svbru kõikidest seisustest ja wcmad sõbrad ärgu wäsigu ära aitamast, sest armastus ei wäsi iial üra. Jumala õnnistus saab kõikidega olema, kes tema riigi tulemist edendawad  ja kelle usk armastuse läbi tcgew on. Kuresaare kurttummade sõbradenimel  Üks kurttummade sõber. Audist ülemal nimetatud basaari heaks rvõtawad waStu: M. Tilk, L. Gegenfcldt, M. Etruk, A. Uljas, R. Zinnermann, M. Jallak Kuresoares ja M. Mürson KudjapäcS. Ed. StcffenS, T. Liiw, C. Palk, C. Gränberg,  H. Goritz, Fr. Jakobson KuresaareZ, G. Markus Elmel, W. Rosenbaum Kellamäel, kaupmees  J. Saulin Kärla!, köster A. Knaps Kihelkonnal,  kaupmees S. Loodus ja walla kirjutaja J. Koort MustjalgaS, Kogula walla wanem J. Kindel ja Wana-Lõwe walla kirjutaja C. Leppardt WaljalgaS, köster J. Ait Ansikiilas ja kiriku õpetajad. Koormaid ei wõi meie mitte päeSta, meie peame eneste elu eest muret kandma. Hobuste  selga! Hoidke tugemast kokku, ja tuhatnelja  läbi öõnestee? Kui nad sääl ees paugutawad,  ärge siis kuulidest hoolige, maid murdke läbi! Seesuguse pääle-langemise eest peawad nad taganema, ja nüüd edasi! See abinõuu oli ainumas, millest loota mõis, et salakauba wedajad wähemast elu ja priiust päästa wõisiwad, sellepärast ei mõtelnud keegi kaua järele ega wiiwitanud üht silmapilku. Pilkus oliwad kõik hobuste selgas, Prokop kihutas eesotsas, ja mürisewas tuhat-nelja ajamises pühkisiwad loomad õõneStecst läbi, teise poolse wäljamineku poole. Siin seifiwud piirikütid. Nende püssid paukufiwad. Kaks ehk kolm hobust langesimad oma ratsamkudega maha teised aga. Mestki takistusest hoolimata, kihutasiwad otse piirikütide pääle, paiskafiwad  neid oma tugema mürtsakuga maha, lõhkufirvad uende read ühest ära ja päesiwad  õnnelikult lagedale. Mõned kuulid mühafiwad «ei neile järele, aga ükski ei trehwanud, ja mõne minudi pärast oliwad nad, naguöö tondid, metsa marjulise lagedale kadunud. Äraa»dMWT LM vli oma wi!ja kannud; NMde wasknte koormad langeftwad piiri» küttide kätte, kessed eneste püügiga küllalt rahul wöistwad olla. ehk küll salakaubavedajad  ise veude käest päesnud oliwad; sest Hr ueed, Msed hobustega langenud, oliwad üleüldist PWOsst tarwitades, salaja ära kobinud ja tähele-panemata kindlase warjupaika  jõudnud. 3. Unustatud. Kuni see kõik all sündis, ei olnud ükski enam Hanka pääle mõtelnud, kes oma nobeda ja kindla tegewuse läbi meel wiimasel silmapilgul  oma seltsimeeste päesyaks saanud oli. Lendama kiiruga oli ta, äranähes, et ta nüüd muud teha ei möinud, kaljude pääl ronides edasi läinud, ja oli meel parajalt õigel ajal tulnud, et wähemast kõige pahamat, üleüldist werewalamift ja salakauba-wedajate wangi-wõtmist tagasi hoida. Nüüd lamas ta pääliku kuulist mahawisatud, minesz  tuses kalju pääl, ja hulk aega läks mööda, i enne kui ta oma mõistust jälle tagasi sai. ! Kui see wiimati sündis, oli kuu juba maha j läinud ja päewa ümarus wõitles alles nõr- I galt öö pimeduse wastu. Ta ajas ennast ülesse ja tuletas küki selle kurwa öö kjuh  tumisi meele. Enam ja enam pööris ta ! mälestus tagasi; ta mälestas oma wangis!  