igal riigil ise oma pindmised on, siis ei saa wististe keegi neist kolmest selle kolme-ühenduses  üleüldiseks juhatajaks, waid kolme wahel,  kellel igaühel ühesugune sõna woli on, saamad asjad ainult kokkuleppimistega korda saadetud. Saksa - Prantsuse wahelne seisukord arwatakse nüid tõeste töiseks minewat; see alaline wiha-waen loodetakse wähenema halkamat.  Nii kirjutab üks Prantsuse leht „Matin" sellekohta: „Oma alalise reisimise peal, mõtles Saksa keiser ikka Prantsusemaa peale. Tema walitsuse asemikkudele andis ta auuplatsi oma paremal käel. Prantsusemaa keiserliku rahwawalitsuse  ja Saksamaa rahwuslise keisriwalitsuse  wahel on paljalt meel üks küsimus, Elsas-Lothringi asi. Jnglisemaaga oleme meie igas maailma nurgas tules ja pureleme ka meres kala pärast. See on ikka nii olnud,  sest saadik kui Prantsuse ja Jnglisemaa olemas on, ja ei saagi wist töiseks minema. Saksamaaga ei ole meil aga mitte mõnda saa-aastast tüli. Kui meie noored olime, siis ei õpetatud meel mitte, et Saksamaad wihkama  pidime; waid meile õpetati koguni Saksa mõttetarkust, muusikat ja kirjandust. Saksamaaga  läksime alles hiljuti lahku. Meie puudume Saksamaaga ainult ühe wärawa peal kokku, mille wõti Saksamaa käes on. Sõakulu milliardid on unustatud, uued kuulsuse  teod wõiwad Sedani lahingut, Metzi ära andmist, Parisi teotust jälle parandada. Willem  11. walitsusega näitab Europa ajaluos uus aeg algawat" jne. Nende ridade järele näitab Prantsusemaa küll Saksamaale wastu tulewat ja sealt poolt pakutud sõprust malmis  waStu wõtmaS olewat, kuid Elsas-Lothringen  tal meelest ikka ei lähe. Ehk küll mitte mõõkadega töös, siis on Saksa- ja Jnglisemaa AhwrikaS täielises  soas. „Siin Emin pasha, siin Stanley  ! Siin Saksamaa, siin Jnglisemaa!" Kuuldub  Ahwrikast sõakisa. Ehk küll Emin ja Stanley enne ühes seal musta rahwa maal uurisiwad ja waatasiwad, „kust maa lahti" on, on nad nüid juba täieste lahus. Saksamaal  läks korda Emin pashat täieste oma teenistusesse saada ja saadab ta uueste Ahwrikat omale noofima; niisamuti on ka Jnglisemaa Stanley omale saanud. Mõlemad püiawad tõinetõise plaanist tuulde ajada ja sellele riigile  kasu saata, kelle teenistuses nad on. Raha jõuudu saamad nad Europast järele küllalt. Emin saada warsti Ahwrika südamesse  minema ja sinna üheksaks kuuks Saksamaa  kasuks tööd tegema jääma. Jnglisemaa saadab jälle Stanley, kes peale muude tulude 100,000 marki palka saab, Vicktoria Niansasse, et seal Emini plaanist tühjaks ajada. Kuidas Sttdanist kuulda, on El Senussi jälle Mahdilasi kurjaste löönud. Omdormanist,  kus pärast Kartumi langemist Mahdilaste  pesapaik oli, tulnud kaks meest Kairosse, kes ütlewad, et tee Kartumist Dongulasse täieste waba on. Mahdi olla täieste kadunud  ja terwes Sudanis olla suur näljahäda. Mahdilaste wõim olla lõppemas. Siirblaft kuulukse, et endise kuninga Milani ja tema abikaasa Natalie wahel leppimise  katseid on tehtud. Tingimised olla juba leppimise tarwis malmis, aga mõlemilt poolt meel mitte wastu wõetud. See olla ka just Milani Belgradi tuleku wiiwitamise põhjus. Portugalis suuremad lehed kuulutawad, et Saksa keiser sügise pool nende kuningale külaliseks saada tulema. Daanimaal on Sõaminister luba saanud,  käesolewal aastal miljoni krooni Kopenhageni mere poolt külle kindlaks tegemise  Lärmis ära kulutada. Selle asja tarwis 9 miljoni lubatud ja see kindluse Löö kolme aasta jooksul malmis saama. Kesk Amerika wiis wabadriiki saamad wististe Põhja-Amerika wiisil ühte riiki heitma, mille läbi siis ka sealsed alalised waenud kaoksiwad.  