Saarlane si° 15. Teisipäewal, 11. Aprillil IBW. XII. aastakäik maksab: Ilmub igal ksi.sipä.S»V«»k. ~Saarlase" toimetus Ha «väljaandmine KurcsaareS kaubanulitsaö nr. 17. UU Üleüldine politikn ajaleht «aa- ja linaarahVale. MU Mesilaste nõelamine - terwise andja. tahan-ma natukene mesilaste nõõ»  lamisest kui terwise andjast jutustada, ehk see küll mõnele weidike iseäralik ette saab tulema, et see walu, mis mesilaste nõõtamine sünnitab, ka terwisele kasuks wöib tulla. Näituste wara! on see aga juba ammu kindel, et sagedane mesilaste nõõlamine  terwisele sugugi kahjulik ci ole, nagu seda ehk mõni arwab, waid just ünibcr pöördud, ja ka teadus on seda selgeks teinud, et mesilaste kihwt üks kõige parematest  rohtudest jooksja haiguse (RllaumutismuB'e)  wastu on ja ka alwatud kohtadele  osalt nende eluwõimu jälle tagasi annab. Kust wõtab nüüd see mesilaste kihwt neid kasulikkusid allusid? Uurimiste waral on selginud, et mesilaste kihwtil suur hulk sipelgahaput on, ja nagu teada, on sipelga hapu hää abinõu  jooksvahaiguse wastu, parandab alwatud  kohtasid ja kurgu sõlme katarrhi skaelwnllatarrll). Wiimane haigus on kurgu sõlmes, hääl on kare, poriseb ja kurk walutab, kui tahaks sääl midagi nagu häält kinni pidada. See haigus tuleb sellest, et mõlemad kurgusõlmi sees olewad hääle paelad põletikus on. Selle wastu on kõige parem abinõuu, ülemale mesipuusse üht auku teha ja sellest ühe toru abil sipelgahapuga  täidetud õhku sisse hingata. J. Gravenhorsti mesilaste pidamise ajalehes on palju näitusid, kuda mitmed alwatud inimesed mesilaste kihwti läbi on paremaks saanud. Nii jutustab säül üks mesilaste pidaja: Kord tulnud üks mees tema mesilaste  aeda ja palunud teda, ta alwatut kätt mesilastest hästi nöõlate laSta. Esiteks ei tahtnud ta haige palwet kuulda, nende hädaohtude pääle waadates, mis wõimalikul korral suur kihwti hulk wöib sünnitada. Aga kui haige palumist sugugi järele ei jätnud, lasknud ta umbes 20 mesilast tema käewart nõõlata. Teisel päewal kuulnud ta juba kaugelt oma nime hüüdwat, ja kui ta ennast hüüdja poole pöörnud, näinud ta eilast haiget eemalt jookstes tulewat, kuna ta alwatud käega ringratast löönud. Kahklemata tõsi on, et jooksa wastu mesilaste kihwt üks kõige parematest abinõudest  on; see mõju on muidugi jälle mesilaste kihwti sees olewal sipelga hapul. Nii jutustas mulle hilja aegu üks mesilaste  pidaja, kes enne koolmeister on olnud, et ta jooksja haiguse pärast igas kuus 10 rubla eest olla rohtu ostnud, aga siisgi ei olla haigus sugugi paranenud, waid ennemine  pahemaks läinud. Sääl hakkanud ta mesilasi pidama. Nüüd juhtunud ükskord suwel, et mesilased peret heitnud ja ennast ühe õige kõrge puu latwa kokku kogunud. Et neid säält kätte saada, ei ole muu abinõu  wöimalik olnud, kui üht pitka redelit Messe seada, mille ots kuni nimetatud puu ladwani ulatanud. Seda redelit mööda läinud ta ülesse, kuna üks pois seda kukkumise  eest hoidnud. Ülesse jõudes hakkanud ta mesilasi ligi wöõtud kotti panema. Korraga  aga libisenud ühe liigutuse juures redel jalgade alt ära ja ta saanud weel mõlemate kätega lähemast oksast kinni haarata,  nii et ta rippuma jäänud. Nüüd nõelanud teda ärritatud mesilased sadande laol kätesse ja igal pool ihusse, kuhu nad aga saanud. Oksa ta ei julgenud lahti lasta, sest ta oleks wõinud säält kõrgest wigaseks kukkuda. Wiimaks saanud ometi poiss, keda mesilased ka sugugi wähem ei tülitanud, jälle redelit ta jalgade alla seada, nii et ta maha pääsenud. Selle järele olnud ta ihu kolm päewa nenda paistetanud,  et ta woodistgi ei ole saanud wälja tulla. Kui ta jälle terweks saanud, olnud ka ühtlasi jooksja haigus täiesti kadunud. Nüüd olla sest juba rohkem kui üks aaSta möödas, aga jooksja haigust ei olla ta enm sugugi tundnud. Muidugi ei ole tarwis ennast nii suurel mõõdul arstida, nagu seda ülemal nimetatud  mees wastu