„Miriam? Kes on see Miriam? Kas ma ei ole Teile oma nime ütelnud? Minu nimi on Luisa Massart. Mispärast hüüate Teie mind wõerast nime pidi? Kas ma hullumajas olen, mis? Oh, minu pää, minu pää!" hüüdis ta mõ> lema käega pää ümbert kinni hakates. Mis olete Teie minu pääga teinud?  Oh, kui walus mul on, kui suur waew!" Uks plahwatas lahti ja läwe pääl ilmus Fertshild nähtumale. „Mina ei suutnud enam kannatada",  ütles tema. „Mina kuulsin tema karjatamist. . . Ma ei wõi teda mitte üksinda jätta." Fertshildi silmates ajas haige ennast  uuesti istukile ja tundis, nagu kõigest ilmus, teda ära, mis aga tohtri arwates mitte wõimalik ei wõinud olla, sest et tema siitsaadik sest midagi ei teadnud, et Luisa Massart  ja Fertshild kudagi wiisi oleksiwad  endisel ajal wõinud tutwaks saanud olla. „Mis see on? . . . Teie olete siin? . . . Henri Fertshild on siin? Oh, Jumal!" hüüdis haige. „Jah, minu kallis Miriam", waskas  mees, meelitades tema käest kinni mõttes. Haige lükkas järsku tema käe tagasi  ja rääkis edasi: „Miriam? . . . Jällegi Miriam? Jah, kas ma siis hullude seas olen, wõi olen ma ise arust rumalaks jäänud?  Wõi mängite Teie minuga koment ? Mis Teie siin teete. Henri Fertshild? . . . Ennäh, sääl seda wana meest oma toaga näoga ja oma inimese armastusega! Tema on seda kõik nõnda kawalasti sisse seadnud, et mind wangikojasse tagasi saata! Noh, saatke siis politsei ametnikkude järele, kuid ma wannun Teile, et nad mind elusast pääst mangi kojani ei mii. . . Aga, kas Teie sõber Bitham on ära surnud? Mina aga tahtsin just temaga oma asjad ära õiendada I" Fertshild kuulas imestusega kõik seda kõne woolust. „Kas Teile siis Rosher Bitham Luttaw on?" küsis tema. „Noh, see läheb nüüd aga juba liiale!" hüüdis haige. „Teie küsite meel, kas Luisa Massart peaks Bithami  tundma?" . . . „Luisa Massart l" pomises Fertshild  meel suuremal imestusel. „Mis Teil selle mõrtsukaga tegemist on? ... Doktor, tema jampsib. Aga kust ta teab kõik neid nimesid?" „Mina ei jampsi", kostis haige elawalt. „Kas Teie siis mind mast ei tunne, mis? Ega ma nende kahe aasta jooksul ometi nõnda ei ole muutunud." . . „Mina ei tunne Teid enam ära, ei saa Teitest aru, minu kallis Miriam,  minu naene!" hüüdis Fertshild  meele heitmisel. „Mina, Miriam? .. . Teie naene? . . . Ha, ha, ha! . . . Küll saab juba Teie naljatamisest, herra Fertshild." „Tema on oma meelemõistuse kaotanud  ! Aga, doktor, ütelge ometi, kust teab tema neid nimesid?" „Praegu ei ole siin paras aeg ega koht," wastas doktor Benari. Haige hakkas jällegi kibedal, pilkamal  naerul naerma ja langes siis minestusesse. „Tema on surnud, ta on ära surnud!" hüüdis Fertshild, ennast oma naese ette põlwili laskes. „Ei, ta on ainult minestanud," seletas tohter. „Aga selle hariduse pööri-aja järeldused wõiwad tema praeguses olekus wäga kurblikud olla." Aga meelemõistus ei tulnud haigele enam tagasi. Mõne päewa pärast seisis Parist ajalehes „Galignani's Messenger" kuulutus, et Miriam Benari, Henri Fertshlldi abikaas, Adirondist pärit, olla siit maailmast lahkunud. (Lõpp.) Weel kord Järw'i uuemast õpetusest. 