Saarlane Kleiildiae palitika ajaleht maa- ja tinaalahmale ts° 47. Teisipäewal, 19. Nowembril 1891. VIII. aastakäik. maksab: Postiga saadetud aastas. J „ „ Pooles aastas I „ 23 „ Ilmub igal toifipässv«sk. Kuresaares kaubauulitsäs nr. I?. Saarlase toimetusele. Kuresaares. Talwe elu ja waikus. Nõnda kuida kewadel elu ja liikumist igal pool on, karjamaal ja aasa pääl, nõnda on nüüd sügisel kõik, kui muinas juttus, magama nõiatud; ei ole meil heledat päikese paistet, ei lõbusat linduoe laulu, ei laste lusti häält. Kõik on kui surma unes. Tasa ja nagu eluta liigub inimene mööda sovafeid teesid ja tänawaid kaudu. Päewad ja ööd on kõik ühesugused udused, eluta ja pimedad. Tuuled käiivad huludes ja wingudes läbi lehtedest lageda puu okste. Kisades ja karjudes lendab wares, omale tuule ja tormi eest warju otsides, ühest puu oksast teise ja laseb wahest oma igawat krooksumist kuulda. Õhtul magama heites soowib küll iga inimene, et Home ometi nende hulga uduste ja pimedate päewade järele kord jälle lahke päikene paistaks, linnud lõbusasti laulu lööritaks ning mets ja muru jälle ilusasti haljendaks. Nõnda mõteldes jääd sa wiimaks winguwa tuule uinusel magama ja näed' und neist armsaist aegadest, näed kuida sa ilusal sui homikul ennast päikese paistel, lindude laulu kuuldes ja magusad lille lõhna sisse bingades, haljendawal murul liigud. Nõnda nende armsa mälestuse maldas wiibides on öö mööda leinud ning sa ärkad üles. Metsa sumedat ja kurbliku kohinat kuuldes, astud õue ja näed jälle sedasama kurba ja igawat pilti oma silma ees. Mõnel homikul on maa lumega kaetud, mida aga wihm ja sula. jälle ruttu ära kautawad. Igauks on omad ilusad sui riided paigale pannud ja paksud talwe riided ja kasukad jälle selga tömbanud. Siiski peame kõik sellega rahul olema, saab ometi jälle see igaw aeg lõppema ning selle järele rõõmus kewade oma laulikutega meid rõõmustama tulema. Aga armsad wennad ja õed! Kuidas tahate teie siis seda igawat aega mööda saata? Kas ka kasulikult, wõi üks kõik kuidas läheb? Mis tahate nüüd pimedatel ja pitkatel õhtu tundidel tehja? Maal saab kujutud, kedratud ja õmmeldud; meesterahwad  suitsetawad piipu, mõned nokitsewad ka mõnda puu tööd, mis kätte juhtub, kunas mõned juba wara õhtutel kortsu poole marsiwad. Kahjatsusega peab küll ütlema, et enam muidugu kõrtsu toas lärmitsedes oma aega iga õhtu ära wiidawad kui kodus, nimelt weel linnas! Siin mine praegus kõrtsudest õhtu kellu 9 aegas mööda, mis kuuled sa säält? Umbes niisugune umin nagu sui mesilaste aidas puude ümber. Sääl saab joodud ja mõndagi halba asja wälja mõteldud. Wiimaks tuleb ka seda ette, et kui kõrtsu lahti olemise aeg möödas on, siis uulitsal ruusika sõda jälle asemele asub, mille tagajärg muidugi halb saab olema. Ja nõnda läheb iga õhtu, see terwe talwene aeg neil mööda! Kas see poleks palju parem kui noored mehed, kelledel kodus midagi tööd enam ei ole, üheteiss juures koos käiksiwad ajalehti  ja ka tulusaid raamatuid loeksiwad ehk ka mõnusa jutu ajamisega õhtud mööda saadaksiwad. Raha kopik jääb tasku ja rõõmsa meelega heidad õigel ajal magama. s Truu Else. Eestistanud K. L, Hobuste salga eesotsas sõitis üks wana auusa näuga hallpää, ja tema kõrwas üks ilus, sirge kaswuga noormees, kelle nõust ja olekust ära näha wõis, et temal see tuline ratsa sõit weel palju pikaldane oli, nõnda et wanakesel suur waew oli teda taltsutada. Else ei julgenud hulga meeste pääle waadata, maid lõi häbelikult silmad maha, kui hobuste rong tema kohale jõudis. Korraga kargas see noormees, kes