Suurem osa riikisi on juba selle poolt ja see ühendus saada wististe 15. Septembril  elusse tulema, kus esimine president wiie riigi kandidaatidest liisu läbi walitakse. Siis saab president iga aasta uueste walitud  ja iga riik walib korda mööda. Kanada nõuukogu tegi 10. Aprillil otsuseks, palju naiste pidamist ära kaotada. Kes seda meel teeb, langeb wiieks aastaks mangi. See asi iseäranise sellepärast ette, et Mormoonlased hulga kaupa Kanadasse rändawad,  et Amerika palju naiste pidamise walju seaduse alt ära peaseda. waatama mis märki loom see kurjategija see õiete on. „Minu Jumal! kui ilus tüdruk!" hüüdsiwad mehed. „Häbemata naesterahwas!" kisendasiwad naesed. Umilta ajas ennast meel sirgemaks ja waatis wihase uhkuse ja põlgduse uudishimuks  rahwa hulga peale, kes teda mägise teotama  ja pilkama kipusiwad, nõnda et wahtidel  nende eemalhoidmisega head tegemist oli. Järsk terawa kiividega prügitud uulits, mille otsas pruun wangitorni wäraw seisis, näitas tema silmis siia ja sinna kaaluwat. Ometi oli tal meel jõudu ilma nõrkemata edasi astuda. Teda wiidi trepist üles ühte weiksesse ootamise tuppa, mis juba otsani jutuajajaid uudishimukaid Lalunikkusi täis oli, kes siia ülekuulamist ja kohtu otsuse tegemist kuulutama  oliwad tulnud. Tagumises toas istus kohtuülem oma pika musta mantliga, nurgeline  kübar pääs. Isegi lahke kohtu kirjutaja  oli nagu ümbermuudetud. Wõre taga oli päältkuulatajate hulk: uudishimukad ja halastamata, üksnes oma enese lõbustuse peale mõtlejad, suure ja terme rahwa loomulik  kirjutus, ehk siin küll ainult mõni pütitegija, sepp, lihunik, pagar ja wedelaja wahtimas oli. Umilta seisis oma kahe wahi wahel meel sirgemalt ja uhkemalt, kui siis, kus ta aasta eest Virginiot enesest ära oli tõukanud. Ülem kohtuniku tõsisest näost paistis kaastundmine ja osawõtmine; aga tema ei näinud seda; tema silmade ees wirwendas ainult hele päikese  paiste ühe weikese musta täpikesega, kes tema kohtunik pidi olema, Ülekuulamine hakkas peale. Kui tema elu koha wanemate ja sarnaste asjade järele küsiti ja pealtkuulajate hulgast keegi, „leitud laps" ütles, siis tundis ta omas südames nii suurt walu, nagu olels sinna maheda noaga sisse pistetud. Marguse  süiks andmisest ei oolinud ta midagi see' polnud tõsi. See oli aga tõde ja ta punastas häbi pärast. Ülekuulamine läks oma sooda edasi ja wältas õiete kaua. Õhk läks palamaks ja raskeks, pealtkuulajad käisiwad rahutumalt sisse ja wälja, ja kõnelejate healed kõlasiwad tema kõrwus nagu sääsesumin. Kõikide küsimiste  peale ei tulnud tema suust muud wastust kui: „See on male." Mina pole üht ainustgi  pärli wõtnud. Mina lõin teda jah, ma lõin teda, ja lööksin teda meelgi. Tema on tige ja salalik. Seda ütles ta kaks, kolm ja kümme korda; ja ehk teda ka ähwardati, muud sõnu tema suust ei kuuldud. Kohtuniku õiglane süda