tust, oma põgenemist, oma hojatuse hüüd- mift Prokopi wastu, wiimati seda pauku, I mis teda maha sirutanud oli. I Ta tundis oma puusa sees Valusat j põletusi, ja katsus ettewaatlikult seda kobta. I Tema arwamine ei petnud teda mitte. Ta j riided oliwad merest niisked; ta pidi siis j haawatud olema. Õnneks oli kuul teda j ainsalt riiwanud ja riided oliwad haawa ! koha pääle kinni-kuiwanud, nõnda et ta I Mhemaft praeAu enam merd ei jooksnud. Aga mis oli Prokop'ist ja teistest salakauba-wedajatest  saanud? Murega mõtles Hanka nende saatuse üle järele, ja ajas ennast täiest püsti, et kord katsta, nende üle teadust saada. Tema haam ei takistanud  teda wäga palju, aga nüüd esmalt märkas ta, et ta langedes seljali kukunud pidi olema, ja ühe öönestuse sisse weerenud  oli. Tihe põesastik laotas ennast tema üle, ja tema ümber seisiwad kaheksa künni kümne jala kõrgused kalju-seinad. See takistas  teda niisama mähe, kui tema haaw. Kerge waewaga ronis ta kaljust ülesse, ja tahtis juba ettewaatmata kalju äere pääle walja astuda, kui ta weel õigel ajal oma all öönesteel hääli kuulis kölawad. Nobedast  langes ta maha, ja selle asemil et ennast waenlaste kuulidele priiks anda, ronis ta neljakäpakil öönestee äere pääle, millest ta ka nüüd wahi-tuld ülesse wilksatawat  nägi. Waata piirikütid on weel all, ümises ta iseeneses, kuna ta ettewaatlikult pea üle kalju serwa wälja sirutas ja öönesteele  alla waatis. Ning sääl seisawad ka wankrid hobusteta siis on ometi Prokop ja teised põgenema saanud, ja minu hojatus ei olnud ometi mitte asjata antud! Jah, sääl seiswad wankrid üksteise taga ja sääl istuwad ju piirikütid tule ümber laagris ja kuskil ei ole wangidest jälgegi näha! Noh taewale tänu, siis ei ole see õnnetus ometi nii suur, kui ma esmalt kartma pidin. (Urg Wlch.) Isamaalt. Kuresaarest. Sellest hoolimata, et hiljuti üks waikene kooli poiss nõrga kemadise jõe läbi ära uppus, tikkuwad ka mitmed noored neiud jäi raudadega jooksma. Paari nädala eest juhtus Mõnele peenema preilile jälle see äpardus, et kaelast saadik Linnapäe kraami sisse kukkusiwad; vnmks juhtus aga keegi meesterahwas jäält mööda minema, kes neid suure waewaga jõudis wälja wenitada. Selle järele keelas politsei ära, et keegi enam ei tohi senna minna. Missuguste tundmustega need õrnakesed säält kodusse tuliwad, wõib igaüks ise arwata. Üht asja mida tahetakse praegu» mägise unustuse rüppe suigutada on järgmine: 187 S aastal suri siitne kiriku koolmeister M. Tiedermann Zra, et ta omal eluajal ka Saaremaa Eestlaste sõber oli, sellepärast wõtstwad mõned tähtsamad mehed nõuud, oma keskis natuke raha korjata. et ta hauda natuke parem ehitada. Korjandus oli üsna head milja kanuud, et kuulu järele S 0 rubla ümber kokku oli tulnud. Püüd on jellejt juba aastat möödas, aga õndsa Tidermanni haua küngas seisab kiriku acdas ikka weel ilma miskisuguse auuta, üsna maha jäätud ja täheie panemata, mis mõne aasta pärast hoopis kadunuks  jääb. Mitmete poolt on nüüd küsimisi tulnud,  niinelt nende poolt, kes ka omad weeringad senna on ohwerdanud: KuS ja kelle köeS seisab see korjatud raha ja miks ei tehta sellega mitte seda, milleks see korjatud sai? Wäga oleks soowida,  et need korjajad p-a seda armastuse