Saarlane UU Iltäldiae pslitika ajaleht »»a- ja linnarahvale. UU tk 49. Teisipäewal, 8. Detsembril 1893. IX. aastakäik. maksab - Posles aastas 1 „ JA „ Ilmub igal toifipcio»vcrt. „Saarlase" toimetus ja wiiljaandmine Kuresaares kaubauulitsas nr. I?. Kirjad kSiwad: Saarlase toimetusele, Knresaares. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab Ä kop. Hoidke enda riideid! „Kuida töö, nõnda riie," ütleb wana sõna, aga meie ajal näitab nagu oleks selle sõna tähendus täiesti ära kadunud; sest et suurem hulk noort rahwast seda sugugi tähele ei pane, et iga töö isesugust riideid tarwitab. Tahad sa auus inimene olla ja ka auusate inimestega seltsida, siis ära maata mitte selle pääle, et sull iga kord uhked ja uued riided selgas on, waid selle pääle, kuida so töö ja toimetus seda lubab ehk nõuab. Sest ka kõige rikkam inimene  ei jõua seda, et tal igal külaskäigul isesugused riided on. Ma tunnen mõnda noort meest ja noort neidu, kelledel ainult üks ülikond ,millega nad kirikus, kõrtsis ja külas-käikudel käiwad, aga üheksa ülikonda, mis kõik ühesugused on, nõnda, et rahwa sõnaga ütelda wõib: „Üks ei wea teist üle õrre." See ei ole koguni mitte haritud rahwa mood! Riided olgu igal tööl isesugused; on sull must töö, nagu kartuhwli wõtmine, rehe peksmine, sõnniku wädamine, sääl olgu sull manad, ehk küll lapitud ja parandad riided, see ei tee sulle wiga ega alanda sinu auu; on sull puhtam töö, nagu heina töö, leikuS, künd j. n. e., siis olgu sull kaunis korralised ehk küll ka manad, aga puhtad riided seigas. Lähed sa kusagile teele ehk kaugemale tööle, siis ära maata selle pääle, et mõnel edewal ehk halbil uued riided selgas on, waid pane sa omale pool kulunud riided selga, sest sa tead ju, et tee püül mõnda juhtub. On sind kusagile  pidule kutsutud, ära siis jälle kõige paremad selga pane, sest sa tead, et pidu pääl on palju inimesi koos ja see sünnitab ka palju tolmu, mida sinu uus riie wäga ahnelt enda külge tõmbab. Riided olgu küll kaunis korralised, aga mitte just need, milledega sa kirikus käid. On sind aga kusagile auusamate inimeste juure kutsutud, kus sa tead, et sääl tõesti puhtus ja kasinus walitseb, senna pane ka paremad ja puhtamad  uued riided selga. Lähed sa kiriku, sääl olgu sull kõige paremad, on aga ilm sajune, siis pane halwemad selga, sest kes riiet ei hoia, waid kõik ühesuguseks teeb, see annab kohe tunnistust, et tema madalal hariduse astmel alles on, ja et temal see arusaamine weel täiesti puudub, et auusas majas ja auusas kohas ka puhtus peab walitsema. Puhtas ihus asub puhas maim, niisama jälle puhtas riides puhas meeS. Oled sa must ja porine, kuidas vassib sulle siis puhas ülikond, aga oled sa puhas, siis ei salli sa seda, et sull riided ja maja tolmust tolgendawad, waid sa tahad, et su riided ja maja, seest ja wäljas poolt, puhas peab olema. Sagedasti olen ka tähele pannud, et mitmegi hästi hariduse osalise ja auusa perekondade liikmete küljes seesugune haigus walitseb, et nemad kõik omad riided ühesuguseks  korratumaseolekussetegewad. Juhtub  nüüd et keegi auusam neist kedagi oma juure wöärusele palub, noh sa kallis aeg, siis on lugu lahti, ei ole seesuguseid riideid, mida selga panna, kõik on ühesugused; siin ühel plekid, sääl teisel nööbid eest ära, ja ühest ja teisest kohast muStad, nii et tee mis tahad, teise sõbra kutse peab täitmata jääma; 18 Kahtlus ja süü. T. Oimh järele. (Järg ja ots.) Oma heategija leidsin ma tagasi jõudes raskesti haige omas woodis. Temal oli kange palawik, ta oli üsna suremas. Wiimaks  andis haigus ometi järele. Minu armas kasu-ema sai paremaks. Ta jutustas  mulle kõik. Sa olid naise mõtnud! Ma õpifin oma tundmusi alla suruma. Ma jäin rahuliseks ja külmaks mull ei olnud sulle