo<Vt»l'. Lturesaeres kaubaunlitsäs »r. Kirjad kliimad: Saarlase toimctuscle, KuresaareS, Kuulutusi rida ehk selle ruum maksab 3 kop. —H.— Kus on hea elada? Küll on kohti olemas, kus tõesti hea ja lõbus on elada, aga kusagil pole seesugust kohta, kus järjeSte ehk kõige eluaja hea on. Niisugused head ja lõbusad kohad on aga ainult üürikeseks ajaks. Kuulame korra mõne ütelust ja waatame, missugust kohti nad kõige paremaks kiidawad.  Paar aastat tagasi, kuulsin ma ühte Walljala meest rääkima: Oh siin Saaremaal  on aga raske ja waew elada; ma lähen ära Saratowi, sääl saab mull tuhat korda parem olema. Sääl antakse meile üsna ilma rahata hulk maad kätte, sääl on kõik palju odawam kui siin. Mees läks. Aasta pärast tuli kiituse kiri seia, et olla tõesti hea elada. Naine müüs kõik kraami ära ja jättis oma isamaa ja kalli wanemate kodu maha ja läks senna, kus pidada hea elada olema. Jah, selle järele kirjutas mees kohe, et sääl tõesti parem olla, mille pääle siit ka weel teised perekonnad  Saaremaa jumalaga jätsiwad ja senna paole rändafiwad, senna Kaanani maale, kus piima ja mett jookseb. Ei wältanud kaua, Ml muutsiwad kiituse kirjad nutu lauludeks. Elu olla nii raske, et '.vaenlane „nälg" juba ülemaks peremeheks  majasse asunud. Nüüd selle kewade suri peremees ära, millepärast need waesekesed  nüüd tulises kimpus olla. Abi on tarmis, et kuidagi moodi tagasi oma isamaale,  mana kohta saaks. Nõnda tuuris see hea elu ainult natuke aega. Sääl pole siis mitte hea elada! Kewadel räudawad siit Saaremaalt mitu ja mitu sada nöörimeest Juuremaale, sääl saab paremat tööd, teenib rohkem raha ja on ka lõbusam elu; saäl on ülepea parem elada, kui siin igawal Saaremaal. Sügisel  tulewad jälle kõik tagasi, aga wäga harwa näeme rõõmsaid nägusi, nagu kewadel  minnes. Hakatuses olla tööd leidnud, aga pärast tulnud töö puudus, kunas siis need teenitud kopikad suuremalt osalt ära kulunud. Ei sääl pole ühtegi hea elada! Maal, taluperemehel kaswab nägus tütreke. Ta mõtleb: Ma lähen õige linna teenima, sääl on hoopis kergem, kui siin põllul palama päewa käes künda, heina niita ehk õsuda. Linnas, saksa tubades on palju kergem ja puhtam töö. Sääl teenin rohkest raha, ostan ilusad kleidid selga, kriiksnahast saapad jalga, panen üminaks  sulgedega kübara pähe, paewawarju nina pääle, nõnda wõin wahest ka parki jalutama minna. Õppin saksakeeli kätte, et wõin ka linna poisile „Gut Morgen" wastu ütelda. Juhtub wiimaks ka kui õnn on, saan linna emandaks ja elan kuldset elu edespidi. Ta paneb oma toreda plaani taadile ja memmele ette, need arwawad ka sedasama ja ilus Miinake tuleb linna ! teenima. —> ! Saand mõni aeg linnas teenind, siis mõtleb kord õhtu, pärast priiaegas, wana maa elu pääle tagasi. Ja mis leiab ta nüüd? Ons linnas parem? Pole midagi, maid palju kangem ja halwein I Homiku wara pead üles tõusma, toad puhastama päewal palawa pliida äeres higistama ja sakste käest wahest mõne käreda sõna päälegi saama. Wälja jalutama ei saa millaski, i wäga harwa tund ehk paar. Maal wõiksin minna, kus tahaksin, nüüd pean käsualune  olema, palk pole ka nii kõrge, et kübara ehk toredaid ehteid muretseda ja emandaks saamisest pole juttugi. Linnas pole sugugi hea elada! Laheks jälle maale tagasi, aga häbi on see ka; igaüks naeraks mind wälja. i Nõnda pole see lapsuke siis midagi parsi  mat saanud, nagu ta kord omale ette maalis. ! Pole mitte kõik kuld, mis hiilgab! ! (Järgneb.) Kuri südametunnistus. 