Saarlane. UM Ulküliiilir poliiilla ajaleht mall- ja liaaarahwale. UU w S 5. Teisipäewal, 23. Juunil 1893. X. aastakäik. maksab - Saaremaal pooles aastaS I „ „ Postiga saadetud aastas. 3 „ „ Pooles aastas 1 „ 3g „ Ilmub igal ..Saarlase" toimetus ja wciljaandmine s Meresääres kaub «uulitsas nr. 1?. Kirjad käiwad: Saarlase toimetusele, KurcsaareS. Kuulutuse rida ehk selle ruum Wanemate armastus. Armastus on kõik magus, kelle südamesse  teda sünnitud on, aga kõigist kõige kallim ja sojem on ema armastus. See on ära arwamata ja ilma piirita. Kui kõik sind on maha jätnud, sinu paremad sõbrad ja sugulased, ka sinu armsam, keda sa oled enesele elu seltsiliseks walinud, ehk tahad eda meel walida ja tema hakab sind põlgama, siis rutta oma ema rinnale; säält leiad sa rahu ja rõõmu oma põlgtud maimule.  Ema rinnal wõid sa nutta teab kui palju, aga need on ainult rõõmu silma  pisarad, mis sa sääl walad. Nõnda on ka ema õpetused sulle ikka kõige paremad, kui sa aga neid pead ja nende õpetuste järele elad. Õnn selle lapsele, kelle wanemad wõiwad heaks eesmärgiks olla, oskawad lapsele seesugust  head õpetust anda, et ta oma eluaja  seda prukida mõib. Ja õnnelik on ka see laps, kes kõiki neid häid õpetusi wastu wõtab, mis mõistlikud wanemad taie soowiwad. Täitsa õnnetu on aga see tütarlaps, kes mitte oma wanemate hea õpetuse järele ei ela; aga weel õnnetum on see wanem, kes on lasknud oma lapse hukka minna, ilma wähemagi õpetuse andmiseta. Waatame praegus kord nende hulga noorte tütarlaste pääle, kes linnas pahad ja liiderliku elu elawad. Nendel on ju ka wanemad, kes neile peaksiwad olema õpetust annud, aga see on nüüd kellegi õpetus olnud, mis nad saanud on! Kui palju wanemaid toidawad endid weel selle rahaga, mida nende tüttar kõlwatumal kombel teenib.  Nad salliwad wäga heameelega seda, kui nende tütar ööd läbi wäljaS hulgub; nad annawad lapsele weel joont taga, ka harjutawad teda juba üsna noorelt seesuguse  paha eluga tutlawaks. Kas see on wanema armastus oma lapse wastu? On ju neid lapsi, kes oma wanemate sõna koguni ei kuule, nagu enamast need tütarlapsed,  kes maalt linna teenima tulewad ja siis wiimaks liiderlikuks lähewad. Nad hakawad seesugustega seltsima, kes neid wiimaks endega ühes langemisele wiiwad, kust tõusmine hoopis wõimatu saab olema. Kas see ehk on õige wanemate armastus,  kui nad oma wäikseid lapsi kerjama saadawad, nagu praegus mitmed noored ja tcrwed wanemad seda tegewad? Ma tean ise, kui üks isa oma nelja aastast poega homikul hirmuga kodust wälja peksis, kerjama, üteldes: Kui sa õhtuks mulle mitte hulka raha ei too, siis saad sa hea keretäie' Kas see on armastus? Praegus on see poisike arwata 10 aastane ja seiamaale  on ta sõrestiku kerjanud, muidugi oma wanemate käsu järele, kes ise alles noored ja tugcmad töötegijad inimesed on. Millal saab seesugune laps kooli haridust? Millal hakab ta omale midagi tööd õppima? Ta ei saa seda ilmaski; maid jääb eluaegseks  õnnetumaks inimeseks, kes ainult pettusega peab oma elu ülewel pidama ja seda on tema wanemad teinud, kes on sunnitud oma lapsele kõige paremad õpetust andma. Nõuda on siis ilmas mitmesugust wanemaid,  kui ka Mitmesugust lapsi, kes üheteisele  ainult nuhtluseks on loodud. On üks laps juba langenud ja tahaks heameelega  jälle ümber pöörda, aga ta wanemad ei soowi tale seda, waid aitawad teda kas kurjusega kombe wastalist elu edasi elada. Ka ajaleht „Postimees" räägib seesugustest  langenud inimestest ja näitab üsna piltlikult, et ainult suurem süü ikka nende wanemate kaela jääb. On wanem .ise oma eluga lapsele alati eesmärgiks olnud, siis harjub ta juba maast madalast sedasama. Neid leiame wäga harwa, kes koguni oma wanemate keeldu ei kuula. Muidugi, on keegi juba langenud, ega siis teda enam kellegi õpetus õige