8 Siis ütleb hr Järw, tema ei olla ilmasgi ütelnud, „et inimene kõige oma wannuga ei olla (materialistide õpetuse järel) eim.dagist saanud" ja lisab juurde, mina olla temal: selle süü ka kaela luuletanud. siin auustatud „Postimehe" lugejaid enesele appi seda asja seletama. Hr Järw kirjutab („E. Post." nr 59, 1895) - „Nemad (materialistid) ütlewad:  Jnimes:! olla küll hing, mis tunneb, tahab, igatseb" jne. . . . aga see „olla ainult inimese iseäraline  omadus, mis elamaks kehaks saanud inimeses iseenesest ehk mitte midagi st olemisele tõusta ja seepärast  siis keha surmaga ka kohe iseenesesse jälle ära kaduda, täiesti otsa lõppeda. Ei, sõbrad, mitte midagist (ega ka põrmlikust olust) ei wõi mingisugust Iseteadwat walgustatud  waimu tõusta. Mitte-midagist  wõi ei-midagist tõuseb .igal tingimisel ainult eimidagi. See on kõik Teie filosofia." Mina omast kohast pean oma endise seisupaiga paäle jääma ja ütlen nüüdgi, materialistid  ei õpeta mitte, etei -mi - dagist midagit wõib saada, waidümberpöördult. Wäga kahju, et hr Järw mitte juurde ei ole lisanud, missugused materialistid õpetawad, et „meie waim ja hing ei- midazist tõusta." Hr Järw oleks küll ettewaatlikum pidanud olema ja seda mitte luuletamiseks nimetama,  kui temale ette hoitakse, mis tõesti tema kirjas, must walge rääl, seisab. Nõndasama on lugu järgmise  „õnnetusega" „Hartmanni sõna juures." Selle kohta kirjutab hr Järw: „See (Hartmanm) sõna oli see, et materialistid ei arwata inimest mitte mitmest, waid „ühest ainsast olemusest olewat. Selle ühe olewusega  oli selgesti ja kindlasti materiat mõteldud." Kui hr Järw teisiti kirjutab,  kui ta mõtleb, siis ei ole temal  wähemast mitte õigust ütelda, et mina tema sõnu käänata. Järw kirjutab („E. P." nr. 8 s. a.), nagu Postimehes nr. 66 sõna-sõnalt järele on trükitud :„Kui inimene mitte ei oleks mitmest pöhjus-asjast, waid aga liht olemine ühest ainsast olemusest,  (nagu materialistid arwawad), siis oleks temal ka üks ainus tahtmine"  jne. Ma arwan, siin wõib igamees käe rinna pääle panna ja ütelda, et mina seda kohta nii olen mõistnud, nagu Järw tema on kirjutanud. Siis paneb hr Järw (ja ka mõned  teised tema sõbrad) minule seda, pahaks, et ma mitte üksi tema spiritismuje  wastu wälja ei ole astunud waid tema terwe kirja wastu wõi delda. Selle pääle üsna lühikene kostus. Esiteks ei ole tema kirjas midagi kõlblikku, mis juba ammugi tuhande pähe korratud ei oleks; ja teiseks, kui sääl seda ka oleks, siis oleks see iseenesest hää juba seeläbi kõlbmataks saanud, et selle seas nii ülemäära palju pahna on. Sest kui keegi hää supi sekka solki kallab, siis ei ole supp mitte enam kõlblik. Naljakas on, et hr Järw minule paari ironilist, pääaju kohta käiwat ütelust pahaks paneb, kuna tema oma kirjas ometi enam kui üks kord ütleb,  et „mitmel saada hõlpsam olema, teda ennast ennem nõdrameelseks pidada, kui seda kõik uskuda," mis tema spiritismuse tõeasjadest kirjutab. „Post." nr 94 tuleb Järw weel kord „e lu" juurde tagasi, kuna ta