läks kurwaks; ta ei teadnud mis ta pidi tegema. Tunnistused oliwad kõik tema wastu, ja siiski ei suutnud ta teda süialuseks  pidada. Ta sundis seda tüdimata kannatuse  ja lahkusega tunnistama, aga neiu oli liig uimane ja kangekaelne, et tema heast mõtetest ja püidmistest aru oleks saanud; tema süda oli kohtuniku ja kõikide inimeste wastu kinni; üksnes üks asi oli tal kindluste  nõuuks wõetud: keegi ei pidanud nägema,  et ta midagi kannatab ehk walu ja häbi tunneb ei, ka siis tahtis ta mait ja wagusi olla, kui teda surma peaks pantama. Pealt kuulatajad ei tunnud temaga sugugi haledust, waiv oliwad wiimse hingeni tema wasta. Ta oli ilus seda ei wõinud keegi salata; aga missuguse õigusega seisis ta seal nõnda uhkelt ja waatas põlgdulega kõikide peale, just nagu oleks ta mõni kuninga tütar? Hulga heal oli tema wasta tema tundis ennast haawatud.j Päew hakkas juba õhtule jõudma, kui kohtunik enesele õhkades pidi tunnistama, et ta teda millgi moodul päästa ei saa. Tema poolseid tunnistusi 'polnud mitte ühte ainustki; ta ajas ise küll wasta, aga see ei mõjunud midagi see oli ta enese ütlemine ja tunnistused  rääkisiwad kõik tema wastu. Isegi tema oma perenaene ei lausunud tema kasuks sõnagi, signoora Roosa istus mureliku walju näoga oma willase pühapäewa ülikonna ja siidi kaela rätikuga ja ei awaldanud  muud kui uhkust, edemust, tänuliku meele puudust ja oma teendri alwaks pidamist. Mägise ja kahetsedes jättis kohtunik kõik katsed järele, üht õnnetumat päästa, kes ise ennast päästa ei wõinud ehk ei tahtnud. Kaebajate ja tunnistajate kõnest awaldas ennast tema süüd ähwardaja selgusega. Õiglase  kaastundmise ja haleda näoga kumardas ennast kohtunik weel laua juurde, waatas protokolli ja tegi siis otsuse, et kaebdusealune kuni pikema kohtuliku uurimiseni wangitorni piab minema. Umilta, kes enam kui neli pikka tundi sirgelt ja kõikumata, nagu kõige tugewam mänd ta armsal mäekünkal püsti oli seisnud, kukkus neid sõnu kuuldes maha, nagu puu wiimse kirme hoobiga. Signora Roosa, see kõma südamega naene oli ka peaaegu minestamisel ja nuutsus waljuste. „Ma oleksin talle ennem oma pulmaaegsed  pärlid wõinud anda!" hädaldas ta piisar filmil. Netta kahwatas ära ja endine wõidu rõõmu leegitsew tuluke kadus ta silmist. Kohtu teener tõstis eluta keha maast üles ja wiis kohtu toast wälja; nüüd oli ta riigi omandus. Just kohtumaja kõrwal seisis suur pruunikas  wäraw, sealt läks kohtu teener oma koormaga sisse ja pani minestanud Umilta põrandale õlgede peale maha ja ukse lukku, õnnetu neiu oli wangihoones. Itaalias wõib kurjategija, ka siis, kui ta see kõige suurem kelm peaks olema ja mitte otse kurja töö pealt kinni ei tabata, seni wabalt ümber käija, kuni kohtulik ülekuulamine algab. Et aga pärlid just Umilta juurest leiti, pandi teda seniks mangi, kuni seaduse teel ülekuulamine  pidi tulema, kas ta süüta wöi süüdlane  on. Süü kohta polnud wähematki kahtlust  enam. Ta oli pärlid oma woodisse ära peitnud ja, kui ta seda mitte mõistuse puudusel  wõi maimu nõtruses, kus tal täielik arusaamine puudus, ei olnud teinud, ei wõinud  keegi inimene tema süü kohta kahtlane olla. Signoora Roosa wõtis jsalaja ta häbenes  oma pehmet südant awaldada  