tee pääle ei juhata. Selleks peab aga teda waratselt  katsuma hoida. Seo on siis õige ema armastus, kui ta Kuri südametunnistus. i. Kser sõber. Hamburgis elas jõukas kaupmees, härra W Seeborn. Tema elas oma abikaasaga ja aiusa poja Oswaldiga, kes terawa loomu ja heade waimuannetega noormees  oli, wäga õnnelikku elu. Aganagu sagedaste  elus ükski õnn jäedaw ei ole, nõnda ka siin. Mitmed kaubamajad, milledega härra Seeborn ühendud tegewuses oli, jäiwad pankroti, mille läbi tema pea kõik oma wara kautas ja selle järeldusel ennast oma wõlauskujatele maksuwõimatumaks tunnistama  pidi. See wiimane sündmus murdis tema jõudu ja südame. Auu kadunud, kõik kadunud! õhkas tema, ja isegi tema abikaasa  trööstimised ei wõinud enam tema rõhutud maimu ülesse tõsta. Waew ja mure tema omaksete tulewiku pärast, keda ta üle kõige armastas, närisiwad tema elu kallal ja lõpetasiwad kiiruga tema muidu tugewat termist. Raske tõbi wiskas teda haige-woodi pääle, ning kolme nädala pärast nutfiwad tema abikaasa ja poeg tema kirstu juures. Mis peab meitest saama, mu poeg? ütles rõhutud ema mõni päew pärast isa MLtust ÖSrmldise. kui nad maikms kurwas- teses koos istusiwad. Meite hea põlw on purustud, meite eestmuretseja on meid maha jätnud, ning sina oled weel nii noor, et ma wärisen, kui ma ligemate nädalate üle kaugemale mõtlen. Minu waene, õnnetu laps, mis peab sinust saama? Ära muretse, ema, Jumal ei saa meid mitte maha jätma, wastas Oswald, keda wiimaste päcwade mured rutuga meheks oliwad teinud. Ma tunnen eneses jõudu küllalt, sinu ja enese eest tööd teha, ja Jumala abiga saab mull korda minema üht teenistust leida; kõige päält tahan ma aga järele waatada, kas meil peaks weel nii palju järel olema, et isa wõlauskujaid wõiks waigistud saada. Seepärast, ära muretse armas ema, waid usu ja looda, Jumala abi ei saa meil mitte puuduma! Usinast tõttas ta tööle isast järele jäenud paberid ja rehnungi raamatuid korraldama. Ta kirjutas, arwas, seadis korrale waewalt omale mõned magamise tunnid wöttes. Töö aegus lüksiwad tema segased, kurwad silmad rõõmsamaks, rasked murepilwed kadusiwad  tema otsa päält, ning sügamast südamest Jumal tänatud ööldes, pani La ühel päewal sule käest ja ruttas oma ema juure. Raskem töö on tehtud, ütles ta, kõik isa wõlauskujad on waigistud, ja minu heale, kallile, armsale emale on weel wähemast nii palju järel jäenud, et ta mitte bäda ei vruimi kanda! Aga sina, Oswald, sa, minu laps? küsis ema. Oh, ma olen noor, mull on auus nimi ja kindel usaldus selle abi pääle, kelle käest kõik arm ja õnnistus tuleb! wastas Oswald. Minu pärast ära karda, armas ema! Tõeste, saab mull pea korda minema, üht wähikest teenistust leida, ning usinus, truus, õiglus ja wäsimata hoolus saamad mind siis juba kaugemale aitama. - Aga kas sa ei wöiks parem seda päestetud kapitali oma edasisaamiseks tarwitada, mu laps? ütles ema wahele, Sa oled usin, osaw, ma usaldan täiest siud, miks ei tahaks sa oma isa ametid uuest alaStada? Ei, ema, ei, mastas Oswald kindlalt, palju ja mõjuwad põhjused räekimad selle mastu. Kõige päält olen ma meel wäga noor, ning kui ka mu hea ema mind täiest usaldab, siis saaksimad ometi mu isa kaubasöbrad  kartma, ühe niisuguse noore ja teadmata  mehega kauplemist toimetada. Siis ei ole ka praegu paras aeg, uut maja põhjendada. Maa kõigub meel meite jalge all, ja üks ainus tõukamine saaks meel seda rahulist teadmist mult riisuma, seda magust, röõmutäis teadmist, et sa, minu armas ema, waewa, mure ja puudusega wõitlema ei pea. Häbi mulle, ema, kui ma ise lootuse ankrut sinult riisuda tahaksin, mis sulle õnnetuse tormide järel weel Jumala armust jäenud on. Ei ei, mitte ajalehe „Saarlase" 18SZ teise Poole aasta pääle wõetakse igapäew wastu. Hind Saaremaal pooles aastas 1 rubl. ja kuus 15 kop