hakatuses küll Ma omal kombel „e lu" rääkida laskis. Sääl juures tähendab ta jällegi, et see mitte seista ei wõi, mis wale pääl seisab, ja seda ütlen mina ka. Aga meie ei pea mitte mõlemad sedasama asja waleks. Mina näit. pean seda waleks,  mis tema kindlaks ja tõeks „e lu" kõneks nimetab. Ta ei oska elust mitte õigeid otsuseid saada, sest, et tema uurimise wiis elu kokta õige ei ole. See ei ole poolegi õige, kui ikka ühte üleüldist juhatajat seadust inimese mõtlemise ja tundmise, seega elu kohta otsitakse. See on niisugune  problem, nagu zirkliga ruudu joonistamine. Sest elu, inimese e lu, ei käi mingi muu kui enese ümber.  Elu on paljus ja mitsmesugusus,  püüdmine ja wõitlemine, nagu ise ilm täis kokku-liitusi ja wastatiku mõjumist, ilma põhjus-otstarbeta ja määrata. . . Tehtagu plaanisid ja wõetagu ligemale ehk kaugemale ulatawaid  eessihtisid, mis enam ehk wähem  elutegewust nõuawad, aga siisgi kui üks plaan, eessiht wõi ettewõtte terwet elu jõudu tarwitab, ei ole see siht, plaan wõi ettewõte mitte elu otstarbe, waid elu on see, mis selle püüde enesele otstarbeks on teinud, wõtnud. Meie närwi-jystem on nagu muusika-riist, enam wõi wähem hää, warsti nende, warsti teiste juhtumiste  all wirwendamas. Kes mäugib  tema pääl? Elu I Kes teeb wiisi? Minewik teeb tema olewikule ja olewik  tulewikule. Tema on iseäraline aja oleku, seltskonna korra, elanikkude klassi, iga üksiku meelelae-iseäralduse ja elukorra järel. Otse see paljuküljeline  olek, mis loodusest oma ühisuse  ja täiuse saab, on inimlik elu. Wõetagu see ära järele jääb loom. . . Üleüldusi za kokkupuutumisi  on aga ainult nn palju, kui palju elu kokkupuutumisi ja üleüldusi  annab; elust peab neid ja mitte ümberpöördult neist elu seletama ja mõistetama sest need ei määra mitte elu, maid elu määrab neid. . . (Pooleli). M. M. Politika ringwaatus ja wäljamaa sõnumid Saksa riigi alamad Moskwas auustasiwad Saksa würstisid, kes sinna kroonimise pidule oliwad ilmunud,  toreda pidusöögiga. Pidu algas «.ilusasti, kuid lõppis kaunis suure skandaliga, millest jälle selgesti wõis näha, kui wäga lõuna-Saksamaaga  riigid oma täieliku iseseiswuse  eest Preisimaa wasta seisawad Kõnes sel pidusöögil algasiwad muidugi mõista Wene Keiserlikkude Majesteetide terwise - joomisega. Siis tõstis Moskwas asuwate Saksamaa  alamate Häätegewa seltsi abipresident Camesaska klaasi ja palus pidulist Preisi prinz Heinrichi ja ta würstliku „saatkonna" termist juua. Hädasti oli ta oma kõnega lõpule jõudnud, kui Bayeri prinz Ludwig, Bayeri praeguse walitseja wanem poeg, seega tulewane Bay:ri kuningas, istmelt üles kargas ja ütles, et tema ja teised Saksa prinzid iseseiswatest  Saksa riikidest mitte prinz Heinrichi „saatkonna liikmetena", maid oma riigi asemikkudena Moskwasse  olla tulnnd. Need riigid ei olla mitte Preisimaa „wasalid", kelle prinzid Preisi mõne prinzi saatkonnas peawad olema, maid Saksa keisririigi täiesti iseseiswad osad, niisama iseseiswad, kui Preisimaagi,  millega nad wubatahtlikuses politises ühenduses seista. Wõitlus ühise