rahakukru  taskust ja maksis üksiku wangikambre hinna, nõnda et Umilta töiste sekka ei pandud;  sest seal oliwad enne juba neli inimest mängis ja üks neist üks kõlbmata kombetega ja täieste raisku läinud tüdruk. See ei kõlbada,  ütles signoora Roosa iseeneses, ennast oma asjata raiskamise pärast waigistadeS, et keegi tema majast niisugusega ühes koos peab olema, kui see ka wangitornis peaks olema. Nõnda oli siis Umiltk ainu üksi ühes weikeses  kambrikeses otsekohe wärawa kohal, et et seal kohtuliku järele uurimist ja lõpe otsuse tegemist ära oodata, mida Itaalia pikaldase kohtukäigu järele enne Jõulu loota ei olnud. „Kui ta süüta on, siis laske teda lahti; on ta aga süüdlane, siis nuhelge teda kohe, nõnda et asi marsi lõpetatud saab!" ütles signoora häbi ja teotuse pärast wihastades ja südant walutades, mis selle tembuga tema auusa ja oma arwates eeskujuliku maja peale langes. Kohtu kirjutaja aga raputas oma halli pääd ja ütles. „Meil 'pole seda pruuki, asju üle pää kaela ära õiendada." „Siis ei kõlba Teie pruuk ka kuhugile," ütles signoora Roasa wihast punetawal põskedel. Kirjutaja nikutas õlasid. Tema oli juba wiiskümmend aastat kohtuametnik  ja ei tahtnud seepärast oma ülemaid  ja kohut laita. Signoora Roosa sõitis Netta saadetusel rõhutud südamel ja murelisel näol koju. Netta oli ka koguni mõtetes ja ei lausunud terwel teel mitte sõnagi. Nettale oli ülekohut  tehtud ja signoora Roosa oli teda aidanud  õigust saada sellegi pärast põlgas ja wihkas ta Nettat. Öö oli juba ammugi käes, kui nad koju jõudsiwad. Tüdrukud jooksiwad uudishimukalt  wasta kuulatama, kuidas kohtus lugu läinud; lehmad laudas ammusiwad selle järele,  kes nende juurde tulla ei saanud; koer nuustis rahutumalt kiunudes ümber ja ootis asjata oma heldet talitajat; tõeste kartlik koju tulek. Signoora Roosa laskis tuleaseme ligidale weikse puu pengikese peale otseti, peitis näo põlle sisse ja nuttis jällegi kibedaste. „Ma ei aimanud enne põrmugi, et see tüdruk mulle nõnda südame külge on kaswanud,"  ütles ta iseenese üle pahane oma tütardele. Netta puges salaja uksest wälja ja läks koju isa juurde. Tema oli oma wastasele kätte maksnud, aga kättemaksmine polnud ta meelest pooltgi nii magus, kui ta enne oli arwanud, kus see alles korda saatmata oli. Kuu seisis kõrges taewas, ööpik laulis, sügisine  öö oli ime kena ja Umiltä. oli wangi hoones. Töisel hommikul palus Netta isat, et teda linna wiiks. Seal ülemel mägede peal mõtlewad tüdrukud niisama mähe linna mineku  peale, nagu see mändadel meelde saaks tulema. Kui nad mehele lähemad, siis wahest  käiwad selle korra seal oma tarwitusi ostmas, muidu ei mõtle keegi selle peale. Netta aga oli oma mana isa ainuke laps, kelle peale see wäga uhke oli, ja alati suurustas.  