tööd päewa walgele seaks ja mitte neid kopikaid, mida ühe surnu heaks on antud, oma kasuks ei tormisest  see pole kellegi õnnistus ega kasu. Üks mitmete nimel. Paari nädala eest juhtus naljakas warguse lugu, mis näitab, et ebansklikuid ja wõlu armastajaid ikka weel praegus leida on. Kusagilt korstnast kadusid mõnel shingid ära, mida senna kuimama oli pandut. Peremees arwaS paha tööd oma teendrite pääle ja leikas iga ühe peast natuke juukseid, mida ta kusagil „käsi kiivide" wahel peeneks  jahmatas; selle mõttega pidi siis waras kohe rumalaks jääma ja asi oleks üles tulnud, aga see ei mõjunud midagi, kui waras jäi ikka kõige shinkidega kadunuks. Miks ei kau ebausu rumalud tembud mitte meie rahma seast ära, sest praegune aeg nõuab jo ammu juba seda! Paari nädala eest laskis politsei kõikide nende käsitööliste sildid maha wõtta, kes mitte wäljaõppinud meister ei ole. Mitmetel on nüüd kange püüdmine ennast meistriks tehja, et jälle sildi mõiks üles panna. Mitmed wälja õppinud meistrid olla seda kaeblusi ette pannud, mida ka kohe täideti. See oli see esimine tuhin, mida juba ammu räägiti, kuid loota on, et igaüks oma sildi pea jälle LleS riputab, sest asi pole koguni nii kibe, kuida teda mõnikord tehakse. Kärlalt. Mõne nädala eest lasknud saal üks arwata 20 aastane noormees ennast püssiga surnuks, üht kirja laua pääle jättes: „Sce on sõna- kuulmata laste palk." Kuida kuulda, olla ta aga wäga sõnakuulelik ja hea laps oma manematels olnud. Avwatakse, et ta seda mõistuse puudusel teinud. Kihelkonnalt. Säält katsunud üks talutaat  oma elule nii moodi lõpetust tehja, et ta habeme noaga omad mõlema käe sooned läbi lõikauud. Teda tood; kohe linna hospidali kus ta praegus neid haawu parandab, kunas ta tohtrite arwamise järele eluks ajaks wigaseks jääb. Tallinnast. Uus Jüri Rumm, nõnda nimetumad kahju saanud tüdrukud üht kelmi, kes, hall põõnaga jakk seljas, weesaapad jalas ja peenikene nägu ees, õhtutel mööda sakste löökisid ja kodasid luusib, tüdrukud nimepidi wäljakutsub ja neile riideproowisid näitab, mida häbemata odawa hinna eest müüa pakub, üteldes, ta olla pankrotti langema kaupmehe sell, kes peremehelt palga asemel ainult riiet saada ja niipalju kui soowib. On kohtlane tütarlaps kaubaga nöuus siis talutab teda kelm kuhugile linna sisse suuremase kotta, kuhu teda ootama jätab. WarSti tuleb ta tagasi ja ütleb, et ta pidada peremehe käsul silmapilk waksalise  ehk kusagile mujale sõitma, tal ei olla seepärast praegu aega, aga homme saata riidepaki ostjale koju kätte. Et aga asjata tüli ei tuleks, peab ostja raha ühe kuwääri sisse panema, mis kelmil kaasas. Uus Jüri Rumm paneb oma pitsari kuwäärile pääle ja annab selle ostja kätte tagasi ning ütleb: „Kui homme pakk Teie kätte toodakse ja Teie riidega rahul olete, siis andke see kuwäär pakitooja kätte; ma ei taha wöörast raha enne kaubaga äraandmist oma käes pidada; jumalaga, ma pean kohe minema!" Õnnelik ostja läheb koju ja ootab imeodawat kaupa. Kui see aga koguni ilmuda ei taha aawab pahane ootaja oma rahaümbriku ja tõmbab säält seest ah raha? wõta näpust! tükike ajalehe paberit wälja. Kelm on Saarlane. Z 894. H 12