wälise waenlase wasta olla need riigid ühendanud; nad saada jälle ühisel nõuul ja jõuul wõitlema, kui kusagilt teine niisugune waenlane Saksamaa kallale peaks kippuma, nagu see oli, kellega kahekümme wiie aasta eest sõditi; kuid oma koduses, sisemises elus olla praegugi week iga üksik Saksa riik täiesti iseseisew. Et Preisi prinzile Heinrichile need sõnad armsad kuulda ei olnud, on iseenesest mõista. Mõned wäljamaa  lehed teatawad koguni, et Bayeri prinzi kõne lõpul prinz Heinrich ja Saksa saadik, würst Radolin, pidusöögilt ära olla läinud, ehk pidu küll wast algauud oli. Saksa lehtede meeled on selle skandali pärast wäga nukrad: Preisimaal ilmuwad lehed annawad lõike seda skandali muidugi mõista Bayeri prinzile  süüks, kes Moskwas Saksamaad olla „blameerinud", hr Camesasca tähendus Saksa prinzide kohta olnud küll takistada, kuid nii wiisi ei oleks pidanud teda mitte õiendatama. Bayeri  prinzi õiendus olnud weel enam takistata, kui tema eeskõneleja ütlus. Nii arwawad Preisi lehed, teiste Saksamaa riikide lehed saamad küll wissisti teisiti kõnelema. Räägitagu nüüd Baieri prinzi kõnest kuda tahes, seda saab aga iga erapooletu tunnistama,  et Moskwas Saksa riigi „Jämmerlichkeit" kord jälle selgesti awalikuks tuli ning just see'p see on, mis sakslaste meeled nii kucwaks tegi. Jnglisemaalt teatab „Nowosti" kirjasaatja, et säälsetes lehtedes uurimise  kommissioni protokoll Korea wiimse paleemäsju kohta on ilmunud. See protokoll saadetud kõigile riigiwalits  ustele, kellel asemikud Koreas on. Kommisstom töödest wõtnud osa endine Ühisriikide  Jaapanis,  hr Grothous, kes nüüd Koreas  wälimiste asjade ministri nõuu andja olla. Selle pärast olla protokoll  tähelepanemise wäärt. Protokollist paista selgesti wäljn, et uurimine wäga hoolsasti ära olla toimetatud.' Seeläbi tulnud awalikuks,  et Jaapani saadik Miura ikka mässajatega ühes nõuus olnud ja et Korea kuninganna just tema soowi pääle ära surmatud. Kuninganna tapetud ära tammagamiskambris, kuhu La ennast ära tahtnud peita, ta surnukeha kantud siis wälja palee õue ja põletatud sääl ära, nii et tast ainult mõned kondijätised järele jäänud.  Protokolli lõpus palutakse Europa suurriikisid Koread jaapanlaste  wägiwalla eest kaitsta. „Nowosti" kirjasaatja ütleb kuulnud  olewat, et lord Rosebery mitte politistel põhjustel Hispaniasse ei sõida, waid õrnade tundmuste kihutusel.  Üks ilus Hispania neiu olla selle Inglise endise pääministri südames  armu - tuld põlema sütitanud lord Rosebery on üsk ning ta sõita nüüd sinna kosja. Neiu olla puru-waene, aga ütlemata ilus. Inglise  neiud olla wäga pahased, oli ta ju kui mitmekordne miljonär ja tähtjas  politikamees „hää partii;" üks Walesprinzi, Inglise troonipärija, tütardestgi olla malmis olnud talle mehele minema. Lord Rosebery näib aga hää maitsega mees olewat, ega ta muidu niisugust würstitütart oleks põlanud. Prinz Wales'i tütred ei ole, kuda tuttew, mitte ilusad neiud. Politikast Balkani poolsaarel olewate  iseseiswate riikide kohta kõnel- des, ütles grahw Goluchowsky, et Austria