Ta maletas isale ette, et tal seda ja töist tarwis olla, ja mõistis asja nõnda kaugele ajada, et see teda juba selsamal nädalal  kaasa wõttis, kui oma kaubaga turule läks. Saadikuks ja seltsiliseks wõeti ka weel preestri kaheksakümne aastane kurt talitaja, Serafiine, ühes. Kui nad linna jõudsiwad, wüs Netta wanakese ühe poodi, kus kirju siidirätikuid müüdi, ja kuni wanake neid waatas, lipsas ta ise sealt wiis, kuus sammu eemale ühe awaliku kirja kirjutaja laua juurde. „Kirjutage mulle natukene," sosistas ta kibras näoga kirjutajale, kes aigutades laua taga istus, ja kui see paberi ette wõttis, ütles ta järgmised sõnad ette : „Teie ilus Umiltü on pärlikorra warastanud  ja istub wangitornis. See, kes Teile ainult head soowib, soowib Teile seks südamlikult  õnne, et Teie kosjad ära põlgas." „Kas muud midagi enam?" küsis kirjutaja  mõrudalt; sest tema armastas itta pooltõise  jala pikuseid kõne käänapid ja asjata sõna kölsusi paberi peale määrida. ~Ei, midagi enam," ütles Netta ja ta weike kena nägu punastas kuni kähara juukse juurikateni; „ja nüüd pange ta hea kõwa kuwääri sisse ma maksan Teie waewa ilusaste, kui Teie oma nõuudmisega mitte wäga häbemata 'pole ja kirjutage järgmine  adress peale: Signor Virginio Donaldile,  alamohwitser kuninglikus sõjamäes küttide  rügementis, Toriino linnas. Kirjutaja tegi, mis kästi, ja Netta pani kirja oma käega kirjakasti. Nüüd alles hakas tal kättemaksmine magusaks minema! Kõik näitas senikaua weel puudulik ja poolik ole, wat, kuni ta selle peale kindel wõis olla, et Virginiol kõik teada on. „Millas jõuab siit üks kiri Toriino linna ?" küsis ta ärritatult postiametniku käest. Ja kui see „homme" tema küsimise peale wastas, oleks ta tigeda rõõmu pärast peaaegu suure healega kisendanud. Homme pidi ta seda juba kuulda saama. Ta jooksis ja hüpas nõnda edewalt jalg uulitsat mööda, et mana Serafiine pahaseks sai, teda kätt pidi wapustas ja talle kõrwa sisse sosistas: „See 'pole ilus see ei kõlba, et Teie nõnda teete; siin nende hulga toreda poodide seas peate just nõndasamuti olema, nagu kirikus." Netta aga ei hoolinud temast midagi. Eestimaalt. Wiljandift. Tartu koolikonna kurator  salanõuunik M. N. Kapustin lähab 19. Aprillil jälle Peterburgi, kus ta õiguse tundmise eksami kommifioni tööd juhatab. Kuratori päälinna jäämise aeg on selle järele  kuidas eksami tegijad on; arwata woib kui palju neid on, et ta kuni Mai kuu lõpuni päälinna jääb. Nagu Llkei." kuuleb, on nõuu õige pea üleüldist gimnasiumikooli seadust  Balti gimnasiumide peale maksmaks teha. Trükiseadusest. 6. Aprillil sai 25 aastat sellest ajast täis, kus õnnis keiser Aleksander 11. walitsewa senati uukasi olla kirjutas, mis isamaa ajakirjandusel wõimalise  kergitust lubab ja mõlemate päälinna lehti (Peterburi ja Moskwa) tsentsuri alt wabastab. Peale selle jätwad ka meel tsensuri  alt wabaks kõik riigiwalitsuse poolt wälja  andawad kirjad, akademide, ülekoolide ja õpetatud seltside kirjad. Kõikkde trükiasjade ülewaatajaks saeti ülema-trükiwalitsus. Sellesama  aasta 6. Aprillil kinnitati siis ka kõigekõrgemalt uus tsentsuri ustaw, mida 1. Septembril 1865 maksma kästi panna. Ülema-trükiwalitsuse asutamisest saadik on tsentsuri  walitsuskonna esimehed olnud. Shtsherbinin,  Turunow, Pohwistnem, Shidiowski, N.S. Abasa, würst P. P. Wjäsemski ja praegune  president E. M. Feoktistof. Käsitööliste seaduse läbiwaatamise tarwis saab mitmesuguste walitsusjaoskondade asemikkudest ja käsitööliste ametite saadnikutest  kommisjon kokku astuma. Nende küsimuste seas, mis selle kommisjonni arutamise  alla tulewad, on ka töökodade omanikkude,  käsitööliste sellide ja