3 - H " l C G Oswald oli üliwäga rõõmus, et tal ta usinuse lävi korda oli läinud, oma noore esimehe nukrusest wõitu saada, ja rõõmsa südamega ruttas ta oma ema juure, kelle juures ta, nagu hea poja kohuS, oma wiimased  ligi olewad tunnid wiibis. Teisel päeinal jättis ta Jumalaga, palus ema õnnistust, surus teda hellalt kaenlast ja ruttas siis wana härra Vanderstrateni juure, tema wiimasid seadlusi wastu wõtma, ja et oma ametist kui kauba toimetaja abiline  Andromeda pääl, astuda. 2. Usalda, waata, keda? Kui Oswald sisse astus, leidis ta härra Vanderstratensit kohkund olekus, ja omaks imestuseks nägi ta kapten Brändi, keda ta loomulikult oma laewa pääl pidi arwama olewat. See on tõe-poolest wäga paha juhtumine,  kapten? ütles wana härra Vanderstraten  sell silmapilgul, kui Oswald sisse astus, „kas Teie ei usu, et tüürimees, kui ta kord ülewel mere pääl on, pea jälle paremaks saab? Kapten kehitas õlasi. „Seda wõib waewalt  loota," wastas ta, „ning kui see mees paranemise asemil haigemaks jäeks, siis poleks --- Aga seda inimest, kelle paberid Teie mulle toonud olete, ei tunne ma mitte! ütles härra Vanderstraten paha meelega. See oleks otse kergemeeielik, teda usaldada! Kes on mulle käemeheks tema osarouse ja õigluse eest? Kapten kehitas õlast. Kui nccd tunnistused töt ütlcwad, mustas ta, siis ei tohi selle mehe osawuse üle kahewahel olla, ning mis ta õiglusest puutub, siis ei räegi wähemast midagi tema wasta, ning tema ei pea zu mitte kui kauba toimetaja waid aga kui tüürimees  ligi tulema. Pääle selle, kuida Teis tahate,  härra ! Mina sedainimest Teile mägise ei paku; wõtke teda teenistuse, ehk saatke ta tagasi, kuida ise arwate. Aga tüürimeheta purjutada,  see ei lähe korda, wähemast ei wõta ma siis mitte Vastutamist oma pääle. Räekige Teie, Bornstabel, pooris härra Vanderstraten ennast kimbatuses ja kahewahel olles oma seltsimehe poole. Mis peame meie tegema? Andromeda on mälja sõiduks malmis, koorm on kordas, paberid on malmis tehtud, tuul on hea, see oleks paha lugu, kui meie meel püsivad, ehk koguni mõned nädalad ootama peaksime. Iga miiwitud päew maksab meile kallist raha. Muidugi, sest aeg on raha, wastas härra Bornstabel. Siiski olen ma ühe wõera, taieste tundmata mehe mastuwõtmise mastane. Andromeda koorm on ülimaga kallis, kui et meie mitte igas toimetuses > mäaa ettewaatlikud ci peaks olema. Härra Vanderstraten oli mähe kõwerpealir,  tema loomuses oli, et ta ikka seda hea meelega tegi, mida teised ei tahtnud. Sell korra! tegi ta jälle nagu ikka. Noh, wähemast möib seda meest kord maatledn, ütles ta. Kaupadega pole tal midagi tegemist, ja mis tema teenistust kui tüürimees puutub, siis nõuab juba ta enese elu, et ta trumli oma kohut täidab. Läheb laew tema hooletuse läbi hukka, siis pole tal midagi paremat laota kui teistel, maid peab teiste laewameestega nende saatust  jagama. On see mees Teil ligidal, kapten Vrand? Õige ligidal; ta ootab mind kohwimajas  siin kõrmal. Wäga hea, siis tooge ta siia, ma tahan temaga tuimust teha, ning siis saame ju naha. Kapten läks, ning künni härra Vanderstraten  meel kord selle mehe paberid, kes Andromeda pääl teenistust otsis, hoolega läbi maatis, läks härra Borstabel noore Sccbornsi ligi, kes alandlikult ühes akna nurkas seisis. Üks õige paha lugu, ütles ta. Ma arwan, aru saawat, waStas Oswald. Andromeda tüürimees on häkiiselt haigeks jäenud, ning et tüürimeheta nutte purjutada ei mm, peab ühe asemiku pääle mõtlema. Otse nõnda see on, tõendas härra Vornstabel. Nüüd on selle koha täitmiseks  ettewaatmist maja, mida mu seltsimees Isamaalt. Kuresaarsst. 20. ja 21. Junit pühitses siitne tulekaitse selts oma 25 aastast juubeli päewa, millest ka 12 wõerast osa wõtsimad. Pidu oli ajalehe „Saarlase" 1893 teise poole aasta Piiale nwetcikse igapäew wastu. Hind Saaremaal pooles aastas 1 rubl. ja kuus 15 kop