midagi andeks anda sina ei olnud mu südant mitte petnud - sa ei olnud mitte truust murdnud, sest sa ei olnud mind ialgi armastanud! Mina aga ' — ma armastasin sind ka nüüd weel, nagu enne truuilt ja kindlalt. Mina matsin seda armastust oma südamesse; üksgi inimene ei tohtinud seda aimata, aga ta elaS edasi ja edasi > — ja saab elama nii kaua kui ma hinge tõmban ja elan. Alfonsu peab neiut oma kätte mahe!, musutab pisaraid tema silmist ja sosistab temale hõiskamise ja rõõmu sõnu wastu. Ja siiSgi oled sa minu eest põgenenud, ütleb ta wiimaks õnneliku õrnusega, mikspärast oled sa Ms seda teinud? Gertrud laseb oma pea wajuda. Ma ei wõinud aimatagi sinu armastusest, maStas neiu ja ma teadsin enesel ühe süü olewat. Kaebajal oli õigus ma olin waras . Ma olen salaja ühe tokumendi ära warastanud, ehk mull küll selleks teoks hea põhjus oli, siisgi mõistis mu südame tunnistus mind süüdlaseks. Mina ei kahtlustanud sind mitte Gertrud. Mina arwasin, et see üks eksitus on. Mina ootasin usaldust sinu poolt. Niina ei wõinud seda siis meel mitte sulle usaldada. Kas sa ei möi seda praeguS ka mitte? Gertrud naeratas ja pööris oma kuumawa pale tema poole. Nüüd tohin ma rääkida, tohin sinule kõik üles tunnistada, tohin sinu käest andeksandmist paluda, sest sa armastad mind. Kas räägi ehk ole mait, Gertrud, ma tean, et sina oled puhast igast süüst. Home pead seda tokumenti nägema. Tule pärast auru-laema siia jõudmist siia mu armuke ja kuule minu tunnistust. Nüüd aga mine, Alsonsu. Waata päike majub juba mereS alla, kui tuhandetest tallidest kiividest siiramad laened. Päike kaub, et Home uuel ilul jälle ilmuda; ka meie lahkume, et pea rõõmsal jällenägemisel  endid teretada wõiksime. Head ööd, mu armuke! Alsonsu tahab teda meel kord oma kaenla tõmbada. Gertrud aga teeb ennast naeratades  tema käest lahti ja tähendab käega aja poole. Tema kunleb sõna ja astub trepist alla. Aga ta pöörab tagasi, hakkab tema ümber kinni ja küsib ahastud häälega: Kas sa ei põgene mitte mu käest jälle ära, Gertrud ? Ei, wastab ta kindlalt ja südamelikult,  ma olen nüüd sinu igawesti ja jäen sinu juure. Alfonsu muljub tema kätt ja ütleb: Ma tänan sind. Ela siis hästi künni homse jällenägemiseni! Head ööd! Kapten astub ajast wälja. Gertrud paneb käed kokku ja südamelik palwe tõusis tema südamest selle poole, keS kõik asjad ja südamed siin ma Ml juhib. Teisel homikul tõi aurulaew krahwi proua S. tütre siia. Ta oli hiljuti leseks jäänud ja tahtis siin ema juures oma meelt lahutada. Enne oli Gertrud ahastusega selle noore lese siia jõudmist ootnud, sest tema siia jõudmisega ei olnud wöerast seltsilast krahwi proual mitte enam tarwis, nüüd aga teretas ta seda aega rõõmuga, nüüd lootis ta siit kohe pääseda, et SchweitsiS oma wauemate juures pulmi pidada. Gertrud oli ennemine kalju serwal salaja ära põgenenud, kui Amerikaanlane säält alla hüppas ja kõrwalist metsa teed mööda linna tulnud. Siis oli ta muist oma ehteasju ära müünud, et tee raha saada, siis oli ta raudtee pääle läinud jahedast sõitnud. Ühe jaama pääl oli ta krahwinna S-ga kokku juhtunud, oli teda wagoni treppisi mööda üles ja alla aitanud. Isekeskis kõneledes sai Gertrud aru, et selle prõua seltsilane ühe nooremehega ära karganud ning haiglase ja wana naiSterahwa üksi reisi Ajalehe «Saarlase" tklliniar on alganud. Tellimist palutakse nüüd pea ära toimetada. Lehe hind on: « Saaremaal aastas ... t r. 50 k. J Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Kroonu postiga aastas . 2 „ „ Kroonu postiga pooles a. 1 „ 25 „ Tellimisi wõtawad wastu: Kuresaare linnas „Saarlafe" toimetus, kaubauulitsas nr. 17 ning maal: kirikuõpetajad. Rohkem tellijad saamad iga kümne lehe kohta ühe ilma hinnata ehk 10 protsenti lehtede hinnast.