ennast siin kunagi omakasust ei olla lask.md juhatada: ta olla oma praeguse suurusega täiesti rahul, ega ajada mitte asumaa politikat. Ta waadata aga hoolega selle Pääle, et ühelgi teisel Europa suurriigil iseäralist mõjudust nende riikide üle ei oleks. Selle üle rõõmustada Austria  wäga, et Wenemaa Bulgariaga ära leppis ja seda würsti õigusepäralsieks  riigiwalitsejaks tunnistas, kelle troonile walimist Austria alati seaduslikuks on arwanud. Bulgaria olla wiimsel ajal oma loomupäraltsele  teele astunud, ehk küll sisemine kord sääl meel just mitte kiiduwäärt ei olla. Austria uskuda kindlasti, et see würstiriik oma täielikku iseseiswust oskab alal hoida. Lood Serbias olla praegu palju pahemal järjel kui Bulgarias: sääl walitseda alaline Lüli üksikute politiste erakondade wahel;  oma sihti wälinnses politikas muuta Serbia sagedasti, mispärast küll keegi temaga kindlat sõbrust ei wöida pidada. Belgradi politika me» hed armastada oma wigu teiste kaela lükata, misläbi nad aga oma riigile ainult kahju wõida tuua. Kõige parem  kord walitseda Balkani poolsaarel  Rumenias, mille ministrid oma isamaa kasu silmis osata pidada ja mille üle wäga tark kuningas walitseda.  Prantsusemaa olla grahw Goluchows*y  arwamise järele wiimjetel aastatel oma wälimises politikas wäga rahuarmastaw olnud, mispärast siis ka Austria! temaga mingisugust pahandust ei wõinud olla. Inglisemaaga  olla Austria juba manast sõber  ning sellest sõprusest olla mõlemad  riigid minema! ja käesolewal aastal mitu korda selget tunnistust andnud. Oma kõne lõpus puutus grahw Goluchowsky ka Sudani jöjakäigusse; Ta ütles, et Austria selle söjaliku ettewõtte pääle ainult rahalisest seisukohast  wõida waadata ning seepärast olla ta ka, kokkuleppimisel Saksa ja Jtalia walitsustega, luba andnud Egyptuse wõlatasumise kassast selle sõjakäigu tarwis raha anda. Delagationi liitmed awaldasiwad . oma ministri herrale kõne eest kiitust, mida ta nende seisukohast ka täiesti ära oli teeninud, näitawad ju kõnes tehtud awaldused, et grahw Goluchowski  wälimise politika põllul budisti  Austria .riigi tulude eest oli töötanud, kui ka see töö mitte iga kord ei õnnistanud, nagu näit. ta kibedatest tähendustest Serbia kohta wöib ära näha. Seda ja teist. Põhjanabale reisiwale Andrvele  ja tema seltsilistele peeti laupäewal, 25 skp., õhtul Gööteboris  jumalgajätmise pidu, millest ligi 800 inimest osa wõttis. Palju kõnesid peeti, õunesoowi telegrammisid  tuli juur hull. Järgmisel päewal sõitis laew „ Virgo " Terawmägedele. Linn, laewad ja sadam oliwad lippudega ehitud. Kaljudel, kahelpool sadamat, oli juur rahwaahulk, nmbes 50,000 inimest, koos, kes hurraa hüüdsiwad, kui laew liikuma hakkas. Jushener Adree ja ta seltsilised wastasiwad liigutatult.Suur kogu paatisid saatsiwad laewa tuletornist saadik, kus jumalaga jäeti, ja laew põhja poole tossama hakkas. Derby wõidu - ratsutamisel Jnglijemaal wöitis Walesi prinz „Persimmon" nimelise hobusega esimese  auuhinna. Pärast Georg VI. aega ei ole keegi auujärjepärija Derbys wõitnud. Auuhind on