õpilaste wahelsete  asjade õiendamise tarwis iseäralise kohtu asutamise küsimus. Peale selle on ka meel käsitööliste õpilaste kohta uus seaduse plaan walmistamiseks käsil. Meistrid piawad oma õpilastega lahkelt ja sõbralikult ümberkäima ja neid hoolega õpetama, koguni aga mitte niisuguseid tööd tegema sundima, mis õpilaste jõuust üle käib. Mitte wähem kui kolm korda piawad meistrid nädalas õpilasi linna koolidesse saatma, mille jaoks iseäraline ülewaatus  säetakse. Peale õpeaja lõpu piawad meistrid õpilastele nende käsitöö tundmise kohalise tunnistuse andma, ühtlasi ka nende wirkuse ja eluwiifide üle selle kooli tunnistuse,  mis õpilane koolist on saanud, juurde lisama. Ükski meister ei tohi töiste meistrite  õpilast enne nende õpeaja kontrati lõppu oma juurde wõtta. Igaüks meister, kes oma töös tõesti tubli on ja kõige wähemalt 25 õpilast wälja on õpetanud, saab käsitööliste  korporatsioni käest auudiplomi ehk muud tunnistust ja tal ec ole kuskil tõisiS linnas Wene riigis enam tarwis meistriks saamise proowi teha. Sisemiste asjade ja Kohtu ministrite  poolt on see küsimus elule kutsutud, et see kautfioni summa, mis laenukassade pidajad  oma talituste julgeks tegemiseks sisse maksma piawad, kõrgentatud piaks saama. Hariduse ministeriumi õpetatud komitee  üleüldises jaoskonnas on iseäraline kommisson kokku säetud, millel ülesandeks on, kõiki koo li raa ma tuid, mis alamates koolides tarwitatakse ja mis kord ennemalt komitee poolt heaks arwatud ja koolidele tarwitamiseks lubatud on, meel kord hoolsa läbiwaatamise alla wõtta. Kroonumaade ministerium on suure hulga abinõuusid Wenemaa humala kasiv  ata m ise edendamiseks kokku seadnud. Kuidas .Mv. kp." ütelda teab, on J. L. Tihonow ja L. E. Jegorow Balti Wennaste seltsile 6000 rubla kinkinud. Nagu kuulda, saab Balti raudtee walitsus, mis siiamaale Tallinnas oli, marsi Peterburgi säetama. Peale selle saada ka meel nii pia kui säetud aeg mööda on, Balti raudtee riigiwalitsuse poolt ära ostetama. See säetud aeg on Balti põhjuskirjade  järele 11. Webruari 1893 peale määratud.  Sellest päewast saadik on riigi walitsusel  woli iga tahes Balti raudteed ostu läbi omale saada. Ostmise juures on järgmised tingimised: Ostuhinna määramiseks wõetakse seitsme wiimse aasta puhas sissetulek; nende seast wõetakse kaks kõige wilitsemat aastat wälja ning wõetakse siis selle wiie aasta läbistikune  aastane puhas sissetulek. Seda keskmist  summa maksab nüid riigi walitsus iga aasta tee ehitaja seltsile kuni üleüldine luba seltsil ära lõpeb. See üleüldine luba kestab Balti raudtee  seltsil 24, Oktobrini 1955. Wtljattdift. Taline lumi näitab nüid kõik wihmana maha tulewat. Esite tuli peale pühi ikka ööselt üksi tubliSte wihma; aga laupäewast  7. Aprillist peale saadab päris päewad  otsa mähet pidamata. Teed, mis juba kõmad ja ära kuiwanud oliwad, on uueste õige mädaks läinud ja teemad teekäimist raskeks.  