tahtmist tegi. Ka ei pea mitte walu pääle waatama, mis arstimise  korral mesilaste nõõtamine sünnitab. Meie alam rahwas ütleb ju ikka, et tõesti kasulik rohi ikka mõru olla. Üaulweistor. Ilu ju sudu. 3K >4— K. Loike»'! uudisjutt. Ma ütlen sulle Leena, sina oled päris häbemata petis! ütles Juhan nnhasclt. Ma olen sind ikka tänini hääks lapseks pidanud, olen sind ikka ja alati, nagu oma silma tera armastanud ja sinust ainult hääd lootnud. Rüüd aga näen, et ma ennast, omas arwamises petnud olen! Sina oled petis! Mks sa meelitasid Pauli oma wale wõrku? MM sa petsid teda oma hiilgama kuju ja libeda keelega? Sinu kõrge ilu on nüüd saadanale tööriistaks saanud, millega õnnetumad noored mehed hirmsasti petetud saamad! Sinu libe kõne on põrgulik mängu riist, millega õigeid õnnetumaks teha wõivaksc! Arwad sa, et niisugune pettus sind õnnelikuks  teha wöib? Ei kogunisti mitte? Kõigcwägewama wiha saab oga sinu psäle langema, «ida sa ka täiesti ärateeninud oled! Aeua lõi isa sõnade pääle oma silmad tuimal: maha; ta ei wastanud midagi. Ära mõista oma last uünd sellepärast koguni hukka! ütles Anna. Mõtle ennemini  järele, kui sa niisugussid raskeid sõnu räWd. Palju on ju neid tüdrukuid, kes ainulr lubawad, aga seda mitte ei täida ja stda Nimetakse lapselikuks tujudeks. Et ainult lapselikus tujus tegi, siis ei tohi seda asja ka nii wäga pahaks arwata! Wait! hüüdis Juhan kurjalt. Ära haka sa seda asja nüüd oma tühja juttudega  wabandama. Ma tean seda ka, et sa ise selle asja juures kaastegelane ja nõuuandja  oled? Anna ei tohtinud midagi enam lausta; ta muljus pää maha ja jäi wait . . . Mida rohkem rõõmus kewade ennast wälja lautaS, seda tusasemaks laksiwd Hallansite meeled üksteise waStu. Juhan oli mitmet moodi Leena meelt jälle teisele teele püüdnud pöörata, aga see oli kõik asjata olnud. Leena kaitses oma armastust Mihkel Armmcldi  wastu imeliku tuimusega. Kui Juhan minnaks nägi, et sinna enam misgi nõuu ei aitanud, siis läks ta mee! otsata haigeks ja tusaseks, oma abikaasa  ja tütre masin Ta ei jutustanud nendega enam sõnagi, maid tegi aga walju ähmardawa nao, kui ta nende ligi juhtus. Pauli üle oli tal aga wäga hale meel, ja ta kahetses kõigest südamest et ta seda tegu tema ees mitte milgi kombel enam hääks teha ei mõiuud. Ta ci olnud pärast seda Pauliga enam kokku juhtunud ja ei teadnud midagi, mis see temast nüüd mõtles. Miniaks möttis ta nõuuks, ennast Pauliga  jälle lepitada ja temale selgeks teha, et mitte tema selle asja juures süüdlane ci ole. Tal ei olnud aga siisgi mitte julgust, kohe Pauli jutule minna, sest ta kartis, et ses tema vääle wäga wibane saab olema. Ta wõttis nõuuks, ennemine ühe kirja Paulile saata ja selles temalt sõbrust paluda. Seda ta tegi ka . . . Aeg kõik haawad parandab, ütleb wana sõna. Pauli juures näitis see üsna tõsine olewat; mida rohkem päiwi mööda läks, seda rahulisemaks jäi tema süda. Kõik ägedad tormid kadusiwad tema hingest ja ta hakkas asja seisu rahulikult järele mõtlema.  Ta nägi ära, et kõik murelikud meelte möllud ja ägedad mõtte tegewused siin midagi ei aitanud. Seda enam aga lootus ja kannatus. Ta pani oma lootust Jumala pääle ja armas kõik hääks, mida See temale saatma pidi, sest et ilma Tema tahtmata midagi inimesele ei juhtu, Kui nüüd tema ühendus Leenaga mitte korda ei läinud, siis oli see ju ka Jumala tahtmine,  kes seda temale mitte õnneks ei olnud malinud. Pauli sees ärkas jälle uus töö ja tegemuse wõim nähtawale, mis korra üsna kadunud oli. Ta kohendas oma pisukeses  hurtsikus mitmed asja paremale korrale.  Uue maja ehitamisest ei wõinud ju ometi nii ruttu juttu olla, milleks tal nüüd küll jõud käes oli. Ühel õhtul, kui Paul parajasti oma päcwast toimetust lõpetanud oli ja omale õhtust söömist walmistama hakkas, kuulis ta korraga, oma hurtsikus ees tasast sammude kobinat. Teise! silmapilgul läks uks lahti