ainult 150 tuhat marka, aga seda peab Inglise haritud noorsugu kõige suuremaks auuks ja tulewiku lootuseks. Päältwaatajad  arwasiwad kindlasti, et baron Rothschildi hobune wõidab, mille pääle ka 5 kihlwedu löödi, nii et need, kes oma raha Walesi prinzi pääle usaldasiwad panna, wiie kordselt  maksetud saawad. Algupäraline akzia-selts ajutali  hiljuti Prantsusmaa, mille põhjuskapital mitu kümmend miljoni franki on. Seltsi ülesanne on Orleans'i sugu Prantsuse troonile upitada' Kulla huniku otsa ära surnud.  Mexiko maal leiti Sierra Madre mägestikus lagunud urtsikust ükstasuja wana mehe surnukeha. Mees ali 20 aastat üksinda suures kehwuses elanud. Hoone nurgas, kus pääl surnukeha lames, oli kullaliiwa  75,000 dollari wört. Wanamehest  ei tea keegi midagi lähemat. Kolmekümne aasta eest oli ta Ühisriikidest  sinna rännanud. Taskus olewa kirja järele olla ta nimi Ollie Mavecaux. Kui jeaduslisi pärijaid ei leita, jääb warandus leidja omanduseks.  Iselaadi streiki tegi Soomes Kiurumedel palgi-panve ujutaja poiss. Ta langes õnnetuse kombel mette ja peremees pidas teda ju uppunuks, kui poiss Pää wälja pistis ka küsis: „Kas suurendate päewapalka Peremees eitas. Poijs wajus jälle tükiks ajaks mee alla ja tõusis endise küsimisega pinnale. Peremees ei täitnud aga meelgi tahtmist. Alles neljandal korral pandi temale 5 penni päewapalga juurde, millega streik lõppis. Teistel töölistel oli küllalt tegemist, et naeru pärast palkide pääl seisiwad. (Uusi Sawo.) Haikalad Inglise kanalis. Suur hirm walitseb praegu Inglise kalameeste ja jupeluse-wõõraste seas, sest wiimasel ajal on tähele pandud et suuremate sadamate ja supelus. paikade ümber meri haikaladest kihab. Üks neist koledatest kaladest kargas hiljuti ühe kalamehe kallale, see pää. sis aga meel eluga, üht kätt kala kurku jättes. Jõgede suudes nähtawat  neid aina karjakaupa. Keegi ei tea Põhjust seletada, miks need sooja mere elukad nii kaugele põhjapoole on rännanud. Rahwastewaheline raha. Ühisriikide jaadikute-kogus tahetakse soow ette panna, mille järele riigi president kõige suuremate kaubanduse riikidega läbirääkimisi ette wõtaks, et rahwastewaheline raha saaks löödud,  mis igal pool kõlblik ja ühewäärtuseline  oleks. Raha tehtaks ainult hõbedast ja kullast. Rahwastewahelisele  kauplemisele oleks sest suur kasu. Naljaks. Mõtted laiali. Ämmaemand  hüüab ukse wahelt: Professori  herra, poeg tuli!  Vrofessor  edasi kirjutades: Paluge teda nii kaua istuda, kui ma kirja walmis saan. Hobused ja jalgrattad. Kaupmees: Ükskord tuleb weel aeg, kus hobused üleliigsed on, sest jalgrattad astuwad nende a semele. Worstitegija: See ei sünni. Wanast jalgrattast ei wõi kunaqi worsti teha. Sõprade keskel. NeiuA: Tahaksin ?ürra enne pulmi weel oma peidmeest natuke nokkida, aga ei tule nudagi meelde. Neiu B.: Jäta ühel päewal hambad suhu panemata, Õpetaja-kandidaat pidas Proowijutlust ja kurdab kirikust wälja tulles talumehele: Siin kirikus  on aga alles raske jutlustada! Talumees: Hm! ühe korra wõisite ju ometi wälja kannatada. 1896. K N 7. Postimees.