Et küll ilmad juba mõnda aega täieste kewadel on ja öökülmadki kadunud, siiski ei ei jõua kewade mõim meel nii kaugele, et ta puud lehile wõiks ajada; lehepungad seisawad juba ligi paar nädalt ikka ühe suurused. Wana sõna ütleb: Kui mets jõuab, siis jöudku põllumees. Selle järele ei oleks siis põllumehel  meel mitte nurme-kibet. Nagu lugejad näewad, näitab meie tõotus, iga üle nädala lisalehte anda, ikka alles meel paljas tõotus olewat, mis täide minna ei näita tahtwadki. Olgu paar sõna siin selle kohta : Üksainuke meie lehe lugejatest, hra J. A., on selle üle nuranud,  et lisalehte mitte ei tulewat; töised kõik on toimetusega kaS nii maga kannatlikud, ehk nad on ära tunnud, et lisalehe tõotus nii täitmata sugugi ei olegi. Wiimse arwame õigemaks. Kui lisalehte Lõutafime, ei lubanud  meie päälehte mitte suuremaks teha; nüid aga on pääleht täieste nii palju suurem, et kahe nädala kohta ikka üks lisalehe jagu juurde tuleb ning sellega meie tõotus täieSte täidetud  on. Sellega ei taha meie mitte ütelda, et meie lisalehte sugugi enam ligi ei anna sinnapoole tahame seda tõeste teha maid meie näitame ainult, et meie lugejate wastu oma kohut ja tõotust nii wäga täitmata  ei ole jätnudki. Ka toome meie seniseks,  kui lisalehte meel mitte ei ilmu, päälehes  rohkeste lisalehe kohalesi kirju. Wiljandimaalt. Kolga - Jaani kihelkonna  Kaawere küla noorad mehed ja neiud mängisiwad Lihawõtte wiimasel pühal oma alles weel luba saamatakogu heaks näitemängu „Jnimese hind ja wäimehe wäärtus-" Mäng läks õige alwaste. Sellepärast ärgu kaotagu  nad aga mitte julgust ära, waid, harjutagu  töisele katsele. SUsetuli umbes 10 rubla, pool sellest läks kuluteks. c.—s. Sisemiste asjade ministeriumi poolt on 21. Märtsil Wana-Tennasilma wastastikuse tulekahju juures abiandmise seltsi põhjuskirmd kinnitatud. Tartust. Kubermangu walitsuse käsul on „Post." sõnume järele Eesti kirjameeste Seltsi majas puhwet kinni pandud, sest et seltsi põhjuskirjas puhweti lua tarwis para grahwi ei ole. 7. skp. on pääkoosolekul H. Seelandt Wanemuise seltsi presidendiks walitud. Wõrumaalt. Wõru „Kandli" seltsis mängiti 3. skp. J. Kundri näitemängu Mõrsja ja märatsejad." Mäng läks kauniste korda ja mängijad nähti wäga oma osade peale kõlbulised olewat; ainult see oli wiaks, el tükk ilma proowita ette kanti, nii et mängijad  tihti ei teadnud, kus ja kuidas nad seisma pidiwad. Erastwere ümberkaudon  mõned „Sakala" rõõwikud siginenud; nad oma paha ametit maha ei jäta, siis ni metan edaspidi nende inimesi awalikult „ Sakalas."  tt Pärnumaalt. Tahkuran nast. Meri on jälle kaane alt waba ja lubab meid rannamehi räimepüiki algada. Et tänawu koguni wara müristas, kuulutawad wanad ätid ja nännid rohket räimesaaki, aga wiletsat  wilja aastat. Saab näha, üks wana sõna ütleb ka: Kui Jumal merd õnnistab siis põldu nuhtleb. Iga kewade, nii pia kui meri wäha paotab, on Wiljandi mehed siin räime otsimas, kuS meie rannamehed weel isegi pole näinud, ja oodawad siin mitmed  nädalad asjata. Lumi lähab kewadel maisel maal ikka maast enne ära kui ärres, sellest tuleb siis ka, et hed juba randa tulewad kui meie hanged alles aia ääres ja meri jääsoga täis on nagu seda tänawugi näha oli. Siis aga kui meie paras räimesak on ei ole Wiljandi wendi kuskil. Paras aeg on siis randa tulla, kui lumi juba 5—6 nädalat Wiljandimaalt kadunud  on ja mõned puud juba lehti ajawad warem ei ole tarwis tulla. Tänawu saiwad alles 3 skp. noodad kokku pantud ja wõr- Nr. 14. «Ak « l 5 isso