wanamehe kõrwal sõitis, nagu kuul, hobuse seljast maha, laskis ennast Else ette põlweli ja hüüdis walju häälega: Else sina siin! ? Minu armas kallis pruut! Oled sa tõesti ise? Need sõnad kvlasiwad kui ingli hääl tütarlapse kõrwus; ta kargas maast üles ja ilma arwamata suures rõõmu tundmuses hakkas ta noore mehe kaela ümbert kinni. - Arnoldi hüüdis ta . . . Kaua aega seisiwad nad teine teise kaelas,  ilma arwamata suures armu tundmuses, ilma sõna lausumata . . . suu suu küljes . . . süda südame küljes. . Seda nähes tulimad Arnoldi seltsimeestel rõõmu pisarad silma. Wana halli pääga wanake pani, Jnmalat kiites ja tänades käed kokku; kõik oliwad rõõmsad ja õnne- likud, aga kõige enam weel Arnold ja Else. Kui esimine rõõmu tuhin möödas oli, ei usaldanud kumbki esmalt rääkima hakata.  Wiimaks ommeti tõstis Else oma häält ja seletas lühidelt, missuguses kimbatuses  ta Hansuga oli olnud. Arnold kohkus wäga, kui kuulis, et ta peaaegu oma Elset oleks kautada wõinud. Tema hallipääga kasu isa nõudis terawasti Hansu  elukäiki järele ja ütles wiimaks: Imelik! See on seesama nurjatu koer, kes minu sündimise kohaS mitmed koerustükid ära tegi ja wiimaks ennast rutulise põgenemisega kohtu käest ära päästis.  Täname Jumalat, et meie siin jälle ühte tema üleannetumatest nõudest wöime tühjaks teha. Pääle selle sai weel mõndagi Hansust räägitud, nõnda et aeg üsna hilja oli, kui nemad külasse jõudsiwad. Rõõmu hõiskamisega wiis Else Arnoldi kätt pidi oma isa juure, kellesilmad kirjuks kippusiwad minema, kui neid hulka mehi uhkes riietes tuppa nägi astuwat. Arnold astus nüüd julgesti wana Weidi ette ja ütles kindla sõnadega: „Siin ma olen nüüd. seesama waene Arnold, ja kosin teist korda teie tütart; mina olen nüüd rikkaks meheks saanud, ning suurtsugu härrad on ennast mulle nõuu meheks löönud, nõnda et ma nüüd palju enam täitnud olen, kui ma seda kolme aasta eest teile julgesin lubada." „Kuda?" küsis Weit kohkunud häälega. „Kas teie siis see waene Arnold olete, minu õnsa naabri poeg?" „Jah, seesama ta on," kinnitas hallipeaga  wanake, „seesama Arnold, kes kolme aasta eest waene ja maha rõhutud südamega  külast wälja rändas. Ta tuli minu juure. Mina nägin, et ta üks- terawa waimuga mees oli, kellest tulewiküs tõesti midagi kunsti meistrit loota wõis, ja mina andsin taie oma juures tööd. Tema töö oli igapidi korrapäraline ja kiidu wäärt ja sellepärast panin ma teda ülemaks walitsejaks kõige oma suuremate kunts tööde üle. Mitmes suurtes linnades on ta oma targa ja tubli töö läbi auusust ja kuulsat nime saanud ja praegu weel on ta Praaga linnas oma kõige suuremat kuntstööd  ette wõtnud. Ta on nüüd rikkaks meheks saanud; herzogid ja grahwid on ennast  temale abiks ja nõuks löönud ja teda suurte kingitustega auustanud. Andke siis ka teie omalt poolt temale midagi, see on: pidage oma endist lubamist ja andke oma tütar temalel See koer aga, kellele teie oma lapse tahtsite roaks anda, on jo ammugi seda wäärt, et teda wõllasse tõmmatud  saaks; meie tunneme seda kelmi wäga hästi." Weidi imestamine ei olnud mitte wähe, Ajalehe ..Saarlast" ltllimm on alganud. Tellimist palutakse nüüd pea ära toimetada. Lehe hind on:- Saaremaal aastas ... 1 r. 50 k. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Kroonu postiga aastas. 2 „ „ Kroonu postiga pooles a. 1 „ 25 „ Tellimisi wõtawad wastu: Kuresaare linnas „Saarlase" toimetus, kaubauulitsas nr. 17 ning maal: kirikuõpetajad. Rohkem tellijad saamad iga kümne lehe kohta ühe ilma hinnata ehk 10 protsenti lehtede hinnast.